Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid bör man besinna, att det städse år Konungens Befallningshafvande och ofta Landshöfdingen personligen, som måste uttänka, framställa, förbereda och Utföra de allmänna economiska företag och anstalter, 6önJ skola leda till nyssnämnde stora och möjeliga resultat, hvilket framför allt annat, bör bibehållas i sigte när man vill ordna LändtRegeringrn; och upplysningsvis får jag här nämna några^af de vigtigaste omsorger, sorn i Sen 6 Martii. detta afseende åligga Landshöfdingen uti Norrbotten} de äro; ■ :o. Afvittrings^ befordrande, med hänsigt äfven till allmänningstrakters afskiljande från enskiltes områden, och dessi trakters in delande för Landtbruk, Bergshandtering, eller andre näringsgrenar. 2:0. Storskiftes ärendetes befrämjande. 3:0 Landets befolkande, medelst befordran af bosättningar å ödetrakter och jemn tillsyn å Nybyggare. 4:0. Nya vägars anläggande uppåt landet. 5:0. De allt tor stora Socknarnas klyfning och fördelning i smärre Pastorat, samt kyrkors byggande uppåt landet. 6:0. Strömrensningars befordrande, för att öppna tillgången till landets outtömliga Jernmalmsberg, stora skogar och flere resourcer. 7:0. Införande och stadgande af en sjelfständig bergshandtering inom Länet, med afseende tillika på Jernmalmernes begagnande för andre orter inom Riket. 8:0. Städers eller Köpingars anläggande för att lifva rörelsen inom det vidsträckta Landskapet. 6i4 Den 6 Mar t ii. Jag vet att att alla dessa vigtiga företag £ro började och under utförande, eller nu i fråga att verkställas. Den arealrymd, hvar inom de skola utföras, utgör föga mindre än 750 qvadiatmil; och då härtill kommer att Norrbottens Län, med en vidsträckt gräns emot Ryssland, fordrar jemnare uppmärksamhet, till lugnets och ordningens bibehållande, än annorstädes, tror jag det vara ostridigt, att Landshöfdingen i Norrbotten hvarken kan eli ler bör erhålla någon utvidgad verkningskrets.
Lån lill resterande Capital, Ordinarie Ränta och omkostnader, med tillhopa r,254 9 bär, uppå Baueo-Fiscdls-Embetets derom gjoida yr - 4 Banco-Utsk:s Memorial, N:o 95, tande, Lnndshöfdinge-Embetet i Elfsborgs Län. genom Utslag af den 28:de Januarii delta år, — alldenstund icke kunnat styrkas, att mera än 7 Tunne10 Kappland af de, vid ansökningen om Lånet, lill odling lippgifne 40 Tunnland voro odlade, — Slagt honom, i förmågo af 4 Gap. TJtsökningsBalken och to Gap. Handels-Balken samt Kongl. Kungörelsen den 3 November 1819, bland annat, att utgifva den Straff-Ränta, 692 Rdr 1 sk. Banco, hvartill Ilnfvudgäldenären gjort sig förfallen, för underlätet uppfyllande af sin odlingsskyldighet; men då, genom ett af Vice Commissions-Landtmälaren J. yl. Frumerie samt 2:ne Nämndemän Bengt, Ericsson och Å. Bulander, den 9 sistlidne Junii, meddeldt bevis öfver af dem samma dag hållen besigtning å den verkställda Odlingen, visat sig, att, ehuru drt Besigtnings-Instrument af den 28 Augusti 1820 (jinderlecknadt. S. P. Wennermark Comminister, J. Hallman> Krono-Länsman, Em.
Denna befolkning i en ort, som i allmänhot ej gynnades af synnerligt god jordmån, hade varit nödsakad att genom husslöjd eller gårdfari-handel förskaffa större delen af sina lcfnadsbehof; dock hade bristande kommunikationer hämmat utvecklingen af denna industri och nödgat innevånarne att mera egna sig åt jordbruket. Hemmantalet inom nyssberörde 1 härader utgjorde sammanlagde 1,500 mantal. Jordmånen vore visserligen icke af den beskaffenhet, att densamma i allmänhet kunde jemföras med de bättre lottade provinser i riket, men sednare tiders erfarenhet, hade likväl visat, att äfven härstädes kunde vinnas den ut veckling och förbättring, att en stor del af denna bygd i en icke aflägsen framtid skulle kunna exportera spanmål. För närvarande producerade Rcdevägs härad, Gällstads pastorat af Kinds, samt Årstads och Faurås härader spanmål utöfver eget behof; och såsom bevis på den uppmärksamhet, som fästades vid jordbrukets förbättring, bordo nämnas: att genom sjön Åsundens sänkning 1,000 tunnland sanka mader blifvit försatta i odlingsbart skick och till en del redan odlade; att undersökning fortginge om sänkning af Källsjön och Fegen i Kalfs pastorat, hvarigenom äfven 1,000 tunnland odlingsmark vunnes; äfvensom af Simmesjön i Svenljunga och Lcnghcms pastorater, hvarigenom 2,000 tunnland blefve odlingsbara; att genom aftappning och sänkning af Ramsjön i Faurås härad 4,000 tunnland dels redan blifvit odlade, dels vöre under bearbetning, hvarförutan en mängd större odlingstillfällen förefunnes till flere tusende tunnlands vidd, som för närvarande vöre obegagnade, men genom en väckt företagsamhetsanda ©tvifvelaktigt komme att bearbetas till ortens och landets fördel, om det hufvudsakliga hindret deremot, som läge i ortens aflägsenhet från sjöstad och bristen på alla kommunikationsmedel, undanröjdes.
Engång – apropos Genève – hade han tagit upp en proffotografi han just nyss fått derifrån och frågat damerna, om de tyckte den vara värd, att han bestälde flera af samma sort. Denna fråga diskuterade nu han och Alice med ett intresse, som vore den den vigtigaste i verlden. De sade icke en enda originel eller spirituel mening, men de blefvo vid att tala i det oändliga, blott för att få höra hvarandras röst, allt medan hon med armbågarne på bordet oupphörligt studerade porträttet och jämförde det med originalet. Det var ett äkta nordholländskt hufvud, blondt cendré med regelbundna drag, stor rak näsa, fasta, långsluttande kinder, liten fyllig mun, lätt sluten, och stark, något lång haka. Isynnerhet ögonen voro väl träffade, tyckte hon. De voro stora, väl skurna, med aflångt snitt och tunga, långfransade ögonlock, beslöjade och frånvarande i blicken. – Det är mycket bra, sade hon ändtligen afgörande och sköt kortet ifrån sig. Men – jag går inte ifrån det! – Ni borde ha skrattat litet. När mademoiselle Bock slutligen stilla satt och nickade, med hufvudet slappt på sned och hakan mot bröstet, båda de skrumpna händerna i kors öfver sin strama lastingsmage, – då stodo de båda unga midtför hvarandra i balkongdörren, ännu lifligt pratande, och utan att låtsa märka, att de voro så godt som ensamma. De försökte se ut för hvarandra, som de båda två vore fullkomligt omedvetna om mademoiselle Bocks stumma vädjan till deras sömnlust. Alice hade stält sig med ryggen mot ena dörrposten, hvilande bakåt, med fötterna jämfota framsträckta ett stycke längs tröskeln. Också hufvudet stödde hon – inåtdraget, så att hakan blef dubbel och bröstet starkt framhäfdt. Med skuldrorna tillbaka och händerna korslagda vid midjan, höll hon tätt åt sig en crèmefärgad, flossig chenillesjal med långa snibbar i kors nedåt kjolen. Snedt emot, i skuggan, ute på sjelfva den mörka balkongen stod han, – ena knäet stödt mot sitsen af stolen framför honom, lätt framåtböjd, med händerna på det stoppade ryggstödet.
Här kan dock endast bli fråga om att återge de viktigaste af dess ledande tankar. Föreläsarinnan hade ej bestigit talarstolen för att jämka sina tidigare uttalanden. Men hon ville medge, att h o n begått ett misstag. Hon hade förutsatt som själffallet - Töröken hvad som tydligen ej var det och hade därigenom blifvit utsatt för missförstånd, som hon ej drömt om. Hon hade velat spela slafvens roll vid triumftåget och ropa till segraren: K o m i håg att du är dödlig! Men hon ansåg sig ej därmed ha förtjänt misstanken för att vilja spänna hästarne från den segrande kvinnorörelsens vagn och påyrka att triumfatorn skulle stiga ned i dammet och vända tillbaka samma väg han kommit. Hennes ståndpunkt kunde i korthet återges så: Mannen har sitt speciella, af könet bestämda verksamhetsområde och kvinnan sitt. Hvardera har att söka framgången på sitt särskilda fält. Det är meningslöst att tala o m öfveroch underordning därvid lag. Likställigheten är den mest fullständiga könen emellan, då de icke uppträda som hvarandras rivaler, utan dela upp arbetsområdet så, att mannen i öfverensstämmelse med sin speciella begåfning ägnar sina krafter åt produktionen i idéernas riktning, medan kvinnan har sin styrka i känslolifvets intensitet och konkretion. Moderskapet och moderligheten äro hennes verksamhets högsta ändamål. Hvad hon därigenom ger är icke kraftförstöring, utan kraftutveckling i dess värdefullaste form, och den insats hon därmed lämnar i kulturarbetets tjänst, har sannerligen evighetsprägeln lika visst som mannens storverk. narrat dem att af falsk ambition öfveranstränga sina krafter; 4) försummat undervisningsfrågan, där dock den kvinnliga moderliglietskänslan borde komma till sin fulla rätt; 5) lockat kvinnorna massvis in på vissa arbetsområden, som händelsevis varit öppna, utan att undersöka om de passa därför; 6) lämnat underklasskvinnan utanför sina sträfvanden och därigenom ökat de sociala olikheterna; 7) underlåtit att egga kvinnorna till att göra det bästa möjliga af sitt eget patos och förledt dem att under arbetet ständigt snegla efter ett manligt ideal att eftergöra; 8) bidragit att minska aktningen för arbetet inom hemmet, samt slutligen 9) gjort sina anhängare dogmatiska och ytliga. Fröken K e y förklarade, att hon mycket väl förstod, hvarför rörelsen börjat och måst börja som den gjort.
,,,,,, „ af återstående skuld till Stats-Verket i och för erbållne försträckningar till Vesteroch Norrbottens Läns undsättning ,,,,,,, 91 a‘ undsättnings-skulderne i Norroch Vesterbottens med flere Län , , , , Svar pa åter rena lss w al otats-Verkets fordringar för und sättnings-anstaltcrne efter 1826 års missväxt; se Anmälan 149. ^ af prisskillnad för undsättningsspan mäl i Norrbottens Län; se Anmälan 152. „ af förskott till Mynt-verket å 10,000; se Anmälan 86. „ af Uddevalla Curhus-skuld till Medi cinal-fonden; se Anmälan 77. af Salpeters-fondens fordran hos Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori; se Anmälan 211. ^ af den brist, sorn uti 1835 års Huf vud-Bok å 7:de Hufvud-Titeln uppkommit i följd af förnyad prrescriptions-tid för uttagande af åtskillige i Räntekammaren qvarliggande aldre fordringar; se Anmälan 70. m af från Banken utgifne odlings-lån till aflidne Fändriken H. F. Ek och Kybyggarea F. PresteStåndet. Borgareståndet. å. V 40 v 40 b. 40 y 40 å. Cfi C fr3 i-w öo CO 3 CO >-•
Efter det, till följd af omförmälde Contracter, blifvit lyftade:: af Herr Hesse den io Ma/s i83y - B:co R:dr 100,000: och den 20 April samma år ytterligare „ „ 100,000: 900 000 af Herrar Schön & Bohnstedt den io Mars samma år - 200,000: af Handelshuset Carnegie & Comp. den 2 5 Mars samma år likaledes 200,000: Tillsammans
Min erfarenhet under den tid jag varit bancofullmäktig har visserligen hos mig stadgat den öfvertygelse, alt bankens privilegium att både kära och svara i Svea Hofrätt icke varit till någon olägenhet för dess motparter, hvilkas rätlegångsbesvär onekligen derigenom betydligen förminskats; men då man anför att detta står i strid med en allmän princip i Sveriges lag, att en hvar svarande skall stämmas till laga forum, så, efter man önskar det, vill jag icke sätta mig emot att denna princip äfven må tillämpas för banken, ehuru jag tror att dess debitorer och öfriga contraparter icke komma att vinna derpå; men att göra någon ytterligare förändring anser jag olämpligt, och anhåller derföre om bifall till sednare betänkandet. Jag hade väl önskat att redactionen hade mot slutet varit något klarare; men meningen torde icke gerna kunna missförstås. Stats-, Bancooch LagUtsk:ns mern. N:o 129 blef af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 12 sisth Dec. och den 20 dennes på hordet lagda utlåt. N:o 386, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtsk:s utlåt. Frih. Cederström, Jacob: Denna instruetion för R. St:s revisorer, som nu är föredragen för R. o. Ad., är i min öfvertygelse bättre än den förra; men jag hemställer till Ståndet, huruvida det kan vara skäl att nu företaga en gransk - Den i-j Januari t. m. granskning deraf oell besluta derom, enär det är troligt alt II. St. vid nästa riksdag, ifall de hvilande grundlagsätidringsförslagen i mer eller mindre mån I.lifva bifallna, finna nödvändigheten fordra utarbetande af en ny instruetion, och om det icke vore bättre att bibehålla den gamla med iakttagande af den nödiga rättelsen, alt man utesluter hvad som 0111 Hofcancellers-embetet finnes stadgadt oell i stället insätter vederbör, departements-cbef. Jag hemställer huruvida icke Ståndet skulle vilja instämma i denna åsigt. StatsUtskts utlåt.
Kan väl rimligtvis dessa enfaldiga framställningar om planer att uttömma Banken, om capitalisters tillställning mot Banken och mera dylikt, förleda sunda förnuftet, som så lätt måtte kunna beräkna den förlust, hvilken alla dylika åtgärder utan ändamål måste tillskynda dem, som skulle försöka det? Kan man ännu vara okunnig om, att hvarje lod silfver, som till Sverige införes, minst kostar 2 sk. B:co i omkostnader, och att ingen rimlig anledning förefinnes, att Den 9 Julli f. m. 63 det ej skulle vara lika dyrt, alt utsända? Är ej förlusten då 4 skper lod för den, som utförer det? Vili man ännu tala om de tider, då Riksgäldssedlarne utkörde SpecieMyntet? Hafva vi då ej redan visat genom våra beslut, att vi numera begripa, att Creditmynt ej får utsläppas öfver hvad reella Myntmassan tillåter? Jag måste tillstå, att denna fruktan kan jag ej bysa, och att Utskottens proportion 5 å 8 synes mig illa träffad. Att den är godtycklig, torde éj kunna nekas; ty, med half fond, har Rikets Ständers Bank redan så ofta och länge fullgjort sina vexlingsförbindelser, att deraf ingen anledning kan tagas. Men jag ber nu, att få ådagalägga, att Utskotten äfven räknat allt för godtyckligt. I Bankens real-valuta aro icke inräknade de i silfver förskrefne BancoLån, uppgående till 45o,ooo R:dr i silfver, samt således svarande mot nära 1,200,000 R:dr i Sedlar. Deremot är Sedel-förstöringen icke afräknad från Sedelstocken. Antagom den blott till 3oo,ooo R:dr inalles, så vore dock i,5oo,ooo R:dr att afdraga från de 29 millioner Utskotten antaga, såsom den nu utelöpande Bancooch Riksgälds-Sedelstocken. Återstår alltså R:dr 27,500,000.
Jemte bestämmandet af ett maximum för Bankens hela lånerörelse, ansåg Utskottet, att ett maximnm borde fastställas för hvarje serskild lånerörelsegren samt, af sådan anledning och uppå anförda skäl, tillstyrkte i 11 :te punkten, att ett maximum bestämmes för hvarje gren af den låinerö - Banco-Utskottets Utlåtande, Nio 44. reise, som banken kommer att bibehålla, dock under iakttagande, att då någon del af de fonder, hvilka blifvit anvisade för utlåning genom Handelsoch JS ärings-Diskonten, på Adier och publika papper eller pä Guld, Silfver och Jern m. m. under en eller annan månad, icke kunnat i någon eller några af dessa lånerörelsegrenar användas, Banco-Fullmägtige ega, att, för en tid af högst Tre månader, öfverlemna de varande behållningar ne till den eller de af ofvannämnde lånerörelse-grenar, som deraf äro i behof; med vilkor likväl, att, i händelse medlen derförinnan blifva för sina ursprungliga föremål erforderlige, desamma dä genast återtaga. Vid denna, af Borgare-Ståndet godkända punkt har anmärkts: att för Metallers belåning något maximum icke borde fastställas; att det vore orätt öfverflytta medel från'en lånerörelsegren till en annan, emedan, vid behof för det ursprungliga föremålet, penningarne möjligen kunde vara så fästade, att återtagandet blelve omöjligt, samt att stadgandet härom, hädanefter såsom hittills, möjligen föranledde till utsträckning af en lånerörelse, som'sedermeraicke kunde förminskas, samt att Handelsoch Närings-JDisconten borde uteslutas, emedan denne eljest skulle komma att absorbera en större del af den tillgång, som blifvit afsatt för metallers belåning. Då de Bankens sedlar, hvilka utgå i lån på metaller, likasom alla öfrige, kunna till uttagande af silfver användas, samt berörde lån jemväl kunna antaga naturen af stående, tror Utskottet det äfven i sådant hänseende vara nödigt, att ett maximum bestämmes för dylika lån.
Detta rattsinne var grundadt pb en allvarlig gudsfruktan, som tidigt utvecldades och bar priigeln af den tidens religiositet, den sorn fiitt sitt vackraste uttryck i Wallins gsalmbok. Inom privatlifvet tog rattskiinslan form af en utpraglad plikttrohet och offervilligliet i alla motande forhillanden, i hemlif, i .forfattarskap, i vanskapsforbindelser, i viilgorenhet, i allmanna uppdrag och forenades med en ihiirdighet, en nthBllighet, som .nastan alltid forde heme till mBlet. I hennes skrifter har detta rattskaffens sinnelag funnit ~nttryck pi m h g a staJlen, t. ex. i. berattelsen n Tvenne kvinnon, inford i 5: te &amp; rg. af ~ids1: rift ' for Hemmet, och sedan i det vackra versifierade stycket a Pal-allelem. PA bBda stallenn frnmhH.lles sanlnla tema: ytligheten af det viirldens domslut, som afgudar konstniiren men glommer v8lgoraren. Hennes fasthet behofdes vQ for att under de forsta stadierna af ema.ncipationspolemiken motverka fordoinarna om kvinnans osj&amp;lfst&amp;ndighet och vankelmod och har tryckt en p&amp;el af vederhaftighet pH. det reformarbete, for hvilket tidskriften vsr sprlkror. Rvinnororelsen bar i nggra afseenden tagit en vandning, som afven de mest skarpsynta ej knnnat forutse. Forr, och till en del annu, anse motstindarna, att kvinnorna efterstriif va ett onatnrligt och skadligt oberoende, att de aflas ofverskrida sitt verksamhetsomride och inkrakta y l mannens; att deras konlrurrens nedsatter llans arbetslon, o. s. v., ocb man tycker att deras preteationer borde afvisas.
Hvad beträffar den åsigt att för en institution med fästa lärare nödvändigt skulle erfordras bestämda åhörare, så finnes, till lycka för ungdomens studier, denna fordran icke ens vid våra universiteter uppfylld, emedan bevistandet af föréläsningarne äfven der är fullkomligt otvunget; men erfarenheten visar att goda föreläsningar öfverallt, och icke minst i vår hufvudstad, hafva en ganska fast publik; och det exempel College de France, med Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 301 sina 30 fasta lärareplatser, men icke en ”bestämd lärjunge”, lemnar, borde vara i detta fall lika lärorikt, som det är lysande. Det är denna trehundraåriga undervisningsanstalt, hvars ofantliga lärosalar knappt rymma den vetgiriga åhörareskara som plägar der församla sig, hvilken vetenskapen liar att tacka för flera af sina största triumfer. Hvad Fransmännen redan i 16:de århundradet insågo bör väl icke i medlet af det 19:de vara för Svenskarne främmande! Jag anhåller vördsamt om denna motions remitterande till Stats-Utskottet. Stockholm den 15 November 1865. C. E. Ljungberg. i\:o 129. Af Herr Engvall, Ålb., angående bestämmelser i fråga om vården af och kontrollen öfver till milda stiftelser anslagna medel. En flerfaldigt bekräftad och i många hänseenden sorglig erfarenhet har ådagalagt, att nu gällande bestämmelser angående vården af och kontrollen öfver de medel, som, samlade under en lefnad af idoghet och försakelse, blifvit till milda stiftelser donerade af menniskokärleken och patriotismen, äro långt ifrån tillräckliga; samt att bristfällig tillsyn mången gång haft till följd, att sådana stiftelser, af gifvarne afsedda till nödlidandes hjelp, blifvit till andra ändamål dragna eller rentaf förskingrade.
Ständers Bewillnings-Utskott wid Riksdagen i Stockholm den 28:de Martti i8io. S. DHerr Prosten OoÄor ^Vsllcivist inlemnade et af honom uprattadt ?roseÄ til ^ormulair för Herrar Kyrkoherdarne wid upgifterne til Bewillnings-lsxerintzarne, med begäran, at detsamma marte til de respeHive Standen medfölja Utskottets nu afgifwande ytterligare utlärande i Bewillnings-frägan; hwarjemte Herr voÄoru förklarade, at sedan Utskottet genom Votering fattat det beslut, at hwarken skattskyldige wörö pligtige at aflemna, ej eller 1axering8-Lommitteerne berättigade at fordra 8peci6cerim6e kormulLner. Herr OoQorn ej eller härmed asyftade något annat, än at detta Vormulair skulle fa tjena til en bepröfwad och gillad hjelpreda för den, som wille sig deraf begagna; och uplästes be^rde kormulmr, sä lydande: 1514 Den Zo Mars. ^ormulLir til Upgist wid Isxerlngen igio. För Ryrkoherdar: Den totala Inkomsten. lertisln io:den afStadsoch LandsFörsamlingen, oo Dr ester Marke» gängspris 00 Pass - Pengar, Qwickoch SmörTionde, Bonde af Bruk, Fiske och Sportler - oo Wederlag oo Tunnor, löst, ester Markegängs-pris med :6 tz. förhöjning. 20 Bostället, ehwad det pä Hrrenäe skulle iiplatits, eller warit satt pa hälftenbruk, ansedts gifwa 20 , — ^ Lummz tomi inkomst 00 Tillärna afdrag Underhall och Lön för HäjunKen 02 Lolumini8terr>8 Lön oo Dr, efter Mgrkegäng 02 ^ Summa afdrag oo
Naturhistoriska Riksmuseum, angående anslag till 148: 62. Neutralitets-kredilivet, angående utbetalning å 64. Nenningesund, angående en kanal vid 158: 30. Nora-Ervalla, angående lån till jernvägar mellan 176. » angående voterings-proposition rörande .219. Norasjön och Fåsjön, angående båtled mellan 158: 39 Norbergs jernväg, angående utsträckning till Dalelfven 235: 3. Nordiska språken, angående inrättande af en profession för . 148: 25. Nordell, 1 W., angående pension till 167: 18. Nordencreutz, Chr. Math., angående pension till 167: 25. Nordre eif, angående uppmuddring af • - 158: 34. Norling, S. A., angående pension till . 167: 32. Normalskola för flickor, angående inrättande i Stockholm af 148: 34. Norrforss, angående minimi-arrendet för fisket 26. Norrige och det inre af Jemtl.md, angående en kommunikationsled mellan .144. Norr i ges grundlag, angående utdelning af .70. Norselfven och Fryken, angående en kanal emellan . - . 158 : 36. Norström, Vilh., angående pension till - 167: 59. Norrtelje stad, angående anläggning af en större hamnbyggnad vid 158: 16. Norrviken, angående en kanalledning till 158: 31. Nyköping, angående anslag till skoloch gymnastikhus i .148: 104. Näsby , angående utbyte af . .21. Nätarens sund, angående brobyggnad öfver 158: 13. Nöbbelöf och Ottarps församlingar, angående kronotionde i .134. O. Odlingslån, angående anvisande} af medel från Riksgälds-kontoret' till 288. Officerare, angående utbetalning af innehållen aflöning till fångne 75. 46 Utlåtandets Nummer och Moment. Officerare, angående anslag till Officerare, som ingå i utländsk krigstjenst 76. » angående voterings-proposition i fråga om dito 229.
auction nphandlas med förbindelse för Enkrcpreneuren att kostnadsfritt lefwerera höet här i Stockholm; börandes sedermera den eller de, hwilka genom minsta budet ätagit sig denna leswerering och wist sig hafwa den samina behörigen fullgjort, frän StcuEonkoirer, dir arrende - Den 2 i December. 1459 medlen för samtclige Krono-ängame böra inga, fä upbära den betingade enlreprenade-summan. Slukeljgen har Utskottet ansett sig äfwen böra fästa sin upmärksamhct wid de siolter, räfse» och ökedagswerken, som arrendatorerne af Krono.ängar, efter hittills uprälkade arrcnde-contracrer haft rättighet att till höbergning 11 begagna, och lhwilke för Upsal» Kungsäng ensam urgä af ej mindre än 14 kyrko,sock, nar och omkring Z50 hela mantal samt, efter ett för ro är beräknadt medium, utgjort 400 stelter, ZZZ räfse, och rgoo öke dagswerken, dem Kronan, man ersättning af arrende innehaswaren, mäst betala med L sk. 8 r. slotter och 1 sk. 6 r:st räfse dagswerket, samt för hökörslen 4^ r. lastet till ladorne och r sk lastet till Flöttsund.