Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att han kan läsa och skrifva faller af sig sjelf, men att han kan föra bok och räkning är icke sagdt, och derföre bör han aflägga prof derpå. Om en militär vill slå sig på den civila banan, mäste han ju äfven hafva aflagt Kanslieller HofRätls-examen. Skulle man antaga del förslag, som åtskillige talare föreslagit, skulle man också stadga, att en handlande bör kunna del och det, utan att föreskrifva på hvad sätt en sådan kunskap bör ådagaläggas. Då Utsk:s förslag, ehuru obetydligt, innebär en förbättring och icke en försämring af det uti ifrågavar:de hänseende nu gällande stadgande, anhåller jag, alt detsamma måtte vinna R. o. Adis bifall. Hr Flach: Det är väl sannt, alt det ansvar, handlande löper, derest han icke kan föra hok och räkning, är så stort, att det bör afhålla honom ifrån att obehörigt gifva sig in uti i fråga vande jhke; men om Utsk. icke föreskrifvit, på hvad sätt han skall annorlunda dokumentera sin skicklighet, än alt han företer betyg af en person, hvilken han sjelf väljer-och till hvilken han har förtroende, så skall han, om han sedermera råkar i olycka och betyget då icke hjelper honom, icke eller kunna annat än tillvita Staten den ofullständighet i dessa bestämmelser, som förorsakar hans fall. Detta är skälet, hvarföre jag anser det vara Statens skyldighet, alt, när det ifrågavaride stadgandet icke är tillräckligt betryggande, komplettera det med ett nytt, sorn fullt kontrollerar en handlandes skicklighet i ifrågavaride hänseende. I afseende på Gr. Lagerbjelkes antnärkn., att ett yttrande i denna fråga af en ledamot i handelsföreningen vore öfverflödigt, får jag fästa den värde talarens upmärksamhet deruppå, att detsamma dock torde vara nödvändigt jned afseende på kontrollen af en handelskandidats skicklighet i bokföring. Man kan icke begära att en lärare vid gtt allmänt läroverk skall hafva kännedom derom, ehuru jag visserligen medgifver att de finnas, som härutinnan ega full skicklighet.
Denne emottog anbudet och köpet afslutades på vilkor, som försäkrade Drake om besittningen af egendomen till en viss tid och vissa företrädesrättigheter, om han ville återköpa densamma. I en annan dylik stund beslöt han kalla till sig Ruys, som uppehöll sig i Stockholm i afvaktan på hans ordres. Ruys kom, och fick befallning att anskaffa fartyg och manskap för en blifvande expedition. Före Maj månads ingång skulle fartyget ligga segelfärdigt i Stockholms hamn. Den gamle flibustieren emottog med dyster mine denna order, men gjorde inga invändningar. Ett kostnadsförslag uppsattes med en hast och säkerhet, som visade, att Drake ej var ovan vid sådana beräkningar, Ruys fick anvisning på de till företaget nödiga penningemedeln och aflägsnade sig. En dag i Mars månad, någon tid efter Adolf Skyttes skiljsmessa från sitt hem, återkom Vanloo från ett besök å Kastellholmen, der en honom tillhörig brigg låg i vinterqvarter. Timmermän och sjöfolk arbetade nu på att befria den från dess vinterombonad och sätta den i segelfärdigt stånd. Väderleken hade någon tid varit god, isen gått upp, och våren lofvade att denna gång infinna sig i den månad, som bär dess namn. Vid hemkomsten träffades Vanloo af Sigurd. De begge männen innestängde sig i ett kabinett, och följande samtal uppstod dem emellan. – Kapten, sade Sigurd, i det han lade några papper på bordet, – här äro våra sista fynd. De här lapparne erhöll jag af Frisendorffs betjent, de här af Liljes, och dessa af riksrådet Skyttes kammartjenare ... det vill säga: originalerna är det naturligtvis icke, men de kanaljerna ha lärt att kopiera bra efter min anvisning. Sådan herre, sådan dräng, säger ordspråket, och det betyder härvidlag: dåligt folk alltsammans. Men om ni kan läsa de besynnerliga kråkfötterna, så bevisar det, att ni är lärdare, än jag, hvilket jag aldrig heller haft skäl att betvifla. Säg, kapten, är det grekiska eller hebreiska, eller hvad är det?
Lagerbjelke författade och här upplåste projecter lill dylika adresser, fullkomligen uttryckte de känslor och tänkesätt, hvilka Ridrierskepet och Adeln för dess del ansåg och önskade böra vid ifrågavarande tillfälle i underdånighet tolkas, Ridderskapet och Adeln skulle anse läinpeligt och i enlighet med dess sålunda yttrade känslor, att berörde af Friherre Lagerbjelke författade projecter till LyckÖnsknings-Adresser, borde till trycket befordras; och i händelse Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, att sådant besluta, torde jag få föreslå, att tryckningen måtte genom Riddarhus-Utskottes åtgärd verkställas. Herr Grefven och Landt marskalken hemställde, om Ridderskapet osh Adeln behagade den af Grefva De la Gardie gjorde framställning bifalla. Ropades Ja. Friherre Lagerbjelke, Gustaf: Jag har »nhäilit om ordet, egenteligen i afsigt att hembära Höglofl. Ridderskapet och Adeln gärden af min vördnadsfull tacksamhet för det nya Vedermäle af öfverseende godhet som Höglofl. Den 17 Februarii, Ridderskap et oell Adeln behagat låta mig vederfaras. Uppfyllandet af denna hjertats plikt, borde ej inblandas med något annat föremål j men då detta tillfälle troligen ar det enda då fråga blifver om det nu ventilerade åmnet, torde mig benäget tillåtas, att dervid ett Ögonblick uppehålla mig. Man lärer hafva gjort (jag kan ej såga hvar eller når, ty saken företer inga spår af officialitet, men den tyckes vara temmeligen allmän, och det år för mig nog) man lärer hafva gjort säger jag, åtskilliga critiska och troligen vålförtjenta anmärkningar vid de af mig vördsamt föreslagna lyckönsknings-adresserna. I aestetisk våg öfverletnnar jag dem gerna till granskningen. Vid en enda af dessa critiker nödgas jag dock uppehålla mig» ingalunda af någon litterair gloriole, den jag ganska npprigtigt sagt, icke vidkännes, men i anseende till den slags politiska tydning som eljest kunde drabba det criticerade stället.
Lika med Regements-chefen och General-Fälttygmästaren inseende de många olägenheter för tjenstgöringen, som äro förenade med regementets spridda inqvartering, och befarande omöjligheten att i en snar framtid, mot skälig hyra, kunna anskaffa tjenlig» lokaler för truppen och hästarne, skulle det endast vara det för byggnaderna behöfliga anslagets storlek, äfvensom förestående andra nödiga utgifter, hvilka fordra Rikets Ständers behjertande, som kunde föranleda mig till att afstyrka nådigt bifall till Regements-chefens framställning; men då Rikets Ständers år 1861 församlade Revisorer, oaktadt de högst betydliga kostnader, som med detta företag äro förknippade, dock ansett behofvet af kasern, m. m. för Svea Artilleri-regemente vara så stort, att de funnit sig böra derå fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, betviflar jag icke heller, att Rikets Ständer skola anslå derför behöfliga medel, om den lättnad deruti beredes, som möjligen kan ske. Jag tillstyrker alltså i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer att bevilja ett extra anslag af 880,570 R:dr för berörda ändamål. Men för att fördela kostnaderna så att de icke blifva alltför kännbara, och Bil. N:o 3 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prog. N:o 1, om Statsverket 1862. då de ifrågavarande byggnaderna kunna utan skada fulländas under loppet af 6 år, om reserverade medel från det ena årets anslag få användas under ett kommande år, hemställer jag i underdånighet, att för nästa statsregleringsperiod måtte begäras endast hälften af den beräknade kostnadssumman, utgörande 440.285 R:dr, att utgå under åren 1864, 1805 och 1866 med V3 årligen eller 146,761 Ridr 67 öre hvarje år. Om Eders Kongl. Maj:t bifaller denna min underdåniga framställning, anhåller jag, det Eders Kongl. Maj:t äfven täcktes gilla den för ändamålet upprättade ritningen, med åtföljande kostnadsförslag till ledning vid arbetet. 7:o.
S. D. Föredrogs HöglofL Ridderskapets och Adelns i dag på förmiddagen fattade beslut, i protocoils-utdrag meddeiadt, det alla de uti Bevilinings-Utskotlets Memorial, N;o 4d föreslagna 85 voterings-pi opositioner, deruti inbegripen voterings-propositionen N: > 23:, hv Ika härröra af Ståndets, från öfriga Stånden skil jagtiga ^ beslut, i afseende på fi i het fiån utförsels-tull för åtskilliga artiklar, böra sammanfattas uti en enda voteiings-proposition, samt att åt Bevillnings-Utskottet öfvei lemnäs att så uppställa frågan till afgörande i Förstärkt Stats-Utskott, med inbjudning till Med-Stånden alt i detta beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. Oc!) blef denna inbjudning af Preste-Ståndet antagen. S, D. Föredrogos ånyo ConstitutionsUtskottets följas de Memorial till Rikets Ständer: fS’:o 86, med förslag till ändring af Regeringsformens 56 §. o ds Riksdags-Ordningens 49 §• N:o 8g, med förslag om ändring i Riksdags-Ordningens 17 §. / De i dessa begge Memorial föreslagna förändring*!’ antogos, såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o po, till Bonde-Ståndet, i anledning af dess yttrande, rörande Constitutions-Utskotlets Memorial Ni > 63. Lades till hanlingarne. N:o 91, i anledning af återremisser på Memorialet N:o 73. Med frånträdande af förut fatladt beslut, antog Ståndet inbjudningen att med Ridderskapet och Adeln samt Borgare-S Andet sig förena om den af dessa Stånd antagna redaction för ett tillägg i 9 momentet 1 §. Tryckfrihets-förordningen, och gillade voterings-propositionen. N:o 92, i anledning af Tre Stånds återremisser på Memorialet, N:o 75. Voterings-propositionen gillades.
Så kastade han en hastig blick på henne för att se, om hon genomskådat honom. Hon såg orubbligt allvarsam ut. »Tror frun inte, att det är tron som gör’et?» upprepade han och stälde sig vid bordet, görande ännu ett försök att se liflig ut. »Det kan väl hända», svarade hon. »Jag menar, det är tron som hjelper. Jag behåller den boken, var så beskedlig och svep in den.» Vid dessa ord tog han ett nytt steg åt sidan, fann sig emellertid genast och drog ett kraftigt tag i västen, som om den suttit på sned. Hon reste sig för att lägga papper om boken. »Frun går på kryckor?» sade han hastigt och i förändrad ton. »Ja», svarade hon tvärt. Det föreföll henne outhärdligt att afhandla detta sorgliga faktum med en drucken karl. »Hur har det kommit sig?» frågade han med synbart intresse och stadigare röst. »Genom en olyckshändelse», svarade hon kort och med en skarp blick. »Ah», sade han nästan nedslaget, »jag trodde det var värk, många komma att bli lama genom det. Kan frun aldrig bli bra?» »Nej», svarade hon hårdt. Han märkte det, lade penningarne på bordet, bugade sig och gick, i det han kastade ännu en lång blick på kryckorna. Bokhandelns egarinna satte sig till arbetet igen, men inom en half timmes förlopp stod hennes kund åter i dörren. Det var icke utan otålighet hon besvarade hans helsning. »Frun får förlåta mig», sade han höfligt, »men jag har icke kunnat låta bli att tänka på de der kryckorna, och till slut måste jag gå om igen för att tala med frun derom. Min hustru har haft värk i sju år och kan nu icke röra sig utan sådana; frun går så bra med sina, och jag tänkte, att om jag kunde skaffa henne – stackare – ett par likadana, så skulle det vara en stor lättnad för henne. Tror frun inte det?» »Det tror jag nog», svarade denna med en känsla af ånger öfver sin förra ovänlighet. »Och så ville jag be, att jag finge se på dem riktigt, ty sådana har jag aldrig sett förr.»
Ett bestämdt begrepp om öfverflöd lärer icke kunna fattas genom särskildta betraktelser öfver vissa delar, som kunna indragas. Detta begrepp uppkommer antingen såsom följd • af hvarje enskildt medborgares öfversigt på sin hushållnings räkning, hvarvid allt blir ett öf-' verflöd, sorn i utgifter öfverstiger dess årliga inkomst, eller det uppkommer genom Regentens vaksamhet för Riket, att det icke må tryckas af en betungad handelsvåg, af främmande importer. Emot det förra öfverflödet kan icke med framgång användas förbud och strafflagar. Hvem skulle vilja störa den allmänna säkerheten, den husliga sällheten , genom visitationer och controller, eller hvem inser icke dessa utvägars olämplighet ? Då samhällen genom sådana orsaker försvagas , kunna dessa resultat af misshushållningen ické annorlunda afböjas, än genom exempel från de stora. Kraftig är denna verkan på alla classer af medborgare. Utom den skall bruket och vanan beständigt utöfva deras magt öfver svagheten, utom d£n kunna väl frivilliga öfverenskommelser träffas, inea skola snart å nyo brytas af mängden, och hvar - Den 4 April. je brutet löfte skall blifva ett ingrepp emot Nationalcaracteren, en vanhelgd af gamla Svenska redligheten, utaf ännu vådligare art, än det onda man söker förekomma.
Jag skulle således, i fall tid lämpligen låter sig göra, vilja anhålla om propos. på afslag å den sednare delen af denna punkt, hvaremot Den 20 Augusti. 327 pä sätt jag nyss hade äran nämna, ett bifall till den första delen deraf icke skall af mig bestridas. Gr. Sparre, Erik: Pä sätt min vid betänk, fogade reservation uplyser, var jag icke inom Utsk. nämnde, då detta ärende afgjordes. Jag anser, lika med Gr. Mörner, att den föreslagna nedsättningen af revisionsskillingen till halfva beloppet af hvad den f. n. utgör, skulle föranleda till flere måls dragande under Högsta Domstolens pröfning och i följd deraf ökadt arbete för densamma, så att en förstärkning i Justie-rådens antal och förhöjning af deras lönevilkor blefve nödvändig. Då någon åtgärd i sislberörde hänseenden icke blifvit af R. St. vid innevar:de riksdag vidtagen, finnér jag den ifrågasatta nedsättningen af revisionssumman olämplig, utan bör den lills vidare utgå till nu stadgadt belopp. Jag anser äfven att den föreslagna författningen i afseende å inteckningsärendenas fullföljd till K. M. är olämplig och obehöflig och förenar mig således i delta afseende med Gr. Mörner i begäran om afslag å denna del af betänk. Hvad deremot angår den af Utsk. föreslag förlängning af den tid, inom hvilken man bor hos Hofrätt tillkännagifva sin afsigt att söka revision uti ett af denna domstol afdömdt mål, finner jag förslaget i denna del vara byggdt på ganska goda och försvarlige grunder. Nu gällande lag stadgar att en sådan anmälan bör ske inom 8 dagar efter det Hofrätts dom föll, och besinnar man nu, att ett ombud, som befinner sig uti Stockholm eller någon af de 2:ne andra släder, der Hofrätt är förlagd, mäste, i fall sakegaren icke är i någon af desse städer boende, först underrätta denne sednare om sakens utgång i Hofrätten och derefter afvakta svar, huruvida revision skall sökas eller icke, och slutligen anskaffa penningar för nedsättande af revisionsskillingen, så inser man lätteligen, att den korta tiden af 8 dagar är dertill alldeles otillräcklig.
Finnes ej Prins, som efter hvad nu bestämdt är, eger att Riks-styrelsen öfvertaga, eller är Han af sjukdom eller af vistande utom Sverige och Norrige derifrån hindrad, då skall en Inlerims-regering så sammansatt, sorn i liiks-akten lill bestämmande af de genom föreningen emellan Sverige och Norrige uppkomne konstitutionela förhållanden är stadgadt, tillträda Riks-styrelsen, hvilken den eger att föra med samma makt, som Regent. Inlerims-regering afträde Styrelsen, då den af Regent kan öfverlagas. Inträffar det fäll, att Styrelse skall af Regent eller Inlerims-regering öfvertagas, föres den, till dess sådant kan ske, af Stats-rådet med samma makt, som Regent. Huru förhållas skall, derest Konungen längre lid än Tolf månader ur Riket blifver, derom varder i 91 § stadgadt. § 40. Blifver Konungen så sjuk, att Hanjicke Regerings-ärendena vårdar, förhålles med Riks-styrelsen, som i föregående § bestämmes. § 41. Konung vare myndig vid fyllda Aderton år. Lag samma vare för den till Thronföljden närmast berättigade Prins. Dör Konung innan Thronföljaren denna ålder uppnått, 192 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 90. fores styrelsen af Interims-regering, enligt 39 §, i Konungens namn intill dess Riksens Stander sammankomma, och den Förmyndare-styrelse Riksens Ständer, jemte Norriges Slorlbing, i enlighet med Riks-akten, förordna, Riks-styrelsen tillträdt. § 42. Skulle den olycka lima, att hela Konungahuset, inom hvilket Arfsrälten till Riket räknas, pä manliga sidan ulgingc, skall, intill dess nytt Konungahus blifvit utkoradl. och den valde Konungen Regeringen tillträdt, styrelsen föras af Regering, pä sätt i § 39 sägs. § 43.
Utsk. yttrar vidare; ”Då begagnandet af räntegifvares och räntetagares uppsägningsrätt, intill dess alla räntor och kronotionde hinna att till Kronan indragas, måste blifva beroende af det markegångspris, som bestämmes, är det nödigt, att, om hvad Utsk. här förut i afseende å markegångssättningen föreslagit vinner bifall, någon förändring äger rum uti föreskrifterna i afseende på uppsägning och leverering af de indelta räntor, som tills vidare komma att fortfarande af räntetagare disponeras; hvadan Utsk. föreslår, — att det må vara räntetagare och räntegifvare obetaget att, inom nu stadgad tid, verkställa uppsägning af räntepersedlar, i hvilket fall med deras levererande förhålIes efter nu gällande stadganden, men att dylik uppsägning jemväl derefter och sist inom slutet af Februari månad kan i föreskrifven ordning försiggå; börande i sådan händelse levereringen inom den i4 påföljande Mars verkställas.’' Det låter sig icke väl göra, att med hvad Utsk. härföreslagit förena allm. lagens och gällande författningars föreskrifter, enligt hvilka räutegifvaren, som levererade in natura, äger 6 ä 7 veckors rådrum emellan uppsägningen och levereringsdagen, för att välja det lämpligaste väglaget och den för honom tjenligaste tiden, för att till levereringsorten forsla sponmålen, men deremot enligt Utskts förslag endast skulle äga i4 dagars rådrum i delta fall, och sålunda vara blottställd för större olägenheter i afseende på väglag och nödiga körslor för landlbrukets behof. Della 1 öislag lär således icke kunna bifallas. I frågan om uppbörden instämmer jag deruti, att det Den lä Juli f. m är nyttigt att hafva flera uppbördsstämmor , emedan allmogen derigenom berndes tillfälle att på särskilda lider afbörda sig mindre delar af skattebeloppet, hvilket alltid faller sig lättare än att på en gång anskaffa liela beloppet; men om tvänne uppbördsstämmor skola finnas, böra de gälla lika för alla skattskyldiga. Jag kommer nu att yttra mig öfver hvad Utsk. föreslagit i afseende på contrullen af uppbörden. Genom livad Utsk., på grund af Gr.
Denna omständighet trycker ned priserna vid tillfälle af inhemska sädens export, så att dea allmänna klagan här inträder till sitt andr?, moment nemligen att när irg arne icke upptaga det öjv erskot t af spannemål som genom yinnoga årsväxter möjligen kan upp flå. Utom ber shand teringen och åkerbruket, idkas inom riket mängfalldiga slöjder, handtverk och fabriker. Dessas trefnad och utvidgning förutsätter frihet i tillverkning och afsättning samt stadga i födoämnens pris och författningarnes jemte den dagliga tillämpningens grundsattser, ty det sjelfvilliga arbetets, slöjdens äfvensom inhemska handelns uppkomst, förutsätter en storrå 935 Den 28 Februarti. frihet an hittills varit medgifven, anläggnio. gar af spannemålstärande verk och inrättningar förutsätta beräknings möjlighet, hvilanda på hittills saknade bestämda grundsattser i Författningarne och deras tillämpning ; handeln torde sakna den stadga i beräkningsgrunder som fordras om den skall fredas tran vingleri; och sakna den frihet i utöfningen som ensamt förmår att förekomma lurendrägeri och tullförsnillning. I detta hänseende har jag trode mig böra väcka Motionen N;o 2. Riksens Höglofl. Ständer, nedlägga, genom en underdånig hemställan, uti Kongl. Maj:ts omvårdnad för sitt folks välstånd och trefnad, sine bekymmer deröfver, att de författningar som ordna handverkerierna och den inhemska handeln utsträcka tryckande band utöfver behof af ordning och konstflitens utbildning uppå den frihet i tillverkning och afsättning som en samt förmår bereda slöjdernas blomstrande tillstånd, att slöjderne, såsom innebärande produetion på öfverlopps tid, genom den dem påliggande ringare tillverkningskostnad, utgöra ett verksamt medel til nationalrikedom uti vårt land, hvarest hulvudnäringf>rne lemna större eller mindre delar af året arbetslrie, hvadan deras uppkomst utgör ett öint ämne för Riksens Höglofl. Ständers omtanka; att Riksens Höglofl.
Hvad slutligen beträffar sjelfva andemeningen i och med den företagna skolreformen, så bör nu äfven såsom behjertansvärdt anmärkas, huruledes, oaktadt de båda bildningsiiniernas så skenbart oskadliga förening, likväl denna samma ändå innebär och hvilar på en söndring, för både Stat och Kyrka och Lärdom af den vådligaste beskaffenhet. Det är den sorgliga söndring, som, i sammanhang med skolreformen, uppkommit Skola och Kyrka emellan. Den nya Skolan tyckes nemligen icke kunna längre finna sig väl i dess förra förening med den gamla Kyrkan, — omisskänneligen af det skål, att sjelfva andan, som dem förenat, icke numera är i hvardera en enda och densamma, såsom det förr varit häfver. Dervid har dock Utskottet icke fästat något afseende. Och skulle derföre, enligt dess Betänkande, skiljsmessan Skola och Kyrka emellan än vidare blifva befästad, enär tydligen alla de till särskild fördel för Skolans lärare under punkterna i och k föreslagna bestämmelser, i hvad både lönegrader och pensionsförmåner beträffar, ej litet skulle främja Skolans oberoende af Kyrkan, helst ock dertill skulle komma det i Betänkandets slut - 54 Allm. jBesv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 118. punkt föreslagna extrakyrkliga eller nyverldsliga skoleforatet, hvarigenom den s. k. skolemancipationen väl blefve än mera emot allt kyrkligt inflytande betryggad. Men så sannt det är, att Gudsfruktan är visdomens begynnelse, och någon annan grund icke heller kan för en sann skolbildning läggas, än en verklig eller rent samhällig kristendom, så nödvändigt blir det ock, att det ovisligen lösta bandet skola och kyrka emellan måtte med all sorgfällighet återknytas. Det är i söndringen eller i den nämnda skol-sekulariseringen, som den inre, andeliga grunden ligger till skolans i det yttre synbara oformligheter; och så måste ock i det förra enhetsförhållandets återställelse sökas det rätt radikala inre reaktionsmedlet emot sjukligheten i skolans innandöme.
Om en Iios ?,£delningen deponerad inteckning genom underl&amp;teii förnyelse skulle förfalla, ersätter Stockliolins Enskilda Bt~iik därigenom iippkoininen skada. Förvariiigsnfgift: 5 0 öre för å r pr 1,000 kronor af depositionens varde, dock ej under två kronor. I bokhandeln har utkoinmit: Anna ~ccndstr~rn. Kvinnoarbete W och Tvenne uppsatser i Dagny med anledning af &amp; flin r e p " missbruk~d ~uhnokr~ff ' ". Magnusson (etablerad 1860) nedw6 Bottew, en, tvd och t w tr. iipp / STOCKHOLM. Största laaer i Norden Kulörta o, 8varta Yllclilädningstygei * Iiulörttt och 8vuta Sidentyger Schalar och Underkjolar m. m. Observera! Genon direkta förbindelser med inocli utlandets förnaiiista fabrikanter kan jag erbjiida ofvaiiiiainda artiklar bättre och billigare a11 iiågoii annan och torde en livar genoin besök i niina likaler eller genoin reqvisition af profver och varor lätt blifva öfvertygad oin fördelen a t t 110s inig fylla sina beliof af dessa artiklar. I 1 OBB! AARm underk$oZar ti#lvem * ~~acZeep~ egen. f abrik e f t e r nyaste franska och tyska.maaocZeUer Kvinnoarbete och. kvinnol ycka. * Ännu några synpunkter. Sedan föregående liäfti af Dagny iitkoininit, hvari miii första artikel ~Kvinqoarbete och kvinnolycka&gt;j stod att läsa, liar diskussionen om kvinnofrågan fortgatt, och fröken Key liar liållit sitt tredje föredrag. Detta blef. troligen för niånga liksoiii för mig en öfverraskning och en svi keii förväntan.