Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regeringsformen, bordt tjena till efterrättelse, hvilket likväl icke iakttagits vid ofvan anmärkta tillfällen, åren 1835, 1836 och 1839, då anvisningar å förrberörde anslag till kostnader för nybyggnad och reparation vid LifGardets till häst kasern blifvit beredda; men såsom giltig anledning dertill ej heller måtte kunna gälla, att andra tillgångar till sådana kostnaders bestridande saknats; är jag således föranlåten att nu, 252 till laga påföljd, anse de Herrar StatsRådsLedamöter, liv ilka, vid dessa tillfällen eller vid någotdera af dera, antingen genom tillstyrkande eller såsom sjelfva beslutande, biträdt de i nyssnämnde afseende vidtagna åtgärder, dervid hafva handlat i strid emot Regeringsformens 65 §., som bjuder, att Statens medel icke skola användas annorlunda, än Rikets Ständer fastställt. 15:de Punkten. Till bemötande af hvad anmärkt blifvit emot Kongl. Regeringens den 15 Maj 1839 fattade beslut, enligt hvilket kostnaden till en förändrad inredning af Kongl. Thealerns Salong skulle anvisas å anslaget för publika byggnader i hufvdstaden, anföres i förklaringen, att det så kallade byggnadsanslaget icke vore anvisadt endast för de publika husens yttre underhåll, men att äfven deras inredning och inre reparation måste af detta anslag bekostas, med undantag blott i viss mån för de lägenheter, som äro till boställen upplåtna; samt att för öfrigt byggnadsanslaget tillförne alltid, utan anmärkning, varit i afseende å Operahuset användt, och jemväl vid ett tillfälle å 1831 i lika beskaffadt fall, som det nu anmärkta. Ehuru jag ej anser mig tillständigt att meddela något yttrande öfver förhållanden, som tillförne egt rum, kan jag likväl icke medgifva den tillämpning af desamma, som skulle derigenom behörigheten af nu anmärkta åtgärd vara ådagalagd. Att byggnadsanslaget må kunna anvisas till publika husens både yttre och inre underhåll är deremot å min sida icke ifrågasatt.
Men då således strypningen, sedelindragningen, ehuruväl ett verksamt medel, som Understundom mäste tillgripas för att skydda och förstärka Banken, dock utan att skada landet, endast under vissa förhållanden kan medföra önskad nytta och bör begagnas, återstår den andra omnämnda utvägen för Bankens skydd och konsolidering, den nemligen alt så kraftigt understödja den inhemska industrien, —- hvarmed jag förstår, icke blott fabriksoch slöjd-industrien, utan äfven landets hufvudnäringar, jordbruket, bergshandteringen och skogshushållningen — att densamma erhåller full förmåga att utjemna skilnaden emellan handelns export och import, utan att Bankens silfver dertill må behöfva användas. — Och är det min öfvertygelse, att just detta medel är det enda, som på ett tillförlitligt och varaktigt sätt kan på en gång befrämja landets välstånd, och belästa Bankens säkerhet. — Ty allt annat, sorn man skulle vilja för sådant ändamål försöka, kan blott åstadkomma en tillfällig verkan, då deremot, om man lyckas höja den inhemska industrien i jemn - Banko-Utskottets Memorial, N:o 12. 11 bredd med utlandets, oell att bereda densamma kraft, skicklighet och tillfälle, att med lätthet bade frambringa och afsätta de produkter, som skola tjena såsom bytesmedel emot främmande varor, man icke blott håller Banken uppe under möjligen inträffande svårare kriser, utan äfven förebygger vådan och de stora olägenheterne för landet af deras alltför täta återkommande. — Endast härigenom, kan man ock undvika de skadliga, starka fluktuationer, som landets rörelsekapital nu olyckligtvis måste vara underkastadt, samt bibehålla ett verkligen säkert, stadgadt och oföränderligt myntvärde -— och är det icke möjligt, att bringa den inhemska industrien i den fasta ställning, att den fullt kan förse den svenska utländska handeln, med en import-behofvet motsvarande qvantitet exportvaror, då är det visserligen också fåfängt att inbilla sig kunna freda Banken för undergång.
Det Commissarierne ålagde gemensamma ansvar för alla Departementer har visserligen icke undfallit deras uppmärksamhet, men då allestädes, der, vid tillämpningen af författningar, rättvisa får ega rum, ansvaret kominer att bestämmas efter de etablerade möjligheterna till controll, så hafva Commissarierne i detta fall egt allt skal att trygga sig vid den medbroders nitfulla verksamhet, som besörjde byggnaden, och hvars åtgärder , samt redovisningssätt Riksens Ständers Revisorer och Banco Utskott gillat, och hvarföre han och det öfriga Commissariatet, i. enlighet med författningarne, erhållit decharge. Att nybyggnaden skulle öfverstiga kostnadsförslaget var en gifven följd af de under verkställigheten tillkomne olörutsedde omständigheter, hvarom BanCO-C ommissarien Kellins förklaring närmare upp - Banco Utskottets Betänkanden. lyser, men till hvad grad sådant skett, leande icke Commissariatet, som intill denna dag icke ens fått taga kännedom om innehållet af BanquensHuf. Vud-Bok, ty till den så kallade Secreta-Boken , författad af Boksluts-Commissarien och reviderad af Revisions-Cotnmissarien, hafva de andre Cominissarierne aldrig egt tillgång. Härtill kommer att nybyggnaden verkstäldes på samma gång, som en stor och vidtomfattande reparation på det gamla Bancohuset samt arbetare och Materialier efter behofvet användes ömsom till dessa båda företag, och penningarne derföre, efter gammalt bruk, utassignerades af omkostnings räkningen, hvaraf allt följer , att Commissarierne icke varit i tillfälle att kunna ega kännedom om det kostnadsförslaget öfverskjutande beloppet. På grund af hvad sålunda är anfördt , hafva Commissarierne ansett sig icke hafva något att tillägga tili den af Commissarien Kellin afgifne förklaring, utan återställa densamma härjemte i ödmjukhet. Stockholm d. 18 Junii 1823. G. Ehrenhoff. G. Brakel. J. G. Hierzeel, MG. Stael t>. Holstein. A. Gollnitz. A. Broman. A. Toran. Rudberg. G. Londieer. G. Huldt.
Vill man äter försöka att, med grundlagens iakttagande, likväl införa förberedelser, hvarigenom en ny lags pröfning skulle kunna lättas; så har jag intet deremot. Jag anhåller blott att vid Hr Stråles förslag få göra några anmärkmr, som Utsk. jemväl torde taga i öfvervägande. Hr Stråle säger i 2 punkten af sitt förslag: ”Konungens till R. St. vid riksdagen jemte lagförslaget aflåtue nåd. propos. remitteras i grundlagsenlig ordning till LagUtsk., med den föreskrift, som då af R. St. beslutas, att någon vidsträcktare granskning af förslaget icke erfordras, än den som föranledes af gjorda anmärkmr eller lagcomiteens här nedan omnämnde utlåtm; hvarje Utsk:sledamot obetaget, att anmärkmr i sitt Stånds plenum framställa.” Meningen härmed måtte vara, att betaga Utsk:sledamöter rättighet att inom Utsk. göra andra anmärkmr än dem som de redan gjort, hvar i sitt Stånds Den 5 October. plenum. Kan sådant vara riktigt och syftesenligt? Det kan vara godt för att hindra öfverläggningarne blifva för vidlyftiga, men visserligen icke tjenligt alt göra deni i möjligaste måtto grundliga. Man bör väl förutsätta, att inom LagUtsk. skola linnas ledamöter, begåfvade med den största skicklighet för denna granskning. Öfverläggningarne mellan dem, sedan anmärkmrne från Stånden inkommit, och de erinringar som just genom dessa öfverläggningar föranledas, borde väl, enligt min tanke, blifva det bästa af hela granskningen, samt det säkraste sältet att å alla sidor upptäcka och rätta misstag. Likväl finge enligt motionen sådant icke äga rum. Jag kan icke gilla eif dylikt behandlingssätt. Men andra frågor, än örn sjelfva lagstiftningen, och måhända lika vigtiga, emedan de röra verkställigheten, böra tagas i öfvervägande, när man vill införa ett nytt bestraffningssätt. Yri veta, att för närvar, saknas i vårt land fängelser, rättade efter det åsyftade afsöndringssättet. Om R. St. i närvar, ögonblick antoge lagförslaget, hvad blefve följden?
Betänkande öfver Herr Fredric Leonhard Rosenqvists motionj, örn upphäfvan de eller ändring af 5i §. i Con curs-Lagen. Hos Högloft. Ridderskapet och Adeln har Herr Fredric Leonhard Rosenqvist^ uti ett skriftligt anförande, som till Lag-Utskottet blifvit remitteradt, hemställt, att då, på intet ställe uti någon af Sveriges gällande Författningar och Lagar, bevisnings-lheorien vore på ett mörkare och origtigare sätt framställd, för att göra en menniskas personliga frihet helt och hållet beroende af det mest otyglade godtycke hos en känslolös Romare, än i 5i §. Coneurs-Lagen så lydande: "förekomma emot gäldenär bindande omständigheter och liknelser till vårdslöst eller bedrägligt förhållande, då skall han i allmänt häckte insättas," — omförmälde §. måtte antingen upphöra att vara gällande, eller ock få följande förändrade redaction : "äro fulla skäl emot Gäldenär, att han bedrägligt sig förhållit, då skall han i allmänt häckte .insättas/’ — men, enär Coneurs-Lagens anlörde stadgande är i fullkomlig öfverensstämmelse med den i allmänhet uti Brottmåls-Lagen följda grundsalts, att förbrytare, emot hvilken förekomma bindande liknelser till sådant brott, hvarå Lagen stadgat urbota bestraffning, bör genast i häckte inmanas; och då, emot den afMotionairen föreslagne redaction, dessutom förekommer, alt densamma åsyftar en pröfning, som icke kan ega rum på förhand, eller förr, än i målet hufvudsakligen dömes, tillstyrker Utskottet, att berörde motion måtte ogillas Stockholm den 29 April i834- N:o 60. Ankom tift Exp.-Utäk. den 7 Maji kl. 12 f. m. Betänkande öfver Riksdagsfullmägtigen Per Pehrssons ifrån fårebro
B:co, efter 128 sk. cours till 456,000 R:dr Sv. B:co samt Köpesumman för Fregatten af Chapman, 19,000 Pund Sterb, efter 11 R:dr 28 sk. cours, till 220,o83 R:dr 16 sk. Sv. B:co, af hvilken förstnämnde summa borde, enligt Förslagen, användas till 100,000 Cubik-fot utländskt Ekevirke 175,000 R:dr, till jerntågs anskaffande från England i5,ooo Rtdr, till förberedande anstalter och början af arbete till fullbordande af 4tde och 5:te dockan 25,ooo R:dr, till betalande af skeppets utrednings-, upptacklings-och klargöringskostnad 10,000 R:dr samt, af sednare Köpesumman, till ankar-jerntäg från England 10,000 R:dr, till betalande af Fregattens utredning 6000 R:dr , allt Sv. B:co; vid öfverlemnandet af hvilka Förslager K. M:t, under åberopande af Dess Beslut, att de för berörde Fartyg inflytande medel ovilkorligen borde användas till nybyggnad af Örlogsskepp och Fartyg samt deras förseende med nödige inventarier, funnit godt i Nåder förordna att utaf nämnde tillgångar icke allenast fick utgå inköpskostnaden för de 100,000 Gubik-fot utländskt Ekevirke och de 1000 Skepp. Hampa, hvars upphandling redan blifvit i Nåder anbefalld, utan äfven i öfrigt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Förvaltningen afgifne underd.
Utskottet, som, uppå de skäl, hvilka nu och i förra Utlåtandet blifvit anförde, icke Enner anledning att i någon hufvudsaklig del frånträda, hvad samma Utlåtande innehåller, anser sig dock, med afseende så väl å hvad Grefve Schwerin, hos Ridderskapet och Adeln, anfört, som å nyttan och vigten deraf, att hvad angående undervisningen å landsbygden eller i de egentliga folkscholorna kan varda, efter Uppfostringscomitéens förslag och Consistoriernas hörande, af Kongl. Maj.-t i Nåder beslutadt, må ju förr dess heldre befordras till verkställighet, böra frångå sin yttrade önskan, att samma förslag med hvad dertill hörer, mätte vid nästa Riksdag föreläggas Riksens Ständer, hvilket desto heldre må anses öfverflödigt, som Kongl. Maj:t af den underd. anmälan, hvilken Riksens Höglofl. Ständer nu torde härom besluta, så väl 60m af de upplysningar, hvilka i anledning deraf inhemtas, lärer Nådigst finna tillräcklig ledning för sitt omdöme i ett ämne, hvar» reglementarisk» del i alla fall mäste få an - Besv. och Ekon. Utsh. Betänkanäen. Lomma pl local autoriteters och menigh®* tens eget bestämmande, och uti hvilket endast några få allmänna föreskrifter jemte uppmuntringar, anvisningar och råd i öfrigt torde från Styrelsens sida finnas lämpliga. Och varder, hvad Utskottet nu och förut i ämnet yttrat, Riksens Högloft. Ständers pröfning vördsammast understäidt, med tillkän* »agifvande, att Utskottets först afgifna Betänkande i förevarande ämne blifvit af Väl i loft. BorgareStåndet bifallet. Stockholm den 3. September 1825, Bestit och Ekon. Utsk, Betänkanden. Ankom den 2o Sept, 1825. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets afgifne Betänkande, angående skyldighet f ör Postmästare, att emot ersättning hålla Postbok med Landtboer. Vallofl.
Departements-chefen i underdånighet, att, sedan, med anledning af kommitterades för beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling uti deras den 30 April 1847 afgifna underdåniga betänkande, bland annat, framställda förslag, att de inom Stora Kopparbergs län utgående anslag, dels af 60 dagsverken för underhållandet af loftsbyggnaden vid Ornäs, och dels af lika många dagsverken, men mot betalning efter kronovärdi, för vidmakthållande af den så kallade Kungsladan vid Rankhyttan, måtte utbytas mot spanmålsanslag, som sedermera skulle efter medelpris årligen med kontant godtgöras, Kongl. Maj:t uti nådigt bref af den 15 December 1848 anbefallt Dess och Rikets Kammar-kollegium att, efter vederbörandes hörande, med underdånigt utlåtande rörande en dylik förändrings tillvägabringande till Kongl. Maj:t inkomma; så hade kollegium under den 31 Augusti sistlidne år sådant utlåtande afgifvit samt dervid tillika i underdånighet öfverlemnat Kongl. Maj:ts Refallningsbafvandes i Stora Kopparbergs län samt egarnes af Ornäs och Rankhyttan infordrade underdåniga yttranden, af hvilka sistnämnde handlingar inhemtades, att egaren af Ornäs, Löjtnanten C. E.
' RiksdagsOrdningen, angående Propositionen om Stals-Verkets tillstånd och behof. Regerings-Formen. §. 59. Efter Rikets och Stats-Verkets tillEfter Rikets och Stats-Verkets tillstånd och behof läte Konungen till Utstånd och behof låte Konungen till Ut - Förslag till ändring, i Grundlagarne. 7 skottets öfverläggning framställa hvad Slaten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom Bevillningar höra fyllas. skottets öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterna. Dessa behof böra genom bevillningar fyllas, och bör Konungens framställning härom åtföljas af förslag rörande sältet, huruledes sådant lämpligast ske kunde. Stiksdags-Orcliitngen. l:o. Propositionen angående StalsVerkets tillstånd och behof, hvaraf Stånden hvartdera ett exemplar tillställes, öfverlemne Konungen antingen vid det tillfälle, då Riksdag, enligt föregående §. öppnas, eller å Rikssalen annan dag, der Honom så godt synes, eller ock .omedelbart till Riksens Ständers Stats-Utskott, inom fjorton dagar vid Lagtima Riksdag, och inom en månad vid Urtima, efter dess öppnande. Riksdagens början räknas alltid från den dag, då berörde Proposition af Riksens Ständer eller nämnda Utskott emottagen blifvit. Och som Riksens Ständer, jemlikt Regerings-Formens 55:te §., ej ega, att i Konungens öfvervaro något besluta, må ingen rådplägning härom å Rikssalen hållas. 2:o. mom. 1. l:o. Propositionen angående SlatsVerkets tillstånd och behof, hvaraf Stånden hvartdera ett exemplar tillställes, och sorn åtföljas bör af förslag, rörande sättet att genom bevillningar fylla hvad slaten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterna, öfverlemne Konungen antingen vid det tillfälle härom å Rikssalen hållas. 2:o. Hänvisning: Bihanget, III. Sami., Konst. Ulsk. Mern. N:o 17. Ridd. och Ad. Prot. d. 29 Juli! 1851.
”Jo, af den orsak, att jag icke blir lugn förr, än fröken Hilda svarat på den fråga, jag för ett par timmar sedan framställde.” ”Jag besvarade ju den,” sade Hilda helt menlöst. ”Jag yttrade ju tydligt, att jag ej visste det, men att jag hört omtalas ...” Ett småleende slutade meningen. ”Är det beskedligt? Gör det fröken Hilda ett nöje, att plåga mig så obarmhertigt? Eller hvartill skämt i ett ögonblick, då mitt hjerta är fullt af allvar? O, låt mig åtminstone se i ert öga, om det icke talar ett annat språk, än edra läppar?” Wallinder ville bortdraga sömmen; men Hilda stridde tappert. Hon var på en gång så blyg och så lycksalig. Att se på honom, hade varit detsamma, som att säga honom allt hvad hon nu erfor i sitt hjerta, och det ville hon icke. Hon ville lära känna honom bättre; ty hade hon icke redan en gång blifvit så smärtfullt bedragen? Wallinder förstod icke hennes rörelse; den ingaf honom mera fruktan än hopp. Han steg derföre upp, och sade icke utan bitterhet: ”Farväl då, fröken Hilda! Kanhända jag icke heller får en blick till afsked?” ”Och hvarföre skall ni gå så tidigt?” frågade hon sakta, icke utan en märkbar darrning i rösten. ”Vill ni att jag skall stanna qvar?” Han satte sig åter. ”Den frågan tycker jag var bra öfverflödig.” ”Nå, men hvarföre då neka mig en vänlig blick, då ni icke vill gifva mig ett vänligt ord? Det måste ju smärta mig.” ”Jag ville likväl icke smärta er,” inföll Hilda, ”var öfvertygad derom; men ...” ”Men se på mig då,” bad han bevekande; ”blott en enda blick, och jag skall icke fråga mera i afton.” ”Icke i morgon heller?” sade Hilda åter leende, när hon af Wallinders röst hörde, att han var mera lugn. ”Nej, nej, hvarken i morgon eller öfvermorgon; icke på en hel vecka skall jag tala om annat, än spenat och vackert väder, bara Hilda nu vill se på mig.” Och nu såg
Hög lo fl. Banco-Uiskottet afgifne Berättelse tillkännagifvit, alt af den, genom förre Kamereraren Lindstedts förskingring, uppkomne balance, stor 53,774 R;dr 4° 2 ’• B:co, deraf dock seder mera 14,<798 R:dr 3o sk. 2 r. blifvit godlgjorde af lånlagarne, så alt <len egentliga bristen derefter uppgått till endast 38.776 R:dr 10 sk., vore genom anställde bevakningar hos så väl Lindstedts, som förre Bauco-ombudet Björkmans concursmassor, samt genom infriande af största delen af den uppbördsborgen, som Lindsledt vid Ramererare-sysslans tillträdande aflemnat, af Låne-Contoiret uppburne och under serskildt förvar afsalte Bih. till R. St. Vrot. 1810 och 18*11. 6 Sami. 1 rtfd. 44 Häftet. 7 Banco-Utshottets Utlåtande, N:o 16 r • 29,837 R:dr 23 sk. 10 r., hvilken summa förmodades komma alt än ytterligare ökas med ett capital-belopp af 5oo R:dr. Af Directionens öfver Låne-Contoiret Protocoll för den 29 sisllidrie September är jemväl upplyst, alt nyssberörde 5oo R:dr, utgörande sista återstoden af den utaf tio serskilde personer för Lindstedt ingångna uppbördsborgen, nu jemväl blifvit inbetaide, och af ofvannämnde stora baiance 53,774 R'dr 4o sk. 2 r. återstår således numera, såsom capilalbrist, icke fullt 8,5oo R:dr.
4:de punkten, ang-.de 2'.dra mom. i 26 § af Utsk-.ns förslag. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade frånträda sitt i detta ämne fattade beslut samt lika med Den 21 December e. m. 629 Borgareoell BondeSt:n anlaga Ulsk:ns förslag, atl 26 § 2 morn. må erhålla denna lydelse: ”för enkla pannor under 10 kannors rymd skallas efler 12 sk. kannerummet”. Hopades ja och nej. Frih. Raab, Adam Christian: Jag vågar vördsamt fästa uppmärksamheten derpå, att här endast är fråga omalt förtydliga den mening, som synbarligen är lagd i 1S41 års författning i 2 mom. af 26 § ang:de beskattningen af bränvinsredskap. Det beter nemi. i ofvannämnde morn., att för redskap under 10 kannor erlägges 8 eiler 12 sk., jag minnes icke bestämdt hvilketdera, för kannerymden. Det kunde icke vara meningen, att detta skulle tillämpas på andra redskap, än de, som hörde till classen enkla. Emedlertid hafva missförstånd sig yppat och Utsk:n hafva deruti föreslagit detta förtydligande, men dä frågan här förevar hos R. o. Ad. och R. o. Ad. i ett sammanhang antog 1841 års författning, så blef icke denna obetydliga omständighet föremål för någon särskild öfverläggning. Men nu skulle jag tro, atl R. o. Ad. saklöst kan antaga denna förändring och icke göra den till föremål för någon votering i förstärkt Utsk., hvarföre jag tillstyrker, att R. o. Ad. behagade bifalla betänk. Häruti instämde Frih. Sprengtporten, Jacob, Wilh. Då härefter den nyss framställda proposm förnyades, blef densamma af R. o. Ad. bifallen. Med erinran, alt, i händelse Högv. PresteSt. icke skulle instämma i det beslut R. o. Ad. nu fattat, votering uti förstärkt StatsUtsk. likväl i denna fråga borde äga rum, hemställde H. Ex. Hr Gr. o.
Memorial, N:o 15, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande, N:o 11; /acfes till handling arne; och Betänkanden: N:o 16, i anledning af väckt motion om förlängd tid för måls fullföljd från underrätt i Stora Kopparbergs län; bifölls. N:o 17, i anledning af väckt motion, angående meddelande af serskilda föreskrifter för behandling af besvärsmål, som från Gottland fullföljas i Hofrätt, bifölls; och N:o 18, i anledning af väckt motion om verkställighet af Konungens Befallningshafvandes utslag i skuldfordringsmål; bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtanden: N:o 73, i anledning af väckt motion, om tillägg till Kongl. Förordningen den 8 Maj 1849, angående sättet för kungörelsers uppläsande i kyrkorna; bifölls. N:o 74, i anledning af väckt motion, om tillsättande af en Distrikts-läkare i Åsele Lappmark; bifölls. N:o 75, i anledning af väckt motion, i fråga om utgörande af kronoskjuts utom länet; bifölls. N:o 76, i anledning af återremisser af betänkandet, N:o 14, angående beredande af tillgång på duglig vaccin; bifölls. N:o 79, i anledning af väckt motion, om utfärdande af instruktion för länsmän; bifölls. N:o 80, i anledning af väckt motion, om åtgärder för beredande af lättnad vid för sändningen af böcker från en ort till annan inom riket; bifölls. N:o 81, i anledning af väckt motion, angående förändringar i Kongl. Förordningen om prestval af den 1 April 1843; bifölls.
Sprengtporten, under öfverläggningarna uti StatsUlsk. rör:de lönereglertn för depart.- expeditionerne, sökt göra gällande de välgrundade åsigter Hesse herrar uti sina reservationer vidfogat det återremitterade betänk.; anser jag mig dock böra såsom t. f. chef för ett af dessa departement fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på några omständigheter, som torde vara förtjenta att tagas i betraktande. Det är en gammal sats, att den, som vill ett ändamål, äfven bör vilja medlen. Om äfven det misstroende, som en af StatsUsk:s ledamöter i bilagan lill ofvannämnda betänk, yttrat sig hysa till den s. k. Rådkammarens åsigter uti statshushållningen, skulle mera allmänt delas, mätte ett sådant misstroende nu sakna grund, åtminstone i afseende på ett föremål, för hvilket man ännu icke lemnat Rådkammarens personal något anslag alt disponera. Eller har måhända .3 H. 61 482 Den 19 September f. m. StatsUlskis majoritet någon annan afsigt, än att göra elen en tid så lifligt omfattade departemental-styrelsen till en sanning? Vid uppgörandet af de föreslagna aflöningsslaterne iakttogs samvetsgrant all möjlig hushållning; och man förmodade derför, alt Ständerna skulle icke allenast häråt göra rättvisa, utan äfven inse, att man sökt med ett mindre antal arbetande bestrida bestämdt ökade göromål. StatsUtsk. har dock, i stället för all rätt uppskatta dessa likaså välvilliga, som redbara afsigter, icke allenast gjort ytterligare afkorlningar, utan äfven belastat expeditionerna med en indrngn. slat af de öfvertaliga cancelli-tjenstemännens hittills till stor del af andra hufvudtitelns besparingar utbetalda löner, och således tillintetgjort all möjlighet att inom gifna anslag begränsa de 11 tgiftsbelopp, som för behofven ovillkorligen erfordrades.