Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En talare har icke bestämdt ulsagt hvad han menade, men dock framställt något, sorn svnles syfta åt samma håll. För att svara derpå, vill jag i korthet göra en jemförelse mellan nya Elementarskolans och de öfrigas lärjungar öfver hela Riket, så att J mine Hrr, skolén deraf erfara i hvilket förhållande de sta tilt hvarandra. Uppgifterna lemnar jag ur tidskriften Frey, begagnad både i Skolrevisioncr och annorstädes; deras riktighet, kan icke betviflas. De angå studentexamen i Upsala. Med de gamla språken, hvilkas lidande man befarat genom det nya lärosättets begagnande, föt höll det sig så, alt i Lalin hafva ibland 11 af nya Elementarskolans lärjungar, 9 erhållit näst det högsta betyget, eller cum läudé adprobalur (en undfick sistl. termin det högsta, men jag skall ej upptaga honom i räkningen); Upsala calhedralskola, som i allmänhet står främst, hade af 57 lärjungar 2S med cum laude och 1 med laudatur, d. v. s. hälften; Stockholms gymnasium hade blott 73 af 171; Strengnäs 40 af 114; Westerås 34 af 93 o. s. v. utan något laudatur. Om jag ginge igenom hela uppgiften, så skulle det visa sig, att ingen på långt när kommit till det goda förhållande, som nya Elementarskolan. Ofvergär man nu lill Grekiskan, så befinnas samtliga läroverken hafva haft lärjungar, som undfått högsta betyget, utom skolan pä Barnängen och gymnasium i Calmar.
Jag anser till och med försigtigheten fordra, att äfven om hela summan af 100,000 ltdr kunde första året upplånas, bör man ändock icke upptaga större lån än 80,000 rrdr, för att hafva de återstående 20,000 rtdr tili inlösen af obligationer, i fall de skulle falla under pari, ehuru detta under sådana förhållanden icke är troligt; och allt fall under pari blir, så framt man beredt sig tillräcklig fond att inköpa den med, ren vinst för titeln. Allt detta är efter min tanka obestridligt; och jag tror derföre, att då man har ett årligt anslag att påräkna, bör man våga en creditansträngning, dervid ingen förlust äfventyras ; men hvaraf fördelen för näringarna ligger i öppen dag. Hr v. Hohenhausen har vidare sagt, att Regeringen skulle betagas möjligheten att använda g:de hufvudtitelns anslag i sådan väg, der hvarken ranta eller capital kunde återfås; men jag bar just antagit, att en del af tillgångarna må användas för hamnoch väganläggningar, eller dylika för staten nödvändiga ändamål, hvilka icke deruti kunna återgifva derpå nerlagda capital. Hr Cederschjöld åter har sagt sig icke förstå 4:de punkten af det uppställda exemplet, eller på hvad sätt de upplånade summorna skola blifva amorterade, och delta är må hända mitt och exemplets fel, icke Hr Cederschjölds, som är van att med skarpsinnighet döma. Men om den Värde ledamoten besinnar, att upplåningen sker i en series eller kedja af år, finner han säkert, att amorteringen sker af sig sjelf i samma kedja. Detta ligger i sakens natur och innebär arithmetiska förhållanden, som icke kunna dtsputerasj men I) e 11 5 J u u i 1'. m. men väl kan uppsla Ilningen vara oriktig, och jag erkänner gerna, att exemplet måluinda icke är nog upplysande.
H:t, med anhållan om infordrande af uppgifter, med ledning af hvilka man kunnat beräkna förlustens belopp. Man hade då kommit i tillfälle att bedöma, huruvida det vore skäl att vidtaga den ifrågav:de åtgärden. Som frågan nu står, anhåller jag om ogillande af TJtsk:ts förslag. Gr. Lagerbjelke: I motsats till den siste värde talaren anser jag det föreslagna stadgandet ganska lämpligt, emedan VJ B. 30 -168 Den 26 Maj f. m. det nu gällande icke föranleder någon fullständig kontroll. Man kan visserligen, såsom nu är förhållandet, föreskrifva att kontrakter skola karteras; men det är naturligtvis omöjligt att öfvervaka verkställigheten deraf, så länge ett kontrakt icke behöfver inför domstol företes; isynnerhet som öfverenskommelser och aftal kunna med fullkomligt bindande kraft ingås mundtligen, då derpå finnas vittnen. Man har antagit som en allmän regel, att sådana afgifter, som icke låta sig kontrollera, böra, om möiligt, icke föreskrifvas; och sådant är, på sätt jag haft äran visa, förh:det med den ifrågav:de. Återstår då att ■ efterse, om genom förändringen någon egentlig olägenhet skulle uppstå för staten. Detta tror jag icke blifva fallet, emedan kontrakter vanligen inför domare uppvisas, för att vinna förmånen af inteckning, hvilken förmån numera meddelas äfven för hyreskontrakter i städerna. Dör undantagskontrakter å landet är t. o. m. föreskrifvet, att de, för att hafva gällande kraft, skola vara intecknade. Då man således genom det föreslagna stadgandet vinner en fullständigt kontrollerad beskattning på de kontrakter, som inför offentlig myndighet företes, och deremot kommer ifrån de öfriga, som icke kunna kontrolleras, tror jag denna fördel, som leder till enkelhet och reda, vara tillräckligt stor, för att uppväga den ringa förlust, som deraf kan uppstå. Den värde talaren har ock uttryckt den önskan, att man uppskjutit detta ärendes afgörande, till dess man kunnat få någon uppgift å den minskning i statsinkomst, förändringen skulle medföra; men han har dervid förbisett att, om regeringen skulle infordra uppgifter på huru mycket som hittills influtit på detta sätt, man derigenom ingalunda finge veta huru mycket som komrne att inflyta enligt den nya författrnn.
Ibland hände de sig, att en Anders gick åt kyrkbyn för att sälja en hare eller annat vildt, och att han då kom hem senare än nödigt var och ostadigare på benen också än nödigt var. Men mor Brita sa’ aldrig knyst den vintern, hvad ostadigheten beträffade. Fattigman har så lite glädje i lifvet, och när så blodet håller på att gå ihop till bara issörja, och han just i det taget blir bjuden på en sup och så har tjenat sig en slant, så han är karl för att köpa sig en till, kan en väl inte missunna honom det. Själf hade mor ingen annan muntration än pipsnuggan, men så hängde den också i mungipan så lång dagen var. På nyåret drog Anders till skogs på timmerafverkningen, och nu blef den svåraste tiden där i stugan. När far var hemma, gick det ändå an och var just som tryggare, och aldrig var han oregerliger som så många andra hvarken mot Brita eller ungarne. Nu blef det då hon, som fick ta’ på sig utearbetet med. Än så länge var ju Verner för späd till dylikt. En kväll, när det var undanstökadt i föjset det var månljust och stickande kallt, och snön knastrade och jämrade sig under kängskorna stannade mor Brita just som hon satte foten på stugubron, och lyssnade inåt skogen. Den tog vid österåt och strök längs efter bärgsfoten. Kunde någon komma så dags? För det var då hundskall som hördes nyss. Ja, nu hördes det igen, men ... Åh nej, hundskall var det inte! Gråben, varguslingen var det, som var framme! Så ja, nu lät det längre bort han drar till fjälls igen kut’ som troligast efter någon lös ren. Men otäckt och ängsligt var det, och det gick trögt med att få ihop ögonen den kvällen. Ungarne sofvo och snörflade under fällen i fållbänken, och i månskenet syntes andedräkten som en lätt rök omkring fällöppningen, Brita snodde sig rundt flera hvarf, men kunde inte sofva. Hon stack upp hufvudet för att lyss tyckte bestämdt, att det skällde och tjöt igen.
Hvad bringar icke ett århundrade med sig? Hur fjerran synas icke de tider, då Gustaf III och Carlarne lefde! Gustaf Adolf börjar nästan förgätas af folket och hvem sätter sig rätt in i de tider, då Gustaf Vasa befriade Sverige? Och likväl är det bortom dessa vår historias glansperioder, jag vill föra eder, ja bortom sjelfva medeltiden, till en tid, då det knappast fans på det rum, der vi nu äro församlade, mer än en ödslig klippa, kring hvilken österaltet slog sina februarikalla böljor. Hvar tid trycker på dem, som henne tillhöra, sin prägel och den förråda vi alltjemt i våra känslor, tankar och verk. Likväl bjuder jag eder att för några korta stunder lemna dagens omsorger och nöjen, vanor och fördomar, för att gästa det aflägsnaste tidskifte inom Nordens historia, om hvilket vi ega fullgod kännedom. Det är mig icke nog att framställa en berättelse om den tiden, som i dag förnimmes och i morgon förgätes, jag ville gerna föra eder midt in i dessa forntidens dagar, att I måtten andas deras luft och fatta personligt intresse för deras menniskor och sedan se till, uti hvad den tiden är vår lik eller olik, om den angår oss eller icke. Tusen år vill jag plåna ut ur er hogkomst. Vi firade för tvenne år sedan minnet af den dag, då Nordens förste apostel, den fromme Ansgarius, kallades från sin verksamhet härnere år 865 ett af de få årtal i vår äldre historia, som står utan gensägelse; det hör också egentligen icke till vår historia, utan till ett annat folks, hvilket då redan länge hade lefvat i historiens klara ljus. Från detta årtal ungefär skola vi utgå. Hur litet vete vi om tillståndet i Sverige den tiden! Fyra år efter det nämnda året firades ett gästabud vid Dalfjärden, en vik i Norge något söder om Dofrefjälls vestligaste utsprång1. Ingolf och Leif2, fränder och fosterbröder, begge unge och helt nyligen, genom fädernas död, husbönder, hade legat i viking tillsammans med jarl Atles söner. Nyligen hade de gästat hos dessa och nu bjudit dem till sig.
Man häpnar kanske vid den djerfva lankan , att under en tidpunkt, då öfverflödet af spannmål trycker oss, framkasta den satsen, att utländsk skulle få införskrifvas, och jag lämnar en skyldig gärd till dessa farhågor, samt anhåller endast, att man med uppmärksamhet följer mig i min deduction samt tills vidare medgifvér, att just i denna stund, då spannmålspriserne nästan öfver allt äro högre än hos oss, försöket nu åtminstone icke vore farligt: att det icke vill blifva det under någon tidpunkt, är hvad jag åtager mig bevisa. Beviset kan dock icke med redighet Den 12 December f. m. r9 åstadkommas, förr än systemet är kändt, och går jag således till dess angifvande. Uti förslaget till Tullafgifterne å införskrifvet livete, inlämnadt sistlidne Mars månad, till Engelska Parlamentet, således under Possessionat-interessets mägtigasle tidpunkt, »stadgas, att när det lagligen kungjorda medelpriset är 62 och under 63 Engelska skillingar per qvarter, skall för hvarje sådant mått erläggas i tull 1 pund 4 skillingar 8 pence. För hvarje hel skilling, sorn priset stiger öfver 62 skillingar, skall tullen minskas med 1 skilling, tills priset är 67 skillingar. För hvarje hel skilling, hvarmed priset stiger öfver 66, skall tullen minskas med 2 skillingar, lills priset är 6g. För hvarje hel skilling, som priset stiger öfver 68 skillingar, skall tullen minskas med 3 skillingar, tills priset är 71 skillingar. För hvarje hel skilling, som priset stiger Öfver 70 skillingar skall tullafgiften minskas med 4 skillingar, tills priset är 73 skillingar, och när priset är 73 skillingar, eller deröfver, skall tullen vara -endast 1 skilling. Deremot när priset är mellän 62 och 61 skilli ngar; skall uti tull betalas 1 pund 5 skillingar 8 pence, och för hvarje hel skilling, hvarmed priset faller under 61 skillingar per qvarter, skall algi flen ökas med en skilling. För att göra delta tydligare har jag uppställt dessa priser och afgifter uli en 20 Den is December f. m.
Att Kongl. Maj:t äger rättighet återkalla Förordningar är sannt; huruvida den Engelska Tractaten af den 3 Mars r8<3 kan ändras, ligger utom gränsen af mitt bedömmande; men men det jag lika med Herr af Uhr befarar , är att Neder lagsrörelsen i Götheborg kanske Den 13 April. snart skall inskränkas af sig sjelf. Med ledsnaden af denna åtankan förenar jag likväl den trösten, att Nederlagshandeln således ej måtte i så betydlig män lätta Lurendrägeriet; ty denna sednare rörelse skall säkerligen ej upphöra, så länge luxe beklagligen lockar lagbrytaren att i Riket insmyga en mängd onödiga artiklar, som dels äro förbudne till import, dels belagde med dryga tullafgifter. Emot Herr af Uhre tanka , att alla Stapelstäder lika med Götheborg kunde beviljas Nederlagsfrihet, har jag ej annat att invända, än, att det ej blott är Förordningar som skapa Nederlagshandel, utan att dervid, som vid alla andra Inrättningar, naturen alltid segrar öfver menniskans emot henne stridande tilltag; såsom bevis får jag nämna: att i Danmark Nederlags - rättigheten var utsträckt till alla Rikets Städer, men det blef emellertid ej mera än Köpenhamn och Altona, som. gynnade af läget, egentligen kunde bibehålla denna rörelse. Jag har i mitt senaste Dictamen yttrat, att jag tror, det Regeringen ej kan göra något att afhjelpa en dålig Cours, vidare, än att handhafva Författningar, straffa missbruk, bedrägerier m. m.; det vill säga: att jag ej tror att Kronan genom någon direct eller indirect Financeoperation kan annat än för Ögonblicket, fast med egen uppoffring, ändra Coursen, så länge vår produetion är så liten, att den ej uppväger importen, då återigen Coursen återställes af sig sjelf. Enär ingen tvifvel är, att både Regering och nu samlade Ständer skola ge - 176
Sammar* ocb 23ergS*G>oflegierneS t grunt teraf ten 31 påföl jbe SOtarS ut* fartate fungörelfe, att erfättnlng för tefte jalunta brifianbe 77 9t:tr 7 ff. 8 rft. äoemillningSmetel måfie .Kongl. 9)?ai:t od; .Kronan förfafraS, berigenom, att ten blifmante räntan för te å 33retfjö Sjumänning tillfomne 3 9teeognitionS* ©fö 13* Ut ff c t tet § iTogöbetuman, titan affecnbc på ffattläggningé * mefbobett, förböjbeS tift bet belopp i perfeblär, forn i penningar fina* rabe emot ofwanffrifne 128 9t;br 26 (?.; bort font bent* mantalet borbe rattaé efter räntan, ocb nämnbe 3 nya bein* man om 128 9i:br 26 efter ffaftlöggitingösgruuö bera förbelaö, få fommo befamma berigcnout att åfåttaö tillhopa 51 mantal, eller roiba mera än billigbeten fpnteö mcbgifma odf; mcb benmtanenb framtiba befiånb more förenligt, etne* bait bmaric 3)?antal i fabant fall enbaft funbc erhålla nä* ra 181 Sunnlb iitägor ocb 547 ätinnlb ograberab eller 317 Stnnnlanb graberab ffog, utom föga buglige mojjar, bunt* fet mpcfet unberfteg b'vab i8n år3 Ä. fungörelfe i betta affeenbc meb minil 1,200 gtmnlanb ålfötter. £ri) bär ÖT.
Finspångs styckebruk anstäldt försök att af svenskt tackjern gjuta kanoner af nio svenska df limaltums kaliber utfallit med den framgång, all all anledning vore för handen till del a itagande, att af svenskt tackjern äfven skulle inom riket kunna tillverkas kanoner af den ännu svårare kaliber, som erfordrades för de vid inhemsk verkstad redan beställda s. k. tornfartygen, i den mån dessa hunne färdigbyggas, hade E. K. Maj:t med anledning deraf låtit genom Förvaltningen af Sjö-ärendena infordra yttranden från egarne af Akers och Finspongs styckebruk, huruvida och till hvad pris kanoner af tolf svenska decimaltums kaliber, eller den för nämnda fartyg erforderliga, skulle af dem kunna förfärdigas; hvarefter, — och sedan egarne af Åkers styckebruk förklarat sig för närvarande icke kunna åtaga sig en dylik tillverkning samt egaren af Finspångs bruk ingifvit tvänne alternativa anbud, af hvilka intetdera ansetts kunna antagas, — sistnämnde bruksegare inkommit med ett ytterligare förslag, deri han, som beräknat att kostnaderna för den för ändamålet nödiga förändring af brukets verkstäder skulle komma att uppgå till 120,000 R:dr, förklarat sig villig att, om honom lemnades ett mot tre fjerdedelar af denna summa svarande räntefrilt förlagslån af 90,000 R:dr, för hvilket lån han erbjöd sig att anskaffa nöjaktig säkerhet, verkställa den ifrågavarande kanontillverkningen under följande vilkor i öfrigt: l:o att intilldess el t antal af 30 jernkanoner, af tolf svenska decimaltums kaliber och omkring 491 centners vigt hvardera, blifvit, efter fastställd modell, för Kro Bih. till R St.
Grefwe bl Örner, Göran, till» kännagaf, att detta ämne redan hos Stats - Mskottet förewarit, och att Utskottet föreslagit sä mängs indragningar det möjeligcn ansett sig kunna fbrestä t och hwad anglnge extra löntagare af Pensionairer, hade - Den 6 September. 129 de Utskottet upfört dem pä en allmän indragningsStat, hwaröfwcr Utskottet ärnadc till Riksens Sköns der inkomma med upgift, sä fort möjligen medhinnas kunde. Friherre 8taLI von v! Iste ! n önskade, att benna upgift mätte komma snart. Herr IkerkMelian, ^facob ^ upläste kill Prokotollet följande: Akt hoS Höglofl. Rlddcrskapet och Ädcln närs Make förklara llödwälldighcten af mlN motion, äberopär jag Hans Kongl. Majus egit hjertås smärkosammL uttryck vM Staten? wäda, pä g:djc och 4:de sidorne af dkH Nädiga Proposition till S atS e Utskotket. Dä den fattige och utblottade mäste beröfwa sig det Nödwälldiga för att öfwer förwäga kunna fylla Stålens behof, Hellom större bewillning af dell största och starkaste Folk - Clahcll ; katt Nägot tänkas angelägnare, än att Med nödig försigtighet förekomma dennas för» twisiatt Med sine oordentekige fblgder! eller skall man säsom hitintills, endast lappa och bota eller straffa dek ondaUtbrott När grundwalcn har felat! Om till exempel det skulle finnas Mätt, solli efter i allo fiutad eller pä nägon tid hwilande tjenstebefattning , ändock i allmänna nödenS tid opatrivttskk behälla en stok aflöning
Län i öfrigt underdånigst anmält; hvarjemte Kongl. Maj:t i Kader förklarade, att, i öfverensstämmelse med det den 3i Januarii 1821 meddeldte Nådiga förordnande, skulle emedlertid, och tills vidare, icke något förskott till ersättning, af ifrågavarande vattenskador, från Elfsborgs Landt-Ränteri utgifvas; Så hår Kongl. Majit, med gillande af Kammar-Collegiioch Stats-Contoirets, den 10 April innevarande år, i anledning deraf, afgifne underdåniga yttrande, under den 7 nastlidne Maji, i Nåder öfverlemna! Handlingarne i detta mål till Stats-Utskottet. Af dessa Handlingar har Stats-Utskottet tagit kännedom och funnit, att Kongl. Majrts Befallningshafvande i Elfsborgs Län uti underdånigt utlåtande anfört, att, sedan Kongl. Majrt uti Nådigt Bref den 3i Januarii 1821 förordnät, att undersökning borde anställas om nu varande förhållandet med de inom Länet belägne hemman, hvilkas egare, med grund af Kongl. Brefvet den a3 Martii 1768 njutit ersättning för bortmistade egor genom Trollhätte Slussverks uppdämning, huruvida desse, medelst upplandningar, återvunnit mer eller mindre af den förlorade marken, samt derjemte i Nåder infordrat berättelse, om de under liden inträffade förändringar med innehafvare af Boställen, som enahanda er - Stcits-Utskottets sättning åtnjutit; så liar en sådan undersökning, rörande vattenskadade Hemmans närvarande beskaffenhet blifvit af Andre Landtmätaren i Länet förrättad; Oell beträffande de med Bosta llshafvarne skedde förändringar, hafva sedan år 1768, ombyten med Boställs-innehafvare inträffat, så ,att ingen af de då varande nu mera lefver; Hvarförutan Landshöfdingen i Skaraborgs Län underdånigst tillkännagifvit, angående Regements-SkrifvareBostället
Beträffande Revisorernes anmärkning, att Kamereraren Krutmejer, utan grundad rättighet, årligen, med tillsammans 147 R:dr 28 sk. uppburit och qvitterat en Kainmar-Drängs-lön och ljuspenningar vid Flottans härvarande Station, så får Förvaltningen underdånigst öfverlemna bemälde Kamererares deröfver afgifna förklaring, med underdånig anmälan derjemte, att Stations-Befälhafvaren uti skrifvelse till Förvaltningen den 24 i denna månad, tillkännagifva, att med Stations-Befälhafvarens begifvande, Kammar-Drängen C. M. Lindquist haft ledighet från den ständiga upp-passningen vid Stationens Contor, emot det att hans närmaste förman, Kamereraren Krutmejer ansvarat för Lindquists tjensteåliggandens behöriga fullgörande. 3:dje Punkten: Äfvenledes hafva Revisorerne ”för obehörig ansett och till rättelse för framtiden”, anmärkt utgiften af 5 R:dr, som till Visitkort från Förvaltningen af Sjö-Ärendena under åren 1836 och 1837 åtgått; i afseende å hvilken anmärkning, då någon godtgörelse för berörde utgift icke blifvit yrkad och således icke kan ifrågakomma, Förvaltningen endast får i underdånighet förklara, att dylik utgift hädanefter ej skall äga ruin. 96 - 4-'de Punkten: I afseende å de deruti af Revisorerne anmärkta aflöningsposter, hvilka af Riks-Statens 4:de Hufvud-Titels Expectance-Stat och besparingar utgått, får Förvaltningen i underdånighet upplysa: att det f. d. Varfs-Commissarien vid Kongl.
Adelns bifall till det i Possessionaten Silfverstolpes memorial framställda förslag samt derjemte hemställt, det Ridd. o. Adeln behagade, i likhet med hvad som funnes stadgadt rörande de extra stifts-pensioner som utgå från den Heijkensköld ska donations-fonden, förordna, att af räntan å det gifua kapitalet, som under namn af Silfverstolpeska donationer bör gemensamt med stifts-kassan förvaltas, en extra stifts-pension å 50 R:drR:mt skall inrättas och efter i vanlig ordning skedd kungörelse tilldelas någon fattig stiftsfröken, som ännu icke erhållit ordinarie pension, för att af denna åtnjutas intilldess hon blifvit i den ordinarie pensions klassen uppflyttad. Utskottet anser sig böra tillstyrka bifall till den af Riddarhus-Direktionen gjorda hemställan Uti samma § har Direktionen till Ridd. o. Adelns pröfning hänskjutit - en inom Direktionen uppkommen fråga om rätta tillämpningen af det testamente den 28 Sept. 1797, hvarigenom frami. Majoren Fredrik Wulfcrona föreskrifvit, att af den erhållna räntan å det kapital han ställt under Direktionens förvaltning, vid hvarje års slut skulle utdelas pensioner å dels 33 R:dr 16 sk. och dels 16 R:dr 32 sk. till sådana fattiga officerares enkor af Adeln och deras omyndiga barn, som icke ega någon annan pension eller resurce, hvarjemte stadgas att »fattiga faderoch »moderlösa officerares barn af frälseståndet hafva rättighet att vinna »dessa pensioner till dess de blifva myndiga».
Den i Eskilstuna på stadens bekostV inrättade och underhållna manufaktur-inrättning utgör stadens hufvud|järing, förorsakar ymnig tillförsel och, mera än någon annan af Länets ställt, fördelaktig afsättning af landets produkter, som ock ymnigt införas, jharföre ock denna stad, der befolkning och välmåga äro i tilltagande, för ^dsorten har nyttigt inflytande. Med berörde manufaktur-inrättnings tillökningar drifves den hufvudsakligaste handeln, som dessutom sträcker sig 1 k spanmål, viktualier och kramvaror, och såledas utgöra en viss bytes*landel. j . Manufaktur-rörelsen, gynnad genom de för densamma utfärdade privijjjier, \iarj j afseende på verkens gång, stor förmon af den genom staden pande å; men erfar deremot svårighet deraf att staden <ir belägen så långt från Mälaren, då både rudimaterier och det tillverkade samt andra nödvändighetsvaror, 'sorn landsorten ej alstrar, måste landvågen transporteras, dels från Thorshälla belägen |, och dels från Sundbyholm, belägen i mil derifrån* I staden är stationerad provincial-medikus för ena hälften af Länet» samt en läkare som staden lönar, samt finnes ett genom sammanskott bil" dadt lazarett, som betjenar jemväl kringliggande landsort samt utgör kurbo* för en del af Länet. Skolan föreslås af én lärare som undervisar efter lankaster-metod» men icke skall medhinna undervisning för halfva barn-antalet. De fattiga underhållas genom'sammanskott. v ' \ ' . ji Thorshälla. Vid Mälaren. Handeln, bestående mest i viktualier, är, b' kasom handtverkerierna i yttersta förfall. Invånarne, hvilkas hufvudsakliga näring är åkerbruk af vanlig sädes' produktion samt potatesodling jemte boskapsskötsel och ännu mera fårafvel» sysselsätta sig ock med befraktning af varor till och från Stockholm sam1 omkring Mälaren belägne städer, hvartill begagnas 6 k 8 stycken Jakter.