Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Augusti, till E. K. M. i und. öfverlemna!, att för så lång tid, som den svåra conjuncturen för alun-afsättningen fortfore, och lindring uti den alunverken åliggande tiondeskatt in natura funnes för tillverkningens uppehållande nödig, i Nåder pröfva, om någon större eller mindre del af lionden må för ett eller flere år alunverken i allmänhet eftergifvas, anse R. St. sig vid denna fråga nu endast böra i und. åberopa hvad R. St. sålunda i underd. yttrat. Vidkommande sedermera sökandemes und. anhållan om jemkning af tull-afgifterne å alun; så hafva R. St., i sammanhang med uppgörandet af förslag till Taxa för tull-afgifterne å inkommande och utgående varor, funnit godt att nedsätta utförseltullen å alun från 4° SOrQ den hittills utgjort, till 20 sk. B:co, för en qvantitet af 17 Lisp:ds vigt. Expedilions-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelse 7f:o 257. 461 Hvilket allt Rikets Ständer, till svar å högstberörde Nådiga Remiss, få hos E. K. M. härmed 1 underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Januarii 1835. Uppläst och godkäud hos Ridd. och Adeln den 29 Dec. 1834- Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 5 Jan. i835. Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående lindring i bevillningen för irtvånarne i Staden Wenersborg. (BeviiinUtsk. N:o 40 S. A. K.
– Åh, du – söta Alice, började Astrid att be. Vi skulle ha så muntert. Eugen har lofvat att anföra kottiljongen. Alice rodnade lätt. Nej, nej – tack, du! Hon liksom värjde sig. Jag tycker inte det är rigtigt passande. Jag kan verkligen inte. – Se, se, titta på Alice – hon rodnar! Nå, länge har man grubblat! Men det är således verkligen Eugen Helmfeldt, som är den lycklige. – Fanny, då! Jag trodde verkligen – Alice satte ett par ögon i henne, stora, kallt gråblå, under hotande, mörka bryn. Tror du jag tänker på sådant! – Åh, kära du, tag då inte vid dig så värst! Du är väl inte stort bättre än vi alla i det fallet. – Fanny! Emilie reste sig till hälften. Hur kan det falla dig in att tala så lättsinnigt? – Herregud, Emilie, skall ni verkligen börja bli sådana likbjudare här i “Reformen“, att man inte törs nämna en karl vid namn – så – ja, så tror jag sannerligen jag betackar mig. Om ni ändå vore gamla mamseller, så skulle jag inte säga ett ord emot, men när jag nu specielt vet – hon vrängde impertinent med den röda munnen mot Emilie – att ni inte bryr er ett dugg om det hela, utan der är herrar med. Ja, det hela – lifvet, och så’nt der, menar jag. Så tycker jag rent ut sagdt, att det är både dumt och skrymtaktigt att sitta här och göra er till. – Hör! hör! Hon dömer andra efter sig sjelf naturligtvis. För det att du nu kan nedlåta dig till ett föraktligt koketteri för männen, som – Men, Emilie lilla, tag det då inte så rysligt högtidligt. Fanny, söta Fanny! Ni grälar ju rigtigt – Jag vill ju bara att Emilie ska ta reson. För der är väl ingen af er, som tror, att hon verkligen menar sina uppstyltade fånigheter? – Hvarför inte? Hvarför skulle hon inte mena det? Anna Saxe var helt blek och hon talade mycket häftigt med sammandragna ögonbryn. – Hvarför? upprepade Fanny högdraget, mycket indigneradt. Naturligtvis för det, att, att Hon slog plötsligt om och sade utmanande, med mycket stark tonvigt:
För den händelse åter att inbjudningen icke skulle blifva antagen, får Utskottet — enär i allt fall genom frenne Riks-Stånds beslut måste anses vara afgjordt, att ett understöd af 44,000 R:dr bör till läroverksbyggnad i Fahlun beviljas och således endast återstår att bestämma, huruvida detta understöd bör utgå enligt Presteoch Borgare-Ståndens mening, såsom anslag, eller, på sätt BondeStåndet för sin del beslutat, såsom lån — i sådant hänseende föreslå följande voterings-proposition: ”Ben, som godkänner Stats-Utskottets, af Presteoch Borgare-Stånden biträdda, hemställan, att till uppförande, i enlighet med godkänd plan, af en läroverksbyggnad i Fahlun måtte, såsom anslag, anvisas en summa af 44,000 R:dr, att, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utgå, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Bonde-Ståndets mening, beslutat, att till uppförande, enligt godkänd ritning, af ett nytt läroverkshus i Fahlun skall beviljas ett låneunderstöd af 44,000 R:dr till utgående från Riksgälds-kontoret, med vilkor, ej mindre att en sådan skuldförbindelse derför afgifves, som af Fullmägtige i nämnde Kontor antages, än äfven att fem procent å lånets ursprungliga belopp, beräknade från tiden, då penningarne bekommas, skola före slutet af hvarje år till Riksgälds-kontoret inbetalas, af hvilka fem procent beräknas ränta efter fyra procent för det obetalda lånekapitalet. samt det öfverskjutande beloppet kommer att såsom kapital-afbetalning å lånesumman afgå, intill dess denna blifvit till fullo gulden.” 26:o. Sedan Utskottet, efter erhållna återremisser å 108:de punkten af Utlåtandet N:o 123, i hvad densamma rörde väckt fråga om anslag till nybyggnad för Elementar-läroverket i Oscarshamn, till ytterligare behandling förehaft detta ärende, hade Utskottet, i 25:te punkten af dess sedermera afgifna Utlåtande N:o 178, hemställt, att Rikets Ständer, såsom bidrag till uppförande af ny byggnad för nämnde Elementar-läroverk måtte å Riksgälds-kontoret för en gång anvisa en 16 Stais-Utskottets Memorial N:o 195. summa af 20,000 R:dr, dock med vilkor att, innan byggnaden påbörjas, den plan, som dervid bör följas, skall vara af vederbörande myndighet godkänd.
De öfriga kännemärken, som meddelas på deras utseende, såsom lutande rygg, valkiga händer med tjocka fingrar, samt långa hälar och solbrända armar, hänvisa mer till deras lefnadskall och sysslande än till deras ras. 20. Aldafader (Aldaföðr, de hvarandra följande slägtenas fader), binamn till Oden. Aldagaut (Aldagautr), binamn till Oden. Ale (Ali) anses vara ett af guden Vales binamn. Alf (Álfr). Namnet tillkommer i sin förnämsta bemärkelse den tredje af de germaniska gudaslägterna, som voro asar, vaner och alfer. Alferna intogo i början en lägre ställning än de båda andra; de voro dessas edsvurne hjälpare, utmärkte som naturkonstnärer och hjältar. Det var alferna, som i förening och täflan med Mimers söner smidde under oskuldstiden härliga klenoder åt asar och vaner. Klenodernas beskaffenhet hänvisar på jordens smyckande med blomster och skördar. Alferna, de manlige och de kvinliga (»älfvorna», »växtlighetsdiserna») skildras som utomordentligt sköna väsen, samt hjälpsamma och välvilliga, men på samma gång snarstuckna, envisa och ytterligt hämdgiriga, när de blifvit förnärmade. Detta deras skaplynne framträder i gudasagan isynnerhet hos alfhöfdingen Valand och dennes brorson Svipdag. En stor del af gudasagan upptages af de händelser, som vållades genom den af Loke anstiftade fiendskapen mellan asarne och alferna. Ödesdisen Urd länkar dessa händelser så, att de efter svåra skiften slutas med försoning och de förnämste alfernas och växtlighetsdisernas upptagande bland Asgards gudar och gudinnor. Till alferna hör Delling, som är morgonrodnadens herre, Breidabliks väktare, fader till Dag och genom honom farfader till »ljusalferna».
22 af betänkandet N:o 54 gjorde tillstyrkande, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet förnya förra Ständers anhållan, det sådana förändringar i den militära lagskipningen malle införas, hvarigenom Krigs-Hof-Rätten kunde upphöra och dess befattning på Rikets Hof-Rätter öfverflytta.?; så hade Utskottet, uti 3:dje punkten af betänkandet N:o 184, föreslagit, att, till afgörande af denna fråga, i afseende hvarå 2:ne Riks-Stånd sålunda stannat emot två, Stats-Utskoltets Utlåtande, N.o 248. 3 votering finge i Förstärkt Stats-Utskolt anställas öfver en för sådant ändamål uppgifven votcrings-proposilion: Enligt Utskottet tillliandakomne Protocolls-utdrag, är omförmälde voterings-proposition af Borgareoch Bonde-Stånden godkänd. Ridderskapet och Adeln har deremot ansett frågan rörande underdånig skrifvelse lill Kongl. Majrt om vidtagande af sådane åtgärder, hvarigenom Krigs-Hof-Rätten kunde upphöra och dess befattning på Rikets Hof-Rätter öfverflvttas, hafva förfallit, sedan 2:ne Stånd alslagit Utskottets betänkande i denna del; på grund hvaraf nyssnämnde voterings-proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen. Preste-Ståndet har likaledes förklarat, att, i anseende till beskaffenheten af denna fråga, och enär deri två Riks-Stånd stannat emot två, Ståndet ansåg densamma vara förfallen och alt någon votering i Förstärkt Stats-Utskott derom icke borde ega rum. Med anledning af hvad sålunda förekommit, har Utskottet trott sig böra, jemte anmälan, alt den af Utskottet uti 3:dje punkten af betänkandet N:o 184 föreslagne voterings-proposition, blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden gillad, inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet att uti de a:ne förstnämnde Riks-Ståndens beslut instämma. 2:0
Riksens Ständer framhärda etc. N:o 250.’ Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d* 23 Oct.^182 3? Preste-Stlndet d. 23 Borgare-Ståndet d. —• — Bonde-Ståndet d. 24 — —• Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om en ärlig Pension tillf. d. Landshöfdingen m. m. Hans Järta. S. A, K. "Uti en till Riksens Ständers Stats-Utskott, under den 25 sisllidne Januarii, aflåten Proposition, har E* K. M. gifylt i Nåder tillkänna, att, 726 Underdåniga Skrifvelscri da E. K. M., uppå gjord underdånig ansökning, beviljade Landshöfdingen i Stora Kopparbergs Län och Commendeuren af E. K. M-ts NordStjerne-Orden, Hans Järta, Nådigt afsked från dess innehafvande Landshöfdinge-Embete, E. K. M. funnit godt, att försäkra honom en årlig Pension af 2000 R:dr, sorn komme att utgå, till en början, för nästlidne års 3:dje och 4:de Qvartal, och af extra utgifts-medlen anordnas; hvarjemte E. K. M. i Nåder förklarat, att, i anseende till f. d. Landshöfdingen m. m. Järtas sällsynta Statsmanna-egenskaper samt hans nitiska, trogna och redliga förvaltning af de honom tid efter annan förtrodde beställningar, E. K. Sig förvissad, det Riksens Ständer gärna skulle, genom särskildt anslag för framtiden, bekräfta en Pensions-utgift, den E. K. M. i Nåder beviljat, såsom rättvis belöning för de tjenster, f. d. Landshöfdingen , vid flere vigtige tillfällen, egnat sitt Fädernesland, Vid öfvervägande häraf, hafva Riksens Ständer väl funnit, att f. d. Landshöfdingen
Prop. JW 106. 61 20 Kap. 8 $. »Ej må den vara förmyndare, som litet vetande, gäldbunden, slösare, eller barnens vederdeloman är, eller den, som ej fyllt tjugufem år, eller är så gammal och vanför, eller så fattig, att han förmynderskapet ej förestå kan: icke heller utländsk man, eller den af annan lära är, eller den, som hafvor kronans eller andra sådana medel under händer.» »Qvinna må cj heller i annat fall än i 2 § bär ofvan sagclt är, till förmyn dare nämnas.» 25 Kap. 4 §• »Nu häfver man eller qvinna uppnått myndig ålder eller omyndig mö blifvit gift, eller vanvettig fått sitt förstånd igen, eller den hemkommit, sorn utrikes farit; gifve då förmyndaren godset genast till dem ut, och gore för dess förvaltning redo. Tala de ej lagliga å den räkning, inom natt och år, sedan de den fått; vare förmyndaren för allt ansvar och ytterligare räkenskap fri.» Jorda-Balken. 4 Kap. 7 §• »Ej må någon sluta köp eller skifte med omyndig man eller qvinna, eller med vanvettig om deras jord. Sker det vare ogildt och lagfart derå förbjuden.» 6 Kap. 4 §• »Är näster bördeman omyndig, eller vanvettig eller utrikes faren eller fången; löse målsman eller ombudsman å deras vägnar, inom laga stånd, der han gitter och det nyttigt pröfvar. Sedan håfve omyndig, då han myndig varder, eller vanvettig, då han till bättre förstånd kommer, eller utrikes faren eller fången, då han återkommer, ingen makt derå att tala. Nu hafva de ej målsman eller ombudsman; stånde dem ändå ej fritt jord i börd återvinna, derå i rättan tid ej tält är.» 62 Kongl. Majtts Nåd. Prop. M 106. Giftermåls-Balken. 8 Kap. * §•
Prosten Astrand har uti sin reservation lill det mesta redan antydt skälen dertill, dem jag endast lauker något amplifiera. Den nya statsregleringens utgifter vidtaga redan från detta års början, men inkomsterna troligen först med i836. Här uppkommer en brist, som behöfver betäckas. R. St:s beräkning af inkomst-titlarna torde icke heller slå in på siffran. Min öfvertygelse är, att ökade tullafgifter medföra minskade tullinkomster. Jag antager således, att tullinkomsterna per medium under nästa fem år snarare komma att understiga än öfverstiga det belopp, hvartill de uppgått efter sist förflutna fem års medeltal. Samma förhållande tror jag kommer att inträffa med brännvinsbevillningen. Riksgrscont. kan icke heller vara säkert för, att icke efterräkningar för åren 1833 och 34 blifva det påförda af Statscont., i likhet med hvad som ägt rum för i832. Af alla dessa anledningar föranledes jag att, i likhet med StatsUtsk, anse Riksgcscontrs årliga behof böra upptagas till 1,100,000. Sedan behofvet är uppgifvet, återstå medlen att fylla det. StatsUtskis sisla betänk, upplyser ingenting stort derom; man skulle deraf lätt kunna draga den slutsats, att hela summan borde genom lån upptagas. Enligt riktiga principer böra alla bestämda utgifter utgå genom beskattning. 9 i5,ooo r:dr af Riksg:scont:s utgifter anser jag böra upptagas under denna kategori, hvilken icke utan orättvisa kan läggas på de efterkommandes skuldror. Dessa skulder hafva uppkommit genom Styrelsens och R. St:s egen förvållan, och de hafva icke till ersättning för framtiden alstrat någon ny produetion; ty penningarna äro utgifna i fullkomligt improduetiva ändamål. Men här uppstå skäl, sorn göra, att man kan Den 9 Mars f. m. Ian afvika från en i sjelfva verket riktig princip. En stendel af Riksg:scont:s nuvarande skulder torde kunna utplånas nied bancovinsten nästa riksdag, och af denna orsak skulle jag äfven tro, att intill nästa riksdag någon särskild amortissementsfond icke skulle behöfva anslås.
Nåd: 5 Utdrog af Protokollet öfver Civil-Ar enden, hållet inför Hans Maj.t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 30 Januari 1863. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström. Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Departements-chefen, Statsrådet Lagerstråle uppläste slutligen till justering ett, på grund af Kongl. Maj:ts, enligt Stats-Rådets enhälliga underdåniga tillstyrkande, den 30 December nästlid et år fattade beslut, uppsatt förslag till nådig Skrifvelse till Rikets Ständer, angående sökt statsbidrag för anläggning af jernväg emellan Christianstads och Hessleholms station ä södra stambanan; Och befallde Kongl. Majit, jemte gillande af detta förslag, att, i öfverensstämmelse dermed, nådig Skrifvelse, så lydande som bilagan till detta Protokoll utvisar, skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex protooollo W. Th. Strokirk. 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition ,J\f 67. JW 63. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Febr. 1863, kl. 3 e. m. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, om beviljande af anslag till inköp för Statens räkning af en del Utaf den Kammarherren to. m. G. D. Lorichs i lifstiden tillhöriga samling af mynt och medaljer; Gifven Stockholms Slott den 30 Januari 1863.
Riksdagsordningen föreskrifver , blifvit framställd , hvarom Remiss till ConstitutionsUtskottet blifvit äskad, komme ock ProtocollsUtdrag derom, att, jemte Anmärkningen , till ConstitutionsUtskottet afgå. Föredrogs til! pröfning LaglJtskotfets , den 3 sistledne Februarii afgifne, samt den 19 och 24 Eftermiddagen i samma månad på boidet lagda Utlåtande , i anledning al Återremiss, rörande tiden för Kungörelsers uppläsande under Gudstjensten. Grefve Mörner, Carl Slellan, uppläste följande: Jag finner att Riksens Högloft. Ständers Lagutskott ej fästat någon uppmärksamhet vid Återremissen af dess Betänkande, som föreslår ändring i allmänna Kungörelsernes uppläsande: Jag har lövut talat deremot , och finner mig föranlåten äfven nu bestrida denna projectera - 40 Den 2 Martii. de anstalt. Uti en tid , då våra Författningar så ofta undergå ändring, är det ju nödigt, att Folket på det mäst lämpliga sätt underrättas så väl om sina rättigheter, sorn sina pligter. SamhällsQrdningen fordrar ej heller så sällan, att Menigheter erhålla varning , samt uppmuntras till medborgerliga dygder, men huru skola väl dessa ändamål med säkerhet kunna påräknas, om man nu frånträder det bruk, sorn under Secler i vårt Fädernesland varit nyttjadt att kungöra Konungens Bud och andra nödvändi* ga föreskrifter? Om Lagutskottet ändå hade föreslagit en sådan ändring, att Publikationerne skulle uppläsas före Gndstjensttns början , då Allmogen merendels är mangrant samlad, skulle jag förmoda mindre olägenheter , och sjelfva Gudsijensten ändå blifva ostörd af så kallade verldsliga förströelser; men så vida uppläsningen nu skall företagas efter dess slut, då vanligen, synnerligast i Städerne, mängden af Kyrkogångare redan lemnat Kyrkan, inträffar det visserligen ofta och på mångfaldiga ställen, att Presterskapet erhåller ganska få Åhörare.
En person af hundrade i Sverige nyttjar ■yisst guldsmycken, Facit 25,000 å 1 R:dr 3 85?ooo R;dr, Fem tusende Equipager finnas visst i Riket 4 om dessa beläggas med 1 R:dr minst Och 10 högst lör ett Equipage , jemte billig progression lör den sorn har flere Equipager, Vinnas minst 30*000 Ridr. Genom likt» princips användande i anseende Den 29 Maji, 567 till Luxe-betjenters beskattande, skulle minst lika summa vinnas, eller 30,000 R:dr. Det är således en förhöjning af circa 336,000 R:dr jag härmed föreslår. Utskottets project upptager 416,000 R:dr. — Summa 752,212 R:dr Banco, hvarmed vårt öfverflöd skulle rikta StatsCassan. Att denna Summa hos oss förtjenst uppmärksamhet, lärer ej behöfva be visas, men bör och kan den på detta sätt uttagas ? Se der hvad jag nu går att undersöka. Våra Statsbehof äro ofullkomligen uppfyllda. Detta ligger för ögonen, och ändå gränsar beskattningen, i flera punkter till den yttersta tyngd som kan bäras, i flere punkter öfverskrider dea till och med de skattandes krafter. Då vi ovedersägligen befinna oss i denna svåra collision emellan verkliga hehof, och svårigheten att dem uppfylla, är det då ej vår pligt att söka utvägar. Tvänne finnas, ökad production och lämpligare beskattningsmethoder. Den förra hörer ej till mitt ämne i dag, vidare än i anseende till den sanning jag i af. seende på den sednare nu anförer, den nemligen, att productions-kraften ofelbart ökes genom besksttningsbördornas jemnare fördelning efter förmågan att dem bära, och detta är just hvad jag, i anseende till den sistnämnde utvägen, löreslår. jag känner, och skall nu i förväg sök» besvara en del af de invändningar, 563 Den 29 Maji. som vanligen göras emot mitt och mot alla förslager a i samma åsyftning.
Betänkande, rörande väckt fråga om rättighet att leverera räntehö och halm in natura för Kongl. Hof-Stallets behof, Uu Memorial, som Hedervärda BondeStåndet till detta Utskott remitterat, har 1:0 RiksdagsFullmägtigen Brik Norberg från Westmanland andragit, huruledes den vidtagna författning, att det räntehö, som tillförene levererats in natura, skulle få lösas med penningar efter markegång och ined 1 sk, 4 r:st. per lispund i forsel-lön, i stället att medföra åsyftad lättnad vid hö-räntans afbördande, tvärtom förorsakat räntegifvare ett större onus, serdeles under sådana år, då tillgång på hö icke saknats; i anseende hvartill, och då erfarenheten jemväl skall visat, att Statsverket fått årligen vidkännas förlust derigenom, att vid de auetioner , som för Kronans räkning varit anstälde till upphandling af hö, priserne nästan alltid "Varit högre än hvad räntegifvarne efter markegång 2S Besv. beli Oecon. Utsk. betalt, Motionairen anhåller, att hos Kongl. Maj;t måtte i underdånighet framställas den önskan , att, på sätt författningarne, i fråga otn afradsspannemåls utgörande, i allmänhet medgifva, det må i Nåder tillåtas räntegifvarne, att antingen med penningar, eller ock in natura på de förut vanliga levererings-ställena , få utgöra räntehöet, när räntegifvarne före Thomaedag hos vederbörande Kronofogde sig derom anmäla; uti hvilket yrkande A. Andersson och Pehr Andersson från Södermanlands Län , samt Nils Insulin från Stockholms Län sig med Norberg förenat. 2:0 Riksdagsmannen från Upsala Län Erih Jansson likaledes yrkat för räntegifvarne enahanda optionsrätt, i fråga om utgörandet så väl af räntehöet som räntehalmen; uti hvilken motion Anders Hansson från samma Län instämt. Till upplysning i detta ämne får Utskottet vördsamt anmäla: Att ifrågavarande, Kronan immediate behåline, Ränte-Stråpersedlar inom de fyra, Hufvudstaden närmast belägna Län af ålder Sesv. och Oecon.
Vi få dessutom veta, att enligt sakkunniges utlåtande den fartygscert, som nu förordades, hade ett stort företräde framför andra certer, nämligen » att han till sin verksamhet icke är bunden af vissa på förhand bestämda försvarsställningar, hvilka tilläfventyrs aldrig blifvaanfallna utan kan obehindradt och hastigt flytta sig från ett försvarsområde till ett annat, dit omständigheternas kraf för tillfället må angelägnast kalla honom, ett företräde, hvil-ket torde böra tillmätas så mycket större betydelse, som, oafsedt den beaktansvärda omständigheten, att vi uti besittningen af den i hjertat af Östersjön belägna ön Gotland, hafva ett högst maktpåliggande intresse att bevaka och försvara. Ensamt vårt fastlands, vid pass 270 geografiska mil långa och till mer än en tredjedel alldeles öppna kuststräcka, erbjuder ett snart sagdt obegränsad t antal anfallsoch landstigningspunkter ». Och » uppå tillstyrkan af statsrådets öfriga ledamöter behagade Hans Maj: t Konungen till alla delar i nåder bifalla », hvad chefen för sjöförsvarsdepartementet hemstält. Här förelåg tvifvelsutan en vigtig fråga. Det gälde att sätta vårt sjöförsvar i någorlunda hjelpligt skick och icke helt och hållet låta det förfalla, ty om riksdag efter riksdag nekar att bevilja några anslag till nybyggnader vid flottau, så måste den nödvändiga konseqvensen blifva att, hvad vi hafva, blir allt sämre och sämre. Så synes också nästan landtmannapartiets mening vava, att det skall gå. Redan vid remissdebatten såg det mörkt ut för den kungliga propositionen. Landtmannapartiet, ministérens stöd och hopp, syntes föga hugadt att släppa till penningar för pansarfartyg, och intelligensen fann, vare sig drifven af sin nya rol såsom oppositionsparti eller derför, att den icke fann planerna för flottan särdeles lockande och lofvande, lämpligt att knorra. Flere dess talare funno tidpunkten illa vald, då ju besparingar måste göras på alla håll för ännu mer maktpåliggande ändamål än pansarfartygs byggande, såsom artilleribehof, Carlsborgs bestyckning m. m.