Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Allmänna Besvärsoch Oecono?nie-JJtskotts Betänkande y i anledning af den utaf åtskil - Den 20 Juli. 1815 åtskilliga Ledamöter inom Högloft. Ridd. och Adeln samt Högvördiga Prest-Ståndet väckta motion ovi jemkning uti extra Roterings-skyldigheten. I detta ämne äro följande Memorial till Utskottet remitterade: från Höglofl. Ridd. och Adeln; l:o af Herr Öfverste-Lieutenanten G. v. Heyne, deruti, efter framställning huru ojemnt extra Roterings-skyldigheten för närvarande skall vara fördelad, yrkas: att taxering af all extra Roterings-skyldig jord måtte inom kort föreskrifven tid anbefallas, och efter Skattläggnings-method blifva verkstäld, af Kronofogde och Häradsskrifvare, med biträde af sådana goda män, hvilka , med kännedom af Säde production och foder-tillgångar, kunde bestämma huru högt hvarje Hemmantal borde till extra Rotering under Krigstider billigt anses: att mindst 2:ne och högst 3:ne sådana Mantal komma att under krig utgöra en extra Rote, utan prsejudicat af särskilta provinsers gamla Rotering, med undantag af de svagaste nordliga provinserna; och att hvarje extra Rote under Krig, från det årets början, då Kriget vöre förklarådt, erlade trenne Tunnor Spannemål årligen, så länge Kriget fortfor, uti sådana Sädesslag som för hvarje -Läns
» Densamme, äng. ändring i lagens stadganden om giftomannarätt. » Herr von Ehrenheim, Per Jakob, om pension åt Häradshöfdingen Fredrik Wilhelm Strandbergs enka, Fredrika Strandberg. » Friherre Liljencrantz, Johan, om ett årligt, anslag å 6,000 R:dr att användas till stipendier åt studerande vid rikets universiteter, som vilja under loppet af minst ett läseår idka studier vid universiteten i Christiania eller Köpenhamn. » Herr Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal, ang. upphäfvande af afradsafgiften för tillverkning af de s. k. ädla metallerna, eller åtminstone för koppartillverkningen. O » Herr af Pontin, Daniel Fredrik Constans, om beviljande af ett anslag å 61,000 R:dr för omläggning af landsvägen emellan gästgifvaregårdarne Serarp och Hvetlanda i Ostra härad af Jönköpings län. » Grefve Mörner, Carl, om pension åt Provincialläkaren, Doktor David Billengrens enka, Fredrika Wilhelmina Billengren, född Dahlberg. » Herr Nisbeth, Adolf Fredrik Hugo, rörande musikoch sånglärares vid elementarläroverken lönevilkor och pensionering. » Grefve Posse, Arvid, om anvisande af 600,000 R:dr för Malmö hospitals förflyttning tili annan tjenlig plats inom Skåne. » Herr Sdfverslolpe, David Wilhelm, om beviljande af ett anslag å 200,000 R:dr för uppförande af en byggnad för Topografiska korpsen. » Herr Gyllenram, Henrik, om upphäfvande af den för Gotland gällande undantagslagstiftning, rörande tiden för fullföljd af talan i vadesaker och besvärsmål. » Friherre Alströmer, Jonas, om utsträckt pensionsrätt för aflidne Konrektor Jon Eberhard Lyths söner. n Herr Treffenberg, Curry, ang. vilkorliga utmätnings-resolutioner i utsökningsmål, der krafvet grundas å skuldförbindelse, accepterad räkning eller vexel. Af Herr Treffenberg, Curry, om ändring i 2 Kap. Strafflagen. » Herr Cederschiöld, Rudolf, rörande bank-iagstiftningen.
Besvärsoch Ekon.Utsk.; och hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla hans tillika gjorda begäran att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen. Ropades ja. Hr Landtm, anmodade Hrr eleclorer att under loppet af denna vecka sammanträda, för att välja ej mindre en ledamot i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. efter Hr Råfelt, än ock en ledamot uti P.idd.Utsk. efter Hr Palmcrantz, hvilken sednare för någon lid sedan afsagt sig sin befattning såsom ledamot i sistnämnda Utskott. Företogs val af sex revisorer, för att å R. o. Ad:s vägnar deltaga uti den innevar. år inträffande revision of statsbancooch riksg:s-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och befunnos, efter valförrättningens slut och efter anställd lottning emellan dem af nedannämnde ledamöter, som erhållit 85 röster, samt Hr Gyllenhaal, Lars Herman, President och Hr Nordenfelt, Olof, Kammarherre, hvilka äfven erhållit 85 röster, till revisorer hafva blifvit utsedde: Frih. Leijonhufvud, Abrah., President 111. 111. 85 röster. „ von Kraemer, Robert, Landshöfding 85 , Hr Rääf, Leonhard, Kammarjunkare 86 „ , Ehrenstam, J. F., Capilaine-lieutenant 85 „ , von Stockenström, Erik, Kammarherre. 85 „ , Gedda, Gustaf Georg, Capitaine 86 „ Hr Gyllenkrook, Göran: Jag har under valförrätt ningen gjort anmärkning mot den lista, på hvilken en tjenstgörande landshöfding varit uppförd alt blifva revisor, såsom i min tanke stridande emot den inslructioo, som säger alt ingen redovisande får väljas till revisor. Pluralitetén af de vid valförrättningen närvarande Hrr ledamöter voro dock af annan lanke, och det är detta förhållande, som jag endast velat hafva äran anmäla. Frih. Boye, Fredr.:
Föreskriften i Reglementet, jemförd med Usta § Ansvarighetslagen. hade utan tvifvel påfordrat tillämpning af denna sednare, i händelse den förra blifvit öfverträdd; och 4:de §:s innehåll vöre således uppenbarligen öfverflödigt, om dermed endast åsyftades nyssnämnda bestämmelse; men den innefattar 70 jemväl i sammanhang dermed ett annat stadgande, för hvars skull den ock sannolikt tillkommit. Ännu mera uppenbart synes mig, att den 2:dra § Ansvarighetslagen, hvilken angår en långt svårare öfverträdelse, om hvars egentliga karakter icke ett ord förekommer i 78:de § af Reglementet, och som jemväl bestämmer ett långt strängare straff än det, som följer på afvikande från denna sistnämnda §, icke endast af sådana skäl, som Hofrätten anfört, får betagas sin gifna tillämpning på åtalet i denna del, förutsatt att Ola Månsson verkligen anses öfvertygad att hafva med egennytta förfarit, hvarom Hofrätten undvikit allt närmare yttrande. — I Hofrättens Utslag kan åtminstone icke jag finna något skäl. som skulle göra denna 2:dra § otillämplig, om icke ett sådant möjligen ligger uti det förklarandet, »att förbudet att handla såsom Kommissionär afsåge ledamots förhållande utom Direktionen, och således icke borde hänföras till de i Usta och 2:dra §§ Ansvarighetslagen åsyftade föreskrifter angående Diskontverkens styrelse och förvaltning.» Härvid måste åter å min sida anmärkas, att Usta och 2:dra §§ af Ansvarighetslagen icke innehålla några »föreskrifter angående Diskontverkens styrelse och förvaltning», utan innefattas dessa i Banko-Reglementet, hvilket sjelfva rubriken jemväl utvisar; men den omnämnda lagens rubrik är såsom ofvan säges: »Ansvarighetslag för de af Rikets Ständer förordnade Direktörer för Lånekontoren i Orterna.» Häruti torde ligga en icke oväsendtlig skillnad, åtminstone för så vidt man af uttrycket »om Diskontverkens styrelse och förvaltning» skulle vilja draga den slutsats, att Ansvarighetslagen icke jemväl åsyftar yttre förhållanden, derest dessa kunna äga inverkan på förvaltningen. Fastän jag sålunda medgifver, att förhandlingar med enskilda utom
DS jag på f. m. i dag hörde en stormlöpning, såsom den sista värde talare» ut tryckte sig, emot Utsk:ts Betänk., erkänner jag att jag verkligen tvekade huruvida jag skulle våga upträda, särdeles som de föregrd.; talarne med så mycken theologisk insigt yttrat sig. Då jag emellertid tillhört majoriteten inom Utsk:t, ansåg jag mig skyldig att här upträda, för att framlägga åtminstone någon del af de motiver, som ligg» till grund för Utskrts framställning. -lag har nu hört två löregate talare försvara Utsk:ts Betänk, och kari således ganska betydligt inskränka mitt yttrande. Här har i allmänhet blifvit anmärkt, att Ut.skrt icke rätt viii motiverat sitt Utlåt.; men jag kan icke finna annat än att, då alla de talare, som yttrat sig emot Betänk:t, ansett att genom lagstiftning icke någon sann religiositet kan upsla, utan att lagbud skol» finnas endast för att de, som vilja hålla sabbaten helig, icke skola störas af de andra, — jag kan icke finna annat säger jag, än att dessa talare verkligen måste anse Utskrts motivering tillräcklig. Om ifrågavrde talare vilja genomläsa icke blott detta Betänk., utan äfven det, som af Utskrt afgafs vid förra riksdagen, tror jag att de skola finna, det denna fråga blifvit behandlad just från den synpunkt, hvarifrån de sjelfva utgått. Ett bland de motiver, hvarvid dessa talare fästat sig, är följande: »Att det åsyftade hägn-äudamålet — sabbatens värdiga begående —- ej kan genom lagar åstadkommas, utan fast heldre bör blifva en frukt af en ytterligare fullkomnad religions-undervisning, till följd hvaraf Utskrt, som hyser den förhoppning att berörda undervisning skall fördelaktigt inverka, derest en början till afhjelpande af många anmärkta missförhållanden i presternas ställning till församlingen och till hvarandra inbördes kommer att vid detta riksmöte ske, nu ansett sig, i ani. af de väckta motionerna, ej böra någon K. Stms åtgärd tillstyrka».
Östgötha Hypotheks-Förenings å uppsägning ställda obligationer till belopp af R:dr 500,000, äro utbytta mot samma Förenings ouppsägbara obligationer å 549,000 R:dr, 91 för mellangift 499,590 R:dr och kontant inköpta af Af omförmälda Hypotheks-Förenings i utländskt mynt ställda obligationer hafva genom utlottning blifvit infriade obligationer, hvilkas inköpsvärde här ulföres med . , . Af Smålands och Hallands Hypotheks-Förenings d:o d:o . 410: 7,520: 3,315: 26. 8. Under innevarande år äro inköpta: Östgötha Hypotheks-Förenings, med 4 X ränta löpande, efter utlottning betalbara, obligationer å ett kapitaleller nominalvärde af 70,066 R:dr 32 sk. å 91 för B: ko R:dr 63,760: 32. — och Mälare-Provinsernas d:o d;o å 110,000 R:dr å 91 % för 100,100: Summa B:ko R:dr 163,860: 32. — 71 § 67. Af det i och för Statens allmänna behof anvisade belopp af Bankens Leverering ll df yifistmc från och med 1848 års början till och med 1850 års slut influtna, bedel tili hållna vinst, har likmätigt 214 § i 1851 års Banko-Reglemente, sista tredjedelen blifvit vid 1853 års slut från Banken till Biksgälds-Kontoret aflemnad, med 700,000 R:dr B:ko.
De tindrande gulgrå ögonen fortfara emellertid att betrakta honom, och tindra dervid allt mer ju förlägnare de blifva. «Nå? !» underlättade Truls leende. «Vet ni hvad? – ni är en helt annan person nu än när ni kom hit, vet ni!» « Så-å?» «Ja, Clara hade skildrat er i så öfversvallande uttryck; och när porträttet kom, der ni stod samman med de andra, tyckte jag ni såg ut som en neger » «Som en neger? «Men Ebba,» manade fru Hjort förskräckt. «Ah då, – tror mamma, Truls Andersson bryr sig om det. Låt mig tala i fred!» «Nå, men se’n, fröken Ebba?» «Ja, när ni se’n kom in och presenterades, var ni så stel; ni var i början så otillgänglig, att jag tänkte ni ville ingenting ha med oss andra att beställa.» Fröken Clara gjorde en grimas à la dédaigneuse. «Du analyserar ju upp Truls Andersson, som om han vore en afliden storhet och rakt inte sute här hos oss,» sade hon tillrättavisande. Systerns ögon tindrade mer än någonsin, och hennes händer rörde sig så lifligt som om hon hade feber. «Men jag vill ju rakt ingenting säga,» ropade hon förtviflad, «annat än att han är af dem, som vinna på ju mer man lär känna dem.» Hennes ögon flydde rådvilla ifrån den ena till den andra; men modern höll sina sänkta med ett leende, och systern höll sina sänkta med ett choqueradt uttryck, och Truls höll sammalunda sina sänkta i dum och lat diskretion. Derunder budades det till middag. Det var svalt och dunkelt inne i den i mörk ek möblerade matsalen, – dubbelt svalt och dunkelt nu, när man kom direkt från trädgårdsverandan, från bländande och baddande sommarmiddagsdager. Alla fönster stodo vidöppna, men de gröna persiennerna voro nedrullade. Jungfrun skramlade så behagligt med servicen borta vid skänken, och filbunksskålarne lockade med sin gräddgulhvita härlighet, lofvande samma svalka för gommen, som dagen för de förtumlade sinnena.
Stockholm den 26 Maj 1815. Eå Högloft. Ridderskapets Eå HegVörd. Er6St * och Adelns Ledam. Ståndets Ledam. Vägnar Vägnar Carl de Gier. Gust. Murray. Eå Vällofl. BorgareEå Hedérv. BondéStåndets Ledam. Ståndets Le larn. Vägnar vägnar Carl. T'. Landberg* Mnd. Sandsten. Utdrag af ProtocoIIet, hullet hos Rik* sens Högloft. Ständers Siats Ut* skott vid Urtima Riksdagen i Stoch holm den 26 Maj 181$. S. D. Då Utskottet nu till afgörande företog den af IdögVördiga Erest - Ståndet remitterade fråga, om rättighet för Krönofogdarne att uppbära 16 sk. lösen för påskrift å Utmätnings-Re*. soln - Den 29 Maji 5 11 Solutloner j när de till verkställighet skola befordras. förklarade Riksdags Fullmägtigen Sand. stén fran Jönköpings Fän, sig uti'Utskottets tillstyrkande af en såda.n förmon för Kronpfogdarnä icke kunna instämma, heldst de hittills icke uppburit eller fordrat någon betalning för såda. na påskrifter: hvilket särskildta yttrande skulle, efter Sandstens begäran,' genpm Protocolls-Utdrag åtfölja Betänkandet’ i ämnet till Riksens HöglofL Ständer, Ut supra. Ex Protocoll© C. Tunelius. Uppläst hos samteiiga Riks-Ständen den 2g Maj, Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Betänkande, angående Riksdagmannen Olof G:son Bagges Memorial, rörande Bytesverket.
Dessa första svaga tecken till en förestående andens revolution äro vanskliga att gripa, vanskliga att fixera; de meddela sig allenast såsom helt allmänna förnimmelser, hvilka det sensibla naturellet röner ungefär på samma sätt som temperaturförändringarna före ett oväder. Liksom ett individuelt, impressionabelt nervsystem kan förutsäga ett åskväder med helt annorlunda bestämdhet än den meteorologiska anstalten med alla dess instrument, sammalunda gifves det enskilda människor, hvilkas väsen börjar vibrera, långt innan den offentligt uthängda tidsbarometern ens börjat visa tendens till sjunkande. Det skede af mänsklighetens lif, som nu går till ända, har mer än något annat varit nykterhetens, den dogmatiska nykterhetens tidehvarf. Det torde ha erhållit denna sin framhärskande egenskap i sammanhang därmed, att det haft sin utgångspunkt i småfolkets kommande till makten samt i den nation, som sedan gammalt varit den klara, men grunda fantasiens representant. Det har varit det galliska »tredje ståndet», som med sin revolution invarslat det; och alla de för århundradet mest utmärkande kulturella fenomenen — likhetsprinciperna med afseende på klasser och kön, kosmopolitismen, massherraväldet, judebörsen, millionstäderna, proletariatet, teorien om en objektiv diktning, specialisteriet inom vetenskapen, afvogheten emot personligheten och subjektiviteten — ha till sist sin gemensamma rot i samma anda, för hvilken mänskligheten var en enda homogen massa, en samling siffror, ett åtskillnadslöst grått i grått, ett abstractum, hvars »rättigheter» man kunde proklamera, på samma sätt som Frankrike reducerades till en färglös karta, hvilken handen kunde efter behag indela i ett godtyckligt antal departement genom några på måfå dragna svarta linier å den hvita ytan. Hvari bestod denna anda? Hvilket var dess väsen? Den var lutter förstånd, och mekanisk.
Banco, men sedermera, och efter det vederbörande architekter blifvit hvar emot annan hörde, nedsatt till 8,176 R:dr 28 sk. samma mynt; hvadan, efter denna beräkning, den af Commissionen erbjudne köpeskilling, 16,666 R:dr 32 sk. B:co, skulle, efter flyttningsm. fl. kostnaders betäckande, lemna - Stats-Utskollets Vttåtandej N.o 3iS. 5 na ett öfverskott af omkring 8,000 R:dr. I afseende härå förekommer emedlertid, att, vid nämnde kostnads-förslags uppgörande, den å CommerceCollegii tomt befintliga södra flygelbyggnad tagits i beräkning, såsom användbar till boningsrum för den vid tvättinrättningen anställde personal; hvaremot, efter hvad af Commerce-Collegium numera blifvit upplyst och vitsorda dt, berörde flygelbyggnad oundgängligen erfordras, såsom lokal för inrymmande af Collegii och Manufactur-Discontens archiver. Vid sådant förhållande och då i töljd häraf det torde blifva af nöden att, till boningsrum för tvättinrättningens förestånderska och dervid anställde tjenstefolk, å ifrågavarande tomt uppföra en serskild tillbyggnad, skulle lätteligen kunna inträffa, att kostnaderne för anläggande af den nya fatburen i sjelfva verket komme att öfverstiga den erbjudna köpesumman; hvilken öfverskjulande kostnad, i händelse sådan skulle ifrågakomma, efter Utskottets tanka, icke skäligen bör betunga Statsverket.
Bevillning»-, Lagsamt Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkande!! och Utlåtanden i — N:o 9, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot viss» delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 4. angående vilknreu för br»nvins tillverkning: B. VI. 281, 383. 483. A. 483, 484, 4S5, 486: B. VII, 199, 225, A. 225: B. Vill. 91, 166, A. 166; E. IX. 63. -— N:o 10, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut angående vilkoren för bränvin» tillverkning: B. VII. 199, 225, A. 225; B. VIII. 91, 166. A. 166; E. IX. 63. *— N:o 11, i anledning af väckta motioner om förändring i vissa delar af Kongl.
Utsigten från detta skrank kan ej med ord målas: till höger den vidsträckta bergsluttningen, helt och hållet af menniskor öfverklädd; till vänster, en tafla, ej mindre rik; i fonden, folkmassor i olika rigtningar på kullarnes afsatser och spetsar, än stillastående, än rörliga, i brokigt hvimmel ända från det fjermaste afstånd. Bland sjelfva föreningens medlemmar var äfven Skaldens yngste son; på den läktare, som för enkom inbjudna åskådare var i grannskapet uppbyggd, sågs i främsta rummet hans högtbedagade maka, – dit ledsagad af hans personlige vän Hjortsberg, – och, vid hennes sida, den gamle läkaren Professor Blad, den ende qvarlefvande af hans egentliga ungdomsvänner 154. Klockan 7 anlände från Rosendal Konungen och Kronprinsen till häst, med en lysande svit, under från alla nejder skallande hurrarop, och täcktes hålla nedanför den gröna omhägnaden. Nu öppnades högtiden. Från berget till höger uppstämdes af valdthorn melodien till ”Opp, Amaryllis! vakna, min lilla”, vid ord, som fyrstämmigt afsjöngos af fyrtio framför monumentet stående amatörer, och besvarades från venstra sidan af Svea Gardes regements-musik. Sedan denna chorsång upphört, framträdde föreningens ordförande, Friherre Åkerhjelm, som i ett vackert tal, enkelt och kort, angaf aktens betydelse; derefter, på gifvet tecken, afhöljdes i en blink den efterlängtade bilden. En löpeld af hänryckning genomfor skarorna; från den spegelklara viken sände färgrikt bevimplade skepp sin hyllning med kanondunder; och omedelbart inföll, på melodien af ”Storm och böljor tystna re’n”, den nyssnämnda choren med en ny lofsång, som följdes af ännu en, hvars melodi var lånad från ”Blåsen nu alla”. Nu begåfvo sig Konungen och Kronprinsen inom skranket, närmare upp till stoden, mellan leder af det derstädes befintliga sällskapet, som genast med Folksången helsade dem.
Försummar den, som besvärat sig, att fullgöra hvad nu sagdt är och ändras Under-Rättens beslut i högre Rätt, ege den ändring ej annan verkan, än att inteckning, som derigenom beviljad eller bibehållen blifvit, anses såsom vore den sökt å samma dag beslutet om ändringen vid Under-Rätten företes. I öfrigt skulle stadgas: att denna författning skall träda i verksamhet den dag, den varder allmänligen kungjord, i afseende på inteckning, som efter den dag beviljas; men ej förr än med den 1 Januari 1852, i fråga om inteckning, som -före kungörandet beviljad blifvit; dock att i de redan då inträffade händelser, att flera fastigheter blifvit intecknade för odelad fordran, och någon bland dem häftar för särskild inteckning, som å samma tid med den odelade eller efteråt tillkommit, de gjorda ändringarne i 18 och 19 §§ ej må, till inskränkning af den rätt, som en ligt sagde §§ tillkommit innehafvaren af den särskilda inteckningen, tillämpas förr än den 1 Januari 1857. Justitie—rådén Grefve Snoilsky och Schmidt hade härifrån varit skiljaktige i fråga om de föreslagna ändringarne af 18 och 19 §§ af ofvannämnda förordning och afgifvit följande utlåtande: »Från hvad Lagberedningens förslag i 18—25 §§ af 9 Kap. Jorda-Baiken innehåller är förevarande förslag afvikande derutinnan: att l:o detsamma ej innefattar det i Lagberedningens förslag förekommande stadgande, att hvad af de intecknade fastigheterna hos gäldenären eller någon, som i hans ställe bör svara för gälden, kan finnas qvar och ej är med särskild inteckning belastadt, skall först gå i betalning, och endast i händelse fordringen ej kan derutur fullt utgå, återstoden falla öfrige fastigheterne till last efter stadgade fördelningsgrunder. 2:o Kongl. Maj.ls Nåd.
Nu är det min mening att fira min ende sons graföl med samma kostnad, som om han varit vuxen, och till gästabudet bjuder jag både Tönne och dig. Däraf kunnen I märka, att jag ej bär agg till eder.» Sedan bevistade Tönne och Jofrid grafölet. De blefvo väl undfägnade, och ingen sade något ovänligt till dem. Visst hade det berättats af de kvinnor, som svept liket, att det varit ömkligen affallet och burit märke af svår vanvård. Men sådant kunde väl ock kommit af sjukdom. Ingen ville tro något ondt om fosterföräldrarna, ty man visste, att de voro goda människor. Jofrid grät mycket under de dagarna, framför allt, då hon hörde kvinnor tala om hur de måst vaka och slita för sina små barn. Hon märkte ock, att det ständigt talades om barn bland kvinnorna där på grafölet. Somliga voro så glada åt dem, att de aldrig kunde upphöra att tala om deras frågor och lekar. Jofrid skulle velat tala om Tönne, men de flesta talade aldrig om sina män. Sent en kväll återvände Jofrid och Tönne från grafölet. De gingo genast till sängs. Men knappast hade de hunnit somna, förrän de stördes af ett svagt kvidande. Det är barnet, tänkte de, ännu halft sofvande, och kände vrede öfver att bli störda. Men plötsligt satte sig båda två rätt upp i bädden. Barnet var ju dödt. Hvarifrån kom då detta kvidande? Då de voro fullt vakna, hörde de intet, men så snart de höllo på att somna in, hörde de det. Små vacklande fötter hördes trampa stenhällen utanför stugan, en liten hand famlade på dörren, och då den ej var öppen, vandrade barnet kvidande och famlande längs med väggen, tills det stannade utanför deras sängplats. Så snart de talade eller sutto uppe, förnummo de intet, men då de ville somna, hörde de tydligt de osäkra stegen och de kväfda snyftningarna. Det, som de ej velat tro, men som stått för dem som en möjlighet under de sista dagarna, blef dem nu till visshet. De insågo, att de dödat barnet. Hvarför skulle det eljes hafva makt att gå igen? Från den natten var all lycka viken från dem.
Taxa på arfvode för Landtmäteri-förrältningar d. 18 Oct. 1834. Gr. Taube, Henning Adolf: Då jag vet att denna motions öde genom 3 Stånds bifall till Utsk:s Betänk, redan är afgjordt, så skall jag vara ganska fåordig. Då jag väckte denna motion utgick jag från tvenne synpunkter; den ena var, att jag ville visa ätt skiften borde med mera raskhet företagas, på det att man derigenom kunde förskaffa landet en större produktion af landlmanna-alster. Jag tror det vara ganska bevisligt att sådant vöre nödvändigt, ty ännu Den 11 Februari. 463 återstå 25,300 hemman, som äro oskiftade, och om man beräknar hvarje af dessa hemman till 100 Tdand, så upstår en summa 3^ 2,530,000 Tdand. Att dessa egor icke kunna skötas sorn sig bör, tror jag att hvarje landtbrukare måste medgifva. Hvad skiftenas behöflighet och nytta vidkommer, så är opinionen derom redan tillräckligt stadgad, oaktadt oredor visserligen lätt kunna upstå genom den långsamhet hvarmed de nu bedrifvas. Jag vill derom icke nu yttra något vidare, utan öfvergår till den andra punkten, eller den, att genom de stadganden jag yrkat, en mera oberoende ställning måtte Landmätarne beredas. Sedan jag väckte denna motion, har jag fått bref ifrån flere Landtmätare i flere olika provinser, och derigenom blifvit ännu mera styrkt i den öfvertygelse jag förut hyst, nemi. att den som vill arbeta ordentligt är derifrån under närvande förhållanden förhindrad, enär han blott kan påräkna ^:del af det arfvode han med svett och möda förvärfva!, och dessutom har medhjelpare, som af honom skola aflönas. När nu dessa fordra sitt arfvode, hvar skall han väl då taga penningar? Jo, han måste låna och skuldsätta sig. Kan väl sådant vara rätt?