Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genoin detta kvinnornas uppträdande som skrå, som kast, ombjliggöres till stor del den andliga växelverkan niellan könen; hvartdera lefver i sin andliga atniosfes, vi få t. ex. en manlig och en kvinlig opinion, och svårigheten för inän och krinnor att först8 livarandra blir allt större. *, * Fröke: i Keys benägenhet att fordra allt ocli vänta allt af kvinnan erisain framstgr nästan bjärtast, när lion klagar öfrer att niitidens kvinnor ha upphört att vara vförinedlarinnor af kultur varden^, .att de ej, liksoin Kvinnorna vid det förra sekelslutet, uppiniiutra konst och vetenskap genom sin oegennyttiga syiupati. Hon erinrar lia~vid om sådana koiistnärinnor i umgängeskonst och brefskrifning som Kamma Rahbels i Daninark och Rahel Tarnliagen i Tyskland. Svarineriet för denna tid och för denna a r t af kvinnoinflytande a r en af mina många. beröringspunkter med fröken Key. Uen icke ä r det kvinnorn&amp; fel. a t t denna tid ä r förbi? Hvilka män skulle nusamlas kring en Kamma Ralibek? Med ett godt bord och ett elegant hem skulle hon kanske kiinna locka nkgra, men med sin intelligens inga. Tänkom oss a t t en af vara samtida herrar finge ett bref från Rahel, - ett af dessa, som utgjorde hennes ranners dblice, ocli där hon, följande sina .skiftande stämningar, an kom med de djupsinnigaste tankar, om diktning och konst och det mänskliga själslifret i allrnänIiet, an med de uppsluppnaste, barnsligaste infall - hvad skulle lian li %lla för inin? Hans första tanke skulle vara: wmänniskan ä r galen !D - hans andra:, hon måtte vara kar i mig, eftersom hon gör sig så här nijcket besvärw .- och svaret, ja det blef säkerligen aldrig skrifvet.
Kungörelsen den i4 Januari 1824 bestämde, kunna blifva af Lagstiftande magten antagne; äfvensom Utskotten anse 1 § i förslaget tillräckligen tydlig, i afseende på den, endast åt dylika Bolagsföreningar upplåtne, rättighet att utfärda Credit-sedlar; och då Utskotten ej eller kunnat biträda yrkandet, att Lagen borde tillåta enskilde Bankers octroijerande på längre tid än Tio år, hafva Utskotten af de emot Förslagets 1 § framställde anmärkningar ej funnit anledning till någon förändring af samma § 2 §• Då den ansvarighet, söm i förslaget bestämmes för alla delegare i Bank-Bolag, icke till fullo öfverensstämmer med det juridiska begreppet af solidarisk ansvarighet, sådant detsamma ultryckes i i5 Capitlet 2 § Handels-Balken af Allmänna Lagen, är uti 2 och följande §§:ne ordet ”solida Bili, till R, St. G Sami, 2 J/d, 4 Haft, 1 2 Hor lill Bancooch La"-Utskottens Utlåtande j N\o 5. risk” borttaget, utan att likväl i sjelfva saken någon förändring skett mot grunderna för den ansvarighet, Utskotten ansett Bolag tiii bedrifvande af enskild Bank böra emot allmänheten sig ikläda. Under bibehållande af antalet utaf namngifne delegare i Bank-Bolag, är dock, med afseende på anmärkningarne emot beloppet af minsta leckningssumman, denna i det nu återgående förslaget nedsatt till 1,000,000 R:dr Banco, motsvarande 3^5,000 R:dr silfver Specie. 3 §' I å grund af gjorde anmärkningar och då ULskotten fortfarande äro af den mening, att inrättande af såkallade Actie-Banker icke är förenligt nied anspråken på omedelbar och gemensam ansvarighet inom Bank-Bolag, hafva Utskotten ur förslaget borttagit 3 §, som handlade om Commandildeiegare. 5 §.
St:r, med vägran att bevilja ett år 1823 begärt anslag härtill, förklarat StatsVerket ej böra vidkännas några kostnader i detta ändamål, då ostridigt vore, att denna Cassernbyggnads underhåll borde besörjas med de InqvaiteringsPenningar som till Regementet af Stockholms Stad årligen iugingo med omkring 43oo R:dr. Som Tredje HufvudTiteln härigenom blifvit påförd en utgift, som densamma icke tillhört, hemställer Ut - i6o Stats-U tskottets stöttet, om icke uti den, i anledning af RevisionsBerättelserne, från R. St:r afgående underd. Skrifvelse jemväl må anhållas: det K. M:t i Nåder täcktes förordna, att ofvanberörde till Svea LifGardets Casserns reparation utgifne 2000 R:dr skola StatsVerket ersättas. Angående ordningen för utbetalning af MinisterStatens aflöning. (R. B. 1827 p. 49.) R. St:r hade vid sista Riksdag iuhemtat, huruledes K. M:t år 1816 hade förordnat, att den för MinisterAflöningen då bestådde Summa 90,000 R:dr EJ. B:co borde af StatsContoret, qvartaliter, med 22,5oo R:dr till K. M:ts StatsMinister för Utrikes Ärenderne, emot qvitto, anordnas, samt att denna Embetsman ägde, att, under behörig redovisningsskyldighet, med iakttagande af vanliga afdrag, till vederbörande, i föreskrifven ordning, utbetala de dem anslagne Tractamenten och Pensioner. Och ehuru dispositionen af MinisterStatsAnslaget, enligt hvad derom, vid 1809 och 1810 årens Stats-reglering, blifvit bestämdt, borde till K. M:t helt och hållet öfverlemnas, funno dock R.
N;0 47°* 4* stiga 1,950 R:dr ärligen, oberäknadt 600 R:dr i ett för allt till Inventariers anskaffande, — svårighet, i sådant fall, icke eller torde möta, att af sistomförmälde 18,000 R:dr denna obetydliga utgift bestrida. Vid sådant förhållande, och då, hvad ankommer det af E. K. M. alternativt framställda förslag, att, genom en serskild afgift å utrikes gående fartyg, bereda tillgång för Navigations-scholors inrättande, R. St. funnit betänkligt att en sådan för handeln betungande allmän afgift föreskrifva ; hafva. R. St, till E. K. M;s Nådigste pröfning skolat öfverlemna , att, vid fördelningen af de 18,000 R:dr, som vid denna Riksdag blifvit för Universitetens och Tillämpningsscholornas fullkomnande beviljade, i Nåder afgöra och bestämma, huruvida och till hvad belopp något bidrag för^avigations-scholors inrättande deraf må kunna beviljas. Rikets Ständer framhärda etc. 42 Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 471 • N:o 47*« Uppl. o. godt, hos Ridd. och Adeln d. 17 Mars r83o. Rikets Stänclers underdåniga Skrifvelse> angående' verkställd .granskning af Chartte-Sigillåtpi-ContoiPets HufvudBok för är 182,6. 1826 upprättade, uti E. K. M:s och Rikets Kammar-Rätt utan anmärkning reviderade och Stats-Utskottet tillställda Hufvudbok har derstädes blifvit granskad, utan att jiågon omständighet dervid förekommit, sorn ansetts föranleda till någon serskild åtgärd från R. St:s sida; hvilket R. St. härigenom få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Preste-Ståndet d. 17 Borgare-Ståndet d. 17 Bonde-Ståndet d. 17 S. A. K.
Vid granskning af förrberörde handlingar, har I103 Riksens Ständer förekommit, att de uppgifne kostnaderne till tryckning af Landshöfdingarnes Kungörelser, i en del Län blifvit beräknade efter medium af utgifterne dertill, under, de sistförflutne fem årenj men i andra åter efter förevarande förhållande 8amt att desse uppgifter för åtskillige Län icke på något sätt äro bestyrkte, utan innefatta endast en förslags-beräkning, upprättad af dem, hvilkas fördel är deraf beroende, och sorn destomindre kan läggas till grund för ett Stats-anslag, som uti densamma äfven synes vara upptagen kostnaden för sådane Kungörelser, hvilke för enskildes räkning utfärdas och af dem böra bekostas. Enär således från dessa uppgifter någon tillförlitlig grund icke kan hemtas för bestämmandet af ett anslag till bestridande af de årliga kostnaderne i och för tryckningen af Landshöfdingarnes Embets-Kungörelser samt, efter det Stats-regleringen numera är vorden uppgjord, tillgång för ett sådant anslag saknas, hafva Riksens Ständer ej eller kunnat, i frågans nu varande skick, några Statens medel till omför maldte behof bevilja. Hvilket Riksens Ständer få, till svar å E. K. M;ts Nådiga Remiss, i under, 2 94 Underdåniga Skrif ve! ser. fånighet anmäla; och Riksens Ständer framhår» da etc. N:o 371, Uppl. o. godk. hos samtl. Riks-St. d, 3 Pec, 1823. Riksens Stclnclers underdåniga Skrif velse, i an-* ledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Remiss ä framlidne Landshöfdingen af IVib elis Enkas ansökning> att få bibehålla hälften af den Pension, hennes man å Allmänna, Indragnings-Staten innehaft, §.
„ Ehuru silfveruttagen under den aldra sista tiden förminskats, saknas dock icke anledning till bekymmer, väl icke egentligen för realisationens bestånd, men så mycket mera för den blifvande penninge-ställningen i landet, dä man ikågkominer, att Bankens metalliska kassa, tillhopa med hvad som är för Bankens räkning stående i Hamburg, icke uppgår till mer än 17 millioner R:dr Runt; att den metalliska valuta, som finnes i Bankens eget förvar, endast utgör något öfver 13 millioner R:dr, samt slutligen att denna kassa kommer att i September månad, då första liqviden af statslånet skall verkställas, minskas med öfver 3 millioner R:dr, till följe hvaraf den utelöpande sedelstocken äfven kommer att med motsvarande belopp nedsättas. För att afböja den metalliska kas - 123 sans nedsjunkande till sitt minimum, finnas endast tvänne utvägar, den ena att förminska Bankens sedelstock; den andra att söka föröka den metalliska valutan. Hvad den förra utvägen beträffar, tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att den redan i sjelfva verket blifvit vidtagen. I samma mån reserv-fonden och skillnaden emellan sedelstocken och maximi-beloppet af densamma ökats, har naturligtvis en motsvarande förminskning i utelöpande sedelstocken egt rum, och jemte andra skäl för Fullmägtiges beslut i afseende på denna fond, har ett behörigt afseende på metalliska kassans ställning icke kunnat undgå att vara ett bland de hufvudsakligaste; åtminstone har jag, vid behandlingen af Filialbankernes framställningar, icke uraktlåtit att hafva min uppmärksamhet fästad på reela fondens forhandenvarande ställning och Bankens deraf beroende säkerhet. Att likväl nu ytterligare vidtaga en betydligare indragning af sedelstocken, anser jag icke rådligt; den allmänna rörelsen skulle deraf erfara de största olägenheter och inbetalningarne af de från stats-låne-fonden utgifna lån skulle tilläfventyrs omöjliggöras, hvarigenom
Det är nog, sade lagmannen och steg upp. – Äfven mitt hus skulle således hemsökas, hastigare än jag väntat, af det härjande onda! Men jag skall inom lagens och rättvisans gränser taga en fruktansvärd hämd. – Men förlåt Adolf, gode farbror! bad Maria åter och förde hans ena hand till sina tårdränkta ögon. – Han är olycklig, men icke brottslig. – Ynglingens själ måste räddas, mumlade lagmannen och sänkte sitt hufvud mot bröstet. – Den måste räddas, om ock med de hårdaste medel. Quæ medicamenta non sanant ferrum sanat. Ve mig, att jag ej kan alldeles frikänna honom från skulden till denna olycka! Hans ogudliga studier ... hans tydliga köld för religionen ... hans mången gång yppade otro ... Huru har jag icke under mina nätters sömnlösa timmar suckat häröfver God natt, mitt barn! Bed för Adolfs själ och slumra sedan godt! Gud välsigne dig! Lagman Johan tryckte en faderlig kyss på Marias panna, tog sitt ljus och gick. Men hans kyss brände som en samvetsförebråelse den unga flickan länge, sedan hans dystra, nedböjda gestalt försvunnit ur hennes kammare. Ty om hon än var halft öfvertygad, att Ellen genom mystiska konster vunnit Adolfs kärlek, visste hon dock med sig sjelf, att hennes handlingssätt ej förestafvats af omtanka för Adolfs välfärd, utan af helt andra bevekelsegrunder. Lagmannen njöt denna natt ingen hvila. Han vandrade som en dyster vålnad genom den långa sträckan af salar och kammare, som gränsade till hans sofgemak. Och medan han vandrade så, stannade han stundom framför ett litet porträtt, på hvilket månskenet föll från det midtemot varande fönstret. Det var en bild af hans son, målad när denne ännu var ett spädt barn. Den bekymrade fadren suckade då och tänkte: – Hvarför kunde han ej alltid förblifvit sådan, om ej till anletsdragen, så till hjertat! Först emot morgonen öfverlemnade sig den gamle Skytte åt en kort hvila. Då Adolf vid frukostbordet fann familjen samlad, märkte han genast, att en allmän misstämning herrskade inom densamma.
•: ••• ' " - " - f Hon hade alltid skrifvit, men alltid i smyg, stjälande några minuter från symaskin och kök, men nu skulle det visa sig, om hon hade rättighet att fritt taga denna tid, o m den kunde ge henne reel valuta, eller o m den fortfarande endast skulle utgöra hennes privata säkerhetsventil. Gårdagen hade afgjort det, men var det möjligt att Svenska akademien bland ett hälft hundradetal täflande just tillerkänt hennes diktsamling priset? Hon visste att hennes make ej tänkte på någon högre belöning än ett mention honorable, ett hedersomnämnande, men för henne var det för litet. Konkurrensen var stor, det gällde allt eller intet. Nattens timmar skredo, den * ena o m - gången efter den andra af mörkbruna, glänsande vörtbröd radades upp på köksbordet, och klockan tre gick hon slutligen och lade sig så trött, att hon genast somnade. Då hon ' vaknade, höll mannen på att kläda sig. » Jag får lof att skynda mig ut efter ' Postgumman ', » sade han, i det han muntert nickade åt henne. Det dröjde fem minuter, det dröjde tio, det dröjde en hel kvart, så hör hon honom komma med stormsteg uppför trapporna. » Mor! mor! barn, barn! K o m hit! Mamma har fått hedersomnämnande af Svenska akademien. Hör bara, » och med rösten skälfvande af rörelse läste han: » Bland öfriga täflingsskrifter har akademien velat med hedersomnämnande utmärka i främsta rummet n:r 10, en samling dikter utan gemensam titel m e d afseende å det okonstlade behag, den känslans uppriktighet och skärhet, hvilka röja sig i dessa sånger från hemlifvets stilla krets, särskildt sådana som ' Min skatt ', ' Julstämning ', och ' Uppfostran '. » Det var som om hon invärtes krympt ihop. Så var det då slut med alla förhoppningar. Det var en lång arbetsdag, som aldrig tycktes vilja taga slut, men när alla sofvo, k o m natten med tystnad och ensamhet. Hon steg ljudlöst upp, klädde mm C a r o l i n e Östberg.
Med afseende härpå föreslog Kongl. Majit Rikets Ständer de stadganden, att 1 kap. i 1827 års förordning måtte gälla äfven för säteri-, rå- och rörssamt alla slags frälse-hemman, hvad säteri anginge utan ändring af hvad allmänna lagen vid frågor om klyfning af sådana hemman vid arftägt eller börd innehåller; och att hvad i 2 kap. af nämnde nådiga förordning var föreskrifvet i afseende på fräls eoch krono-skalte-hemman, äfven måtte blifva gällande för säteri-, rå- och rörssamt insockne frälse-hemman, endast med den skillnad, att af hemmanens jordrymd till och med en femtedel finge afsöndras, samt att de dittills från sådana hemman skedda jord-afsöndringar, hvilka ej stridde emot förra författningar, icke måtte derigenom rubbas. Hvad Kongl. Majit i Nåder sålunda föreslagit blef, liksom en, på grund af enskild motion, gjord inskränkning i 2 kap. 5 § af 182 7 års förordning, genom Kongl. Förordningen den 14 November 1829 lag. Då, enligt 182 7 års förordning afsöndring på viss tid fick, inom en mil frän stad eller köping ske till ett halft tunnland, stadgades genom förberörda inskränkning, alt från hemman, beläget inom en mil från Stockholm och Götheborg samt städerna af första och andra klasserna och en half mil från öfriga städer och köpingar, vallt frän städernas eller köpingarnes staket räknadt”, kunde under besittning på viss tid afsöndras lägenhet af minst ett halft tunnlands vidd. Vid 1834 års Riksdag förekommo äfven inom Ronde-Ståndet några få motioner rörande ifrågavarande förordning. Åtskillige ledamöter af detta Stånd ansågo, att förpantningar och jord-afsöndringar medförde menliga följder håde i anseende till skogens förödande och derigenom, att de, medelst lättade utvägar till Sammansatta Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Ulsk. Bet.
r:dr 67,702,008. För att finna huru mycket, som efter verkställd amortering vid samma tidpunkt återstod oguldet måste först delegarnes i tab. n:o 4 upptagna sammanlagda behållning r:dr 4,929,538, minskas med de icke-låntagande delegarnes behållning » 142,601 och återstoden motsvarande hvad som blifvit amorteradt afdragas med 4,786,937, då beloppet blir r:mt r:dr 62,915,071, deruti likväl inbegripes hvad de icke låntagande delegarne i Småländska föreningen hade innestående. Tab. 6 utvisar, att i bruksegares hypothekskassa vid 1858 års slut låntagarnes antal var 186; att de utestående amorteringslånens primitiva belopp uppgick till 13,030,926 r:dr, att derå blifvit amorteradt 3,855,844, samt att återstoden i kapital utgjorde 9,175,082 r:dr. Tab. 7—14 utvisa, huru mycket obligationer af hvarje slag årligen blifvit af hypothekskassan och de särskilda föreningarne, å ena sidan, utgifna och, å den andra, återköpta eller amorterade, samt hvad vid slutet af hvarje år varit utelöpande af de särskilda slagen. Ta b. 15 upptager beloppet för de af hypothekskassan och de särskilda föreningarne ärligen utgifna, å utländska myntslag lydande obligationer; och utvisar denna tabell, aLt dessa obligationer varit utfärdade i mark banko, med undanlag af dem, som åren 1S53 och 1857 utgifvits i pund sterling lill ett sammanlagd t belopp af 256,950. Alla hafva varit ställda på utlottning, utom de af Skånska föreningen år 1844 på 316,000 mark banko utgifna obligationer, af hvilka vid 1858 års slut voro utelöpande allenast 2000 mark.
Af de öfrige Stånden har Ridderskapet och Adeln, såsom orden lyda, ”funnit för godt alt, i öfverensstämmelse med det förslag, som af Herr ”Gä' ther> uti dess, vid Betänkandet N:o 26 fogade reservation, blifvit af”gifvel, besluta kyi kopliktens afskaffande för alla andra brott, än tjufnad, ”och alt intet uppläsande från predikstolen af den brottsliges namn kom”mer alt ega rum;’’ och Preste-Ståndets beslut innefattar bifall lill Utskottets förslag i Betänkandet N:o 26, dock med den skiljagtighet, att underrättelse från predikstolen om den felandes namn och brottets beskaffenhet ej skulle meddelas. Tre Stånd äro således ense i beslutet om den uppenbara kyrkopliktens upphörande för alla brott och enskild skrifts sättande i stället; men i frågan , huruvida, på sätt Utskottet föreslagit, den felandes namn och brottets beskaffenhet skulle i dylika händelser från predikstolen kungöras eller ej, hafva två Stånd stannat emot två, helst det bör antagas, alt Ridderskapet och Adeln helt och hållet instämt i Herr Giinthers reservation, hvilken i denna del är af lika innehåll med det af Preste-Ståndet fattade beslut; och då berörde fråga, såsom innefattande ett vilkor, hvarunder kyrkopliktens alskaffande blifvit af Utskottet tillstyrkt, icke lärer kunna förfalla, finnér Utskottet sig föranlåtet vördsamt inbjuda Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet att med Borgareoch Bonde-Stånden i denna del sig förena.
Mr Folentin – så heter den lille mannen med det hopknipna, stereotypa leendet under cylindern med den afborstade luggen – har till ideal men aldrig lyckas hitta. När du promenerar i Paris, skall du ständigt se honom stå trefvande på tröskeln till en Duval eller i förstugan till billighetsställena i Palais Royal. En germansk pauvre-honteux är i sin fattigdom en Aladdingestalt mot denne olycklige automat. En german har alltid ett stycke gemüth att värma fingertopparna på, när de sista vedpinnarna kolnat ner, några tokiga hugskott till sofvel för sin torra kaka, men man får leta efter en mer nerstämmande kompars i den stora tragikomedien än denna dödsgrämda, franska mannekin, hvilkens lif är en meningslös upptäcktsresa efter en kopp kaffe, som icke består af bara cikoria. Så använde Huysmans sin ungdom till att med lidelsefull kraft visa, att lifvet var en slagdänga, tillvaron ett osmakligt färgtryck. Grå och kall utan en illusion låg världen för hans öga. Men medan han slet bort slöja efter slöja från tingen, blef hans eget inre allt ängsligare och tommare. Ungdomskällans flöde försinade i sanden, och föryngrelsens safve ville icke stiga i denna gren, som sträckte ut sina löf för haglet och blåsten, ropande: »Se masken tär dem, rötan förstör dem, höstsmutsen breder dem hviloläger». Den torra grenen vred sig för vindarna och sökte förgäfves dagg och sol. När verkligheten omkring icke hade en lustgård eller en hviloplats att bjuda på, sökte hans längtan mot drömmen. Han sökte till dikten och konsten, till länder, som människotanken skapat och människohanden bildat, för att i dem finna hvila, glömska och förströelse. Men också här stod han kall för allt, som speglade lifvet i dess fyllighet och blomma, för det allmänmänskligas enkla och varma blodström. Det han älskade var de sällsamma bilderna af skräck och åtrå, trädgårdens ensamma, dunkla löfgångar, i hvilkas obeträdda skugga bidade underliga syner och okända möten, en mörk luft med hetta och rysningar.
SS stället föreslår något annat, och hvad Utsk. i det afseendet hemställt hafva talare redan underkänt, och jag måste bekänna, att jag delar deras åsigt, hvilka anse Ordf:s admonition till ledamöterna i dessa Komitéer tjena till intet, men jag tror, att upläsandet af några §§:r ur Bevilln:sFörordn. uträttar lika litet om icke ännu mindre. Jag vädjar till Herr:ne, om J någonsin håfven deltagit i val, der upläsandet af vissa §§:r ifrågakommit och om J afhört detta upläsande, samt om J tron, att ledamöter i Taxeringsoch PröfningsKomitéerne skola lemna någon särdeles upmärksamhet åt dessa §§:r som skola för dem upläsas? åfan kunde snarare borttaga äfven detta, så vore saken klar. Om vi skola hoppas, att den åtgärd för åstadkommande af en jemnare fördelning af bevillningen, om hvars vidtagande R. St:r heslutat att hos K. åf. anhålla, skall leda till ändamålet och lemna taxeringsmännen ledning för sitt omdöme i frågan, skulle jag tro, att bibehållandet af edgång för dem icke är mera olämplig än edgång i många andra afseenden, och i detta hänseende instämmer jag med hvad en föregule talare yttrat. Alla, som innehafva embeten eller tjenster, hafva ju aflagt ed, att sköta dem efter bästa förstånd och samvete. Jag är öfvertygad, att dessa flrr i alla fall skölt sina befattningar samvetsgrannt, men då edgång såväl för beklädande af tjenster som i många andra fall bibehållas, kan jag ingalunda inse, att edgång för taxeringsman är mera olämplig än i många andra fall. En ledamot, som inträder i Nämnden vid en tläradsRätt skall aflägga ed på, att han skall döma efter lag och månne det för honom icke är svårare att tillämpa denna .lag än för en taxeringsman att tillämpa Bevilln:sFörordn. Jag tror, att antingen böra aila edgångar afskaffas eller också bibehållas i de fall, då en erinran eller ett tvång att upfylla sin pligt är nödvändigare än eljest.
Med ledning af hvad Krigs-Kollegium sålunda utredt och föreslagit, jemte fästad uppmärksamhet derpå, att tvenne Regements-Chefer förordat, det i provianteringsstaten måtte till aftonmål upptagas korngryn, smör och salt, samt med hänseende till nyttan af ombyte i den dagliga matinrättningen, hemställer jag i underdånighet, att, då sådan ändring i afseende å aftonmålet torde kunna ega rum, att dertill bestås 4 dagar i veckan potatis eller gröna ärter och sill, samt 3 dagar korngryn, smör och salt, hvarigenom, utan att i väsendtlig mån nedsätta födoämnenas qvantitet, en besparing å den af Krigs-Kollegium beräknade högre kostnadsssumman 223,677: 40, skulle kunna vinnas af omkring 44,000 R:dr, Eders Kongl. Maj:t täcktes, för beredande af tillräckligare underhåll åt manskapet vid de garnisonerande värfvade trupperna, hos Rikets Ständer nu äska Bil. JW 3 till Kongl Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1862. 35 en förhöjning af 175,000 R:dr uti nuvarande anslag till »Mathållning för manskapet vid Garnisons-regementena», så att detta anslag, nu utgörande 200,000 R:dr, må utgå med 375,000 R:dr årligen. Beväringen. Lif-Bevärings-Regementet. I följd af det förhållande, jag ofvan anfört, anLjf-Beutgående tillökadt befäl vid Svea och Andra Lifgardes-regementena, hvilket befäls r‘^Sentet.f aflöning för närvarande utgår utaf besparingar på Lif-Bevärings-regementets statsanslag, komme detta anslag, enligt Riks-Staten nu utgörande 31,911: 50. att minskas med 8,000: —- och således upptagas till endast R:dr 23,911: 50. Gotlands National-Bevärinq.