Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Komiterade tro derföre det vara mindre lämpligt och ändamålsenligt, att för sökandet af en jemlikhet, som, under dessa omständigheter och med sjelfva beskattningssättets bibehållande, knappast för tillfället kan åstadkommas, men ännu mindre ega bestånd för framtiden, företaga åtgärder, som väsendtligen ingripa i hvarje jordegares eganderätts förhållanden, samt i öfrigt skulle blifva med högst betydliga svårigheter och olägenheter, äfvensom icke ringa kostnader förenade.” Uti den vid förra riksdagen aflemnade nådiga propos. om förenkling i beskattningsväsendet förklarade K. M. Sig i nåder gilla denna åsigt och sedan den blifvit understödd af StatsUtsk. blef den jemväl af samtlige Stånden, så vidt jag erinrar mig, gillad. Om emedlertid, oaktadt detta förhållande, R. St. vilja å nyo uptaga denna fråga, bör den åtminstone, enl. hvad jag nyss yttrat, icke afgöras innan man kunnat komma till rätta med förändringen af vår jordbeskattning, och jag tror, att, örn dessa begge frågor samman - Den 4 Januari. 27 blandas, så skall sannolikt ingendera af dera under en lång följd af år kunna bringas lill ett lyckligt slut. Serskildt anser jag mig böra fästa upmärsamheten på några omständigheter i afseende på det af motionären föreslagna sältet för förändringens tillvägabringande. Motionären har föreslagit, att, för bestämmande af jordens värde, man skulle rätta sig efter de 10 sista årens taxeringsvärde. Det är icke någon obekant, att taxeringsvärdena på den Svenska jorden äro i hög grad olika i förhållande till verkliga värdet. Det inträffar ofta att vissa egendomar äro taxerade till sitt fulla värde, måhända mången gång derutöfver; under det andra egendomar äro taxerade långt derunder och kanske icke till en fjerdedel af sitt verkliga värde, och denna olikhet, förekommande för serskildta egendomar inom samma provins, blir ännu mera märkbar, vid jemförelse emellan olika provinser. Om man skulle lägga dessa otillförlitliga värderingar till grund för en skattejemkning, så hemställer jag, huru man skulle kunna på sådant sätt vinna den jemlikhet i fördelningen af de dervid ifrågakommande skatterna, som just vore operationens ändamål.
Hvad nu först beträffar Gustaf Ohlssons framställning jemte Grefve von Schive rins förslag att, der delegare vid förra skiftet erhållit flera än tre skiften i inrös ningsjorden, nytt skifte må ske, så fruktar Utskottet, att dessa förslag, derest de blefve lag, långt ifrån att verka främjande för jordbruket, skulle blifva af menligt inflytande på detsamma. Den osäkerhet i eganderätt, som deraf uppkomme, skulle visst icke förmå delegarne att nedlägga arbete och kostnader på sin jord, och aldra minst kunde detta blifva fallet, om, såsom Gustaf Ohlsson synes åsyfta, genom borttagandet af innehafvet såsom delningsgrund vid det nya skiftet, öfriga delegarne skulle dela den förbättring, som den idoge jordbrukaren å sin lott åstadkommit. Vidkommande Grefve von Schwerins förslag i öfrigt, får Utskottet erinra, att, på sätt motionären jemväl anfört, Rikets Ständer vid 1859 års riksdag beslöto un - Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 22. 7 derdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med hemställan, bland annat, att till 3:dje § i l:sta kap. skiftesstadgan måtte göras ett tillägg af följande innehåll: »Hafva till följd af sjösänkning, årensning eller annan vattenafledning af större omfattning, än om upprensning af vattendrag och dikning i allmänhet är i lag föreskrifvet, tillförene sanka egor undergått sådan förändring, att de kunna odlas till åker, och kan, genom nytt skifte, en för egornas odling och bruk ändamålsenligare indelning åstadkommas; så må, der någon delegare det yrkar, nytt skifte å de egor kunna erhållas, utan hinder deraf att fastställelse blifvit meddelad å äldre skiftesförrättning.»
För att, under nuv:de förhållanden, undvika att begära större belopp, anser jag företaget böra delas i tvänne, af hvilka det ena skulle omfatta uptagandet af en segelled till 9 fots djup från Hattefura hamn förbi Köpmannabro till Hofverud, hvartill kostnaden, enl. ofvan åberopade förslag, upgår till 175,129 rdr bko eller 262,693 rdr 50 öre, och det andra återstoden af arbetet, hvartill kostnaden beräknats upgå till 630,449 rdr bko eller 945,673 rdr 50 öre rmt. Den 1 December f. m. Det är endast för den förra delen, hvilket med afs:de å lokalocli ortförhållanden kan anses utgöra ett helt för sig, som jag nu önskade få föreslå beviljandet af statsanslag. Ehuru gagneligt, ja nödvändigt, hela företaget, på sätt jag sökt ådagalägga, obestridligen är, så tilltager vigten ju mera man närmar sig utloppet till Wenern, emedan icke allenast de i grannskapet deraf varande jordoeh bruksegare derigenom hafva full fördel, men äfven de aflägsnare in i landet belägna verken åtminstone undvika två omlastningar.
Vinner Nej, anser Ridderskapet ock Adelil sig icke kunna bifalla ytterligare anslag af Statsmedel till Indeldta Arnmens lönereglering, utöfver hvad för GeneralitetsStaten redan är beviljadt, utan förmodar, att denna reglering, på sätt Rikets Sländers underdåniga skrifvelse af år 1823 innehåller, bör kunna åstadkommas med de tillgångar nuvarande Indelningsverk erbjuder. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan tre qvart till 3; och befunnos efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, sorn följer: Ja — 166. Nej — 40. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således ansett en reglering af lönerne för Indeldta Armeens Befäl höra vid denna Riksdag med nytt anslag af Rikets Ständer tillvägabringas. Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart lill 4 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. •74 Den 5 October e. m. Måndagen den 5 October 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att, i anseende till dels afresa frän Riksdagen, dels tjenstebefattningar, Grefve Posse, Arvid, Friherre Lejonhufvud, Abraham, Herr Uggla, Göran Gustaf, samt Herr af Geijerstam, Olof, afsagt sig deras platser, den förste uti Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, samt de trenne sednare uti BevillningsUtskottet; hvadan Hans Excellence anmodade Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer, att i morgon sammanträda, för att i de afgångnes ställe utvälja nja Ledamöter i ofvannämnde Utskott.
Banko-reglemente skulle förblifva gällande med den förändring, som i afseende på sedelvalörerne, i förevarande Memorial är föreslagen. Utlåtande N:o 46, i anledning af f. d. Kamereraren A. W. Wäsströms och f. d. Bokhållaren A. Kuhlers ansökningar om pensions tillökning; bifölls. Memorial N:o 47, i anledning af väckta förslag om förändrad organisation af Rikets Ständers Bank; bifölls. Dito N:o 48, med förslag till Instruktioner för dels Rikets Ständers Revisorer öfver Bankoverket dels Rikets Sländers Revisorer öfver Banko-Diskonlverket i Stockholm samt Lånekontoren i orlerne; bifölls till alla delar, med undantag af 8 § af Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-verket, hvilken återremitterades med dervid gjorda anmärkningar företrädesvis den, alt införas borde följande tillägg efter ordet traktamente (5:dje raden nedifrån) ”men skulle Revision under Riksdag inträffa samt fullmäglig vid Riksdagen blifva utsedd att i bemälda revision deltaga, åtnjute sådan revisor icke någon resekostnads-ersättning ulan endast dagtraktamente under revisionstiden;” och skulle diskussionen häröfver till Utskottet medfölja; samt Memorial N:o 49, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i Banko-reglementet. bifölls. Den Prot.-Uldrag den 17 Oktober 1860. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Elter föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 1*2 och 1(5 dennes bordlagda Utlåtande, N:o 41, föranledi af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut öfver Utskottets Memorial N:o 55, i fråga om skjulsnings-besvärets ordnande beslöt Itidderskapet och Adeln, med afslag å Utlåtandet, så vidt det rörer frågan om postskjutsen, ålägga Utskottet, alt uppgöra samt lill Iliks-Slånden inkomma med förslag till volerings-proposition i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i sistnämnda fråga. S. I).
Dessa malmer gifva från 30 till 50 pro - i Floda i Dunkers i Åkers » i Gåsinge » Tillsamman cent tackjern. Tackj ernstillverkning idkas vid ofvan uppräknade på kartan utmärkte masugnar, af hvilka Stafsjö, Åker, Näfveqvarn och Hellefors äro förenade med större gjuteriverkstäder, de båda förstnämde för tillverkning af kanoner. Hela tackjernstillverkningen har i medeltal utgjort 96000 centner årligen, hvaribland 38000 centner gjutgods. I Nyköping är dessutom särskildt gjuteri förenadt med mekanisk verkstad samt en masugn innevarande år anlagd. I Eskilstuna är likaså ett gjuteri under byggnad i sammanhang med der förut varande mekaniska verkstad. Stångoch manufakturjern har tillverkats vid 11 särskilda smidesverkstäder inom länet till belopp af 38700 centner årligen, hvaraf de 3 närmast gränsen mot Nerike belägna hämta sitt tackjernsbehof från Orebro, men de öfrige begagna sig af produktionen inom länet. Vid Nyby nära Thorshälla utvalsas jernplåt till uppgifvet belopp af 7900 centner årligen af tackjern från Strömsholm, samt i Nyköping plåt och annan materiel för jernfar - 71 tygs byggnad och maskiner för närvarande till belopp af omkring 15000 centner af tackjern från Mälarehamnar. Tunabergs kopparoch koboltverk lemnar endast en inskränkt produktion af omkring 40 centner koppar och 20 centner slammad koboltmalm. Vid 12 större brännerier, hvaraf 3 i Willåttinge, 3 i OsterRekarnes, 1 i WesterRekarnes, 2 i Akers, samt 1 i hvartdera af Jönåkers, Hulebo och Selebo härader tillverkades sistlidet år 285687 kannor och vid 15 mindre brännerier 24000 kannor brännvin.
Majit att med möjligaste skyndsamhet erhålla del utaf det beslut, Rikets Ständer i anledning häraf fatta. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. O. Palmstjerna. Bi/i. till R. St. Proposition, N:o 57 Utdrag eif Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen, i II. K. II. Kronprinsens Öfvervaro, uti StalsRådet, ä Stockholms Slett den 15 Februari 4855. Närvarande: Hans Excellens, Justitia; Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, sarat Stats-Räden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, IFallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. På det erforderliga åtgärder måtte kunna utan dröjsmål vidtagas till upprätthållande af den, med anledning af befaradt fredsbrott emellan de stora sjtini agtoni a, af Hans Maj:t, i samråd med Hans Majit Konungen af Danmark, afgifria neutralitets-förklaring, fann Kongl. Maj:t, som i omförmälde afseende inhemtat Hemliga Utskottets yttrande, godt att, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkan, nu besluta, att för nämnde ändamål skulle af Rikets Ständer begäras ett särskildt kreditiv af två millioner fem hundra tusen (2,500,000) riksdaler banko, att, oberoende af de uti 63 § Regerings-formcn omförmälda kreditiv-summor, uti Riksgälds-kontoret, i mon af behof och efter Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande, tillhandahållas Statskontoret på derifrån skeende reqvisitioner; och befallde KongL Maj:t att, i enlighet med Kongl. Majrts sålunda fattade beslut, Nådig Proposition i ämnet skulle, sådan den finnes Protokollet bilagd, under denna dag till Rikets Ständer afl åtas.
Men Utsk:t har dock ingalunda sagt, att det skulle ske på en gång eller inom någon kortare tid; tvertom har Utsk. uttryckligen framställt den åsigt, att man i berörde hänseende borde afse de allmänna kreditförhållandena, samt har i sådant fall ansett RiksgäldsKontoret just vara bättre i tillfälle, än de förvaltande verken, att kunna fästa behörigt afseende på dessa omständigheter, emedan nämnde penningeverk eger under sin vård större kapitaltillgångar än andra, och kan ofta röra sig med obligationer, under det de förvaltande verken blott hafva kontanta medel. Jag kan icke heller föreställa mig, att KrigsKollegium skulle kunna komma i någon förlägenhet, derigenom att dessa medel icke omedelbart förvaltades der; ty K. M:t är ju oförhindrad att låta från StatsKontoret lyfta förskotter, och då föreställer jag mig att olägenheterna blefve inga. Grefve Björnstjerna har också yttrat, att någon förenkling eller lättnad i räkenskaperna icke skulle upkomma derigenom, att förvaltningen af medlen flyttades, såsom orden föllo, från Munkbron till Riddarholmen. Det synes emellertid vara obestridligt, att då i RiksgäldsKontoret någon serskild bokföring för hvarje fond icke erfordrades, utan alla medel inginge gemensamt i RiksgäldsKontorets allmänua lånerörelse, hvaremot, sedan hvarje fonds fordran vore behörigen bokförd, årliga ersättningsanslag för afgälden från StatsKont. utänordnades, sådant skulle medföra väsendtlig lindring i räkenskapsarbetet och på samma gång bereda en lättare öfversigt af Statsverkets tillstånd. Slutligen, och då här allenast är fråga om en uuderd. skrifvelse i ämnet till K. M:t, så är genom bifall till framställningen ingenting äfventyradt. Om K. M:t icke skulle finna skäl att till framställningen lemna bifall, så har saken genom afgörandet i hvarje fall kommit på det rena; i annat fall lära otvifvelaktigt R. St:rs Revisorer idkeligen återkomma med samma anmärkning. På dessa skäl yrkar jag bifall till StatsUtsk:s förslag. Hr Rosensvärd, Johan Henrik:
Om man nu efterser i hvad förhållande dessa depositionsmedels belopp stått till sedelstocken, så visar erfarenheten, att den här i detla afsrde upgifna siffra icke håller streck. Förhållandet är, att då från år 1844 till år 1850 Bankens utelöpande sedelstock utgjorde Rdr, upgingo depositionsmedlen till Rdr och i detta ögonblick upgå de endast till Rdr, men sedelslocken deremot öfverstiger Rdr. För närv:de är såsom vi veta stor penningebrist, men om vi se efter, huru denna brist stått tillsammans med sedelstocken under föreg:de år, då ingen sådan brist åtminstone varit omtalad, så befinnes att utelöpande sedelstocken utgjort under följande år: 185 1852 22,574.484: 33, 6. >. 1853 27,585,015: 21, 6. » 1854 33,312,796: 33, 6. » 1855' 33,451,951: 46.— » 1850 34.972,809: 44.— » Sistnämnde år upgingo depositionsmedlen till 8,500,000 Rdr. Hvad visa nu dessa siffror? Jo! att behofvet af rörelsemedel för att verkställa liqvider man och man emellan vuxit i ganska stor skala, hvilket haft till följd att bestämmelserne år 1844 icke längre inom vårt land hålla streck. Huru är det möjligt att under åren 1849—53, då man icke hörde omtalas någon penningebrist, sedelstocken var långt mindre? Detta bevisar, att siffran är arbiträr och måste undergå en jemkning i samma stund landets behof af kapitaler blir större. Hvad man bör taga i betraktande är förhållandet emellan Statens inkomster och sedelstocken. Då alla liqvider till Staten göras med Bankens sedlar, så är klart, att ju större summor af statsmedel inkomma i Statens kassor och der skrinläggas, desto större blifva olägenheterna, såvida de icke åter utsläppas i den allmänna rörelsen.
Från år 1857, då den yttre beklädnaden var hufvudsakligen fullbordad, borde en skyndsammare gång af arbetet hafva vidtagit, men, enligt hvad General-majoren vidare anfört, hade uppehåll deruti vållats ej allenast genom försenade leveranser af marmoroch jernarbeten — missöden som voro oskiljaktiga från ett större byggnadsföretag — utan ock derigenom att, ehuru Byggnads-chefens före nästlidna riksdag uppgjorda kostnadsförslag slu - 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 180. tade sig på en summa af 500,000 R.dr B:ko, Rikets Stander dock endast anvisat 400,000 R:dr B:ko, dervid dessutom fästades det vilkor att dessa medel skulle utgå med högst -100,000 R:dr B:ko årligen under åren -1857, 1858, 1859 och 1860. »Båda dessa inskränkningar blefvo för byggnads-arbetets skyndsamma gång af menligt inflytande, men mest hämmande för dess fortkomst blef minskningen i sjelfva anslagssumman, enär härigenom arbetet hvarken nästförlidet år kunnat bedrifvas med full styrka eller under det innevarande kunde komma att betydligt gå framåt, såframt icke tillräckliga medel nog tidigt dertill anvisades. Om deremot dessa 100,000 R:dr varit tillgängliga, skulle vid 1860 ars slut musei-byggnaden icke allenast till allt murverk, utoch invändigt, varit färdig, men äfven den inre rappningen och en god del af golfläggningen fulländad.» Till upplysning om användandet af det vid sednaste riksdag anslagna beloppet, har Bvggnads-chefen meddelat följande sammandrag af kostnaderna: år 1857 hade utgått: till jernkonstruktioner 2,575: 3. » marmorarbeten från Italien 23,117: 82. aflöningar och dagsverken 68,976: 43. materialier och öfrige utgifter 94,595: 5.
Handels-Balken, som stadgar; ”ej gifver Inteckning förmånsrätt utan i fast Egendom, den gäldenär egde dä Inteckningen skeddeett stadgande, hvilket, lika med hela berörde Capitel, lärer, enligt 16 §. af meranamnde förordning, få anses gällande i alla de delar, der undantag derifrån ej blifvit gjorde. Då likväl en i laglig ordning sökt och beviljad Inteckning, på omförmäidte sätt, skulle kunna förlora all kraft och verkan, utan att hvarken Inteckningstagaren är i tillfälle sådant förese och förekomma , eller Domaren annorlunda, än på grund af ågångeri lagfart, kan, till tryggande af den förres rätt, utöfva den uti förordningens 12 §. medgifne pröfning, huruvi-f da Gäldenär verkligen ar egare af den pantför skrifne - Underdåniga Skrifrelter*. 32 1 skrifne fastigheten, men denna olägenhet för kö'- paren kan förekommas , enär i de fleste fall det ej är svårare för den, som förvärfva; egendom,' att genast derefter anmäla sig till uppbuds erhållande, än för Långifvare att söla inteckning^ och, om likväl hinder någon gång för köparen i detta afseende skulle möta, honom då är obeä taget, att innehålla köpeskillingen, intilldess uppbud, inom i Lag föreskrifven tid, tages och. Gravations-bevis vid samma tillfälle meddelas, hafva, på sådane grunder, Riksens Ständer ansett sig böra i underdånighet föreslå: Att då uti egendom, hvilken blifvit förvärfvad genom fång, derå Lagfart bör ske, förre egarens Borgenärer i laga ordning söka och erhålla Inteckning, innan nye egaren å egendomen sökt uppbud, bör sådan Inteckning meddelas och gällaj med öppen rättighet likväl för nye egaren, att söka skadestånd af sin fångesman, eller att upphäfva det fång, hvarigenom egendomen blifvit förvärfvad, derest den sedermera beviljade Inteckningen föranleder rubbning i vilkoren för fånget. I händelse detta förslag vinner EK. M:tg Nådiga bifall, torde 11 och 13 §. af 1818 års Intecknings-Förordning och 12 §. i 17 Cap.
Frånvarande i går afton, då beslutet fattades rö - Den 3o September f. m. i83 rande 16 punkten om LandsStaterne, nödgas jag nu deremot reservera mig; mina skäl dertill äro KronoBetjeningens mindre gynsamma löningssält, och de skattdragandes derigenom förorsakade cbicaner, emedan resultatet merendels blifver att betacka de brister, som bos KronoBetjeningen belt naturligt yppa sig, då lönetillgångar äro otillräckliga ibland den del af tjenstémännen, som bar mesta beröring med de skattdragande; äfven får jag reservera mig mot det beslut, som vid samma tillfälle vidtogs att ålägga Frälset utgöra Fjerdingsmannatjensten, emedan denna åtgärd är högeligen ingripande i äganderätten. « Grefve Cronhjelm,j Otto August: Äfven jag får reservera mig så väl emot formen af den öfverläggning, hvilken föranledde den i går afton framställde proposition, som sjelfva propositionen, och det beslut, hvilket derpå följde. Den af Friherre Cederström föreslagne Contra-proposition inner fattade en oegentlighet, enär den icke innebar motsats till Ja-propositionen; och jag upprepar alltså å nyo min reservation emot den största oformlighet jag ännu på Svenska Riddarhuset sett blifva begången. Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets ej mindre den 10 sistlidne April under N:o 128 afgifne, och den 7 derpåföljde .84 Den 3o September f. m. Maji e. m. på bordet lagde Betänkande, angående regleringen af Utgifterne under RiksStatens Andra HufvudTilel; än ock under N:o 23^ meddelte, och den 2g sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. Utskottets yttrande i sednare Utlåtandet, angående Olof Janssons från Calmar Län motion rörande boställe åt Häradsskrifvaren i Tunaläns, Aspelands och Säfvedes Häraders Fögderi, biel' af Ridderskapet och Adeln bifallit. iy:de Punkten.
Vtdr. d, 24 Mars iS4>- Från Y ä 110 f 1. Borgare-Ståndet. S. D. Fortsaltes föredragning af Stats-Utskottets Utlåtanden, N:ris 354 och 435, angående anslag å extra Stats-regleringen, samt Bilagorna vid dessa Utlåtanden. Härvid förekommo följande delar af Utlåtandet, N:o 435, Litt. C. c) Yag-anläggningar, ni. m. Angående anslag till anläggning af en väg emellan Öfveroch NederCalix socknar i Norrbottens Län. Ståndet beslöt, att Rikets Ständer må medgifva, alt Kongl. Maj:t, sedan vederbörande anjo blifvit hörde och fått sig yttra, huruvida de, för den händelse staten till vägens uppbrytande lemnar bidrag, vilja för dess framtida underhåll ansvara, må ega att disponera ett stats-anslag af 7,000 R:dr till understöd för anläggning af den emelian Öfveroch Neder-Calix socknar föreslagna väg; och inbjödos de öfriga Riks-Stånden vänligen att i detta beslut med Borgare-Ståndet sig förena. Angående fråga 0111 anslag till försöks anställande, i och för en Chausséanläggning emellan Westerås och Fahlun. Ståndet beviljade ett stals-anslag af 15,000 R:dr, att ställas lill Kongl. Maj:ts disposition för förbättring af vägen emellan Westerås och Fahlun, och till lika fördelning emellan Westerås och Stora Kopparbergs Län; hvarvid tillädes, alt nämnde tvänne Län för ifrågavarande väg, till hvars förbättring berörde anslag beviljats, icke skola vara berättigade till andel uti det af Ståndet den 22 dennes beslutade anslag för omläggning och förbättrande af vägar i allmänhet; och skulle de respeetive Med-Stånden vänligen inbjudas att förena sig uti Borgare-Ståndets om anslag till meromförmälda väg sålunda fattade beslut. Yttrandet, pag. 47 och 48, i Utlåtandet, N:o 354, Litt. C., i afseende på Herr Petres och Didric Weströms motioner 0111 understöds beviljande till Dalortens invånare. Lades till handlingarne.
För alt förekomma alla anledningar till misstag, hade det måhända varit bättre, om Utskm, i st. f. den föreslagna författningen, helt enkelt inskränkt sig lill en hemställan, alt 1744 års författning, i hvad den angår rättigheten för R. o. Ad. att kalla huspredikanter, må för framtiden hafva upphört, att vara gällande, och då hade alla tvister, i afseende pä författningens lydelse eller tillämpning, varit undanröjde. Man hade då kommit till samma resultat, som Utskm och äfven Hr von Hartmansdorff åsyftat, utan att hafva i ett nytt lagförslag inlagt ordalag som vid tillämpningen kunna föranleda olika åsigter, hvilken i min förmodan vinner ytterligare stöd deraf, att en af våra mest upplysta ledamöter här tolkat den föreslagna författningen annorlunda, än meningen deraf synes innebära. Hr Hammarhjelm, Carl Gust.: Om rättigheten, att kalla huspredikanter borttages, blir äfven följden den, att en åldrig eller 522 Den 5 J uli e. m. mycket sjuklig man, som icke kan lemna sin bostad, kommer i saknad af upplysning i religionsväg. Jag önskar derföre, att denna obetydliga, af R. o. Ad:s ännu i behåll varande rättigheter icke måtte upphäfvas, ty utom den nytta den medför för den, som eger alt af densamma sig begagna, lemnar den äfven den fördel, att huspredikanter kunna blifva gagnande inom församlingen genom folkundervisning. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att emot Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskms förevarrde betänk, icke förekommit någon annan anmärkn., än all ordet ”gårdar”, i första punkten af Ulskrns förslag af Ilr von Hartmansdorff ansetts böra utbytas emot. ordet ”hemvist”, hvarefter ifrågavar:de betänk., uppå derom framställd propos., blef af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 1 och 3 dennes på bordet lagda betänk.