Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta kunde ej ske redan af det enkla skälet, att han för poetisk produktion (utom psalmdiktning) ej egde tillräckliga anlag, och att han af prosa i original producerade alltför litet, åtminstone alltför litet af sådant, hvari framställningens lyftning, ursprunglighet och tjuskraft i någon högre grad hade kommit i fråga. Emellertid bör såsom en af Lönnrots förtjenster om prosan ännu anföras, att han modigt grep sig an med att frigöra skriftspråket från den sveticerande satsbyggnaden, ett arbete som dock v. Becker redan påbegynt och hvilket äfven Gottlund i sjelfva verket åsyftade, då han skref eller rättare ville skrifva språket sådant det talas i Savolaks. Härvid var Lönnrot emellertid nära deran att råka, såsom det heter, ur askan i elden. Det finska språkets talrika participialoch infinitiv-former förledde honom nemligen att efterbilda de gamla klassiska språkens (i synnerhet grekiskans) satsbyggnad. Detta framträder redan i företalet till Kalevala, men är ännu mera i ögonen fallande i den öfversättning af Beckers Verldshistoria, 1:sta delen, hvilken han under titeln "Muistelmia ihmisen elosta kaikkina aikoina" utgaf såsom bihang till "Mehiläinen". Senare, redan i företalet till Kanteletar, blir hans skrifsätt naturligare och förvandlas ännu senare till den anspråkslösa och enkla, om ock en smula styfva prosa, som han skref på sina äldre dagar; men i stilens rikedom och skönhet har han längesedan blifvid öfverträffad af mer än en bland de yngre författarne. Äfven en annan egenhet än denna efterbildning af grekiskan tyngde i början på Lönnrots prosa, men försvann i hans senare arbeten.
Skrifvelse, X 1. s 896—899, återrem. af Adeln, IX 3. s 38. Exped. Utskottets Svar till Adeln på den gjorda anmärkningen, X 2. 2. s 192. Adelns ProtocollsUtdrag med anledning af detta Svar, X 2. 2. s 194. RiksdagsBeslutet, §. 44- HufvudTiteln, om nedsättning af anslaget för Tredje; Motion, remitt. till StatsUtslottet, II s 1224. 131 Besvarad i Betänkandet om Statens, Riks-, tredje Hufvudtitel. Humble, om förbud mot införsel af utländsk; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1253. Utskottets Betänkande, VIII s göt —1 953, bif. af PresteStåndet, IX s 579, af BorgareStåndet, IX s 585, af Adeln, IX s 597. * Hillrings ansökan, i anledning af, att erhålla betalning för en af RiksgäldsContoiret utgifven obligation. Hus och byggnader tillhörige Allm. Magazinslnrättningen, II s 588, 640. — om, till Samlingsrum för de tre OfrälseStånden; Förslag väckt hos BondeStåndet och remitt. till StatsUtskottet, hvari äfven PresteStåndet instämt, IX s 33. Utskottets Utlåtande, IV 1.S137, i38, bif. af PresteStåndet, IX s 51, återrem. af BondeStåndet, IX s 5a, bif. af Adeln, IX s 55, af BorgareStåndet, IX s 56. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 38i» 382, bif. af BondeStåndet,■ IX s 87. <— om värderingsgrunden till Bevillningsutgorande för brandförsäkrade, i Städerna; Förstärkta StatsUtskottets Memorial, IV 5 s 3 — 7, lemnadt till Bevilln.
Stockholm den u5 Junii 1829, Reservation af Herr af BillberghSedan Höglofl, Bevillnings-Olskottet, oansedt de inom Respective Riks-Stånden gjorda anmärkningar vid Betänkandet N.‘o 12 om inskränkning uti Kongl. Kammar-Rättens befattning med Bevillnings-ärenden, funnit skäligt vidhålla hvad Utskottet r detta sitt Bc - iö Bil. till Bet >i Ilning sUt skot let.r Uti. TT.-p 35, tänkande föreslagit, föra nlå tes jag ånyo åberopa min, vid samma .Betänkande afgifva vördsamma Reservation, hvars innehåll nogsamt ådagalägger, att jag icke åsyftat någon utvidgad gransknings-rätt af Kongl. Kammar-Rättens Revisions-Conloir, utan endast velat bereda en möjlighet att up» täcka olikheter uti tillämpningen af Bevjllnings-Förordningen , och att kunna befordra rättelse, ifall aforigtig tillämpning, utan afseende på det allmännas eller den enskildes tléraf härflytande vinst. Jag bar af erfarenheten erhållit den öfvertygelsen, att de ojemnheter i Beskattningen, hvilka uppkomma genom olika tillämpningar af samma Författningar, ofta kunna blifva större, än de, hvilka härröra af felaktiga Be vi 11— nings-grunder. Det måste sålunda förefalla mig besynnerligt, att man vill förbjuda det enda Embetsverk, som är i tillfälle öfverskåda, huru beskattningen öfver hela Riket verkställes, alt befordra rättelse uti de delar, hvarest partiela, olika tillämpningar, af Bevillnings-Förfaltningen egt rum, under det man, i allmänhet, yrkar en jemnt fördelad beskattning. De få frågor om origlig tillämpning, i vissa distrietér, af 1823 års Bevillnings-stadga, hvilka under denna Riksdag kommit till Rikets Sländers kännedom, bevisa Bil. till Bevillnings-Utskotteis Uti. 17 i hvilken betydlig mon den ena eller andra Classen af Medborgare kan betungas eller lindras, i jemförelse emot andra, till Statens vinst eller förlust, och om Rikets
Betänklighet i detta afseende hyser jag, för att hålla mig hlott till några få artiklar, vid de nu föreslagna tull-nedsältningarne: å Strumpor, bomulls»och andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten», hvarå tullen nu nedsatts från 1 R:dr 16 sk. till 1 R:dr pr skålpund, men hvarvid jag ansett man böra stadna vid 1 R:dr 8 sk. pr skålpund och sålunda bibehålla de nuvarande rubrikerne, hvarigenom också ingen förhöjning korn att ske i den för strumpor och arbeten af redgarn gällande tull af 40 sk. pr skålpund. Importen af bomullsslrumpor, likasom smugglingen deraf, har, i bredd med en ansenligt ökad inhemsk tillverkning af denna vara, betydligt minskats, och konfiskationen deraf 1852 utgjort 202 dussin, då deremot år 1819 i beslag togos 1,249 skålpund, motsvarande omkring 750 dussin. Tullnedsältningen har nu, efter milt förmenande, föreslagits lika mycket, om ej mera, för rubrikens förenkling, än i följd af öfvertygelsen att dermed ingen skada skulle tillfogas lillverkarne; å Väfnader, halfsiden-, alngods: andra slag, hvarå en tull-nedsättning från 2 R:dr 24 sk. till 2 R:dr pr skålpund blifvit föreslagen, samt å skandar, shawletler och dukar och »lill förkläden utmärkte tyger,» hvilka, under 10 R:drs värde pr stycke, hittills varit förbudne, och, då de haft 10 R:drs värde och deröfver, dragit 20 procent tull, å hvilka sednare artiklar en tull af 2 R:dr 24 sk. pr skålpund blifvit föreslagen.
Då de af Chefen för Ingeniör-korpsen uppgifna, här ofvan anförda behöfliga årliga anslagssummor sammanläggas, så erfordras: särskildt för Carlsborg B:ko R:dr 100,000: — Transport B:ko R:dr 100,000: — 154 Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 18S6. Transport B:ko R:dr 100,000: — ersättning till Slite » » 34,000: — samfäldt för: Godnatt vid Carlskrona B:ko R:dr 53,366: 32. Fredriksborg vid Carlsten » » 41,266: 32. Stockholms skärgård » » 60,000: — 154,633: 16. Summa B:ko R:dr 288,633: 16. hvadan, och hufvudsakligen i följd af de högre dagsverkslöner, som byggnadsanslagen hädanefter måste betala, behofvet ökats, för Carlsborg med 40,000 R:dr samt för Carlskrona, Carlsten och Waxholm med 50,000 R:dr utöfver hvad hittill sutgått. För den händelse att sammanförde anslagssumman skulle förekomma allt för stor, vid jemförelse med de belopp, som hittills varit för fästningsbyggnader årligen beviljade, har Chefen för Ingeniör-korpsen förmält, huruledes inskränkning, om den ifrågasättes, visserligen kan ega rum sålunda, att, under förutsättning af Kronoarbetskorpsens fortvaro på Carlsborg, anslaget till denna fästning nedsättes till 90,000 R:dr samt att tiden, inom hvilken byggnaderna vid Carlskrona, Carlsten och Waxholm skola utföras, förlänges i den mån årliga anslaget för dessa orter minskas. Följden häraf blefve dock att de behöfliga fästningsverkens fullbordan fördröjes, hvarigenom slutliga kostnaden äfven och med de tillkomna arbetsårens biutgifter förhöjes. Romme icke desto mindre nedsättning att ske, föreslog merbemälde korpsChef i underdånighet:
Af berörde anmärkningsmål hade tvänne blifvit hos Kongl. Majit i Dess Högsta Domstol fullföljda; hvarvid, i det ena (pag. 4°)> AdvokatFiskalsEmbetet i underdånighet anfört besvär deröfver, att HofRätten, genom Utslag den 21 Juli 1837, ehuru Jerfsö HäradsRätts beslut af den i5 Augusti i836, enligt hvilket drängen Olof Jansson, för hustjufnad, blifvit,ålagd 44 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. och jemväl undergått kroppsplikt dubbelt svårare än vederbordt, ansågs hafva orätt förfarit, likväl förklarat tillförordnade Domhafvanden icke kunna något ansvar derför ådömas; Öfver hvilka besvär Kongl. Maj:t, medelst Nådigt Utslag den id\ Februari sistlidne år, sig utlåtit, att enär de Olof Jansson, för hustjufnad till värde af 3 R:dr 33 sk. 7 rst. Banco, ådötnda böter 22 R:dr 9 sk. 6 rst., hvilka, då han dertill saknade tillgång, rätteligen bordt till åtta dagars fängelse vid vatten och bröd förvandlas, deremot blifvit af HäradsRätten förvandlade till dubbelt belopp eller sexton dagars sådant fängelse, som Olof Jansson sedermera äfven undergått, pröfvade Kongl. Majit, med ändring af HofRättens Utslag, skäligt fälla tillförordnade Domhafvanden i HäradsRätten att, jemnlikt 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken, böta Femtio'daler Sillvermynt med Sexton Riksdaler 3a sk.
För mig är den kärlek jag redan af dig äger, intet, mot den jag hoppas »eröfra». Jag vill hos dig finna kärleken vid lifvets slut, kärleken efter profvet, kärleken till min kärlek, då den haft tid och tillfälle att bevisa sig själf Elisabeth Barrett var emellertid icke färdig med sin magna charta förr än hon lofvat honom äfven hvardagslifvets frihet. Så skrifver hon: Icke ett grand får du ändra i dina vanor, ty då skulle jag känna mig i vägen för dig! Ditt lif behöfver ju icke störas af att du har mig i närheten? Jag är mycket stillsam, mycket lätt nöjd, ej svår att göra i lag och icke ens i småsaker bortskämd genom något slags öfverflöd. Blott du är lycklig, då blir allt bra för mig. Umgås därför liksom du nu gör; gå ut när du vill, utan att säga ett ord, bruka all den rörelsefrihet du redan har; var herre öfver portnyckeln som öfver alla andra ting! Och han svarar: Men jag har ju ej en enda vana, som kan störas genom mitt nya lif? Jag önskar dikta, och lära en del af böcker, af naturen och människorna I Pisa ämnar jag fortsätta med detta och där som öfverallt blir det min stolthet att kunna arbeta med minsta möjliga apparat Hvad kan nu genom dig ändras i allt detta? Och hvarför skulle jag låtsa att af dig mottaga en frihet, som det vore mig en olidlig plåga att behålla, efter som jag gifter mig med dig emedan jag endast på det sättet kan få nog af dig? Så långt ifrån att ditt behof af stillhet och tillbakadragenhet skulle bli mig ett hinder, främjar det tvärtom min lifsplan Endast att du kan gå omkring och se, njuta och le kommer ju nu att förvissa mig om att du äger en för dig ovan glädje, medan en annan kvinna med mig skulle nödgas finna sig i ett lugn, en ensamhet, en enkelhet vid hvilka hon kanske ej varit van Utom dig själf har du aldrig gifvit mig något dyrbarare, än vissheten att du gärna reser med mig. Kärleken uppväger ju allt och, när jag trodde att du ej ville lämna England, ville jag också stanna där. Men att nu i stället få resa med dig, få lefva det lif, vi tänka lefva!
En sådan blick som han aldrig fått, men just därför längtade efter så feberaktigt. Ett minne, som kunde räcka att lefva på under en årslång skilsmässa. “Tjenis, Bobbe“, ljöd en röst vid hans sida. “Du har väl inte händelsevis mynt på dig?“ “Jag? — Han skrattade till. “Hur kan du komma på en sådan idé?“ “Ah, jag tänkte du är ju på spex hvar afton nu för tiden.“ “Så mycket mera skäl för dig till den förmodan, att jag inga pängar skulle ha kvar!“ “Nå, det beror på hur man tar det! Det var just inte häller med mycket hopp som jag framstälde frågan. Men ser du — vi ha en liten tillställning för fröken Hansen. Jag har inte lyckats få ihop mer än femton krisch. Och kalaset går bestämdt till mer.“ “För henne? — Det högg till i bröstet på honom. “Det blir ingenting af, kan jag tala om. Hon är sjuk.“ “Asch, det är ingenting att tala om! Hon svimmar nästan regelbundet hvar gång hon haft någon hufvudroll. Men sedan gaskar hon opp sig. — Förbaskadt kilig unge! — Tjenis på dig!“ “Hör du, Affe!“ — Det dök upp en vanvettig plan inom honom. “Vänta lite! — Tror du, jag skulle kunna få vara med, ifall jag skaffar mynt?“ “Nix, min gosse! Det där är ingenting för dig! Dess utom är det bara ett inskränkt antal — ja, rid nu inte opp på ordet! — Den förbaskade direktören ha vi måst bjuda med, för han är svartsjuk som en turk om lillan. Men vi ska’ se, om jag inte drar honom vid näsan ändå!“ “Svartsjuk? Är han kär i henne?“ “Ha ha ha! Lilla oskuld — gud välsigne dig! Det där känner annars hela världen. Hon har varit hans protégée ända sedan hon kom in vid sällskapet!“ Bobbe förstod. Men ens stod sanningen framför honom i hela sin cyniska nakenhet. Märkvärdigt, att han inte stöp till marken som en slagen oxe! “Ja, tjenis nu! Jag har brådt!“ “Adjö!“ Han stod kvar och tänkte på tonfallet i sin egen stämma. Var det inte en värld af smärta i den? Nej.
Då man icke stämmer till Egodelningsrätt (ett ord som i §:n nyttjas) och 18 Cap; 18 §. som upptager de mål, hvilka till EgodelningsRätts pröfning höra, icke omnämner Rågångstvister; så synes ingen tvetydighet i Stadgandet förefinnas. 6 Cap. 2 ,5‘. 2 Mom. Häri tillstyrkes den ändring, att Delegare, som är med Skiftesmännens utlåtande i de prceli/ninäre frägorne missnöjd, 19 H. 20 3o6 Den 6 April e. m. skall sjelf hos Ordföranden i EgodelningsRätten anmäla, om han vill fullfölja missnöjet; i stället att, efter SkiftesStadgan, Skiftesmannen bör anmäla tvistefrö gorne hos Ordföranden samt till honom insända Handlingarne och Skiftesmannens utlåtande. Utskotten tro nemi. att, genom denna på den missnöjde öfverflyttade skyldighet att anmäla missnöjet, de fleste missnöjen skulle förfalla. Utskottens mening lärer väl vara, att den missnöjde skulle ordenteligen klaga i likhet med hvad i de hufvudsakliga frågorne efter Cap. 4 §• tillgår; och, utom det 14 dagars Besvärstid då synes nog korrt, skulle, med den omgång, som blefve en följd deraf, att prEeliminärfrågorne serskildt och icke på en gång kunde komma under Rättens pröfning, desse frågor, hvilka till förekommande af uppehåll i Skiftets fortsättande, skyndsamt böra afgöras, draga längre ut på tiden. Är åter meningen, såsom Förslaget föranleder, att den missnöjde blott skulle hos Ordföranden anmäla, att hans missnöje ej frånträddes, utan pröfning deraf yrkades; så hemställes, om det är troligt att han, endast i följd deraf, att en sådan anmälan skall af honom göras, låter afskräcka sig; den medför för honom ingen serdeles kostnad.
I sädant afseende mägar jag nu öfwerlemna dessa tankar. r:o Synes mig obilligt, om ej orättwist, att päbjuda rotering ä Boställen. Rotering pä jord förutsätter ägarens skyldighet, att fvrswara den; cn sädan skyldighet kan ej äga rum för Boställs-innehafware, som njuter Bostället för den tjenst han gör Staten, hwilken icke rimligen kan fordra honom till tjenstgöring pä twenne stallen. Att belasta Boställen med rotering ar dessutom detsamma som akt påbjuda en obestämd förminskning af innehafwarens rf» nings-wilkor, hwilka salunda kunna helt och hättit förswitts na. Med lika skäl som den tjensteman, hwilken innehar boställe, (och som ofta utgör nästan hela samt än ostare den ansenligaste Lönings-förmäncn) kan fSrpligtaZ attdcrföre prästerg krigsman, med samma skäl skulle hwar och en Tjensteman, som innehar andra Löni,igs-willkor, kunna förpligta?, att i nion deraf, äfwcn skaffa sig wapcndra» gare; men om nu Tjenstcmannen icke kan prästcra cn krigare, stall han dä sjelf taga ät striden? Dä man trott fig kunna rotera en del Boställen wct jag ej hwarföre de Milltaire blifwit undantagne, de äro äfwen Löner för Statens tjenst, ehuru Leras innehafware »vandra en mera lysande bana. 2:0 Wid förslaget till upprättandet af det sä kallade Forstärkningsmanstapct, har Utskottet sä lifligt hast i sin föreställning madan af krig och angelägenheten af ett allmänt förswar, att bibehällandct af Rikets indre krafter, sch AidS. sch AS. prat. Llle Band. r-tzr-r.Afd. N:o -8. 4Z4 Dm Aplik. och den Civila Styrelsen blifwit till störrre delen förgäten.
Nu har det endast att vänligt ropa till sina gäster: » Låt sämja ge rum, vänta en stund, medan våra små tjänsteandar hinna torka af borden och taga bort de begagnade kärlen, innan ni slår er ned. » Skulle du, kvinna med det varma hjärtat, som vid många tillfällen visat, att du äger ett sådant, skulle du kunna, när du sitter däruppe i det trefna hemmet i Jockmock, omgifven af allt, som du äger dyrt och kärt, sända ut en hatets bannstråle — nej, och åter tusen gånger nej! Samma förhållande är det med oss! Tjänarinnorna och sedligheten. Den lilla uppsatsen » Träldomsmärke » i Idun n:r 33 bör genom sitt tänkvärda innehåll intressera hvarje sann husmor. Tjänarinnorna äro, eller böra vara, de också, medlemmar af den familj, hos hvilken de vistas. Är nu dessa familjemedlemmars uppförande ej överensstämmande med det som är rätt och passande, så kastar detta uppförande en skugga öfver hela hemmet. För öfrigt, den tjänarinna som ej sofver om natten, hon utför illa sina sysslor om dagen, och dessutom ger ett osedligt lefnadssält en allt annat än behaglig prägel åt hennes utseende ooh person. Mindre angenämt är det att se en ung kvinua gå omkring i ens hem med sömniga ögon och bleka, slappa drag. Det är just de icke anständiga tjänarinnorna, som ____ 1897 många familjer i småstäderna oeh på landsbygden ha att tacka för den där ofta förekommande oseden att manliga individer sent på kvällen eller på natten knacka på kökseller jungfrukammarfönsterna eller prata, skratta och föra oväsen därutanför. Detta oskick borde på det allra strängaste bekämpas af såväl husbondfolk som alla dem, som hafva till uppgift att skydda hemmens ooh ordningens helgd. Det gifves säkerligen i hvarje hem tillfälle för dess tjänarinnor, särskildt söndagseftermiddagarne, att några timmar sällskapa med vänner och bekanta, så att nattens och hvilans tid ej behöfver upptagas af denna förströelse. Hvem unnar ej gärna den som arbetar både hvila oeh nöje, men bådadera i rätt tid.
Af gravaliönslistan för innevarande år (mines, att inq varleringssumman uppginge: för Svea Lifgarde till nj/ 7.) Rdr; Andra Lifgardet 14^71 Rdr; Lifgardet till häst 9,354 Rdr och Svea Artillerit!» Regemente 18,728 Rdr. Dessutom besörjde staden inqvartering för Hofsta terne samt lemnade inqvartering åt Ingeifieiir-Corpsen, Topografiska Corpsen, Artillerie-Staben, General-Adjulants-Expeditionen och Lif-Bevärings-Regementet, Stadens å Södermalm varande Casern, som kostat öfver 100,000 Rdr, hade förgäfves blifvit erbjuden till begagnande af till inqvartering berättigade. Inqvarteringsverket hade äfven en Gisern på Norrmalm och ett Boställe för Chefen vid Svea Arlillerie-Regemente; äfvensom SecundChefeu för Svea Lifgardet^ ehuru lian, i egenskap af Öfverste-Lie utelia 111 i Regementet, uppbure inqvarleringshiedel, bebodde rinn i Caslenhofshuset, hvilka af inqvarteringsverket för sådant ändamål hyrdes, För att förebygga vidare utgifter och i händelse saken 1111 ej kunde i grundenlagslig ordning hos Rikets Ständer till behandling förekomma, yrka - Stals* samt Allm. Besv. och Oecon. Ut sk. Betänkande N:o i6. des, att iy66 oc!i *77^ Arens .Förordningar, angående, den förra Stockholm och öfrige Garnisonsorter, oell den senare Stockholm serskildt, mätte, hvad Stockholms i nqvarteringsbesvär an "inge, hållas i helgd, till dess de blifva af Kon."!. Mäj:t och Rikets Ständer opphäfne.
Hr Lagerstedt och Nils Nilsson, för uppbyggande af en ny kyrka i Chri stinaehamn 25,000: - „ Hr Tjernberg, för fullbordandet afStifls kyrkan i Hernösand 40,000: „ Friherre Hermelin, till Hi Ilska Skolan å Barnängen 50,000: 366,000' Summa 4,907,379: 33. 8. Härförutan äro både till Statssamt Statsoch Bancoeller Statsoch Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens handläggning öfverlemnade flere Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelser, äfvensom åtskilliga enskilde motioner, hvilka Utskottet ännu ej hunnit behandla, men sorn icke synas föranleda någon tillökning uti förestående beräkningar, enär de antingen angå dels anslag på Ordinarie Stats-Utskottets Memorialj JV.-o 61. 17 Ordinarie Stat, dels frågor, som inbegripas under förenämnde Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, eller ock äro af den beskaffenhet, att de icke upptaga några vissa summor eller erforderlige anslag. Beloppet af dessa sålunda ifrågasatte anslag har endast småningom, under Riksdagens lopp, blifvit Utskottet bekant, och Utskottet har, i följd häraf, ej förr än nu varit i tillfälle att någon fullständig uppgift i detta afseende Rikets Ständer meddela. Förestående beräkningar utvisa, att Riksgälds-Kontorets behållning ej på långt när lemnar tillgång till bestridande af de ifrågavarande utgifterne. Vid sådant förhållande, anser Utskottet någon annan utväg för frågans behandling icke finnas, än att antingen anslagen inskränkas inom för handen varande tillgångar, eller ock att sådane ytterligare beredas genom låns upptagande af Riksgälds-Kontoret. Utom de af Utskottet redan tillstyrkte anslag för en gång eller viss tid, hvilka Utskottet funnit för Statens allmänna behof oundgängligen nödiga, måste äfven en del af de nu ytterligare uppgifna behofven anses vara så angelägna, att deras fyllande icke ulan olägenhet och skada lör det allmänna kan uppskjutas, hvaremot större delen synes både böra och kunna stå tillbaka.
B'läth, Fries, Falleij, Maechel, Holm, Ståhl, Levin, Petre', Leffler, Luft* din, Forssberg, Hessle, Frodell, Malmberg, Olbers, Santesson, Rydin, Hahn, Hemberg, J. Winblad och Sjöblom; Hedervärda Bonde-Ståndet: Riksdagsmännen Olof Persson, Nils Insulin, Johan Peter Jansson, Jan Olsson och Eric Ersson från Stockholms \&x\, Anders Johansson, Anders Larsson, Anders Jansson, Eric Pehrsson, Nils Larsson och Johan Andersson från Upsala Län, G. A. Kolmodin och Per Isaacsson från Gottlands Län, Lars Jönsson, Anders Nilsson, Carl Gabrielsson, Anders Andersson, Samuel Andersson och Olof Olofsson från Östergöthlands Län, Anders Andersson, Eric Norberg och Eric Ersson från Westmanlands Län, Peter Persson, Daniel Danielsson och Nils Persson från Örebro Län» Olof Olofsson, Bengt Ericsson och Per Ericsson från Wermlands Län, Jon Jonsson, Olof Månsson, Ola Jeppsson och Gustaf Apelquist från Blekinge Län, Johannes Andersson, Peter Pehrsson, Anders Pålsson och Peter Jönsson från Jönköpings Län, Jöhan Jacob Rutberg och Pehr Henricsson från Norrbottens Län, Johan Larsson Wiklund,Olof Olof sson och Anders Normark från Westerbottens Län, Anders Brisman, Peter Ekbom och J.ars Larsson från Skaraborgs Län, Eric Ersson och Lars Gezelius från Stora Kopparbergs Län, Nils Magnusson, Per Jonsson, Samuel Jönsson och Peter Persson från Calmar Län, Sven Heurlin från Kronobergs