Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Först om propos. till remiss af Gr. af Wetterstedts motion icke skulle i främsta rummet framställas, utan R. o. Ad. ville börja med att afgöra, huruvida BondeSt:s inbjudn. nu bör till pröfning företagas eller hvila, och efter fattadt beslut, att denna fråga nu borde afgöras, inbjudn. blefve afslagen, kunde remiss af motionen nekas; ty i sådant fall hade ett beslut blifvit fattadt, hvarigenom ändamålet med remissen vore tillintetgjords. Det Den ii Mars f. m'. Det är på grund af denna deduction, och då jag vill sjelfva saken, nerol, bifall till BondeSi:s inbjudn., som jag önskar, att densamma mätte blifva hvilande, på det H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion måtte erhålla vederbörlig behandling inom StalsUtsk. och sedermera af R. o. Ad. samt de öfriga Stånden blifva bifallen, hvarefter hufvudfrågan t. o. m. utan votering måhända kunde afgöras. Jag vågar således anhålla hos Hr Gr. o. Landtm., att frågan örn Hr Gr. af Wetterstedts motion först måtte blifva föredragen för R. o. Ad., och att i sammanhang med denna motion BondeStts inbjudn. måtte hvila. Hvad angår StatsUtskrs betänk. PJ:o 4'6, sorn i sammanhang med denna inbjudn. förekommit, så anser jag likgiltigt, om det lägges till handltna eller kommer att hvila, hvilket jag tror skadeslöst kunna ske, tills inbjudnrsfrågan af R. o. Ad. företages till afgörande. Hr Dalman: Då jag fortfar i den öfvertygelse, att H. Ex. Gr. af Wetterstedts motion är stridande mot grundlagen och således icke kan upptagas, får jag på grund af § Riksd.Ordn. anhålla, att denna motion måtte få hvila lill nästa plenum, då jag skall söka att närmare utreda skälen för denna min mening; hvarjemte jag anhåller, att de på förcdragn:slistan upptagna målen nu må företagas i den ordning , de der förekomma. Hr Hjärne:
Svenskar tänka sig möjligheten af de nidingar och mesar, som plötsligt öfvergåfvo hans banér, dels rymmande hemåt för att med oerhörd fräckhet sjelfve kring fosterbygden utsprida sin skam, dels qvarstannande vid riksgränsen för att utbedja sig den nyss förut darrande fiendens beslut öfver Konungens och Sveriges öde159. Hvad här skedde, upptogs med lömsk fägnad och understöddes på det kraftigaste af de vid sina eldstäder qvarsittande stallbröder, hvilkas liga nu andades blott jubel och triumf. Håren resa sig på häfdforskarens hufvud, när han blickar ned inom de mörka kretsar, der man skadegladt förespådde de olyckor man förberedde: der man med råd och dåd motarbetade Konungens anstalter; med otröttlig flit hämmade eller förlamade hans utrustningar; med smädelser beledsagade hvarje hans foretag; med harm afhörde hvarje hans framgång; med högljudd förtröstan yttrade det hopp, att Ryssen skulle ”stå på sig” o. s. v. – Man skriar idkeligen öfver Gustafs immoralitet. Hvilka ord äger modersmålet, att beteckna deras? Så grymt uppväckt ur sin mångskimrande dröm, fann han sig med ens kastad i det nödtvång, att antingen gå under med blygd, eller ock tillgripa väldet af Dictator. Han kunde ej tveka, att välja det sista. Det skedde på riksdagen 1789: ett riksmöte, der hos den del af oppositionen, som ej rentaf bestod af svenska ryssar, förmärkes en redan börjad inverkan af anglo-amerikanska åsigters förmälning med de ny-fransyska tänkesätten. Föröfrigt var detta riksmöte deri olikt sin föregångare, att här, bland de oädla motståndskrafterna, äfven uppträdde verkligen ädla; några till och med ur hans närmaste vänkrets. Bedröfvade att se honom, förvandlad till en krönt demagog, använda hvilka medel som helst för att tillrycka sig envälde, lemnade de kanske ej nog uppmärksamhet åt det numera i hans ställning oundvikliga, som dref honom dertill.
Jag anhåller till slut få lill Utsk. aflägga min varma tacksägelse för medgifven nödvändighet af utsträckt, isynnerhet bevärlns, vapenöfning, men stannar dervid, för att icke missbruka Ståndets tålamod, till dess att vid statsreglerms slutliga uppgörande utrönes, om förbättringen icke kan grundas på annat än sådana indragningar, utöfver de, endast vid indelta armeen, redan verkställda, som jag måste afstyrka, neli i stället lillvagabringas genom riktigt användande af kända besparingar. Jag tror, att med dem kunna exercis-sqvadroner och compagnie!.- åstadkommas, som blifva nödvändiga som depot, för att bibehålla armeen vid behöflig öfning och styrka, såsom Utsk. äfvenledes, i afseende på de förra, behagat inse — med dem icke mindre bevärms, än den öfriga armeens vapenöfning utvidgas, med ledning af ännu icke föredragna betänk. N:o 52, ang:de mötes-passevolance-afgif ten. Hr Lagerhjelm, Pehr: Det nu förevar, betänk, innehåller tvänne lika vigtiga, som till behandlingssättet skiljaktiga delar; den ena, reglcrm af tredje hufvudtiteln, den andra, organisationen af försvarsverket till lands. Flere talare hafva redan vidrört det rent formella af frågan. Jag har äfven i ett föregående plenum haft tillfälle att utveckla mina åsigter rörtde StatsUtsk:s sätt att betrakta sitt åliggande och sin pligt att uppfatta frågorna ur deras ekonomiska synpunkt. Slutligen äro flera reservationer i afseende på det hela vidfogade, som gifva stöd åt den åsigt, jag bekänner mig till. Under åberopande af så väl hvad jag i ett föregående plenum framställt, sorn hvad dessa reservationer innehålla, och det som de flete talare yttrat, hvilka ingått i frågans formella behandling, får jag likväl fortgå ur samma synpunkt för att komma till ett resultat, som af ingen utaf dem hittills blifvit yrkadt eller betänkt, nemi. att StatsUtsk., då frågan, som jag förmodar, blifver återremitterad, mätte dela den i tvänne delar.
Ben, andra slag, oarbetade: att, med afseende derå, att deras samlande vanligen utgör en inkomstkälla för den fattigaste och lill annan sysselsättning oförmögna delen af befolkningen, denna artikel ej borde med hög utförsels-tull beläggas, hvadan Ulskottet, Bih, till R. St, Prot, 1840, 5 Sami, i AJd, 21 Haft, 6 42 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 30. frångående dess förra förslag, hemställer, att den i gällande Taxa lill i sk. L® derå bestämda export-tull må få fortfara. Blyertspennor: att, för vinnande af fullständig säkerhet vid dessas tullbehandling, de böra efter vigt, och ej som hittills dussintals, förtullas, i hvilket afseende Utskottet, som låtit anställa profvägningar, föreslår, att, jemte det artikeln delas i a:ne rubriker, nemligen Fina och Timmermans-, värdet och införselstullen per skålpund må bestämmas, det förra till 3 R:dr och den senare till 3o sk. å de Fina samt 20 sk. värde och \ sk. tull å 2V/rtmerma?zs'-Rlyertspennorna. Borstar: hvilka, lika med Askar och Dosor, skola specificeras, anser Utskottet böra bibehållas vid de tullbestämmelser, som finnas dem i gällande Taxa åsatte. Bränvin och Sprit: för det slag häraf, som vanligen inom landet tillverkas, anser Utskottet införsels-förbud böra såsom hittills ega rum, i följd hvaraf Utskollet jemväl hemställer, att så redaction som tullbestämmelser i i835 års Taxa må i så måtto antagas, att, sedan den der förekommande rubrik ”af
Banquen lemnar till den nya Lånefonden i södra och vestra Provincerna * Banquen indrar BancoSedlar: \ års Räntevinst på Lånefondens förra Capital, 300,000, å 3 Procent • * 9,000 _ _ af CanalDisconten, enl. Litt. B. 141,835 _ af Götheborgs dito, er.l. Litt. D96,75° Ur Rörelsen utgå dessutom 3 ProcentsSedlar: CanalDiscontens, enl. Litt. B, utföres halfva beloppet 107,571 _ Malmö Disconts, Litt. C. 111,896 Götheborgs Dito, Litt. D. 100,000 I Julii 1819» Banquen lemnar till den nya LåneFonden ^ l Banquen indrar BancoSedlar: j års Räntevinst på Låne Fondens förra Capital 870,000, å 3 Procent 26,100 _ — af CanalDisconten, enligt Litt. B. » ■ » 139,961 ■ v _ —.af Götheborgs dito, en* ligt Litt. D 95,400 Ur Rörelsen utgå 3 ProcentsSedlar lika som det förra halfåret Banquen lemnar till den nya LåneFonden — Banquen indrar BancoSedlar: f års Räntevinstqpå LåneFondens förra Capital, 1,450,000 , å 3 Procent . 43,50® , af CanalDisconten, enl. Litt. B 138,086 —. af Götheborgs dito, enl. Litt. D 94,050 Ur Rörelsen utgå 3 ProcentSedlar likasom förra halfva året * » . 1 Julli 1820: Banquen lemnar till den nya LåneFonden. Banquen indrar BancoSedlar: f års Räntevinst på LåneFondens förta Capital 3,040,000, å 3 Procent 61,200 _ af CanalDisconten, enl.
Förordningen den 19 December 1827, åt Klosters Församling för ofvanberörda ändamål upplåten; skolande de denna fråga rörande handlingar tillställas det Utskott, till hvars handläggning målet af Rikets Ständer öfverlemnas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra, OSCAR. C. 0. Palmstjerna. Bih. till R. St. Proposition, N:o 74. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ar enden, hållet inför Hans Maj: t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 18 April 4854. Närvarande: Hans Excellens, Justitiae-Stats-Ministern Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes ärenderna, Herr Friherre Stjerneld, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhraeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. Chefen för Finans-Departementet, Stats-Rådet, Herr Friherre Palmstjerna uppläste i underdånighet till justering det förslag, hvilket, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade beslut, blifvit uppsatt till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående upplåtelse af mark från Eskilstuna Kungsladugård till Skolhusbyggnad inom Klosters församling af Nyköpings Län. Kongl. Majit behagade, jemnlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befalle att, i enlighet dermed, Nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex Protocollo Mildhog Lundgren. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 75. ii N:o 75. Ank. till Esp. Utsk. den 2 Maj 1854, ki. 12 m. Kongl.
Se vi henne alla?» Alla de förskrämda och förvildade människorna började ropa och sträcka upp händerna. »Är ej detta ett rå?» skreko de. »Är det ej ett gyckelspel af trollen? Se vi alla en prinsessa? De kastade sig på knä och började bedja och sjunga fromma sånger. De skyndade hän till klockstapeln och ringde för att pröfva om den fagra jungfrun var ett troll, som fruktade klockklangen. Men då gamla Sigrid Torsdotter med sina långsynta ögon såg, att en jungfru kom ridande ut ur den mörka skogen, så tvekade hon ej, utan var den första, som ropade: »O kära, väna, morgonljus och blomma. Du är ej ett rå, du är en kungadotter. Tacken, lofven! Nej, kära, att du ändtligen är kommen! Att det är du, som rider ned i dalen!» Sigrid Torsdotter svängde käppen högt öfver hufvudet, och följd af allt folket skyndade hon mot prinsessan. »Kära, väna, morgonljus och blomma!» ropade de alla mot henne. Och då de voro henne alldeles nära, ropade de: »Kära, väna, du lyser fin och fager under kronan. Vik undan silkesdoket! Låt oss se dig riktigt.» De trängde sig tätt intill den store, svarte gångaren, som gick fram högtidlig i sitt purpurtäcke med stora plymer gungande vid örat, med manen delad i flätor, omvirade med guldband. »Kära, väna!» ropade de. »Den är väl sedig denne store, svarte hästen! Kära, att du ändtligen är kommen!» Där Margareta Fredkulla kom ridande, följdes hon af många ädla herrar och fruar från hennes faders land, men framför hennes häst gick en fattig bonde, som bar ett brutet spjut i handen och oupphörligen ropade: »Här rider den sköna fredens jungfru. Här rider Margareta Fredkulla!» Under hela den tid prinsessan ridit fram genom gränslandet, hade hon sett glädje och lugn utbreda sig bland folket. Hvarhelst hon kommit, hade hon sett bönder sätta plog i jorden, och husmödrar breda ut väfvar på bleke. Hungrig boskap hade blifvit utsläppt på betet, de unga hade åter vågat smycka sig med armband och ringar.
Det frågas icke i landet, om vi snart få riksdag, men väl tycker mången att riksdagarne återkomma för ofta. Enligt mitt förmenande togo vi dock ett stort steg framåt, då det bestämdes att riksdagarne skulle hållas hvart tredje år; likväl tror jag icke att vi nu böra gå längre. Man påstår att tidningarne med värma omfatta denna fråga. Det är sannt och jag tviflar icke att de gjort det bona fide; men jag har för mycken erfarenhet af, huru svårt det är att skilja landets allmänna intressen från sina enskilda, och man förbiser ofta för de sednare den allmänna nyttan. Till stöd för detta vill jag blott anföra, huru förhållandet är i afseende på diskussionerna ang:de jernvägarnes byg gande. Jag vill visst icke påstå att en person af egennytta yrkat någon viss rigtning; det har vanligen skett derföre att han kännt den trakt väl der han bor, och derföre trott, att jernvä gens rigtning åt detta håll vore nyttig för hela landet. Man har, såsom skäl till afslag å Hetänkit, anfört att vi hade att förvänta ett nytt representations-förslag. Jag vet dock icke att vi härom hafva några officiel uppgift; dess öde är ock alltför ovisst, för att derpå bygga något hopp. Det är bättre att nu afstå det framstalda förslaget, på det Konst.-Utsk:t må under innevarande riksdag kunna inkomma med förslag till motionstidens förkortande, flere ceremoniers borttagande m. m. Här har vidare nämnts, att, i fall förslaget går igenom i alla Stånden, det skall stå K. M. fritt att afslå detsamma. Att K. M. har denna rätt, är visserligen sannt; men jag hemställer till hvar och en, om det är grannlaga att låta ett sådant skäl i någon mån inverka på sig. Det måste alltid vara särdeles svårt för en Konung att neka sanktion på ett förslag, hvars hvilande till grundlagsenlig behandling vid en riksdag beslöts utaf ö Ständ och sedermera vid nästföljande antogs af alla 4 Stan - Den 6 December e. m. 375 den. För min del skulle jag icke vilja bidraga att sätta K. M. och Hans rådgifvare i en sådan belägenhet.
Härom ffulle de öfrige Ncspective Ständen wördsamt och wänligcn underrättas, vt suy-s. S. D. Allmänna B swärs - och Oeconomie-UtstottetS dcn 8 innewarande mänrd afgifne Betänkande, i anledning af ätstilliee Ledamöters i Wällofl. Borgare.Ständet ingifnc Memorial, rörande en allmän och oinstränkt ned rlags - och upplagS-frihct för alaRiketsSö- och Stapelstäder, gillades af Bonde-Standet till alla delar. Härom skulle de öfrige Nespeetive Ständen genom Pro« tocolls-Utdragwördsaint ochwänligcn underrättas. veSuyi». S. D. Bon^e-Ständct företog ä nyo Stats-Utskottets den iZ innewarande mänad pä bordet lagda Betänkande, angående Sala Silfwcrgiufwa, och bestöt, a't, dä samma Betänkande af Wällofl. Borgan-Ståndet blifwit ärerförwisadt och ni ytterligare ätgärd således ! anledning der? 8i4 Den i? Äprik. Leraf kominer att hos Utskottet äga rum, Ständer, utan att för närwarande ingä i närmare pröfning hwarksn af betänkandet eller ett af Riksdagsmannen Lrics^o» frän Westmanland till Ständer ingifwit Memorial, öswerlcmnar detsamma till Stats - Ursköttet, nied anmodan, art lemna Bonde - Ständer del af det utlåtande, Utskottet säwal r anledning deraf, som af Borgare, Ständets anmärkningar lärer afgifwa, dä Bonde-Ständet will taga ärendet r närmare öfwerwägande. ike 8upr->. IräZLrstU.
Det anförda kan ju vara intressant nog för att visa, under hvilka knappa och torftiga förhållanden en flitigt arbetande kvinnlig individ kan nödgas draga sig fram midt i vårt yppiga, moderna storstadssamhälle. T En af många ». * Så långt vår korsdragerska. Ingen torde kunna stänga sitt hjärta för hennes nöd, äfven om man känner blott den teckning, hon här ofvan gifvit af sitt sätt att lefva lifvet; ännu mindre kan man göra sig hård eller liknöjd, när man fått en inblick i hela omfånget af hennes sorgliga öde. I båda fallen frågar man sig: huru kunna vi hjälpa? Hvar och en är nog redo att gifva sin 1894 IDU N akärf; men de spridda slantarna blifva ofta en hjälp blott för ögonblicket. Det fordras att gifvarna hålla i någon mån tillsammans och att man handlar efter en gifven plan, syftande att bereda själf hjälp. En sådan plan har man redan så smått börjat sätta i verket. Den första åtgärden gällde att göra den olyckligas öde kändt; för detta ändamål vill man i tryck utgifva hennes egenhändigt nedskrifna historia för att genom dess försäljning afhjälpa den svåraste nöden och bereda den stackars kvinnan en människovärdig tillvaro. Denna tryckning har Idun åtagit sig att bekosta. Vidare har man ordnat listor föv anteckning dels af penninggåfvor till en framtida reservkassa, dels af anbud på arbete. På listan n:r 1 står redan hennes majestät drottningen som en blid vägvisare för de gifmilda. Här må blott tilläggas, att den lilla skriften under titel En korsdragerska och hennes existens-minimum, så snart den hinner tryckas, skall hållas till salu à 50 öra hos hrr bokhandlare Samson &amp; Wallin Drottninggatan, Fritzes k. hofbokhandel, Gustaf Adolfs torg, samt H. Sandberg, 8 Sturegatau i Stockholm. Inkomna gåfvomedel skola uppbäras och redovisas af fröken Martha Leijonhufvud Grefturegatan 76 b, och brukspatronen hr Arved Nordensson, Fleroingsberg, Kungsh. Sthlm.
5oj 8gt andel uti den så kallade DelningsAccisen* matte af Allmänna BeviHningsSumnian få in» rehalla sin vanliga lott af Accisen och BakugnsPenningarne ; tillika med de vid samma Memorial uti Ståndet gjorde anmärkningar och tillägg. 2:0 Herr Hulphers’s sedan den 2 i denna månad på bordet hvijande Memorial, om upphörande af General-Assistance-Contoii-et och Kongl. NummerBotteriet; jemte de i Borgare* Ståndet härvid muntligen gjorde tillägg och erinringar. 3:0 Herr Lunds Memorial, hvilket ifrån den 5 dennes legat på bordet, rörande indragningars verkställande uti Rikets närvarande MilitaiiStyrka. Stats* och BancoUtskotten. Ito De delar af Herr Settervulls den 2 uti innevarande månad på bordet lagde Memorial , som angå fördelning imellan Riksens Höglofl. Ständers Revisorer öfver Stats, Bancooch RiksgäldsVerken af dpt dem tillhörande arbete ; förhöjning uti deras arfvorlen; tryckning af Re* visionsBerättelserne ; publicitet af deras granskning af BancoVerket , i bela dess vidd, samt upphörande af förseglade Berättelsers afgifvande; tillika med de uti BorgareStåndet vid H err Setterwall berörde Memorial gjorde an» märkningar. 2:0 Herr Ombergs sedan den 5 uti denna månad på bordet bvilande Memorial, angående reglering af Myntvärdet och Rikets Financer j jemte de vid samma Memorial gjorde anmärk* »ingar och erinringar. 504 Protokolls Utdrag d. p £fan. zgi8. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotten : Herr Holms sedan den 5 Januarii pä bordet hvilande Memorial , angående medels vidtagande att göra Finska handeln mindre skadlig för Sverige ; tillika med de uti Ståndet d. 5 och g Januarii gjorde tillägg och anmärknin* gar vid detta Memorial. Eag-Utskottet.
Äfven nu är Elin lots g e n o m trängseln, o c h under det denna än räcker handen åt en leende g u m m a än talar ett par ord m e d en ung arbetarhustru återföres Sigrid motvilligt alltH ä r har elden på härden nyss slocknat. Blott mera till verkligheten Så — nu äro vi snart lyckett o c h annat glimmande lyser stundom u p p en del ligt g e n o m trängseln i den långa gången o c h sen af bostaden o c h faller då på den gamlas lugna ut i den disiga gråkalla luften, m ö r k o c h t u n g! förnöjsamma anlete, där hon slumrar, väl inlindad i Sigrid kväfver en suck, sluter ö g o n e n o c h håller i renfällar. En lapphunds vresiga morrande är det4 I h å r d t o m sin väninnas arm, under det de passera enda, s o m stör tystnaden. M e n - gif akt! Lätta fjätl den m ö r k a förstugan. Ett utrop från Elin komhöras utanför, o c h Margit, Elkis väna dotter, sticker m e r h e n n e ett hastigt se sig omkring. Nej, det är in sitt hufvud g e n o m tältöppningen för att se, o m icke en synvilla: stjärnor, tindrande gnistrande stjärden gamla är i ro eller o m hon önskar något. O c h hvilken luft, ej väl! — o c h hon går åter ut i det flammande norrtung o c h fuktig, utan ren, ren o c h lätt! Till o c h skenet, där den unge Pilki väntar henne, Pilki, s o m m e d gatstenarna, hvilka en lång tid glänst o c h kan läsa i bok. H a n kan o c k af sig själf tala fagra varit hala af fuktighet, ha på den korta stunden fått ord, den hurtige trohjärtade Pilki, o c h den unga en betydligt ljusare nyans. D e båda vännerna utflickan, s o m nyss därute under stjärnorna svurit byta ej ett ord rörande den glädjande förändringen h o n o m sin tro, lyssnar hänförd.
Hr von Troil, Emil: Då jag inom Utsk röstat för detta betänk., anhåller jag alt i korthet få redogöra för grunderna lill mitt votum, ehuru saken visserligen blifvit fullständigt af Gr. Horn utredd. Ganska bestämda anledncr förefinnas för den meningen, att nyttjanderätten till ifi-ågavar. betesmark redan af gammalt ingått i hemmanens skattläggning, hvilket förhållande likväl icke är med full visshet utredt, men starka an!edn:r tala derför. Dermed må nu förhålla sig huru som helst; ett utslag har emedlertid tillkommit, som bestämmer, alt skatten skall finnas, och detta utslag har vunnit laga kraft, och det kan således icke bestridas, att hemmansåboerne äro till skattens utgörande lagligen förbundne. En ledamot har trott, att ett sådant utslag icke skulle kunna upphäfvas annorlunda än medelst ansökning om resning hos Konungen i Högsta Domstolen. Detta påstående är, i min öfvertygelse, ganska besynnerligt; ty väl har jag länge haft mig bekant, att, om den tappande parten vill undandraga sig fullgörandet af ett laga kraftvunnet utslag, enda utvägen att möjligen vinna ändamålet är att söka resning; men aldrig har jag kunnat föreställa mig, alt den vinnande parten skulle behöfva söka resning för att efterskänka hvad han genom ett laga kraftvunnet utslag erhållit. Den vinnande parten j förevar, fråga representeras af de begge Statsmakterna ; och något hinder måtte icke finnas för dem att efterskänka hvad dem genom utslaget blifvit tillagdt. Grunden för ett sådant efterskänkande af en laglig rättighet finnes uti de öfvervägande fordringarna på billighetens sida; ty Olandsboerne hafva från urminnes tider begagnat betesrättighet på ifrågavar. utmark. Ingen kan neka, att urminneshäfd i sådana fall, der dea får gälla, medför samma rättigheter, som egentliga laga fång. Öländningarnes häfd eller possession af ifrågavar. allmänning sträcker sig längre än till de delar af allmänningen, sorn blifvit deras hemman tilldelade; ty vid skattläggningen undantogs först den bästa marken, hvilken sattes till mantal och bildade nyhemman, och sedermera de bästa skogarna, hvilka försåldes.
Några skämttidningar b o r d e redigeras af kvinnor — nu är det endast män, som ge ut sådana, därför få kvinnorna ensamma bära bördan af en hel del fel, s o m männen ha i lika hög grad, fast de icke vilja erkänna det. Och o m nu också kvinnorna skulle vara ensamma om dessa nyss uppräknade fel, huru många fullt ut lika svåra fel ha icke männen, o m de skulle framhäfvas i dagsljuset! Må skapelsens herrar o c h särskildt de, s o m ge ut skämttidningar, vara rättvisa m o t kvinnorna, det skulle jag vilja mana till! Männen vilja ej för allt i världen låta tro annat än att de äro storsinta, därför välta de också alla fel, som ha att skaffa m e d småsinne, på kvinnorna, ett talande bevis för deras — storsinthet. En i Sigurd », exempelvis, kan dock låta oss höra en profbit på hur en tadelsjuk o c h småsinnad man » regerar ». Det är då visserligen bara sin hustru, han grälar på — m e n ändå. Till slut måste man erkänna — det ligger en behjärtansvärd sanning i Stades slutord: » Det är en äresak för henne (näml. kvinnan) att icke genom lif o c h lefverne gifva stoff åt det slags gyckel, s o m sätter fläckar på den allmänna kvinnliga karaktären. » Visserligen lefva vi i realismens tidehvarf, men, var säker, o m mannen också icke erkänner, att han har något ideal, vill han dock finna det hos kvinnan, d. v. s. h o n skulle vara, eller rättare sagd t, framstå som ofelbar i hans ögon. Det är just därför, jag mycket fruktar, att detta så förordade kamratskap mellan individer af de olika könen i samskolor o. s. v. innebär en fara. Tvifvelsutan skall detta dagliga samarbete m e d ynglingar göra en hel del flickor pojkaktiga i sitt sätt att vara just i de år, då de borde vara som mest älskliga o c h tilldragande, o c h hvart taga då idealen v ä g e n? Kvinnorna böra icke vara några sjåp — det är nu själfklart — men i våra dagar hålla de på att slå öfver till en motsatt ytterlighet o c h blifva alltför emanciperade.