Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är i hufvudsaken af samma tanka som Hrr Åkerman och Mannerskantz; men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att då Hr Ehrenhoff yrkar, att hans motion måtte remitteras till BankoUtskit, så torde en sådan remiss icke vara riktig; ty jag hemställer om icke motionen innehåller en ren tullfråga, hvilken såsom sådan bör behandlas af Bevilln.Utsk:t, eller också bör den gå till Ekon.Utskit, emedan exportförbud är en fråga, hvars afgörande beror på K. M:t. Hr Mannerskantz: Hr Ehrenhoff har nämnt, huruledes Banken har en metallisk valuta af c:a 14 millioner, men att den derutöfver har rätt att utgifva sedlar till ett belopp af 30 millioner, och han har dervid anmärkt som en möjlighet, att de, som egde dessa 30 millioner i sedlar, icke skulle få silfver derför. Men då R. St. hafva satt sin tro och sitt löfte i pant på att hvarje innehafvare af en bankosedel skall erhålla silfver derför, får denna möjlighet, att icke hvarje sedel alltid skall med silfver inlösas, »4 Den 2 November. aldrig suttås i fråga, och om det således någon gång emot förmodan skulle inträffa, att det icke genast finnes tillräckligt silfver i Jtikets Ständers Bauk till dess sedlars inlösen, så äro B. St:r skyldiga att med hvad medel som helst ofördröjligen ersätta bristen. En sådan tanke, som att K. St:r icke skulle tillfullo inlösa sina genom deras Bank åtagna förbindelser, bör aldrig lå framställas utan att en kraftig protest nedlägges deremot; och jag för mindel har derföre kunut mig upmanad att protestera emot ett förslag af så betänklig syftning. Jag anser också, att det skulle vara nyttigt om B. o. Ad. genast gemensamt uttalade denna protest, och att en lämplig form derföre skulle vara, om It. o. Ad. nu remitterar motionen till Bevilln.-Utsk:t, samt derigenom förklarar, att B. o. A. anser den vara af den beskaffenhet, att den icke har med B. Stirs Bank att göra. Hr Ehrenhoff:
Det är med särdeles nöje jag ber att få förklara Utskln min aktning och tacksamhet, för det behjertande Utskln visat för Svenska folkets stora behof af en lycklig och ändamålsenlig brottmålslag, Och i sammanhang dermed, af ett bättre fängelse-systeme; men annat är, mine herrar! verkställighetsåtgärderna. Uti dem tror jag att Utskln hafva misstagit sig; jag tror att Utskln hafva åsyflat, om jag så får säga, att öfverskrida sjelfva principen och öfvergå till en förhastad verkställighet, Jag har förut haft den äran, att inom delta rum, då frågan här förevar om förstärkta LagUtsk., erinra derom, att sjelfva fängelsesystemet verkligen är beroende af straff-systemet, och att '9 H. 19 Den 15 Januari. man sålunda, innan man antagit slraff-systeÖnet, forliastar sig, om man går alltför långt i de administrativa åtgärderna för fängelse-systemet. Hvad straff-systemet angar, så kan jag icke iner än försäkra, att i SlatsUtsk. finnes ingen ledamot, som varmare än jag önskar, att vi måtte få afskaffa den ohyggliga Wissgernings-balk, som vi nu hafva, och öfvergå lill ett mildare straff-sy sterne; men jag har haft äran erinra derom, att öfvergången från detta straff-sy sterne till ett annat ej med bevarad klokhet låter verkställa sig brådstörtande. Man äfventyra!' då, mine herrar! ingenting mindre, än att hos den råa massan uppväcka tanken derom, att en verklig strafflöshet existerar. Det är nödvändigt, alt inom den råa massan, den råa dass, inom hvilken de grofsta förbrytelserna begås, begreppet om straffens skärpa qvarstår; ty annars skulle ofelbart följa, att man, långt ifrån att hjelpa det onda, skulle stjelpa hvad man velat hjelpa.
På samma grund, som man, blott af den anledning, att Konungen i civil lagform framställt ett förslag, som involverar en mot grundlagarna stridande delaktighet för Konungen i lagstiftningen för Banken, påyrkar, att ett sådant förslag skall remitteras endast till Bancooch LagUtsk:n, på samma grund skulle man kunna yrka, att om Konungen till B.. St. inkom med ett förslag i civil lagform, att Konungen måtte erhålla del i beskattningsrätten, detta föi-slag borde hänvisas till endast Lagoch Bevilln.Utsktn; ja, vi skulle hunna få förslag, som involverade upphäfvande af hela grundlagen, utan att Constit.Utsk. blefve hörd t. Jag tror derföre, att då ordföranderna i Stånden icke, enligt grundlagen, anse sig hafva någon bestämd rätt att vägra proposition till remiss å hvilken Konungens Propos. som helst, skulle följden häraf blifva den, att om förslagen hänvisas till våra Lagoch ÖuskningsUtsk., och dessa förbise, hvad som deri strider emot grundlagen, samt Stånds-ordföranderna tilläfventyrs, då målen återkomma, äfven förbise grundlagsstridigheten, vi således i civil lagform kunde få en codex, som upphäfde hela vår grundlag. Jag ser ingen garanti deremot, i läll Konungens Proposrr, blott för det de blifvit framlagda i civil lagform, ej få remitteras till Constit.Utsk. Jag tror, att de, när de involvera ett ämne, sorn bestämdt strider mot grundlagen, måste kunna af R. St. hänvisas till det LTtsk., som äger att döma i sådana frågor; och jag kan således icke afstå från mitt förra yrkande. Frih. Cederström: Det är icke de farhågor, Hr Cederschjöld antydl, som gjort, att jag tagit mig friheten ännu en gång yttra mig i detta ämne.
Marstrands liamnförsvar 354» litt. A. 435, litt, A Matinrättningar , Garnizons-Regemenlenas i Stockholm . 4°S? 423. Medico-Theologiska Stipendierne, angående 62, 218. Mellby Sandfälts planterande med träd . 354» I’11* C. Menigheter, om anslag till lån för .. 72. Meteorologiska Observationer , inköp af instrumenter dertill 354» Ett. E. 435, litt. E Minister-Staten . . 4°- — revision öfver förvaltningen af de dertill anslagne medel ... 172. Mudderverk , anslag dertill 436. Muddrings-arbeten i Götha Elf, anslag dertill . 354? litt. C. 435, litt. C Munderuiss-slitninss-ersättnins till Rustliåilarne vid Lif O O O Regementets Dragon-Corps, under tjenstgöring i Stockholm i83d . 16. Museum, Kongl. 54- — Riks . 54. — Kongl., inköp af konstalster til! detsamma . 54, 213. — Natural-bistoriska, anslag till dess samlingar . 54, 213. — National, anslag till anläggning af „ 354? 1 • tt. C. 435, litt. C — Natur-historiskt i Götheborg, om anslag dertill 55. Mynthusets upplåtande åt Stals-Departementen 140, 288. Myntoch Conlroll-Verken . 4°. — dess ställande under Bergs • Collegii öfverinseende . 208, 43o. Myrors, på Gottland, aftappning, anslag till . 354, litt. C. 435, litt, C Möblers underhållande å de Kongl. Slotten .. .. 3i. Mörbylånga, om uppförande af en magazins-byggnad derstädes 272, 35g. Mösseberg,. Kronopark, angående ... 35, 36o.
Framgången af det nyttiga man önskar uti förändringen af det gamla underhållssättet vid armeens årliga vapenöfningar hvilar uppå, att man af Rustoch Rotehållare icke begär mera än hvad rätt och billigt är; att man af dem icke fordrar mera, an hvad dem af ålder tillhört; då man icke vill, genom en lindrig åtagen allmän börda, lätta en tunga, som onekligen trycker för hårdt, när den ensamt hvilar på den mindre kretsen, och man är säker att vinna hvad man bör vinna; och tillfredsställelsen att göra folket nöjdt, torde äfven mera böra tagas i beräkning, än möjligheten, att medelst andra utvägar gå till ett mål, som jag fruktar snarare kunna blifva försvagande för staten, än bidragande till dess försvar, i fall förtrytelse och missnöje, vid detta tillfälle, ej skola underlåta, att efter vanligheten blifva våldets och förtryckets följeslagare. Den 26 O c to ber f. m. 67 Att de sammansatta Utskotten icke fästat något afseende vid de af Herrar Santesson och Eckerman, samt af RiksdagsFullmägtigen Nils Månsson, i förening med de fleste Ledamöter utaf BondeStåndet, afgifne Reservationer, skall troligen lika mycket fästa den allmänna uppmärksamheten, som att ingen af Ridderskapets och Adelns 21 Ledamöter inom Utskotten reserverat sig emot ett förslag, sorn ögonskenligen har till föremål att, till lättnad för öfrige medborgareklasser, förtrycka Rustoch Rotehållare till den ytterligaste grad, då förslaget äfven åsyftar, att, i anseende till Contractets helgd, ställa dessa medborgare utom lagen, i fall de skulle fråndömas rättigheten, att endast genom ett fritt val kunna föranledas, att ifrån ett tillvarande Contract ingå uti ett annat. Utskottens svar på RiksdagsFullmägtiges Botvid Jonssons från Östergöthland, samt Johan Jacob Rutbergs från Norrbottens Län yttrade anspråk å den behållning, hvilken i den nuvarande MölespassevolaneeCassan möjligen kan förefinnas, samt yrkande, att redovisning derföre måtte infordras, ar af en särdeles natur.
Ridderskapet och Adeln den 26 sistlidneFebruarii f. m. nu mera bifallit Statsoch BancoUtskottens under N:o5i afgifne Utlåtande angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade vattencommunicationers befrämjande, får jag, under åberopande af mitt till Högloft. Ridderskapets och Adelns Protocoll förut afgifne skriftliga anförande, å nyo vördsamligen framställa mitt förslag lill öppnande af en ny communicalion inomskärs från Dalarön till Stockholm, förmedelst genomgräfning af en smal landtunga vid Södra Stäket, på det sätt, som kan finnas tjenligast, under anhållan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla deras önskan, att Kongl. Majit täcktes i Nåder octroyera ett Bolag för utförandet af detta förslag. Det må sedermera ankomma på det blifvande Bolaget, att för arbetets befrämjande och fullkomnande vidtaga de ytterligare åtgärder, hvartill omständigheterne kunna föranleda. Jag anhåller vördsamt, att detta förslag må under form af en ny Motion Den 3 Mars e. m. varda, jemte mitt ofvan åberopade anförande, till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitteradt. Lades på bordet. Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomna Memorial och Utlåtanden: Från BancoUtskottet: Af den 27 sistlidne Februarii: N:o 12Q. Med anmälan, att samtlige uti Utskottets Memorial, N:o io5, föreslaglie omröstnings-propositioner, i fråga 0111 regleringen af den genom Banken hittills besörjda Lånerörelse, komma att förfalla, sedan jemkning RiksStånden emellan för sig gått. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Memorial, N:o 120, innehållande förslag till jemkning och omröstningspropositioner, i anledning af RiksStåndens beslut, i frågan om en på upplåning grundad discontering för handeln och den större rörelsen. Af den 2 dennes: N:o i32.
Men Finlands trogna folk har ingen vår, I sollöst sinne fryser disig höst. I låga pörtet faller smärtans tår, I herreslottet suckar sorgtyngdt bröst. I sorgedräkt sig kläder Finlands mö, Som bror och syster hon på båren lagt, Ty fosterlandet, har man sagt, skall dö, Och sådan sorg har öfverväldig makt. Har då förgäfves varit allt vårt mod? — En hviskning öfver Finlands läppar går. Rann så förgäfves bort vårt bästa blod I dag, som smärtfullt kär för minnet står? Är det vår trohets lön, du himlens Gud? — Så bäfvar frågan, tusenfaldigt stor. Skall det förklinga, Suomis klagoljud? Skall han ej hjälpa, som i höjden bor? Ack, finska folk, din sorg är också vår, Vårt hjärta gråter vid din tunga stig, Vi blödt på snöig stepp i gångna år, Nu blanda vi vår tysta tår med dig. Var tålig, broder kär, som förr du var! Din bönj^så visst skall spränga mörknad sky. Din himmel än kan varda fri och klar, Och pröfning tung kan bortom natten fly. För dig, för dig kan än så visst bli vår! Den mycket älskat har, kan aldrig dö. Så torka bort den bleka kindens tår, Och minns, att drifvan gömmer ros och frö. LARS LUNELL. VÄNTANSTIDER ». in. VID MÅLET. TTON STOD VID fönstret i det gamla, enkla, fridfulla hemmet, där hvarje litet föremål vuxit samman med hennes minnen, detta hem, som hon nu skulle lämna för att inträda i ett nytt. Det var dagen före hennes bröllopsdag, men hur grått — alltigenom grått var ej allt — lika grått som novemberdagen var grå och kulen. — Hvarför skulle just denna, den mörkaste och dystraste af alla månader, bli utsedd för hennes bröllop, som hon en gång tänkt sig så solljust och fullt af leende förhoppningar? — Hur annorlunda hade det ej blifvit — och hur hade det blifvit så? — Hon gömde ansiktet i sina händer och lämnade fritt lopp åt sina tårar.
Han måste nöja sig med att sända Nora ett långt, passioneradt bref, hvari han på det mest bevekande sätt bad henne troget vänta honom. För sitt underhåll behöfde hon ej sörja, han skulle, om än frånvarande för någon tid, likväl hvarje dag gifva henne oemotsägliga bevis på sin kärlek till henne. Brauner ljög icke i detta bref. Hvad han lofvat höll han. Under den tid han var frånvarande, korresponderade han flitigt med Nora, och sände henne såväl penningar som presenter. Felix Brauner hade tur. Han återfann Elmenfelds i Hainsdorff. Majoren hade verkligen befordrats till öfverste; men ännu ej lemnat sin garnison. Adèle var ännu ogift, fast hon var vackrare än någonsin. Brauner hade knappast några svårigheter att öfvervinna. Man lefde i Hainsdorff i lycklig okunnighet om ondskan i verlden utanför den lilla stadens råmärken. Ja, man hade till och med goda anlag för tron på det underbara. Felix Brauner hade ej svårt att förklara sin långa frånvaro och tystnad såväl inför Adèle som inför hennes föräldrar, och han fick dem att tro det underbara. De trodde att han för sin kärleks skull sökt lyckan, som han nu ändtligen funnit derborta i professor Nordenskiölds land vid Nordpolen, de trodde, och de gräto dervid, att han under motgångarnes och pröfningarnas tid ej låtit höra af sig, endast derför, att han ädelmodigt ville lemna Adèle fria händer, om någon annan gjorde henne sitt anbud. De trodde honom, då han försäkrade dem, att han nu framträdde i de lyckliga omständigheterna att vara fullkomligt fri från förtalets hviskningar, att Adèles förmögenhet skulle haft det ringaste inflytande på hans val. De trodde honom. Två månader efter Brauners ankomst till Hainsdorff firades med stora högtidligheter hans och Adèle von Elmenfelds bröllop. Brauner inkasserade hemgiften. Och så anträddes bröllopsresan. Till professor Nordenskiölds land vid Nordpolen. Till Sverige! Och hade de goda svärföräldrarne följt med från Hainsdorff skulle de fått skäl att göra stora ögon, då de sett hvilken karl de fått till måg.
Det i Länet varande, genom enskiltes gåfvor grundlagda, Lazarett, har betydligen utvidgats och förbättrats derigenom, att en större gård bär i sta - — 4 — den för detsamma blifvit inköpt, hvarest ett nytt stenhus blifvit uppförda sora, både till prydlighet och en ändamålsenlig inredning, torde kunna täfla med de fleste sjukhus i Riket. Den gamla Lazaretts-byggnaden befanns för trång, i förhållande lill det antal sjuka, som visserligen icke, i följd af en tilltagande sjuklighet, men i anseende till inrättningens ökade förtroende, sökt plats och vård derstädes. Denna olägenhet är nu afhjelpt, och, sedan i det nya huset finnas några och fyratio sjuksängar, kunna säkerligen der inrymmas alla sådana sjuka, sorn behöfva Inrättningens biträde. Undra våningen af Lazaretts-huset är upplåten till den välgörande Curhus-inrättningen, som har utrymme till 32 sängar. I sammanhang härmed, torde en närmare uppmärksamhet böra fastas vid den omständigheten, alt Vaccinen, hvilken de första 20 åren af dess införande i Sverige, fullkomligen skyddade mot smittkoppor, icke gör det mera. Val gro de koppor, som vaccinerade personer få, mindre svåra och härjande än kopporna fordom varit; men ändamålet är likväl till en del förfeladt, när det ej helt och hållet friar från de rigtiga kopporna. Herrar Medici torde kunna finna så väl botemedlet, som orsaken, hvilken sednare mången olärd tror vara den, att Vaccinen, genom öfvergång i många menniskokroppar, förlorat sin första verknings-förmåga, och behöfde oftare förnyas ifrån verkliga koppor på kokreatur. Fattigvården besörjes inom Socknarne efter upprättade Reglementen, på ett för deni hedrande sätt; och härigenom, samt genom ett noggrant iakttagande af vidtagne Police-föreskrifter, skulle Allmänheten säkerligen se sig befriad från kringstrykande Tiggare, om förrymde Arrestanter, kringvandrande Gesäller och obehöriga Personer från andra orter kunde hindras, att i Länet intränga. Vid Gästgifverierne iakttages ordningen efter gällande Författningar.
Ständer åsatt dessa artiklar sådan tull; att emot Rikets Ständers beslut införseltullen å artiklarna bränvin och sprit blifvit genom samma taxa nedsatt; att uti den nya tulltaxa, som, efter afslutandet af en handelstraktat med Frankrike, blifvit den 24 Mars sistlidna år utfärdad och jemväl vore af Herr Friherre Gripenstedt kontrasignerad, icke allenast samma förhållande återfunnes, utan ock friheten från införseltull blifvit än vidare utsträckt till flera andra artiklar; att sistnämnda utan medverkan af Rikets Ständer utfärdade tulltaxa blifvit gjord gällande ej blott för Sveriges handel med Frankrike, utan äfven för alla andra nationers handel i Svenska hamnar, utan att något förbehåll om ömsesidighet i förmåner dervid blifvit fästadt, samt att, enligt Björkmans åsigt, grundlagen sålunda blifvit både till bokstaf och anda öfverträdd i de delar, som fastställde Rikets Ständers rätt att allena sig beskatta och att utan Kongl. Maj:ts sanktion göra sina beslut angående bevillningarna till efterrättelse gällande; i följd hvaraf Björkman å bemälde Herr Statsråd yrkat ansvar enligt 106 § Regeringsformen. 2:o. Af samma Riksdagsfullmägtig, som uti en likaledes af Bonde-Ståndet medelst ofvannämnda protokollsutdrag af den 16
Att en af Constit.Utsk. väckt fråga om grundlagsförändring skall förfalla derföre, att det faller Utsk. in att säga, det de dervid gjorda anmärkningarna äro utom förslaget och icke kunna till sammanjemnkning upptagas, derom finnes ingenting i grundlagen stadgadt. Hvad beträffar Frih. Cederströms framställning, deri han nied ett argumentationssätt, som är ganska lätt att begagna, då man ej har något annat till hands, beskyllt sina motståndare för sophisteri, hvilket vederläggningssätt jag önskade ej må komma i fråga på detta rum, så finner jag mig förekommen af andra talare, hvarföre jag ej vill upptaga R. o. Ad:s tid med något ytterligare besvarande af denna framställning. Jag får derföre endast förnya min anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa den propos., som Hr v. Troil yrkat. Gr. von Fersen: Det än i anledn. af åtskilliga här fällda yttranden, som jag begärt ordet. _ Jag skall vara så kort som möjligt. Hr Dalman har icke kunnat fatta, hvarföre jag för några dagar sedan yrkade, att Constit.Utsk. måtte föreläggas att så snart som möjligt inkomma med sitt betänk, i detta ämne, emedan han anser detta yrkande stridande emot min nu gjorda anhållan, att betänk, må läggas till handhna. För mig synes det, som mina framställningar i detta ämne icke i ringaste mån kunde anses stridiga. Jag yrkade, att detta betänk, måtte snart inkomma, på det vi skulle få slut pä saken, och jag yttrade, att Utsk. bort längesedan dermed inkomma; men jag får fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att jag i början af mitt yt19 H. 26 201 D t n 12 Februari e. m. trande anförde, det jag ansåg, att, i följd af det sätt, hvarpå Utsk. behandlat frågan, vi icke kunde fatta något beslut, sora vore stricte enligt med grundlagen, hvarföre jag för min del ansåg, att raan borde besluta, hvad som så litet sora möjligt var stridande emot densamma.
- Den 7 December. »ilan erlMcö derjemte säkerligen öfwcrstott kill Räntor ä de län, som äro prsjectcrade att uptagas inom Riket. Litt. I Calcul öfwer beloppet af den summa, som bör erhällas, genom de vacancer wid indeldte Armeen, som Stats « Utffoltek projecterat och genom afgiften af de 2,200 Nmmr indelt Cavallcrie, som äro sörcslagne att till Jnfantcrie ossina: Varancé afgift för 4,256 Nu:r. Banco Svecie j indeldt Jnsanterie L Z2 R.d » 121,68a D:o D:o för qoa Numror afsutit Cavallcrie — för karlen 3 2s N:d 10,002 D:o D:o för 621 Num:r Cavallcrie 3 65 R:d för karl och häst , 39.265 Afgift af 2022 Numror afsuttit Cavallcrie för frihet att slippa hälla' häst L 42 R:d. Aigelägct är att detze afgister .erläggas prenumerants tvid bwarje halst ärö början, till hälften af ärliga beloppet. Cal - Z6Z Den 7 December. Lalcule öfwer Stats och Rikgälds - N)erkens Lagtima Riksdag, jämte Afwersigt af de Till ordinaire Inkomster, under samma lid kunna pä Tillgäng Inflytande Bewjllning för närrvaran de är I8oc) pä Förstag 1,200,000 D:o Lön och Betalnings-afgift d:o 100,000 Bewillning för arén 3 2,500,00: Banco Specie. R:vr 12,§00,000 22§,000 ZO,00O. 1810 — 1814 R:dr ärligen Licentmcdel för lika lid 2 45,000 R:r ärligen - Återstod af WisniarffePamststllingen ger i ärlig
Det var deremot 1827 års lagstiftare förbehållet att i stor scala tillintetgöra den aldre lagstiftningens dyrbaraste ändamål. Man lånade från landtmäteriförfattningarna den nya benämningen af jordafsöndring; och sedan man dermed antagit en skilnad emellan hemmansklyfning och jordafsöndring, som den äldre lagstiftningen icke velat af, bibehöll man för hemmansklyfning villkoret af besuttenhet, men tillät jordafsöndring att verkställas utan besuttenhet; och derigenom att man tillika lättade utvägarna till jordafsöndring, förminskade man behofvet af hemmansklyfning och gaf alltså sättet att eludera dess villkor. Det var icke nog att man såmedelst gaf speculanten af små jordstycken, hvilka Hro för de fattiga classerna begärligast, utvägen att frigöra sig från både förbud och villkor, utan man gaf derjemte laglighet åt en backstugusättning omkring städerna, utöfver allt hvad derförinnan var öfligt. Af detta olyckliga, ehuru visserligen välmenta' misstag i liberal lagstiftning framstod också skyndsamt de eftertänkligaste följder, hvilka, i motioner vid sista riksdag, angåfvos såsom hotande fäderneslandets både moraliska och ekonomiska säkerhet. R. St. funno då ämnet böra, genom Regeringens försorg, närmare utredas; och sedan tillförordnade comilerade afgifvit förslag till förmenta rättelser i 1827 års förordning, hafva de sammansatta Utsk:n deröfver utlåtit sig i nu förevarande betänkm Niis 3 och 28. Ang:de förordningens följder medgifver allmänna erfarenheten icke mera någon tvekan, och de officiella bevisen äro icke heller få. Den hastiga och stora förökning i nativiteten inom den lägsta folkclassen, om hvilken Tabell-commissionens uppgifter vittna, låter svårligen förklara sig annorlunda än såsom en följd af de många och obetänksamma giftermål, till hvilka lättheten att finna egen bostad inlockat unga, lättsinniga och obemedlade tjenstehjon; ett förhållande, som commissionen jemväl antyder såsom orsak. Af Just.- statsministerns und berättelser till K.
^ hafwa zo8 Den i8 Iulu. hafwa tid att med detsamma taga befattning, inftränkre han sig nu till sin gjorde begäran om tillstånd att fä med de öfrige Riksstånden communi» cera berörde dictamen, hwilket torde wid en annan Riksdag kunna winna någon handläggning. Uppä gjord proposition blef Friherre Staels yttrade åstundan bifallen. Aerr kc>lenborg, ^.nclers kroäric, anmälte sig och begärde att genom följande memorial, fä närmare utweckla sina i sista pleno framstälda anmärkningar i anledning af Oeconomiä-Mstottets betänkande rörande saltpetter tillwerkningen. Wördsamt Memorial r Oeconomiä Ntstottet har uri desi betänkande till Riksens Ständer, i anledning af Baron Stael von Ilollliems memorial kill Ridderstapet och Adeln, hwilket den 28 sistledne Maji till Oeconomiä Urstottet remitterades, innehållande förslag till saltpeter tillwerkningarnes uphjelpande inom Swerige ibland annat föreslagit i Z:ke puncten af betänkandet, att Riksens Ständer skulle afstä den betalning i R:d 24 si. som enligt rgoo ärs Riksdags Beslut af Statswerkets medel bör betalas till hemmans ägare för desi ätagna ärliga saltpeter gärd af ro skälp. oluttrad saltpeter per hemman för att anwändas till detta stora ändamäl, nemligen saltpeter tillwerkningens updrifwande och befordrande. Detta penninge anslag rätt anwändc, stall säkert leda till wrnnande af Kongl. Majrts och Stanbernes yttrade gemensamma önstan, att fa saltpeter näringen äter införd i lander, till säkerhet för desi Den i8 Julli32§ förswar som nu äfwentyrar de mäst wädeliga följder dä denna nödwändiga rudimateria till krutet nästan aldeles uphört au inom Swerige tillwerkaS.