Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Leffler öfvade, d&amp; hon sålunda skref om Sonja, samma stora, manliga öppenhjartighet, som hon skulle öfvat, ifall hon talat om sig själf. Men hon besinnade ej,. att de sammansatta staniningsrnänuiskorna icke kunna göras förstieliga med alldeies samma medel som de enhetliga karaktererna. Genom att i tryck fixera en stimnings111 '; i; iiniskas lynnesskiftningar, hugskott, sjalfmotsagelser, kommer man. ofrivilligt a t t. 249 verkligheten hade. molneiis latta, behagfulla, flytande former. För att taga niigra exempel bland många: när Sonja sjäXf skildrade sina nederlag och triumfer som sportskvinna, var det med en ssdm själfironiserande humor, att ingen t57~8rare misstog detta för skryt, lika litet som den, hvilken hörde henne skildra sink känslor p&amp; färderna mella? Stockholm och Malmö, fick nggot djupt intryck af bitterhet. Mer iin en g&amp;ng uttalade hon, tvärtom varm tacksamhet till Sverige, som beredt .henne ett hem och ett arbete, och detta yttrade ' hon ej till svenskar endast, utan till utländingar. Hennes klander mot Stockholm var det mycket berättigade, att man där befann sig i en sm&amp;stacZ, där alla lade sig i hvarandras angelagenheter och där man aldrig kunde skilja mellan sak och person. Bien när en mängd dylika yttranden eller psykologiskt egendomliga smådrag träda den med personligheten obekanta likaren till mötes, oförmedlade af leendets, blickens, stimmans, och den för Sonja egendomliga humorns charme,. samt flyttade ur sammanhanget med omgifningen, med händelserna, med tiden, då, erhslla de n&amp;got helt aiinorlunda bestamdt än i verkligheten och förefalla att hafva h.aft lå,ngt större dimensioner. Af denna orsak delade jag ej fullt A. Ch. Lafflers &amp; sikt, vare sig om omfattningen af, men i synnerhet ej om tiden f ö r utgifvandet af .denna biografi.
Om Redogörelsen. | 148. l:o Öfver hela Bevillningen efter denna Stadga skall för Stockholms Stad af Krono-Uppbörds-Kamereraren och för Länen af Laiufs-konloren, vid ansvar, uppBevillnings-Ulskotltts Betänkande M 5. 33 rädas Sammandrag, i nogaste öfverensstämmelse med de härvid bilagda formulärer, hvarvid största uppmärksamhet bör användas, att alla uppgifter blifva med verkliga förhållandet enliga, hvilka Sammandrag af Ofver-Ståthållaren och Konungens Befallningshafvande till Riksgälds-kontoret insändas inom Januari månads slut unde r upphördsåret. 2:o Dessa sammandrag skola i Riksgälds-kontoret på det nogaste till summorna granskas, och om, vid jemförelse af föregående årens Sammandrag, olikheter skulle finnas i antal af hemman, lägenheter och räntor eller andra uppgifter, som till rättelse tjena, skola vederbörandes förklaringar deröfver infordras, hvilka vid Sammandragen biläggas, samt, jemte Sammandragen, öfverlemnas till Kammar-Rätten, för att pröfva felens beskaffenhet och hvad ansvar derå följa bör; skolande, så snart ske kan och utan af vaktan af Kammar-Rättens beslut, G ener al-sammandrag öfver Bevillningen hos Riksgälds-kontoret upprättas och genom trycket utgifvas. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL RECKMAN, 1857. Bewllnmgs-tltskoUet» Beta tikanäs M S. I N:o <>. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Mar» 1857» kl. 1 e. in. Betänkande, i anledning a/ Kongl. Majtts nådiga skrifvelse, med förslag till förnyad förordning, angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handel och sjöfart. Uti omförmälda nätliga skrifvelse af deri 9 December nästlidet är (N:o 57) har Kongl.
547 leda till åsyftad enkelhet och lätthet i förvaltningen, utan fastmer till tidsutdrägt och andra olägenheter, underdånigst hemställt, om icke, likasom vid Stats-regleringame medeltalet af fem års inkomster vanligen lägges till grund för års-anslagens beräkning, äfven Stats-ersättnings-anslagen för ifrågavarande afgifter kunde för det närvarande lämpligen bestämmas efter medeltals-beräkning för de fem sednaste år, hvilkas resultater i sådant afseende voro kända, nemligen: Rusthålls-afgift. En-per-millc-afgit‘t. När härifrån afginge i uppbörds-provision 4 procent å rusthålls-afgiften, enligt Kongl Förordningen den 9 Maj 1826, och 1 procent å en-per-mille afgiften, enligt Kongl. 9. tillgodokomme Krigsmanshus-kassan R:dr 259,858: 25. 1. 178,256: 7. 3. så att medeltalet för de fem åren blefve 51,971: 33. 10. 35,651: 11. — eller i runda tal 52,000: 35,600: och hade Krigs-kollegium i underdånighet anhållit om Nådig framställning till Rikets Ständer beträffande dels fyllnad till sistnämnda belopp i ersättnings-anslagen för åren 1855, 1856 och 1857, dels anslagens höjande till samma belopp under nästa Statsreglerings-period. Amiralitets-Krigsmans-kassans Direktion åter, hvars uppbörd af rusthålls-afgift varit, på sätt ofvan är nämndt, inskränkt till de fyra häraderna i Blekinge Län och ett härad i Kalmar Län, hade följaktligen med vida större lätthet och hastighet än Krigskollegium kunnat erhålla och sammanställa uppgifterna öfver afgiftens belopp i stämpladt papper, hvadan Direktionen yttrat belåtenhet med det hittills gällande sättet för utgörandet af kassans ifrågavarande inkomst, men hade tillika, på gifna anledningar, i särskilda skrifvelser den 16 Juni 1856 och den 20 nästlidne
Då emel-* lertid, såsom här ofvan uti berättelsen om Kongl. Stats-kontoret är omförmäldt, Kongl. Maj:t, genom nådigt bref den 15 Februari innevarande år, jemte fastställande af det uppgjorda nya formuläret till rikshufvudbok, bland annat, anbefallt Stats-kontoret att för de förvaltande verkens räkenskaper låta uppgöra och till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemna förslag till formulärer, så inrättade, att dessa räkenskaper blefve uppställda i möjligaste likstämmighet med den nya planen för riksboks-slutet, på det desammas resultater måtte med lätthet och utan vidlyftigare omslut kunna i rikshufvudboken intagas; lärer af denna nådiga föreskrift följa, att sådana, efter rikshufvudboken lämpade, lormulärer jemväl komma att för Krigs-kollegium uppgöras. Revisorerne, som, lika med Rikets sednast församlade Ständer, a.nse det vara af synnerlig vigt, att öfverensstämmelse må komma att äga rum emellan de redogörelsesätt, som för 4:de hufvudtitelns medel och för riks-statens öfriga hufvudtitlar iakttagas, hafva, vid nu anförda förhållande, funnit sig icke böra afgifva något bestämdt omdöme öfvbr ifrågavarande bokförings-methods användbarhet i sin helhet, utan att dock förbigå de erinringar, hvartill granskningen af Kollegii redogörelser, med hänseende till det nya bokföringssättets tillämpning, i vissa delar gifvit anledning. Enligt den grundsats, som är följd vid uppställningen af Kollegii hufvudbok, innehåller densamma särskilda konti för hvart och ett af Rikets Ständer beviljadt anslag, med samma benämningar, hvarunder anslagen uti riks-staten förekomma. Dessa konti redovisa i allmänhet endast för de af samma anslag bestridda utgifter, men upptaga icke de kostnader, som derutöfver för enahanda ändamål blifvit anvisade å andra anslag eller särskilda kassor.
Ständer finna, att både gärden och taxen, utgörande 13,347 r:dr 31 sk. 4 rst., äro af den beskaffenhet, att befrielse från bevillning derföre rättvisligen bör ega rum, hvilken synes böra uti § 145 näst efter ordet prosle-lunnor antydas genom tillägget: och utlagor, nemligen gärden och taxen. Emedan tidan, efter Utskotts-betänkandets justering, för uppsättande af denna vördsamma reservation varit nog knapp, har densamma icke kunnat blifva kommunicerad med åtskilige af det högloft. Utskottets högtärade herrar ledamöter, som i afseende på en eller flere punkter med reservanten hafva instämt. Han får derföre sakna äran af deras högtaktade namn på sin reservation, hvilken han det oaktadt vågar hoppas icke skola komma att af de högloft. Stånden lemnäs utan ali uppmärksamhet.” 7:o af herr Halling: „Som jag i flere delar skiljt mig från pluralitetens mening vid författandet af förslag till de allmänna grunder, hvarefter den serskilda bevillning, som Rikets Ständer utöfver Stats-verkets ordinarie inkomster samt Tulloch Postmedlen, Chartae Sigillatie-afgiften och Husbehofs-brännerimedlen sig åtaga, utgöras börj så föranlåtes jag i dessa omständigheter anmäla min reservation: I öfverensstämmelse med af mig vid riksdagens början derom väckt motion, har jag inom Utskottet, fast förgäfves, sökt göra den satts gällande, att den uti 10 § pag. 9 af nu gällande Bevillnings-stadga intagna klassifikation af städernas handtverkare, med dem jemförliga manufakturister och andra förut icke uppräknade borgare, borde uteslutas. Som bekant är, tillkom den på en tid, då, i sammanhang dermed, fanns det stadgande, att alla de uppräknade borde till något af de utsatte skattebeloppen hänföras.
Efter kaffet satt Arve mellan löjtnanten och sin mor och förtäljde om alla de ting, de önskade veta; men slutligen kom äfven turen till honom att fråga, och sedan han inhemtat alla grannarnes lefnadsomständigheter, med förändringen af födde och döde, utbrast han hastigt: ”Nå, men min ros, rosen på Tistelön – har mor ingenting hört om henne? Den här gången skall jag väl hålla mitt löfte och resa dit! Jag tänker det blifvit en grann flicka af det vackra barnet.” Vid dessa ord mulnade gumman Arnmans blida utseende. ”Kommer du ännu ihåg den lappris händelsen! Jag trodde du längesedan glömt en sådan småsak.” ”En vacker flicka är ingen småsak, min bästa mor!” svarade Arve skämtande. ”Men jag märker nog att mor bibehåller sitt gamla besynnerliga agg emot Tistelöboarne.” ”Nej, min son, något agg hyser jag icke; men att jag just ej kan älska dem, det bör du ej undra på. Hade icke salig far i det herrans vädret nödgats ut och jaga efter de gemena lurendrejarne, så hade han kanske nu suttit i länstolen bredvid oss och rökt sin pipa. I öfrigt döme Herren, som ser allt; men jag glömmer aldrig skadeglädjen i den gamle räfvens blick, då vi, efter det olyckliga sökandet, lemnade hans brygga.” Icke utan ledsnad märkte Arve att hans i öfrigt så vältänkande och förståndiga mor i detta fall bibehöll sin gamla envisa och i Arves tanka orättvisa fördom. Emellertid älskade och aktade han henne för högt att vilja göra henne emot; och då han icke kunde känna någon oöfvervinnelig åtrå att återse en varelse, den han blott erinrade sig som ett ovanligt täckt barn, föll det sig icke heller synnerligen svårt att med denna lilla uppoffring tillfredsställa den moderliga omsorgen, hvilken aldrig förliktes med den tanken att veta Arve i vänskapligt förhållande till de personer, hon ansåg som en omedelbar orsak till hennes mans död. ”Nå, men hur lefva de nu för tiden? Man hör väl icke annat än godt om dem?” ”Nej, det förstås!
Akademiens egna medel 52,370: 52. Diverse donationers och fonders dito 16,940: 67. Akademiens egna medel: Löner, pensioner, arfvoden m. m 245,146: 31. tndragnings-stat 10,102: 27. Byggnader och reparationer 27,777: 17. Af besparingsoch reserv-fonderna 16,809: 99. För Akademiska boktryckeriet 769: 15. Balans lill år 1859: Tillgångar: Akademiens egna medel 137,940: 87. Diverse dontioners och fonders dito 326,779: 99. I summariska räkningen öfver 1857 års spanmålstillgång förekommer en post, 899 Tunnor 27,3 kappar öfverskotts-spanmål, som, efter medelpris 14 R:dr J35 öre, utförts med 12,912 R:dr 76 öre, men i kapital-räkningen har berörde spanmål upptagits med 899 Tunnor 27,3 kappar, hvaremot värdet dera i samma räkning icke blifvit utfördt. § 2. Dels i särskild räkning, dels i' balans från 1857 års hufvudbok upptages återstoden af den på nådig befallning år 1809 af Kongl. Akademien erlagda lösen för 2,000 exemplar af Professoren Doktor Chr. Dahls Grekiska läroböcker, hvilken återstod genom upplagans försäljning ännu icke kunnat gäldas och i räkenskapen utföits med 2,511 R:dr. Då dessa läroböcker numera icke i skolorna begagnas, hemställa Revisorerne, att de måtte såsom makulatur få försäljas, och uppkommande bristen afföras ur räkenskapen. — 222 — § 3. I balans fran ar 1857 och i särskilda räkningar upptagas dels 117 E:dr 32 öre, »Depositions-medel i Westerås Landt-ränteri af Kronobefallningsmannen Neicktern, hvaraf lyftningen sedan år 1799 berott på Kongl.
Friherre Lo66rliröm8 underdäniga amnälan, alt den manliga öfningStiden mid de indeldle CavallerieR-gementerne more vtillräckelig, för ali bibringa Cavallerister den grad af ensk.ld stickelighet, som nuwaranve krigssätt fordrar, biföll Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref «f den 6 September 1806 dess Förslag lill inrättande af Excercitie - Efqvadroner, wid hwarje indeldt Cavallerie-Regemente eller Corps der Recruter och Remonter stulle emellan mötestiden öf. was, och hwars styrka stulle blifwa till Regementets som 6 till iQO, samt Qfficerarne icke erhälla nägot Traktamente, men Under-Officerarne t 2 ss. och Manstapet 4 ss. om dagen samt 2 Marker Bröd: Att enligt Kongl. Brefwet af den zo September 1806, har Herr Krigs-Presidenten m. m. Friherre LeckerAröm ätagit fig, att ä dess innehafwande OswersteBostalle
Dock kan det icke nekas vara ett vigtigt och önskvärdt föremål vid den förestående ränteförvandlingen, förekommande ömsesidiga farhågor för förluster, att så litet som möjligt behöfva rubba närvarande förhållanden, och att för förvandlingen af de räntepersedlar, som skola indragas, söka upp en räntepersedel, som erfarenheten visat vara minst underkastad förändringar i pris. En sådan finnes i så kallade dränge-dags verken, (hvilka redan i värde utgöra 10 procent af rikets hela ränta och, om man tillägger Ökedagsverkena, öfver 19 5). På sätt de af komrnitterade lemnade sammandrag utvisa, hafva under de 20 åren 1824—184.3, markegångsprisen å dränge-dagsverken i allmänhet föga omvexlat. I stora Kopparbergs län voro de alla åren oförändrade. Samma förhållande inträffade under 18 år efter hvarandra i Yester-xrorrland, under 17 år i Kalmar läns Småländska andel o. s. v. Efter sannolikhet finnes mera utseende, att de i framtiden skola falla, än stiga, då en i större förhållande stigande tillökning i den delen af folkmängden, som måste söka arbete (bakstugusittare o. s. v.), än af efterfrågan å detta i tidernas längd låter befara en ned tryckning af arbetspriset. Således visar sig vid valet af denna räntepersedel en sannolik framtida fördel för räntegif varén, motsvarad å statens sida genom fördelen att vinna trygghet mot den större osäkerhet, en förvandling i penningar kunde medföra. Äfven med bibehållande af skatteriksdalers-systemet, kunde en mindre rubbning af varande förhållanden vinnas, om man för hvarje län, eller, der betydligt olika förhållanden inom dessa förekomma, hvarje sådant distrikt serskildt, efter de lokala förhållandena valde de räntepersedlar, hvaraf nya räntan skulle sammansättas. Dock skulle äfven härvid i de orter, der persedlarnes förhållanden till hvarandra, serdeles inom jordeboksräntan, betydligt omvexla emellan olika hemman, stundom inom samma by, en icke obetydlig rubbning i beståndande förhållanden uppkomma, ehuru vida mindre än efter kommitterades förslag.
Utskottet hade först ämnat föreslå endast en förändring i denna §., syftande derhän, att den äfven kunde lämpas till alla falska bekännelser; men derigenom hade inträffat, att urbota straff skolat följa på all falsk bekännelse; och dervid gjorde Utskottet sig Den 3o Mars e. in. den invändning, att då det sannolikt alltid skulle blifva en häcktad persons intresse, att slippa ut ur häcktet, samt att, för att undgå högt straff, bekänna på sig brott af den ringaste beskaffenhet, som snatteri eller den ringaste graden stöld, skulle för bekännelsen af ett brott, derå, enligt våra lagar, endast böter följa, efter den pricipen hafva följt en större straffbestämmelse för det diktade brottet, än som egt rum, om han begått brottet. Utskottet fann, att en sådan straffbestämmelse icke kunde föreslås. Detta torde få gälla till vederläggning af Grefve Posses anförande. Det torde äfven få gälla till vederläggning af livad flere Domstolar och äfven Högsta Domstolen, någon gång antagit, att ålägga urbota straff för bekännelser af brott, som ej äro af urbota natur. Frågan är således här, om för ett sådant fall straff skall bestämmas, eller ej. Jag tror att syftningen är god, så väl af motionen, som af Utskottets Betänkande. Deraf skulle följa, att ingen bekände på sig något brott, som han ej begått, då han ser ett så svårt ansvar derå. Men jag får förklara, att, ehuru jag hyser denna öfvertygelse, är jag ej så förmäten, att jag vill tro mig kunna verka på Ridderskapets och Adelns beslut. Jag skulle endast tro, att den anmärkning, som af Friherre Sprengtporten blifvit gjord ej skall föranleda till något förändradt beslut uti Utskottet, der samma anmärkning redankom - 36a Den 3o Mars e. m. mit i öfvervägande.
i Regeringsformen hindradt från upptagande och bedömmande af sjelfva Hufvudfragan,eller den yrkade ändringen uti 1733 års Instruction för Regements-Skrifvare, Utskottet i allt fall ansett sig så mycket mindre böra tillstyrka någon ändring uti den öfverklagade delen af besagde Instruction , som utom det, att de föreskrifrva böterna, af 3 sk.'stnit för den, sorn försummar infinna sig vid Regements Skrifvaremöte, äro anslagna till Wad - jDm 3 3 Maji Wadstena Krigsmanshus» böter äga ram för an-? dra Skattskyldiga, hvilka icke inom utsatta be» ta! n i -ig s t e r rn i n e i liqvidera de Vanliga utskylderna til! Kronan. Då det för öfrigt är allmänt bekant , att Regements Skrifvare hafva vida större tjppbörds-districter, än de fleste Kronans Uppbördsman , och härvid tillika får i betraktande tagas, ätt medlen, sorn skola incasseras, till en stor del bestå uti enslcildta personers löner, deraf dessa kunna vara i behof , och således icke böra uppehållas genom Rentegifvares försummelser, att vid påräknad tid komma i åtnjutande af deras lagliga rätt, så och enär Utskottets förut af» gifna utlåtande rörande detta Mål blifvit af de 3'tne öfriga respectiva Stånden bifallet, torde Högloll. Ridderskapet och Adeln upplyst finna, att den begärda ändringen uti Regements-Skrifvare-Instructionen icke kan tillstyrkas. Stockholm den iS Maj iSljj. Rå Högloll. Ridderskapet Rå tlögvörd, Preste» och Adelns Ledam. vägnar Ä. Lantingshausen. Ståndets Ledarn, vägnar Bryn. Hesselgren. Rå Vai l oll. BorgareStandets Ledarn. Vägnar Arid. Fredin. På Hederv. BortdeStåndets Ledam. Vägnar Nils M.än sson. $:dje Hel.
Permission att resa utrikes, äfvensom från de årliga sommaröfningarne och hvarje annan genom general-ordres anbefalld tjenstgöring kan endast af Konungen i kommandoväg erhållas. Permission för Generaler och Ofverstar tillgår på samma sätt. För permission i följd af sjuklighet erfordras alltid tillstyrkan af vederbörlig läkare. Angående permitteringen gäller i öfrigt: Vid indelt trupp: 1:0 Officerare, hvilka icke äro upförde för ständiga tjenstgöringspenningar (se tab. 17 och 18) eller innehafva befälet på roten (se tab. 26) eller annan med tjenstgöringspenningar förenad, kommendering, ega rättighet att, emellan de årliga sommaröfningarne, uppehålla sig hvarhelst de åstunda inom brigadens ständ. ' 2:o Officerare, hvilka i ofvan upgifna fall önska att vistas utom brigadens stånd, är sådant äfven medgifvet, efter förutgången anmälan hos Brigad-chefen, bifogad med upgift å den blifvande vistelseorten. 3:o Officerare och vederlikar, hvilka äro upförde för ständiga tjenstgöringspenningar (se tab. 17 och 18), kunna af Brigad-chefen permitteras på en månad om året; längre permission kan endast af chefen för Landförsvars-depart. meddelas. 4:o Underbefäl och manskap kunna emellan sommaröfningarne icke lanna kompaniets ständ eller station utan permission. Dylik permission kari beviljas på 14 dagar af hvarje kompanioch detalj-befälhäfvaré och på en månad af t. g. majoren. Längre permission kan endast lemnäs af Brigad-chefen. Vid värfvad trupp a): 1 :o) Officerare, under-officerare och manskap samt deras vederlikar kunna icke lemna station utan permission. 2:o Hvarje officer är emellan de speciella sommaröfningarne berättigad .till 2:ne månaders semestre, 3:0 Utom sommartiden kan Brigad-chefen bevilja så väl officerare som deras vederlikar en månads permission om året; längre permission kan endast af chefen för Landtförsvars-depart. meddelas. 4.o
J a g hade funnit en förborgad skatt, men en skatt af hvilket viirde! Om ett fel blef beghnget, SH är detta fel helt och hållet mitt. J a, det var ett fel, att genom föreningen af tvenne hjärtan komina ett annat oskyldigt hjärta att bfista. Men hon ar död, ocli. lian iii hiiinnad. Och livar lärde jag mig att inse storleken af detta fel? Dar, vid Eridans strand, den dag jag hoppades återse henne, då jag i. Angest sökte räkna hennes hjärtas ' slag, då jag lyssnade till hennes sista suck - då hennes läppar vor0 kalla, och jag grät tårar af förtviflan., Åtskilliga Garibaldiskildrare h a k a sökt halka öfver detta ~ f e b, livaroin Garibaldi själf uttryckligen talar, andra iter hafva förstorat det, genom att berätta, det Anita var en annan mans hustru. Det senare var dock ej händelsen. Hon var, som vi redan nainnt, trolofvad, inen kärleken .hade med all säkerhet ännu icke vaknat i hennes hjärta. Hon var en kvinna, som icke älskade mer än en gång i lifvet och förblef sin kärlek trogen in i döden. Hon blef senare, s % fort tillfälle därtill yppades, lagligt vigd vid Garibaldi i i !vIontevideo, något som ej kunnat ske i ett katolskt land, om lion förut rarit gift. Garibaldi var emellertid ingalunda okänslig för den oförrätt, lian tillfogade en annan man, men hans häftiga kärlek tili den stolta, högresta, lidelsefulla sydamerikanskan lat sig ej kufras, så mycket mindre som Anita redan från första stund och med naturbarnets styrka besvarade densamma. Den ljuslockige, blåögde unge främlingen, med de klassiskt rena dragen, vann odeladt hennes hjärta, och från det ögonblick, han hviskade dessa ord i hennes öra: » du skall bli inin », blef hon hans älskarinna. hans hustru, hans van och stöd i fattigdom ocli bekymmer, hans barns moder samt hans trogna kamrat, lians %adjutant % och modiga följeslagarinna i alla faror och strider, till dess döden ryckte henne ur halis arinar vid Adriatiska hafvets strand.
Om handelns och sjöfartens tillstånd, samt orsaken till dess förmenta aftagande, gäller hvad som är anmärkt i lika ämne för Wenersborg. Handtverkerierne äro icke särdeles betydlige, men förse likväl Staden och kringliggande landsbyggd, lill en del, med handlverksarbeten. — Jordbruket går endast ut på att framalstra säd och foderväxter till husbehof, samt skötes med omsorg. På Stadens torg och tre årlige marknader är tillförseln af spanmål och victualier från angränsande delar af Dahlsland och AYermland liflig, samt mer än tillräckligt motsvarande consumtionen inom Staden: för hvad som öfverskjuter infinna sig dock gemenligen afnämare från tillstötande skogsoch brukstrakter. Stadens tillvarelse är således icke ulan vigt för landsbyggden deromkring, genom befordrande afsättning på producterne af dess cultur och näringar. I stället för den förut befintliga enda Pedagogien, med Stadens Comminister till Lärare, har år 1836 öppnats dels en Lärdoms-skola, hvars två första classer, som intagit vid deras Öppnande omkring 40 lärjungar, till en böl jan blifvit försedde med Lärare, dels ock en Folkskola, deri 80 å 90 barn efter Vexelundervisningsmethod handledas. Lärdomsskolan underhålles genom Stats-anslag, med vanligt biträde af Staden, och Folkskolan hufvudsakligen genom afkastning af donationer. 52 Föl-sjukvården lönar Staden, gemensamt med ägarne af närliggande bruk, en speciminerad Läkare. Fattigvården handhafves af Magistraten och utsedde Committerade, samt är för Stadens invånare ganska kännbar, intilldess uppkommen tvist om en till förbättrade fattigvårdsanstalter donerad fond kan binna slutligen afgöras. Stadens Drätselverk, som förvaltas af en särskild Committé, njuter i årlig inkomst af sjöfarten, såsom hamnoch vågpenningar, per medium 4(X) R:dr om året.