Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande dernäst Borgare-Ståndets vilkorligt! bifall till ifrågavarande så och ehuru något förhållande emellan metallisk Cassa och Sedelstock tor framtiden icke kommer att ega rum, samt i följd deraf nämnde Stånd möjligen icke får anses hafva gillat samma §: likväl och som de öfriga 3:ne Stånden i alla delar utan vilkor godkänt meranämnde §, torde i anledning af Borgare-Ståndets beslut någon vidare åtgärd icke vara erforderlig. 49 §, angående räntan och hypotlieket för de hos Riksgälds-Contorct upptagna lån, är afslagen af Ridderskapet och Adeln, som beslutat, det Banko-Fullmäglige skola förständigas, tilt lill inbetalning uppsäga berörde lån; men enär de öfriga 3:ne Riks-Stånden godkänt Utskottets framställning i nämnde §, lärer Ridderskapet och Adelns beslut icke föranleda till någon åtgärd iian Utskottets sida. 51 §, så lydande: alt maximilin för den del af Sedel och Vepositionsskalden, soia icke motsvaras af reela fonden, må fastställas till Tjugu Banco-Utskottets Memorial, N.-o 55. 15 Millioner R:dr Banko, är bifallen af Richler skåpet och Adeln, Rondesamt Preste-Stämclen, af detta sistnämnde Stånd likväl med förklarande, alt vid det i denna § föreslagna stadgande bör fogas det vilkor, att Banko-Fullmägtige bemyndigas öka sedelstocken, i händelse någon eller några PrivatBanker komma alt indragas; hvaremot Borgare-Stånclet ogillat besagde §. Då följaktligen 3:ne Stånd gillat förslaget i 51 §, lärer Borgare-Ståndets beslut icke föranleda till någon åtgärd; men enär Kidderskapet och Adeln, på sätt här nedan vid §. 57 närmare inheinlas, jemväl ansett, att det i förevarande § stadgade maximum kan komma alt ökas, lärer det af Preste-Ståndet beslutade lillå:?" icke kunna förfalla.
Äfvenledes blef nu beslutat, att Matts Qvists i Storhögen hustru, Maja Hindriksdotter, hvilken är både utfattig, sjuklig och svagsint, skulle af hela socknen njuta föda, vård och skjötsel, till en början ett dygn på röken och skulle början dermed ske i Österåsens by, emedan upplyst blef, att hon redan njutit sådan vård uti Storhögens och Långkälens byar. In fidem N. S. Edlund Uppläst och godkänt i allmän sockenstämma den 29 maji 1836 underskrifva N. Feltström Erik Svensson i Nygård Jöns Eriksson Andersgård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 29:de maji 1836. § 1. Justerades de 2:ne sista sockenstämmo protocollerne. § 2. Som fråga uppstått om kyrko byggandet skulle något lättas genom begagnande af hästar till stens framforslande, så öfverlades nu om denna sak, men emedan sockne männen ej tycktes kunna nyttja egna hästar, utan skulle nödgas köpa någon, som jemnt vid kyrkan underhålles, dels funno det svårt, ja nästan omöjligt, att under nu varande hö-brist, anskaffa nödig utfordring åt desamma, så beslöts slutligen, att med denna fråga skulle hafva anstånd, tills man framdeles finge se, hvad behofvet kunde fordra. § 3. På snickar Eds yrkande, att han ej kunde fortfara med snickrandet för kyrkans räkning, om ej verktyg honom bestodes, beslöts, att han skulle för kyrko-cassans räkning dels sjelf förfärdiga, dels anskaffa de nödigaste verktygen, hvaremot desamma, när kyrkobyggnaden voro slutad, skulle försäljas och betalningen tillfalla kyrko-cassan. § 4. Emedan drängen Erik Olofsson i Österåsen, som njuter försvar af socken, för att gå densamma med sitt arbete tillhanda, på tillsägelse att sig nu infinna, för att med snickeri tillhanda gå, väl så infann sig i socknestämman, men begärde ej blott 24 r:dr banco för dagen, utom kost, utan ock att hans broder
N:o 163, ang:de ifrågaställde extra Statsanslag till föremål, tillhörande Civil-depart:tets handläggning. 6:le punkten, ang:de anslag till kanaloch sluss-anläggningar emellan Philipstad och Sjöändans lastningsplats. Frih. Cederström, Rudolf, upläste följande: En lättad kommunikation i transportoch far-leden från Christinehamn till Bergslagsorlerne norrut är otvifvelaktig! af stor vigt, men det är af föga mindre angelägenhet alt, enär fråga är om Statsmedels anslående till understöd derför, noggrannt tillse det dessa medel pä ändamålsenligaste sätt användas lill ernående af det önskvärda syftemålet. Sådant synes mig icke vara fallet med det nu framställda förslaget om ett anslag af 65,000 ndr för en kanal emellan Philipstad och Sjöändan, eller rättare sagdt emellan Sjöarne Daglösen och Stora Lungen. Det egentligen vigtiga och gagneliga af ifrågavar. kommunikation borde väl fä anses vara att lätta fraktandet af tackjern och malm söderut äfvensom spanmål norrut, af hvilka förnödenheter betydliga qvantiteter årligen skola framforslas. Men förnämsta malmberget i dessa nejder är det s. k. Persberget. Dit kommer man icke förmedelst den föreslagna kanalen. För att ditkomma, erfordras en ytterligare jernvägsanläggning öfver det landbälte, som är beläget emellan Philipstad och sjön Yngen. Denna jernväg är visserligen påtänkt, men har ej ännu, mig veterligen, erhållit någon aktieteckning. — Det blir förmodligen en sednare omsorg, säger man. Jag förutspår också, att, derest R. St. förära kanalbolaget de begärda 65,000 r:dr, lärer framtida anhållan om nya anslag, nemi. för jernvägen, ej länge vänta på sig. — Beklagligen är äfven kostnadsförslaget för kanalen ej upgjordt med den, i min tanka, nödiga försigtighet, att man kan vara tryggad det dess påtagligen ganska låga kostnadsberäkningar skola kunna förverkligas. Den i öfrigt ganska skicklige Ingeniör, som ej längesedan upgjorde förslag om en sluss vid Knappforssen nptog den till 12,000 r:dr; medel erhöllos, men hvad hände?
Delia har också gifvit Utsk. anledn. att nedsätta den i och för undersökningar först föreslagna summa till det belopp, K. M. äskat; roen Utsk. har icke derföre trott sig böra frångå de af R. o. Ad. jemväl godkända motiverna för Utsk:s hemställan, i afseende å den större summans anvisande för undersökningarnes verkställande. Det är nemi. klart, att ju grundligare dessa undersökningar blifva, desto större fördel kommer samhället att deraf skörda. Att således inskränka dem lill endast det topografiska och tekniska, torde vara mindre lämpligt, ty det synes vid jernvägars anläggande vara ej mindre angeläget, att äfven taga i betraktande statsekonomiska förhållanden, eller sådana omständigheter, som stå i sammanhang med industriens utveckling och rörelsens riktning i de orter, hvarigenom banorna skola komma att gå, hvarförutan noga afseende bör fästas vid de vattenkommunikationer, som redan finnas, och de landsvägar, som genomlöpa landet. Det år af mycken vigt, att misstag vid ifrågavande dyrbara kommunikationsmedels anläggande i möjligaste måtto undvikas, och derföre tror jag ej, att man här vid lag bör låta leda sig af en småaktig sparsamhetsanda, som man sedermera torde få skäl att ångra. Till följd af denna åsigt, har jag inom Utsk. sökt verka för bibehållandet af det första anslaget, eller 100,000 R:dr, men då 3:ne RiksStånd ansett summan böra inskränkas till det af K. M. föreslagna beloppet, hvilket äfven torde, åtminstone under nästa staisregleringsperiod, möjligen vara för ändamålet tillräckligt, har hvarken jag eller någon annan ledamot af Utsk. anfört reservation emot denna punkt, enär vi ansett hvarje splittring i denna samhällsvigtiga fråga böra så vidt möjligt undvikas. Af samma skäl vågar jag hemställa, att R. o. Ad., med frångående af sitt förra beslut i denna del, behagade bifalla Ulsk:s nu gjorda förslag. 202 Den 1 November f. m. Hr von Troil, Sam. Gust.: Då denna fråga förra gången här afhandlades, tillhörde jag deras antal, som förordade, antagandet af Ulsk:s förslag, alt 100,000
Jag anförde vidare att under diskussionen öfver detta lagförslag mötte det motstånd såväl i Deputeradesom Pärs-kammaren, då man fruktade att derigenom skulle blifva inskränkt den hvarje medborgare genom lagen tillförsäkrade religiösa friheten; men i följd af yttrande af ministéren, att det naturligtvis icke kunde vara frågan om någon inskränkning i sådan frihet, föll det amendement, som var gjordt för att i denna klubbla gfå en mellau-mening, hvarigenom sammankomster för religiösa ändamål undantogos från denna lagstiftning; och på förkastande af detta amendement hafva domstolarne grundat sina domar, emedan, heter det, så mycket säkrare lagen kunde tillämpas på religions-sammankomster, som de framställningar, hvilka i kammaren blifvit gjorda, för att få in ett undantag för dem, blifvit förkastade. De hafva icke uppgifvit skälet, hvarföre de förkastades, utan endast sagt, att, som det undantag, hvilkat blifvit föreslaget för religions-friheten, förkastats, så bevisar det att 1834 års lag bör tillämpas äfven på religiösa sammankomster; hvarigenom dessa således blefvo ytterligare begränsade. Derefter har vidare kommit ett dekret af den 25 Mars 1852, som i 2:dra artikeln säger att 291, 292 o. 294 art:ne af code pénale och 1, 2 o. 3 artme af klubblagen äro användbara emot alla sammankomster af hvad beskaffenhet som helst. Derigenom togs sista steget, som möjligen i den riktningen kunde tagas, nemi. att tillåtelsen till sammankomster är lagd i ortmyndighets händer. När de samlas, till hvilket antal som helst och under hvilka omständigheter det sker, så beror det alltid på en ortmyndighet att skingra dem och att straffa deltagarne. Tillämpas nu detta på religiösa sammankomster, måste jag hafva rätt deri att det icke är möjligt att komma längre i religiöst tvång; ty det är naturligtvis ingenting att tacka för, det katholiker, som utgöra det största antalet i landet, icke hindras i sin religionsutöfning. Men om lagen tillämpas på alla andra sådana religiösa samfund, äfven dem hvilkas religion är af staten erkänd, då måste jag hafva rätt.
Bet värsta som kunde hända, vore att de gamla anslagen komme att ytterligare ett år fortfara. Det kan ej förutsättas, att något Stånd skulle med flit draga så ut på tiden, att angelägna anslag ieke komme att afgöras; men skulle så inträffa, har Regeringen ett korrektiv deremot, nemi. att sammankalla urtima riksdag och då göra Propos. derom, och jag tror att det Stånd, som tvang Regeringen till ett sådant steg, skulle ådraga sig en så allmän ovilja, att försöket icke förnyades. Med hvad jag nu anfört emot den af Hr Nordenfelt yttrade farhågan, att ärenderna icke skulle kunna medhinnas inom den bestämda tiden af fyra månader, tror jag mig äfven hafva besvarat Hr von Köchs anmärkningar i detta afseende. Jag skulle för min del visserligen icke hafva något emot att det lemnades K. M:t och Rikets St:r tillfälle att förlänga riksdagen, om så behöfdes, men just denna tidens fixering till fyra månader, utan möjlighet af förlängning, är nödvändig för att förslaget må kunna gå igenom. Hr Nordenfelt har anmärkt, att folket i landsorten ej är vän af vära riksdagar och att de ej komme att med välbehag mottaga underrättelsen om den ifrågav;de förändringen. Att sluta af de ledamöters af BondeSt:t åsigt, hvilka sitta i Konst.Utsk:t, tror jag att Hr Nordenfelt misstagit sig. Man bör icke glömma att tre af de förslagne årliga riksdagar tillsammans icke blifva längre än en af de nuvarande. Hr von Koch har anmärkt emot förslaget, att Konungen borde tilläggas rätt att genom påbjudande af nya val under de 3 åren vädja till folket. Jag ber då att få fästa upmärksamheten derpå, att hos oss är förhållandet helt olika mot i andra konstitutionella stater. Vår representation är nemligen sammansatt af 4 Stånd, representerande 4 särskilda klasser af medborgare. Hvad först be* träffar R. o. Ad., hvars ledamöter äro sjelfskrifne representanter, är klart, att den ifrågasatta förändringen icke kan inverka på detta Stånds sammansättning.
Sedan vid 1840—1841 års riksdag, i sammanhang med fattadt beslut, att den på 15 års tid af rustoch rotehållare vid indelta arméen åtagna och från 1830 års början utgångna mötes-passevolans-afgiften till Kronan, för manskapets underhåll och sjukvård under möten, marscher och mönstringar, skulle med 1841 års början upphöra och anslag till indelta Arméens vapenöfningar å riks-staten uppföras, Rikets Ständer jemväl beslutat, att till Kongl. Maj:ts -fria disposition öfverlemna den af besparingar bildade så kallade nya mötes-passevolans-fonden, att gemensamt med den gamla och 1829 års mötes-passevolans-fonderne, efter Kongl. Maj:ts nådiga godtfinnande, användas för behof, hvilka redan af dessa tillgångar fylldes och vidare kunde uppkomma i och för så väl värfvade som indelta Arméens vapenöfningar, och dermed gemenskap egande utgifter; saint tillika i underdånighet anhållit, att Kongl. Majt täcktes anbefalla omförmälde trenne fonders sammanförande till en enda fond, hvars förvaltning och räkenskaper finge, i likhet med hvad i afseende på alla andra af allmänna medel bildade kassor egde rum, blifva underkastade Rikets Ständers och deras Revisorers granskning, har Kongl. Majt, genom nådigt bref till Krigs-kollegium den 24 Juli 1844, förordnat, att ofvanberörde trenne mötes-passevolans-fonder skulle till en enda fond förenas, under förbehåll, bland annat, att den granskningsrätt, som blefve Rikets Ständer och deras Revisorer medgifven, icke finge föranleda eller begagnas till inskränkning af Kongl. Maj:ts höga rätt att, enligt Rikets Ständers eget uttryckliga förklarande, om de sammanslagna fondernas användande ändamålsenligt och efter godtfinnande i nåder förordna. — 75 — Räkenskaperne för revisions-året äro granskade i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning och utvisa följande förhållande: Debet. Balans från år 1855: Utiånta medel 287,137: — 10.
Och har motionären tillika fästat uppmärksamheten å det förhållande att, då vi lyckligtvis ega allvarsamma lagar emot missbruk af brävinsförsäijning, finnas andra spirituösa drycker, hvilka enligt motionärens tanka äro mångdubbelt skadligare än bränvinet, emedan de föra till samma mål, nemligen rus, och kosca många gånger mera, emot hvilkas allmännare spridande jemväl vore nödigt att sätta någon gräns; i betraktande hvaraf och då dertill lomme, att församlingarne, enligt fatligvårdslagen, måste ovilkorligen besörja fattigvård för alla deras innevånare, utan afseende, huruvida desse varit nyttiga eller skadliga för samhället, motionären ansett sig ega fullt skäl att föreslå den ändring uti ifrågavarande §, ”att det må bero antingen på sockennämnden eller i sockenstämma afgöras, örn någon dylik ”handel, som den förutnämnda., får inom samma socken anläggas eller ej, ”och följaktligen afgöras, huruvida de redan anlagda må tillåtas fortsätta J’eller icke." Uti denna motion hafva riksdagsmännen Jöns Ersson, Anders Erlander, Elof Andersson, Anders Andersson och Petter Erikssonalla från Wermlands län, instämt. Utskottet, som icke kan instämma med motionären deri, att sockenstämma eller sockennämnd skulle kunna till kraft och verkan upphäfva redan gifna resolutioner å handelsrättighet på landet, anser deremot, lika med motionären, billigt, att kommunerna ega beslutande rätt i frågor om nya handelsbodars anläggande å landet, så att tillstånd dertill icke må af Konungens befallningshafvande meddelas, förrän kommunen haft tillfälle att yttra sig så. väl öfver gagneligheten af handelsrättighetens medgifvande, sorn öfver sökandens frejd; hvadan Utskottet tillstyrker att Rikets Ständer hos Kongl, Maj:t iunderdånighet anhålla, att Allm, Besvärsoch Ekonomi-Vtskollels Betänkande, N:o 97.
Utdrag af Protokollet, hältet i Borgare-Stäm dets kteuurn wid Riksdagen i Stockholm ben 29 Aug. lLvH. S. O. Efter upläsande af Högtofl. LagrUtr jkottetS Betänkande, i anledning af Kongl. Majus Nädiga Proposition, om uphäfwande af det i Kongl. Förordningen den 26 Januarii i8Q2 stadgade straff för afsägelse af Adelskap eller nägon Riddcrskapet och Ädeln tillhörande rättighet) fann Borgare-Stänbet, uppä be af Kongl. Maj:t Rädigst äberopade skäl, sig böra samma höga Proposition, för sin del, i under, dänighet blfÄla; Hwilket de respcttive Med-Ständett och Utffottet härigenom wördsamt och wänligen comrnuniceras ffulle. 57c tupra. Lx krotocolio Isi. ket orton. Utdrag af Protokollet, hället i Borgarcständetklenum wid Riksdagen i Stockholm bert 2gc Augusti 1329. S. D. Med bifall till Hbglofl. Lag - Utstöts tetö yttrande i ProtocollS - Utdrag den 9 dennes, aa» Tredje Band. 7, 8. gäm» go Den i September. gäende af Herr Prosten Doctor Mallqvist föreslagen ändring uti Kongl. Kungörelsen den December 1788 om FörsamlingarneS styldighet, att underhälla sädane frän andre Församlingar inflyttade personer, hwilke sedermera blifwit wanföre och oförmögne att sjclfwe kunna stg försörja, beslöt Borgare - Ständet, att denna fräga, säsom rörande en allmän Hushällnings-anstalt, skulle till Allmänna BcswärS - och EconomieUtskottets handläggning remitteras. Härom kommer de respective Med-Stäaden samt wälbrmäldtc Utskott att underrättas genom detta Utdrag af Protokollet, llc tuxra. Lx krotocolio. I. lk. keterlon.
Dessutom anser jag ofördelaktigt för Banken, att belåna tack jernet efter det pris, som Bergsoch KammarCollegierne årligen åsätta Kronans tionde tackjern, emedan hvar man vet, att desse Collegier ständigt höja priset, och att det betydligt öfversliger det Mäklare-Attesterne kunna innehålla; och det således är mycket möjligt, att det gångbara priset kan falla under fdelar af det för tiondetackjernet bestämda, hvarigenom ny förlust skulle Banken tillskyndas; men såsom den vigtigaste anmärkningen af alla får jag hemställa, om, då vi blott hafva en Lånebank, det blir någon vinst för rörelsen i allmänhet, att göra Banken till en lånerörelse för alla inländska rudimaterier. I detta fall måste jag, hvad jag eljest högst ogerna gör, tillstyrka att Staten uppträder som förmyndare för enskilde, och icke inlockar näringsidkare i vidsträckte företag genom aspecter till lån, då varan icke betalas efter hvad egaren tycker den vara värd. Jag känner personer, som, för att få deras säd bättre betald 1 Mars månad, uppskjuta försäljningen, och i stället upplåna penningar mot högre ränta, än som motsvarar vinsten på prisskillnaden. Så skulle det äfven gå med tackjernsbelåningen. I öfrigt är tackjernet i de orter, der det tillverkas, ansedt för så god pant, att penningar derpå icke bö - Den i4 Augusti c. ni. ra saknas. Af alla dessa skäl tillstyrker jag afslag å förevarande Utlåtande. Herr Tham, Wolrath: Så vida Rikets Ständer ej vilja tillåta tackjernet blifva en exportvara, i hvilket fall jag gerna vill medgifva belåningsrätt, kan jag icke annat tro, än att långt ifrån alt en sådan belåningsrätt vore nyttig, skulle densamma blott blifva ett skadligt medel i köpmännernas bänder att uppstegra prisen. Jag skulle ändock bifalla belåningsrätten, om jag ej vore fullkomligt öfvertygad, att Bankens säkerhet derigenom äfventyrades, i händelse jernet belåntes på Uppstadsvåg.
M. åt egare af sådane hemman i Nåder förunna, att, inom viss lämplig af E. K. M:s Befallningshafvande bestämd och kungjord tid, söka räulans nedsättning, till likhet med andra räntebetaland 44 6 Expcditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse N.-o 2$2. hemman; att, till betäckande af den brist, som genom så beskaffad räntenedsättning inträffade för de ränte-tillskott-tagande Ruslhållarne, kunde, jemte Kronans behållna indelningsöfverskottseller reservräntor, som hittills utgjort omkring 5o R:dr, användas de i Blekinge vid 1826 års extra roteringsjemkning tillkomne ungefärligen a5 nya ordinarie rotar, genom erläggande för dem af en efter markegång rustningskostnaden motsvarande vacanceafgift, i hvilket fall dessa anslag borde från och med nästinstundande år komma gamla båtsmansindelningen till godo, samt under E. K. M:s Befallningshafvandes och serskild af Rusthällarne sammansatt Directions vård och förvaltning, ti‘*s vidare helt och hållet och i framtiden, så vidt de erfordrades, Jisponeras och förräntas lill understöd för Blekingska båtsmanshållet, efter Reglemente, som E. K. M:s Befallningshafvande borde i underd. föreslå; och har E. K. M., sorn sålunda för Sin del i Nåder ansett den yrkade jemkningen i Blekingska båtsmanshållet böra till vägabringas endast genom en på ofvannämnde sätt förändrad liqvidation af reservoch öfverskotts-räntorne, velat så väl deröfver, som angående dispositionen, till understöd för samma båtsmanshåll, af de vid 1826 års extra roteringsjemnkning i Blekinge, tillkomne omkring a5 nya båtsmansnumer, i Nåder inhemta Rikets Ständer underd. yttrande, hvarjemte E. K. M., i sammanhang med förevarande fråga, i Nåder tillkännagifvit, dels att E. K.
Kronovärdie å den Strömsholms Stuteri anslagne,hittills såsom Anordning utom Stat utgående.Ordinarie Ränta, och hvilken, enligt K. Propositionen, hädanefter kommer att å Stat uppföras med 1,001: 10.9. Summa Kronovärdie 253,020: 21. 2. hvaraf utgår i Blekinge, Skåne och Bohus Län, utan Markegångs förvandling 93,982:21.10. Återstoden 25g,o37: 47-4- sorn efter förvandling utgöres, beräknas här, till vinnande af någorlunda likhet med det blifvande verkliga beloppet, förslagsvis 5 gånger tagen med . Den öfriga delen af Ordinarie Räntan, som är StatsVerket behållen, och i penningar efter markegång inflyter, upptages till 4l4>ooo: Äfven hitföres, på sätt i K. Propositionen föreslagit är, de under namn af indra"ne. och bespardc MilitiaLöningsoch BostallsRäntorj hittills under särskild Titel (N:o 19 i Tableaun) ingångna medel 83,000: ^ oQo, Den härå förekommande minskning mot hvad i K. Propositionen upptages, härrörer derifrån, att Markegångsvärdet gooo R:dr å Strömsholms Stuteris nu på Stat uppförde Hemmans räntor, deri blifvit hänförde till den behållne i stället för den indelte delen af Ord. Räntan, och hvilket här blifvit rältadt. 2:0 Af rads Spannmålen , eller den från Ordinarie Räntan afskiljde StatsVerkets behållne spannmål, som för 1826 utgjort 34,889 T:r 7 kpr, hvari något Hafra är inräknad, anser Utskottet kunna upptagas med 100 T:r utöfver de 34,3oo T:r som K. Priset å Spannmålen, somafK:gl.
När nu det Stånd, nemi. BondeSt., som frågan närmast rörer och som ej kan sägas icke förstå sitt intresse, bifallit Utsk:s betänk., som synes välgrundad! samt BorgareSt. upptagit och besvarat alla inkast, som dervid blifvit gjorda, så kan jag ej annat än tillstyrka R. o. Ad. att förena sig med de i Stånd, som redan godkänt denna del af betänk., och skulle högeligen beklaga, om någon åsigt eller något intresse vore sådant, alt det kunde göra om intet delta StatsUtskrs arbete. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Det kan visserligen sägas i allmänhet och med skäl, att skatterna böra utgöras i penningar, emedan detta liqvidations—sätt är lättast. Men inom vårt land förekomma så många särskilda, deremot stridande, omständigheter, att de hittills hafva hindrat ett sådant förhållandes utsträckning till alla utskylder. Jag tror icke att dessa omständigheter nu hafva upphört, utan att de fortfarande äga den gilllighet, att utskyldernas erläggande på samma sätt måste ännu en längre tid fortfara. Dea olägenhet, som räntornas erläggande in natnia medför, är den allmänt bekanta, sorn väsendtligen anföres, nemi. de prejerier, sorn kunna af räuletagarne utöfvas mot räntegifvai ne. Att dessa missbruk äga rum, måste erkännas; men om de äro så stora, att de uppväga de olägenheter, som förändringen skulle medföra, det måste jag betvifla. En talare har yttrat att BondeSt. bifallit betänk.; och emedan dess fleste medlemmar äro räntegifvare, så borde deraf följa, att äfven R. o. Ad. skulle i bifallet instämma. Jag tror alt hvarje Stånd, emedan det utgör en del af Svenska folkets representanter, bör sjelfständigt för sig öfverväga icke blott räntegifvares utan äfven räntetagares rätt och bästa, således icke se saken blott på den ena partens sirla.