Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan nemligen icke, lika med motionären, anse revisionsfrågan nu vara så godt som fallen. Efter min uppfattning äro tvertom utsigterna för densamma något ljusare än de varit på länge, eller måhända någonsin. Men detta hopp må vara huru bedrägligt som helst, så synes dock ej ännu fullgiltig grund förefinnas för R. St:r att hos Konungen gora en framställning, som utgår från det antagande, såsom ett faktum, att Norge tillbakavisat hvarje försök till en öfverenskommelse om revision af föreningsfördraget. Har Norge verkligen gjort detta? Deu 28 November f. m. 197 Norge eger, såsom stat, endast två lagliga organer; den ena är dess Storting, den andra dess Regering. Af dessa har visserligen Stortinget i en adress till Konungen af d. 23 April 1860, som närmast afsåg ståthållarelrågan, yttrat, att tidpunkten icke var gynsam för företagande af en revision af föreningsfördraget, under uppgifvande af det skäl, att den sednaste tidens händelser i Sverige hade i Norge uppväckt en allmän farhåga, att från Svensk sida försök skulle komma att göras, för att gifva revisionen en annan karakter, än som öfverenstämde med den i Riksakten fastställda grundval. Men, utom det att, vid bedömandet af dessa ordalag, bör tagas i betraktande, huruledes denna adress afgafs under första intrycket af de känslor, som i Norge väcktes genom det K. afslaget på Stortingets beslut om ståhållareplatsens upphäfvande, så innehåller icke ens denna adress något bestämdt tillbakavisande af hvarje försök till öfverenskommelse från Svensk sida, och torde destomindre böra så officielt åberopas, som någon framställning i ämnet då ännu icke blifvit från Svensk sida till Stortinget gjord. Något vidare tillbakavisande från Stortinget har icke egt rum; och vid det förhållande, att Stortinget endast hvart tredje år sammanträder, kan det icke läggas Stortinget till last att tre år utan resultat förflutit från det Gr. Anckarsvärd väckte sin första motion om revisionen. Reträflände åter Norges Regering, så har Norges Konung, vid öppnandet af det första Storting, som sammanträdt efter det R.
Med anledning häraf anser Utskottet sig böra erinra, att, på sätt det återremitterade Betänkandet jemväl innehåller, ett förslag till allmän tull-lag för närvarande är under utarbetning och att dervid antagligen måste komma under behandling, bland annat, den Rikets Ständers vid sistlidne riksdag aflåtna underdåniga skrifvelse, hvars förnyande äfven nu Herr Rudling såsom ändamålet med sin motion föreslagit och hvarutöfver Utskottet hyser betänklighet att utsträcka någon underdånig framställning om tillåtelse att inrikes orter emellan försända utländska, oförtullade varor. Att Herr Rudling i motiverna till sin framställning hufvudsakligen uppehållit sig vid sistnämnda fråga har Utskottet visserligen icke förbisett; men då äfven denna fråga redan finnes behandlad uti omförmälda underdåniga skrifvelse och de skäl, som blifvit för transito-rättens utsträckning i motionen anförda, icke kunna antagas vara främmande för de sakkunnige personer, som fått utarbetandet af den allmänna tullförfattningen sig anförtrodt, likasom desse personer också måste förutsättas ega kännedom af de flera förhållanden, hvilka, med hänseende till tullkontrollen öfver försändning inrikes orter emellan af oförtullade utländska varor, måste tagas i öfvervägande, ansåg och anser Utskottet någon förnyad underdånig skrifvelse i det syfte Herr Rudlings motion innehåller nu icke vara af behofvet påkallad. Hvad angår de inom Borgare-ståndet i öfrigt framställda, här ofvan omförmälda anmärkningar, så hvilar förmenandet, att inskränkning till vissa stapelstäder af den föreslagna nederlags-rätten vore ifrågasatt, helt och hållet på något missförstånd, enär denna nederlags-rätt skulle tillgodokomma alla stapelstäder, som hittills egt kredit-upplags-rätt eller antingen allmän eller för särskilda varor beviljad nederlags-rätt och således, då sistnämnde förmån tillkommer alla stapelstäder, ingen blifva undantagen, som vore i tillfälle att åstadkomma sådane byggnader och inrättningar, som för behörig tullkontroll äro oundgängligen nödiga.
Om deremot en sjösänkning skall ega rum, hvarigenom t. ex. 12,000 tunnland blefve odlingsbara, får egaren till det vattenverk, som måste utrifvas, i ersättning 50 proc. öfver värdet; och enligt min tanke är ovilkorligen detta företag af lika allmännyttig beskaffenhet, som om enskilda personer anlägga en jernväg. Jag hemställer, om det ligger någon konseqvens i enfsådan lag. Regreppet af allmänt behof är dessutom svårt att utreda, och jag kan således icke frångå min anmärkning att det är en brist i det ifrågav:de förslaget att 1824 års förordning icke äfven blifvit tagen i betraktande. I afseende återigen på den många gånger omtalade frågan, att de 50 proc. förhöjning borde borttagas, och att jorden i stället skulle af en nämnd uppskattas till det högsta värdet, förenar jag mig med Gr. Mörner. Jag tror att Utsk:t gjort klokare att föreslå en underdånig skrifvelse till K. M. med anhållan om revision af dessa förordningar i allmänhet. Skall emellertid en ändring i vår expropriationslag nu ske, anhåller jag att förevide Betänk, måtte återremitteras, då Utsk:t må kunna komma i tillfälle att icke allenast taga i öfvervägande alla de förordningar, som med den - Den 17 Oktober. 53 na fråga stå i samband, utan äfven mera grundligt behandla densamma. Hr Dalman: Jag har vid delta tillfälle den oskattbara lyckan att få instämma med Gr. Sparre. Jag anser nemi. det vara Lag-Utsk:ts fullkomligt grundlagsenliga rätt att göra så som det gjort, just på grund af 33:dje §:n R. O., samt att det beror på Landtmarskalken och Hrr Talmän att bedomina, huruvida lltskit i detta hänseende öfverskrida sin rätt. Hvad sjelfva saken vidkommer, förenar jag mig med dem, som ansett rätt att Lag-Utsk:t icke sammanblandat 1824 års författning med denna fråga; och vill jag för öfrigt ingalunda upptaga tiden med att besvara alla de invändningar, sorn blifvit gjorda, enär jag anser dem vara af Gr. Sparre fullkomligt vederlagda.
Dels genom egen erfarenhet, dels af Herrar Landshöfdingars fem års berättelser, har jag hos mig stadgat den Öfvertygelse, att Gårdfarihandeln, så beskaffad, som den för närvarande linnes, är för Sverige i ali* mänhet skadlig. Jag yrkar följaktligen, att den må upphöra, men anser likväl frågan härom böra hvila, tilldess den stora allmänna näringsfrågan kommer att afgöras. Erhålles då för alla Sveriges Invånare en allmän oin - 356 B«J». och Ekon. Utsk, Bet ankan deri. skr är. Ut Näringsoch Handelsfrihet, är det tydligt, att Vestgötharne äfven komma at£ tillgodonjuta den. Vinnes åter icke en så» dan allmän frihet i handel, trcr jag för min del, att Vestgötharne ej aro mer berättigade, att begagna sig deraf än flere andra provincers Invånare, hvilka ega stör» re skäl än Vestgötharne, att klaga öfver en ofrugtbar jordmån, och en så hård natur, att nästan aldrig annat än missvext derstädes inträffar. Jag påstår således, om Gårdfarihandel» bibehålies, att de landskaper, sorn äro s lika och sämre belägenhet i afseende pä Climat och Jordmån, som de Härader i Elfsborgs Län, hvilka ega rätt att begagna ifrågavarande Handelsfrihet, må komma i åtnjutande af samma förmåner, som dessa härader. Jag upprepar emedlertid hvad jag sagt, det nemligen, att denna fråga må tills vidare hvila och afgöras i sammanhang med frågan om Näringarna i allmänhet. Hä ruti förenade sig till alla delar Riks» dagsFullmägtigen från Bohus Län Anders Maltesson. Herr Hiessleiter, Abrah. I.: ”Då nu fråga är, att Höglofl. Utskottet skall stadga sitt Beslut i den på afdelning beredda frågan om Vestgötha allmogens Gårdfarihandel: anhåller jag vördsamligen, att än ytterligare få utveckla mina tankar i ämnet. Eesv. och Ekon. (Jtsh, Betänkanden.
Den nu öfverklagade förlägenhet och svårigheten för Bolaget att längre fortsätta GrufVedriften, bevisar egentligen icke annat, än att Bolaget från början ingick i detta företag, utan tillräcklig fond. Det kan således icke väntas, att Bolaget utan allt för stor känning, skall kunna uthärda de förluster, som vanligen åtfölja företag af så stor omfattning, och det blir i sådan belägenhet icke möjeligt, att efter någon hel och sammanhängande plan fullfölja ett så vidsträckt arbete. Genom besparingar föreskrifne af bristan - 326 Den 13 Februarii, de förlag, uppskjutas i det längsta vissa oundvikliga arbeten, eller också verkställas de ofullkomligt. Ändtligen kunna deicke länngre undvikas, och följden deraf blir alltid, en mångdubbelt större kostnad, än den ett sådant arbete i råttan tid företagit skulle hafva medfördt. Jag tror mig icke fela i skyldig aktning för Stittaren af detta för Fäderneslandets nyttiga och hedrande verk, då jag påstår, att tillgångarne ifrån verkets första början, icke varit väl beräknade emot behofven, samt att derutinnan igenfinnes hufvudorsaken till verkets närvarande ställning.
Rdr 32 sk. för omläggningen afvägen förbi Stenige-lider i Bäckaryds socken— - 5,000: hvaraf utbetalts 3,333 Rdr 16 sk. för vägomläggning vid oell sänkning af Johannisbergs backe inom Östra härad 3,840: hvaraf utbetalts 1,280 R:dr. för dito vid och sänkning af Näfragöhlsbacken inom Medelst ads härad 1,890: —- — hvaraf utbetalts 630 R:dr. inom Jönköpings län: för vägomläggning mellan staden Grenna och gästgifvaregården örserum - 2,300: hela anslaget är redan utbetaldt. för nv vägs anläggning förbi Hesters lid, mellan Studstorps och Kolhesters gästgifvaregårdar, 5,000: hvaraf utbetalts 1,666: 32 sk. inom Jönköpings och Östergöthlands län: för den nya vägbanans utsträckning till Skrädeberg, vid omläggningen af vägen mellan staden Grenna och gästgifvaregården Ödeshög, 10,070: hela anslaget är utbetaldt. inom Kronobergs län: för omläggning af vägen från Wexiö till Bergsnäs i Kinnevalds härad — 6,639: 18. 8. hvaraf utbetalts 2,206 R:dr 32 sk. för vägförbättringar vid Nöbbeleds gästgifvaregård inom Wederslöfs socken och samma härad 961: 40.
att de personer, hvilka af Kong!. Maj:t blifvit till Greflig eller Friherrlig värdighet upphöjde, eller med Adelskap benådade, men inom tvenne år efter utnämnandet icke sig till vinnande af Introduction å Riddarhuset anmält, hade all vidare rätt därtill, enligt Kongl. Förordningen af den 8 Maji 1775 och Kongl. Brefvet af den 11 Febr. 1800 förlorat, så framt ej Kongl. Maj:t täcktes genom särskild Nådig Resolution den försuttne tiden iterställa; Och skulle det åligga RiddarhusDirectionen noga tillse, att hvad berörde författningar så väl härom, som i öfrigt rörande Introductioner, innehöllo, blef noggrant iakttagit* men att under Riksdagarne Introduction likväl ej finge beviljas, förr än RiddarhusDirectionen hos RiddarhusUtskottet tillkännagifvit, och RiddarhusUtskottet hos Ridderskapet och Adeln anmält, det vederbörlige prestanda blifvit fullgjorde; samt af detta stadgande, enligt Herr Grefvens och Land t Marskalkens omdöme, syntes följa, att RiddarhusDirectionen vöre pligtig emellan Riksdagarne meddela Introduction åt dem, hvilka i sådant afseende företett behörige prestanda, och berörde af RiddarhusUtskottet tillstyrkte motion sålunda innefattade en förändring uti den rörande Introductioners meddelande uti 51 §. Riddar* husOrdningen befintelige föreskrift, samt en slik Ridd 0. Ad. Pvot. Band. lista Afd. s*. 55a Ven r5 Octoler f. m. förändring icke kunde pä annat än det i 52 §{ RiddarhusÖrdningen stadgade sätt lagligen tillvägabringas; Herr LandtMarskalken, hvilken ej eller, jemlikt 45 §. Riksdagsordningen, ägde att föreslå något, »om vore mot RiddarhusOrdningen stridande , utan endast hvad som fordrades till verkställighet aF det Grundlagarne elier RiddarhusOrdningen föreskrifva, följaktligen icke ansett sig kunna meddela proposition till bifall å RiddarhusUtskottets
Samma gäller värdshus, liksom herrgårdar för ägarens egen betjäning, hantverkare, arbetsfolk samt ankommande annan betjäning. Annars är all försäljning eller krögeri förbjuden. Det är också förbjudet att vid kyrkorna på landet vid helgdagarna sälja vare sig större eller mindre partier. Erfarenheten säger, att vid inskränkningar i brännvinsförsäljning, förbrytelser i denna väg knappast kan undvikas .Man kan befara att den nu utvidgade försäljningsfriheten kunde till allmän skada missbrukas. Därför bör allvarliga straff stadgas och under ämbetsmäns noggranna tillsyn bli oundgänglig. Norrköpings slott den 15 juni 1800. GUSTAF ADOLPH. Påbud och kungörelser angående sättet till beräkning och utgörande av den avgift efter förmögenhet, vilken Riksens Ständer nu vid Riksdagen såsom en realisationsfond till kreditsedlarnas inlösen med speciemynt, beslutat och fastställt, Norrköpings slott den 15 juni 1800. De olägenheter och lidande både staten och den enskilde får utstå, genom att verkligt mynt försvunnit ur rörelsen och ersatts med kreditsedlar, som varit underkastade ständiga förändringar och sjunkit i värde. Detta har medfört att enskilda aldrig vetat vad de ägt, priset på fastigheter ökat, liksom varupriser och arbetslöner. Genom stegrad kurs vid växelköp har det vållat kännbara förluster vid betalandet av landets utlandsskuld. Det har också medfört höga priser på inkommande oumbärliga varor. Därför har vi föreslagit att Rikets fastställda speciemynt åter må bli gångbara och kreditsedlarna avskaffas. Vi har försökt finna utvägar för myntförändringens framtida bestånd och säkerhet. För att kunna genomföra detta kommer ett särskilt sammanskott efter vars och ens förmögenhet till en summa av 4 ½ miljoner riksdaler i silver att begäras. Denna fond sätt in i Rikets Ständers Bank, som kommer att handha den. Verket skall om möjligt finna ett sätt att rättvist bestämma jord och egendomars värde. Vidare får de i uppgift att förekomma, att de som har förmögenhet i annat än fastigheter och sålunda lättare kan gömma den, fastän deras plikt är att betala förmögenhetsskatt. Detta är ett grannlaga arbete, som inte får ha vådliga följder för folk. Därför menar vi att de genom ed får framlägga sina ägodelar och hoppas på att sanningen skall råda. Dock får detta inte bli allmänt känt, eftersom det skulle kunna skada dem som har stora skulder.
Detta bryne är onödigt för den, som vill sköta sin slipning ordentligt, och ersätter ej densamma. Då en sax skall slipas, skrufvas den först sönder. Därpå slipas de båda knifvar, af hvilka saxen Rekommenderar sitt stora och välsorterade lager af moderna Höstoch Vinter-Dame-Kappor till här pä platsen lägsta pris. OBS.! Särskildt framhålles mitt stora sortiment af Silkesplyschkappor består, bvardera blott på ena sidan, yttersidan. Eggen aktas noga vid såväl slipning som bryning från att få sin ursprungliga form förändrad. På innersidan får eggen blott brynas o c h detta med stor försigtighet, så att ingen face uppstår, utan endst öfverskjutande råegg borttages. Skulle försöken med slipning i början ej utfalla så väl, skall man därför ej förlora tålamodet. Tillräcklig omsorgsfullhet vid arbetet skänker godt resultat. Vid första försöken bör man ej hasta, utan arbeta långsamt och tänka sig väl för. Att hafva öfvervunnit en svårighet skänker därjemte alltid tillfredsställelse. Far själf likaväl som pojh karne skola dessutom blifva tacksamma, o m de få låna husmoderns slipdon för att skärpa sina pennknifvar, träsniderijärn och dylikt. Smånotiser från kvinnovärlden. Vid sällskapet Nya lduns samkväm i lördags föredrog fru Alfhild Agrell två af sina egna berättelser: » Godhet » och » Flickan med 7 hjärtan ». Några lyriska dikter af fröken E. Whitloek upplästes af fröken Anna Zetterberg. Sånger af Warmuth och Lassen samt en italiensk serenad utfördes af fröken Almati samt sånger af Bizet och Grieg af fröken Alma Hesseldal. Aftonens konstutställning omfattade ett större antal akvareller, en afdelnings-skärm och en väggdekoration, båda i gobelinimitation, samt kartonger till en fris, utförd på väf, af fru A. Boherg, född Scholander. Fröken C. Löfgren hade utställt ett porträtt af do-rtor L., fröken I. Schulzenheim en större oljemålning: Vindthundar, fröken A. Billing akvarellstudier och fröken I. Matton en porträttbyst i terra cotta af fröken B. Bland gäster för aftonen märktes representanter för ett flertal olika nationer.
S. D. Efter nu skedd förnyad föredragning af Stats - Utskottets den 31 nastvekne Januari meddelta och sista Pleni-dag på bordet lagde Betänkande, rörande Riksdags-Fullmägtigen Olof Gudmundsson Bagges Memorial om understöd för Fiskare i Bohusländska skärgården, blef detta betänkande af Hedervärda Bonde-Ståndet gilladt. Efter skedd ytterligare föredragning af StatsUtskottets den 31 sistvekne Januari meddelte och sista Pleni-dag på bordet Iagdé betänkande, öfver Grefve R. von Rosens Memorial om arfvode för Secreteraren vid Ofver - Hof-Jägmästare-Embetet; blef detta betänkande gilladt af Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Stats-Utskottets betänkande af dt^n 31 nastvekne Januari, hvilande på bordet sedan sistlidne Pleni-dag, voch meddelt i anledning af Lagmannen samt Borgmästaren Ullbergs motion om löners anslående för Brottmåls-Domare, blef nu ytterligare föredragit och af Hedervärda BondeStåndet gilladt. S. D. Föredrogs nu ytterligare och bifölls af Hedervärda Bonde-Standet, Stats-Utskottets S6 Prat. Utdrag d. 7 Febr. 18*18• den 31 sistlidne Januari afgifna och sista Pleni-dag på bordet lagda utlåtande öfver gjorde motioner om boställen för Länsman. S. D. Bifölls af Hedervärda Ståndet, efter nu skedd ytterligare föredragning, Stats-Utskottets den 3i sisth Januari afgifne och den 2 dennes på bordat lagde utlåtande, i anledning af Kongl. Maj ts Nådiga Remiss, uppå Lagmannen J. G. Norlins underdåniga ansökning om löneersättning. S. D. L)et af Stats-Utskottet den 31 nästlidne Januari meddelte och den 2 dennes på bordet lagde betänkande, angående Herr Montgommerys, Fabian, förslag om Sockne-Skrifvares antagande och aflöning, föredrogs nu ytterligare och antogs af Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D.
Att lämpa efter våra samfundsoch lokal-förhållanden de allmänna grundsatser, som borde genomföras, att följa framstegen i undervisningssätt och undervisningsämnen, att rotfästa öfvertygelsen om den nya inrättningens stora och betydelsefulla inflytelse, att framkalla de krafter som erfordras för verkliggörandet af cn så stor läroanssalt, — kunde icke vara ett hastigt fullbordadt verk. Under kampen med de svårigheter, sorn i alla dessa hänseenden förefunnits, under de meningsbrytningar, som uppstått i afseende på sättet att uppnå det af alla gemensamt eftersträfvade målet, har emellertid allt större erfarenhet blifvit vunnen, och de punktör framstå klarare, på hvilka uppmärksamheten företrädesvis synes böra fästas, på det Staten må kunna utrusta folkskolan med tillräckliga yttre hjelpmedel för att motsvara sitt stora ändamål. I främsta rummet måste ställas en sanning, i sig sjelf så klar, att man icke skulle anse den behöfva vidare bekräftelse, om icke erfarenheten vittnade, att den så lätt och ofta glömmes; jag menar den sanningen, att på lärarens beskaffenhet beror skolans. På läraren åter kan Staten inverka på tvåfaldigt sätt, genom befrämjande af hans bildning och genom betryggande af hans yttre ställning. Åtgärderna för båda dessa ändamål böra gå hand i hand med hvarandra och kunna först i förening med hvarandra blifva rätt fruktbärande. Bildningsanstalterna för folkskolelärare, — i sin bcgynnesle försedda endast med ytterligt knappa tillgångar, — hafva väl på sednare åren vunnit en större utveckling, men de behöfva dock än vidare fullkomnas. Från dem måste i första rummet utgå Motioner i Preste-Ståndet 1862. 23 den förbättring', man söker åstadkomma. De män, som erhållit det för hela samhället betydelsefulla uppdraget att leda dessa bildningsanstalter, måste kunna med odelad kraft egna sig åt sitt maktpåliggande kall; de böra icke af bristande utkomst tvingas att, såsom nu merendels är fallet, jemte denna behålla en annan tjenst, och de måste sättas i tillfälle att en längre tid qvarstanna vid denna vigtiga befattning.
Nordsljerne-Ordcn Wasa-Orden hus 15: — Riddarebref af Carl Xlll:s Orden (inbegripen afgifien till Wadstena Krigsmanshus 3: —) — af Kongl. Svärds-Orden Öppna bref för Riddare och Ledamöter — af Nordstjerne-Orden — af Kongl. Wasa-Orden hus 3: — Fullmakter, Konstitutorialer, Protokolls-utdrag m. m., hvarigenom embeten, tjensler, beställningar och sysslor med verklig lön vid civila, militära, ecklesiastika samt andra Stater, af hvad namn de vara må, tillsättas och bortgifvas, böra förses med stämpiadt papper, utom 1 R:dr 50 öre för sigillpenningar, till 12^ procent (derunder inbe - inbegripen afgifien till Wadstena Krigsmans - ,000: — 100: — 60: — 50? — 40: — 12: — ExpeditionsUtskottets Förslug till underd. Skri frelse N:o 136. 383 gripen Kansli-gebiihr å 7£ procent) af hela lönebeloppet, då fullmakt första gången löses, samt derefter vid befordringar till tjenst med högre lön, af skillnaden emellan den förra lönen och den som erhålles; dock må icke i något fall stämpladt papper lill förenämude handlingar understiga det belopp, sorn för resolution i allmänhet stadgadt är. Alföljes Ijensten af extra ordinarie inkomst eller sportler af beständig egenskap, så böra äfven dessa ingå uti löneberäkningen. Idella fall, eller då lönen är underkastad förändring, beräknas karte-beioppet eller medium af de sista fem årens, Ijensten åtföljande och lill taxering uppgifne, löneförmåner, lör hvilka bevillning elter 2:dra artikeln blifvit erlagd.
April 1788 på Etthundrade år, i den till stöd för afskrifningen åberopade 6 §. icke uppräknar missväxt, densamma dess mindre synes kunna hänföras eller förstås under de deruti nämnda sådana tillfälligheter, dem mensklig försigtighet icke föi’ese eller afvärja kan , som vid upprättandet af ett så beskaffad t Årrende-Contract på Hundrade år, det nödvändigt måst förutsättas att under denna tid missväxt skulle kunna inträffa, hvilken alltså utan tvifvel ingått i be - i42 Stats-Utskottets räkning vid Arrende-vilkorens bestämmande; Har förthy Stats-IJtskottet trott sig ega all anledning till den förmodan, att Kongl. Majit, vid pröfningen af berörde afskrifningsfråga, icke lärer linna skäl bifalla eftergift af det från Eldgarns Äng bristande Hö-arrende, hvarutaf, enligt hvad Utslagen och BesvärsHandlingarne innehålla, det, som till Kongl. Hof-Stallet bör in natura levereras, utgör icke, såsom Riks-Marskalks-Ämbetet uppgifvit, 1,170 utan i,i85i Lispund; Men beträffande den brist, som uppkommit å den från Wendtholms IIof-Stall-Äng påräknade Höqvantitet och med afdrag utaf sistnämnde qvantum, skulle, enligt Riks-Marskalks-Ämbetets uppgift utgöra 2,Ö25| Lispund; så, enär beloppet är anslaget i Hof-Stallets Stat samt bristen, hvilken efter hvad. omförmäldt är och Utskottet i förut afgifvet yttrande, rörande denna Ängs framtida disposition, äfven ådagalaggticke kunnat undvikas, alltså måste af Stats-Verket fyllas, har Utskottet funnit sig böra föreslå, att Riksens Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Hof-Stallet för denne brist måtte varda ersatt utaf den besparing å första Hufvudtittelns anslagssumma, som för innevarande år uppkommer, utöfver hvad Riksens Ständer redan disponerat af anslaget för Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottningens Hofhållning: