Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse N:o 497. 201 Fattigvården i allmänhet. 65:o. Då det icke torde kunna antagas, att den Lappska befolkningen framdeles, mer än hittills, blilver i tillfälle alt utan bidrag från statens sida underhålla sina fattiga samt behofvet af understöd således sannolikt kommer alt under en längre tid fortfara, få Rikets Ständer underdånigst anhålla, det E. K. Maj:t, i likhet mrd hvad tillförene egt rum, täcktes för nästinstundande slalsreglerings-period och framgent, så länge sådant kan vara behöfligt, till nödställda lappars försörjning, af det å Riksslaten uppförda förslagsanslaget för fattigvården i allmänhet, anvisa medel till det belopp, som, efter nådigt pröfvande af sig dervid företeende omständigheter, E. K. Maj:t kan finna skäligt bestämma. 66:o. I enlighet med den af Rikets Ständers Revisorer gjorda, här ofvan närmare omlörmälda framställning om uppförande i Riksslaten af vissa belopp Kronoliondespanmål, som utgå af Närtuna m. fl. socknar i Stockholms län, hafva Rikets Ständer funnit godt, att anslagen till stora Rarnhuset i Stockholm och till kyrkors underhåll må ökas, det förra med 79 kubikfot 7 kannor och det sednare med 311 kubikfot 8 kannor indelt kronotiondespaninål. Uppå derom af Qvarsebo församling framställd underdånig anhållan har E. K. Majit genom nådig Proposition den 17 November sistlidna år föreslagit, att för berörda församling, som hittills i så kallade Winpenningar åtnjutit allenast 2 R:dr R:ml, måtte varda å anslaget till kyrkors underhåll uppförda 3 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, att såsom vinoch byggnadssäd för församlingens kyrka i penningar efter länets medelmarkegångspris årligen utgå, hvaremot ofvanberörde kontanta penningebelopp skulle för Statsverket behållas. Och hafva Rikets Ständer, med bifall lill E. K. Maj:ts nådiga framställning, funnit godt att åt
Vackrare kan det dock icke vara att se Stambuls sultan, då han vid selamlik, prydd med ädelstensagraff och omgifven af sitt rikes stormän, utdelar värdigheter och glimmande ordensstjernor, än det var att se den bruna lilla italienaren, der han, envist vägrande att mottaga någon ersättning och klädd i en skarlakansröd lufva, som erinrade om en turkisk fez, utdelade ägg och bröd, mjöl och kaffe åt alla hungriga som närmade sig. Icke långt från Oneglia låg det förr så idylliska Diano Marina, en i urgamla olivskogar inbäddad stad vid hafvet. Det var ett nytt Casamicciola och betraktades som jordbäfningens centrum. Den vackra domen, som varit ortens stolthet låg i ruiner. Bangården bar från grund till tak så stora remnor, att man kunde lägga sin arm i dem. De liknade i stort de gapande, vågiga sprickor, som man efter ett yxhugg ser i en trästock. Långs banlinien stodo vaggoner och lastvagnar, i hvilka sårade och sjuka hade fått en kvalmig fristad. Hopkrupna och utan att samtala sutto menniskorna på stadens öppna platser. Hvar tredje eller fjerde bar plåsterlappar och förband. Och många af dessa stackars husvilla hade ju förlorat allt hvad de egde. Till hjelp mot eldens följder finnas assuransbolagen – och elden är slut när den är släckt; jordbäfningen kunde när som helst öfverrumpla dem på nytt. Många byggnader långs de delvis otillgängliga gatorna föreföllo utifrån, om man frånsåg de krossade fönsterrutorna, fullkomligt oskadda. Först då man såg in genom porten, upptäckte man förödelsen: alla etager lågo nere i källaren. I källrarna lågo äfven de stora förstörda lager af olivolja, hvilka varit detta samhälles rikedom. De fallfärdiga husen kunde icke rifvas utan nedsprängdes med dynamit. Man uppgaf, att ensamt i denna stad de förolyckades antal betydligt öfversteg 300. Vid vår hemkomst till San Remo, der uppståndelsen var lika stor eller större än på morgonen, gälde det att ordna sig för natten.
Stackars herr Efverling, ni har för min skull vakat hela natten.» «Åh det betyder ingen ting, vi resa således direkte hem?» «Ja direkte hem,» sade Evelina och log i sitt sinne åt Efverlings vänliga uppsyn. «Se! jag kan hvad jag vill och jag vill att Efverling skall tänka väl om mig.» Och Evelina såg slutligen slädan vända in på tantens gård, med ett lugn som hon knappast skulle tilltrott sig. Hon tänkte icke på den muntra dejeunern, men hon tänkte: «Albert skall sakna mig, och Efverling skall tänka bättre om mig.» Så strida ondt och godt om oss. Evelinas vilja att göra det rätta hade aldrig fått något fast understöd, hon fick altid följa sina böjelser, och hennes karakter fick en falsk rigtning, hon argumenterade sjelf bort ett fel bäst hon tyckte, och ingen pröfvade hennes förnuftslut. Stackars Evelina! Då middagen kom var Evelina fullsöfd, som hon tyckte, och vid det bästa lynne i verden. Hon öfvertänkte gårdagens och nattens små händelser, och hon tyckte sig omöjligt kunna upptäcka något felaktigt i sitt uppförande. «Jag var glad,» tänkte hon, «men alla de andra voro det lika mycket. Att jag dansade så mycket med Albert Säfve kunde endast afundsjukan klandra, jag följde icke med på frukosten som säkert var ganska treflig; hvad man skulle förundra sig öfver en sådan försakelse utaf mig, jag undrar just hvad Albert tänkte, jag undrar om han kommer hit i dag.» Sådane voro ungefär Evelinas tankar, då hon putsade sina raknade lockar framför spegeln, hon hade just aldrig tänkt mycket öfver sitt eget lilla jag, men den beständiga frågan, hennes fåfänga gjorde henne; «hvarföre tycker notarien Säfve bäst om mig?» fordrade naturligtvis ett svar. «Man har väl altid sagt mig, att jag är vacker,» tänkte Evelina, «men Fanny S. och Emelie P. äro ju mycket vackrare. Således är det kanske någon sympati som bestämt hans val, jag är innerligt glad deråt, och jag skall försöka att framkalla den ännu mera, bara för de afundsjuka flickornas skull.»
Närvarandei Justitife Siats-Ministern H. E. Hr Grefve Gjllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af TVetterstedt. Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. II. E. Hr Grefve Löwenhjelm* Friherre af Nordin. Bill. lill B. St. I Sami.., 1 Band. So Bit. till K. M. Nathea. P ropos. M-o t6. Schwan. Grefve af Ugglas. liof-Cancelleren von ScuulzenhéiM, Stats-Sccreteraren Skogman. I Stats-Secreteraren Skogman uppläste i underdånighet till justering ett, jemnlikt Kongl, Maj:ts förut meddeldta Nådiga Be-, slut, förfaltadt Förslag lill Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående fördelningen af de, genom en med Kejser!. Ryska Regeringen afslutad LiqvK dations-Convention, influtna medel. Kongl. Maj:t täcktes, uppå Stats-Rådets enhälliga underdåniga tillstyrkande, berörd® Förslag, sådant det vid Protoeollet finnes .bllägdt, i Nåder gilla, och befall te, att Bess Nådiga Skrifvelse skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer öfverlemnas. Ex Protoc«II® S. Q. Schyberg, STOCKHOLM, trycit i EestsT£xl«KA Tryckeriet, 1829. Kongl. N:o 17. KONGL. MJJ.TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer 5 angående Carliusaf'giftens fortfa* rande; Gifven Stockholms Slott deri 1 g November 1828. Rikets Ständer hafva redan vid 1818 års Riksdag ansett angeläget bevilja en serskild afgift, Under namn af 3:skillings-afgiften, till botande af Veneriska smittan
Grefve von Flåtens föranstaltande af Krigsfonds-medel ar 1814 verkställ.; da Spannemåls-upphandling för Norriges behof, bestående af 100 TlrÄrter åigRd. i6sk. 1,333:16 looTlrRåg å I 2 Rd. i,aoo_„ 8ooT:rKorn äloRd. 8,noo 500 T:r Blandkorn ä g.Rd.iösk. 4,666:32 gooTtrHafre å 8 Rd, 7,200 , Tills. 2,400 T:r Spannmål för Rd, 22,400 * utom omkostnader och beräknade afskrifningar. Uppå denna Spannmål, som icke tili sitt afsedda ändamål begagnades, utan blef MagazinsInrättningen , jemlikt Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning år 1815, efter dessa höga priser påförd, skulle ofelbart förlust uppstå, enär samma Säd vida öfversteg det värde, hvartill Inrättningens öfriga förråder af Inhemsk Spannmål voro anskaffade , och utöfver hvilket värde någon ersättning för Inrättningen icke var att påräkna, emedan ifrågavarande Spannmål, såsom redan länge raagazi nerad i Läckö Slott, innan densamma blef till Magazinslnrättningen öfverlåten, måste, under loppet af år 1S15 och början af år 1816, till förefallande behof utlefvereras efter de då bestämde Magazins-medelpris. Efter hvad Räkenskapeme och öfrige handlingar utvisa, har MagazinsInrättningen å denna öfvertagne upphands ling förlorat omkring 4 å 5,000 R:dr R:co. Vidare förekommer, att Magazinslnrättningen haft följande förluster å de, jemlikt Kongl, Majus (jo Rikt. St. Revisorers Berättelser. Majds Nådiga Befallningar, lill Stockholms Stads -Bagare utlemnade partier Råg och Rågmjöl, efter fastställda priser, hvilka i betydlig man understigit det! kostnad, hvartill
St. fyllas eller också ej kan undgå att vålla obehagligheter för det Furstliga paret, antingen genom en nödvändig inskränkning i lefnadssättet, eller i händelse det bristande måste ersättas af deras enskilda förmögenhet. Ett annat skäl är att, om Prius Oscar vid sin förmälning skall få en så stor summa, det icke finnes någon grund hvarföre icke detsamma skulle beviljas Prins August; och jag tror icke att R. St. kunna hindra honom att gifta sig, om han så önskar. Det är visserligen sannt, att han icke får gifta sig utan sin höge Faders vilja och samtycke; men jag föreställer mig, att det skulle kosta på det konungsliga fadershjerta! att vilja lägga hinder i vägen för en så naturlig önskan. Då skulle R. St. vara af konseqvensen förbundna att gifva en lika stor summa åt Prins August. Svenska folket får då icke mindre än tre furstliga hof, utom de kungliga, och månne en sådan föresyn af prakt i lefnadssätt kan vara nyttig för en nation, som man gerna ville kalla allvarlig, men på hvilken ty värr redan hvilar en kanhända rättmätig förebråelse att hysa en öfverdrifven smak för flärd och fåfänga. Jag har äfven svårt att för mig förklara, hvarföre en ung Kongl. Prins skall behöfva så mycket mera än rikets högste embetsman för att lefva. Jag har endast i Svenska Tidningen sett ett skäl åberopadt, som synes hafva allt anspråk på att tagas i betraktande, nemi. det, att äfven den obetydligaste Furstes hofhållning icke kan på något sätt jemföras med enskild medborgares lefnadskostnad. Denna sats måste till sitt värde bero på, hvad man menar med ett hof. Ett sådant kan inrättas mer eller mindre lysande. Jag tror att det finnas hof i Tyskland, hvilkas underhållssumma icke är högre än våra högste embetsmäns löner. Om således genom de 70,000 R:dr som minoriteten inom StatsUtsk. velat bevilja, kommer H. K. H. till godo 3 gånger så mycket som vår Utrikes Minister i lön åtnjuter, så tycker jag man kan vara nöjd. Jag ber nu att ett ögonblick få uppehålla mig vid ett argument som förekom under f. m:s öfverläggning.
Fullkomligt; och jag tror också, att hans sorg skall gifva med sig, om man behandlar honom försiktigt. Hvar fins nu den där ...? Yelva? Hon sjuknade vid intåget i Cuzco och är ännu kvar i staden, den sista af stammen, som ej sändts till ett nytt hem ja, utom den unge höfding, jag undervisar. Flickan borde komma bort så fort som möjligt ... Hvar bor hon? I den del af fästningen, som är bestämd åt sjuka fångar tillsvidare. Och Vajny är uppsyningsman? Ja, för tillfället. Den unge höfdingen har också en tid lidit af klimatet. När tror du, flickan kan sändas till sin stam? Ja-a ... vet du, jag hade tänkt mig ett sätt att ordna saken till alla parters belåtenhet. Om Yelva nu skickades bort, skulle Vajny med den natur, han nu engång har, kanske vara dum nog att resa efter henne. Detta måste förhindras. Blefve hon däremot gift, skulle han snart lugna sig. Men olyckan är den, att Yelva, fast fullt vuxen, är blott sjutton år, och lagen tillåter intet giftermål före det adertonde året. Det ges undantag. Mycket rätt! Jag t. ex. skulle på grund af min ställning ha rätt att gifta mig med henne redan nu. Jag har ju haft nog af en hustru i alla dessa år ja, ja, förstå mig rätt! och det sker uteslutande af faderlig hänsyn, om jag nu ... Du! utbrast hon med läppar, som skälfde af sinnesrörelse. Du hon rätade upp sig i hela sin imponerande höjd du skulle ta dig en ny hustru, och till på köpet en slinka från andra sidan bärgen! Och detta vågar du ... Lugna dig, min vän! Det är ju blott ett förslag. Du vet mycket väl, att du är och förblir mitt enda kära; men ser du, man får tänka på sina barn, och ... Jag undanber mig slika tankar. Aldrig i lifvet skulle jag tillåta en sådan mesallians mellan dig och ... Men, min lilla solstråle! Jag har ju inte den minsta känsla för henne. Om du ville tillåta mig att närmare förklara ... Tack, det är onödigt! Inte ett ord mer om denna sak! Det vore ju upprörande att tänka sig ...
Län bestämmas: spanmål, smör, fläsk, kött, dagsverken; 2:o Nuvarande hufvudränte-persedlarne, spanmål, smör, fläsk, kött och dagsverken bibehållas med blott de förändringar, som blifva en följd af nedanstående tillökning och i allmänhet gifna föreskrifter; oxe, ko, får och lamm förvandlas till kött; ved och hö förvandlas till hälften till spanmål af hälften råg och hälften korn, samt till hälften till kött. Dock må lägenhet, som nu utgör sin skatt med endast en enda af förenämnde, förvandling underkastade, persedlar, äfven framgent få behålla dylik enkel ränta, så vidt den förvandlas till någon af Länets hufvudränte-persedlar, enligt allmänt gällande grunder; 3:o De från Qvarnar och Verk utgående räntorna förvandlas till endast spanmål hälften råg och hälften korn, men i öfrigt enligt stadgade grunder ;' 4:0 Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalselier ordinarie räntan inbegripna persedlar förvandlas till bestämd penninge-iänta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Dervid iakttages hvad i punkten 43 af de allmänna föreskrifterna, särskildt för de Småländska Länen är anmärkt. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o S. 11 Westmanlands Län. Af nuvarande ränte-persedlar ansåg Kongl. Maj:t lämpligen kunna komma i fråga att såsom särskilda skatte-titlar bibehållas: S panmål, Smör, Fläsk, Tackjern, Hö, Dagsverken, samt dessutom Penningar, äfvensom att nuvarande ränte-persedlarne, osmundsjern, afradsjern och stångjern lämpligen kunde till tackjern förvandlas. Flertalet af i Länet valde Deputerade hafva uttryckt den önskan, att alla persedelräntorna, förutom spanmålen, måtte till bestämd penninge-ränta förvandlas; men derjemte hafva Deputerade enhälligt förklarat sig för bibehållandet såsom ränte-persedlar af Spanmål, smör, hö och tackjern, samt att fläsk måtte förvandlas till smör, och dagsverken till kött. Kongl. Maj:ts
St. lära få svårt att ingå i speciel undersökning, huru stort understöd en diligenceinrättning kan behöfva af staten, så torde det vara rättast att öfverlemna hela denna sak till K. M:s afgörande. Hr af Billbergh: Hvarken har jag af BeviIIn:sUtsk:s betänk, funnit, eller af någon enskild förr än i denna stund hört, alt diligencen emellan Stockholm och Götheborg har något anslag af staten. Jag är likväl skyldig att tro, att så förhåller sig, då Frih. Palmstjerna sagt det. Jag skulle likväl önska att få veta, om dermed är förenad skyldighet för bolaget att underhålla denna diligencefart, så länge anslaget utbetalas; ty det är beståndet af denna inrättning, som isynnerhet ligger mig om hjertat. Skulle detta vara förhållandet, så är ändamålet vunnet, och då afstår jag från allt yrkande af återremiss. I afseende på hvad Hr v. Hohenhausen yttrat, som skulle jag oriktigt hafva uppgifvit förlusten ii H. 10 Dun i Augusti c. ra. på diligencen emellan Stochholm och Ystad, da jag sagt, att den utgjort i5,ooo r:dr årligen, hvaremot Hr v. Hohenhausen påstår den endast hafya utgjort något öfver 10,000 r:dr, får jag hänvisa honom tili StatsUtsk:s utlåt. N:o 214 pag. i5, hvarest slår, att förlusten uppgått till omkring i5,oöo r:dr årligen. Hr Tham: Det var, om jag icke misstager mig, vid sista riksdagen, som R. St. beslöto, att af postmedlen endast 100,000 r:dr skulle beräknas såsom tillgång för statens allmänna behof oell att allt, hvad deröfver blefve, skulle lemnäs till K. M:s disposition till befordrande af en förbättrad postfart. Sedan detta beslut är tagel, är det icke BevillnrsUtsk. som har att göra med ett sålunda ceconomiskt ärende, hvaruti det uteslutande tillkommer K. M. att afgöra, samt Statsoell OeconomiUtsk:n att afgifva förslag.
»För den händelse Riksgälds-kontoret i sådant afseende, såsom äfven Rikets Ständer ifrågasatt, önskade erhålla någon medverkan af Regeringen, skulle sådant otvifvelaktigt med största beredvillighet lemnäs och anvisning gifvas på någcn person, hvars ställning och egenskaper gjorde honom fullt lämplig, att vid en dylik underhandling biträda». Då Fullmäktige den 17 Mars äter sammanträdde, anmäldes, att Generalkonsul Heinemann frän Bankirhuset Erlangen fått emottaga en skrifvelse, deri Erlangen, under åberopande af sitt förut meddelade godkännande af det afslutade låneaftalet. tillkännagifvit, att Nord-Tyska Banken och Bankirhuset Salomon Heine numera vägrat deltaga uti ifrågavarande län samt att, i följd deraf, uti kontraktet såsom låneöfvertagare endast borde upptagas följande namn, nemligen: J //. Schröder & Comp. i London, Emil Erlander i Paris, H. .7. Merck &■ Comp. i Hamburg, Bröderna Bethmann och Raphael Erlanger i Frankfurt arn Main. Derjemte innehöll denna skrifvelse, bland andra framställningar om mindre väsendtliga förändringar i afseende på de bestämmelser, sorn i kontraktet borde inflyta, det förslag att, fastän låueöfvertagarnes afsigt väl varit att utgifva lånet i Preussiskt Kurant, [detsamma dock måtte få afslutas i Pounds Sterling, i hvilket fall likväl den vid alla i England upptagna län vanliga fördel måste tillerkännas subskribenterne, att fä beräkna sig till godo så kallad »jouissance». Enligt detta förslag skulle, jemte det inbetalningstiderna för långifvarne eller allmänheten bestämdes till den 1 April, den 1 Maj, den I Juni, den 1 Juli och den 1 Augusti med 20 procent vid hvarje af dessa tider, vederbörande erhålla hela den ränta, som löpte på första halfårets räntekupon.
St:s beslut i ämnet icke kan uppkomma, ehvad beslut RondeSt. än ämnar fatta. Uti ett så beskaffadt sakens skick skall väl Utsk. söka tillvägabringa en sanimanjemnku., efter Utsk. icke kan underlåta att finna detsamma, sorn pluraliteten inom R. o. Ad. insett, nemi. att beslutet i 2:dra punkten påkallar ett stadgande i stället för det, som blifvit afslaget i 5:te punkten, hvadan Utsk. icke kan underlåta att afgifva yttrande öfver Frih. Palmstjernas motion; och när jag hört en talare finna motionen otydlig, ser jag deruti ett nytt skäl för nödvändigheten att remittera densamma och förenar mig derföre med dem, som lemnat bifall till H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts framställning. Hr Cederschjöld, Pehr Gust: Lika som den siste värde talaren, lofvar äfven jag att endast vilja hålla mig vid formfrågan, men skall bjuda till att bättre än han hålla detta mitt löfte. Jag vill sålunda endast fästa Ståndets uppmärksamhet på äfventyret af den praxis, som nu är i fråga att införas, nemi. att till Utsk:s behandling remittera en contrapropos., som göres vid ett betänk., hvilket andra gången inkommit från Utsk. Man har länge, och icke ulan skäl, klagat öfver det mångfaldigt sammansatta machineriet af riksdagsärendernas behandling, och likväl håller Ståndet nu på att med en ny utvexling ännu ytterligare föröka det redan alltför konstigt sammansätta verket. Enligt 56§Reg.F. äga Stånden rättighet att, 2:dra gången ett betänk, från Den a Februari f. m. Utsk. inkommit, detsamma med förändringar antaga. Hvad H är nu Frih. Palmstjernas förslag annat än en förändring af 9 det förslag Utsk. afgifvit? Följaktligen äger Ståndet rättig M het att utan föregången remiss afgöra samma förslag. Men H bör Ståndet nu begagna denna rättighet? Det är den 2:dra H frågan.
Utclr. d. 30 Jan. igag. m Färjemans-Bolaget i Helsingborg fran stämpladt papper på deras Båtpass; 6:0 N:o 21, angående gjord ansökning om förnyelse af tvänne sä kallade Trollhätte-Slussverk3 Lottsedlar; 7:0 N.o 23, rörande tryckningen af IliksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag och Bihanget dertill, försäljnings-priset samt de medel, af hvilka trycknings-kostuaderne skola bestridas; 8:0 N:o 24, angående gjord hemställan om nedsättning i priset för de exemplar af Hedervärda Bonde-Ståndets tryckta Protocoll vid innevarande Riksmöte, S hvilka Ståndets medlemmar utfästat sig att prenumerera; 9:0 N:o 25, rörande tryckningen af Hedervärda Bonde - Ståndets Protocoll vid denna Riksdag, samt deras afleverering till Riksgälds-Contoret; xo:o jST:o 28, angående ett tionde-anslag, som skall blifvit frånkändt Lunds Kongl. Nio 3 g, angående af Herr öfversten lisi Prot. Utdr. d. 30 ^an. itjj. Carl Silfversköld sökt . ersättning för accord, in. m; 13:0 N:o 30, ianledning afHerr^. P. Siuhlet Motion om uppförande af ett Kongl. Slott vid Helsingborg* Äfvensom Ståndet lät bero vid följanStats-Utskottets ä ny o föredragne UtlStanden, nemligen: 1:0 No 27, angående 'anslag af medel fös rullbordandet af en vatten - aflopp^: trumma i Landscrona; 2:0 N:o 32, i anledning af Banco-Utskottets framställning, att aflöningen för Utskollets Secreterare, Notarier och Canceliister jemte Vaktbeljening måtta ifrån nuvarande Riksdag anordnas utaf de för Riksdags-kostnaderne an* slagne Allmänna medel; och 3:0 N:o 33, angående Herr Santessons förslag, att hvarje Utskott måtte undfå några tryckta exemplar af de till dess handläggning remitterade motioner.
December nästlidet år till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition (N:o 74) angående anslag till inrättande af bildningsanstalter för lärare vid elementarläroverken, inhemtas, att sedan Rikets sednast församlade Ständer, i anledning af gjord framställning om nödvändigheten deraf, att sådane anstalter blefve bildade, uti underdånig Skrifvelse den 25 Februari 1858 yttrat, det ostridigt vore, att läraren måste hafva klart fattat de vetenskapliga grunderna för hvad lian meddelar, om detta skall kunna göras tydligt och lefvande för lärjungarne, samt att läraren måste känna lagarne för denna undervisnings meddelande, såväl i allmänhet som särskildt med afseende å det kunskapsämne han behandlar, äfvensom vara öfvad i konsten att loda den späda tankekraftens utveckling, innan han inträder i en lärarebeställning; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer, under fullkomligt erkännande af vigten utaf ändamålsenliga bildningsanstalter för lärare vid elementarläroverken, anhållit det Kongl. Maj:t täcktes låta uppgöra och till Rikets nu församlade Ständer aflemna nådigt förslag till inrättande af sådane bildnings-anstalter; hade Kongl. Maj:t anbefallt den för granskning af Kongl. Stadgan för elementarläroverken nedsatta Kommitté att inkomma mod underdånigt Utlåtande och förslag till ofvannämnda bildnings-anstalter; till åtlydnad hvaraf Kommitterade den 21 December 1858 i ämnet afgifvit yttrande, deröfver Kongl. Maj:t infordrat såväl de akademiska myndigheternas som Läroverksstyrelsernes och samtlige Läroverks-kollégiers i riket underdåniga Utlåtanden, hvilka blifvit till de ånyo sammankallade Kommitterade öfverlemnade, hvarefter Kommitterade tagit ärendet under förnyad pröfning och den 18 November sistlidet år med slutligt Utlåtande i ämnet inkommit. Sedan detta ärende sålunda erhållit den sorgfälliga utredning, som af dess inflytande på den offentliga undervisningen inom fäderneslandet varit påkallad, hade Kongl.