Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då icke desto mindre Utsk:t upgifver att fröken Pauli är 71 år gammal, så torde K. o. Ad. finna att dessa förhållanden sakna öfverensstämmelse sins emellan, hvarföre jag anhåller om uplysning i detta hänseende. Hr Montgomery: Hvad de genealogiska tabellerna i detta fall innehålla, är mig obekant; men vid motionen var fogadt ett intyg af pastorsembetet i Linköping, som uptog allt hvad Utsk:t i denna punkt anfört. Då man icke kunde antaga att betyget var förfalskadt, så höll man dermed till godo. Beträffande motiverua för bifall till motionen, så lago de dels i General Paulis utmärkta förtjenster och dels det efterlefvande barnets nödställda belägenhet. Dessa motiver hafva i andra fall verkat bifall, hvarföre jag hemställer, att sådant äfven nu måtte blifva händelsen. Efter härmed slutad öfverläggning samt uptagande af de gjorda yrkanderne å dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts förey:de hemställan, blef propos. på bifall till den,samma framställd och besvarad med flere ja jemte ett eller annat nej; hvaruppå ja förklarades haft öfvervigten. Hr Printzensköld: StatsUtsk:t har erkänt, att Öfverste Ström uuder sin långvariga lefnadsoch tjeustebana gjort sig förtjent om fäderneslandet. Pland lingarne uplysa vidare, att, ehuru någon behållning förefinnes i boet, denna dock icke är så stor, att enkan deraf kan erhålla sin bergning, hvadan hon befinner sig i en ganska bekymmersam ekonomisk belägenhet. Motiouären, Landshöfdingen v. Troil, i hvars residensstad Ström större delen af sin lefnad vistats, och som sålunda noga känner enkans omständigheter, har föreslagit att pensionen måtte bestämmas till 5 00 rdr. Att StatsUtskit då nedprutat denna enl. min åsigt ringa summa med 100 rdr, synes mig ådagalägga en måhända nog långt drifven sparsamhet, då Utsk:t deremot i andra punkter af detta Be - Den 29 Augusti f. ra. 3X3 tänk. visat prof på motsatsen.
Julia i Shakespeares » Romeo och Julia », Phédre i Racines sorgespel med samma namn och Margareta i Göthes Faust — se där roller, som Ristori inöfvade med Anna Zetterberg och som hittills legat lagrade för vår räkning likt ädelt vin. Efter att under ett besök i Sverige hafva vunnit både publik och kritik genom sitt nobla och själfulla återgifvande af drottningen i Victor Hugos » Ruy Bias » och af Rose Morel i Francois Coppés » Pater Noster&gt;, återvände Anna Zetterberg till Paris, där hon utförde Francillons roll inför pjesens författare Alexandre Dumas, som själf gaf henne repliken och uttalade sin lifliga tillfredsställelse med utfö- randet. Försedd med rekommendationsbref från svenske ministern Åkerman, som visat henne mycken välvilja, begaf hon sig därpå till London, där hon grundligt stnderade engelska språket samt förberedde sig att på detta utföra Ibsenroller inför londonpubliken. Aftal var redan träffadt rörande hennes uppträdande på Drury-lane-teatern i » Frun från hafvet » och » Francillon », kostymerna voro beställda och repetitionsdagen utsatt — då dog hastigt teaterns direktör, och planen gick om intet. Från London reste Anna Zetterberg öfver Paris till Köpenhamn, där det efter många underhandlingar tilläts henne att uppträda i » Francillon » på kungliga teatern. Kritiken berömde hennes känsla samt goda skola och goda diktion, och från bröderna Georg och Edvard Brändes kom henne det mest älskvärda bemötande till del. Denna vinter har hon tillbragt i sitt hemland. Oss förefaller det, som om stunden nu vore inne för Dramatiska teatern att genom ett engagemang försäkra sig om Anna Zetterbergs fina och själfulla, under trägna och samvetsgranna studier samt ovärderlig ledning mognade talang. Som en af våra förnämsta tragiska skådespelerskor har hon j u för länge sedan dokumenterat sig. I D U N 1899. VÅRSÅNG. TILL EN FREJDAD SAMTIDA SKRIFTSTÄLLARINNA. Med ett regnstänk öfver alen, med en gullvifsknopp i dalen, med en bäck, som sprängt sitt tvång mången gång väcktes vårens blomstring skön liksom på vårt hjärtas bön. H ÖR, isarne brista!
* Ukrainofilerna äro ett literärt parti, hvilket sträfvar efter själf-ständighet for det nationella lifvet och särskildt likaberättigande for det nationella språket i Ukraine (d. v. s. Lill-Ry saland), hvilket är af regeringen förbjudet. * * Denna period i det ryska sammhällslifvet utgör föremålet för en af hans bästa skildringar i novellen » Den förlorade sonen » .tionella arbetareassoclationen i New York ock h&amp;fVa besökt fader Noyes ’ perfectionistsamhälle, valde de sig en plats på Kansas ’ prärier och grundade där ett kommunistiskt Iaadtaamhälle, hvarest den blifvande författaren ifrigt mjölkade kor och idkade kokkenat i församlingens gemensamma kök. Den revolutionära rörelse, som uppstod i Ryssland 1874, kallande honom bort från dessa fredliga sysselsättningar och han skyndade till Petersburg. Här uppträdde han första gången såsom författare med skizzer från lifvet i Amerika. Hufvudsakligen egnade han sig emellertid åt politisk verksamhet i hemliga föreningar. 1876 deltog han i befriandet från fängelset af två af de mest komprometterade i den berömda processen mot de 193, fredsdomaren Kowalik och öfverrättsrådet Wojnaralskij. Båda ftngarne stego under natten lyckligt ned från femte våningen med hjälp af sammanbundna lakan, men upptäcktes vid nedkomsten af en berusad officer, som händelsevis for förbi. Bland de unge män, som man vid tillffcllet lyckades arrestera var äfven Matschtet. I gendarmeförvaltningen stäldes till hvaije anklagad den frågan: &gt;har ni varit i utlandet? » » Och hvilka voro edra bekanta där? » — det gäller att spåra upp roten och trådarne, såsom den bekanta satirikern Stschedrin uttrycker sig. — Furst Bismarok, marskalk Mac Mahon, påfven Pius IX .. svarade Matschtet kallblodigt. — Det var rätt aristokratiska bekantskaper ni haft, anmärkte förhörsdomaren hånfullt. — Ja, jag har inte alltid haft bekantskap med endast sådana, som ni, herr domare, svarade den häktade.
Att utom denna flotta Sverige äfven bör hafva en annan, dels för att skydda handeln och dels för att på främmande haf visa vår flagga, är naturligt; likväl torde antalet af dessa fartyg i början blifva ganska ringa, ty företrädesvis måste vi rikta våra bemödanden på att få ordnadt försvaret af våra kuster, och sedan detta väl blifvit bringadt i fullständigt skick, så må det andra, visserligen ganska vigtiga, men dock sekundära intresset tillgodoses. Jag bär i få drag framställt mina åsigter om ordnandet af vårt sjöförsvar. Detta kan måhända anses djerft utaf mig, men i en så vigtig fråga som denna, är, såsom jag nyss nämnde, hvarje tanke som uttalas af betydenhet. — Och nu, Mina Hrr! innan jag slutar, ännu några ord. — Från gamla tider bar blifvit sagdt och omsagdt, att Sverige till sitt försvar egentligen bör räkna på den styrka, som det till lands kan uppställa, oell att flottan i det hänseendet endast bör betraktas såsom stående i andra rummet. Jag hoppas visserligen alt vår armé, understödd af folkets fosterlandskärlek, skall kunna värna vårt land, men vi må betänka till hvad pris detta sker, derest en landstigning kan verkställas på våra kuster, ty i sådant fall är det klart att fienden kan landsätta en styrka vida större än den vi i bast kunna hopsamla, och äfven om vi slutligen kunna besegra honom, så blifva dock striderna härda och långvariga och många landsdelar blifva sköflade. Må man derför icke sky några ansträngningar att söka att förekomma detta, ty hvad en strid inom våra landamären kostar, kan icke med millioner ersättas. Af hvad jag nu yttrat följer att jag gerna skulle hafva sett det Stats-Utsk:t tillstyrkt icke allenast bela det anslag, som K. M. begärt, utan äfven den tillökning deri, som blifvit föreslagen af enskilda motionärer.
R:dr 64 öre afskrifvas; hvaremot redogörareu ålades att betala dels en balanserad post å 59 R:dr 44 öre, oafkortad, dels af det återstående beloppet, som utgjorde 121 R:dr 51 öre, så stor del. sorn skolat utan ;förmånsrätt belöpa, om beloppet blifvit i Konsistorie-notarien Gustafsons konkurs bevakadt. Detta Kongl. Kammar-rättens utslag, som af skolkassans redogörare hos Eders Kongl. Majit öfverklagades, blef, såsom af bilagda vidimerade afskrift synes, af Eders Kongl. Majit, genom nådigt utslag af den 30 November 1858, faststäldt. Enligt hvad hos Kongl. Kammar-rätten blifvit styrkt, utgjorde utdelningen i förenämnde konkurs 24,8032 procent, och till följe häraf aflemnades, såsom räkenskapen utvisar, till Läroverkets kassa genom Lands-kontoret i Wisby såväl förenämnda 59 Ridr 44 öre som ock 30 Rrdr 25 öre, eller 24,8932 procent af 121 Ridr 51 öre; hvilka 89 Ridr 69 öre, tillsamman med de af Konsistorii ledamöter erlagda 49 Ridr 92 öre, utgöra de kassan, för de till afskrifning anmälda posterna 247 Ridr 51 öre, tillgodokomna 139 Ridr 61 öre; hvarefter resten, 107 Ridr 90 öre, för hvilka ingen ersättning kunnat vinnas, blifvit ur räkenskaperna slutligen afförda. Med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärdar, Storniäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, Wisby den 21 December 1860. Cari Cramér. Afskrift af det uti Landtränteri-specialräkningen för ar 1858, pag. 1,144 etc., intagna transsumt af Kongl. Majits utslag öfver af Rektorn vid Wisby Lärdomsoch Apologist-skola Cramér i underdånighet anförda besvär.
Beträffande yrkandet att besluten ej skulle gälla för dem, som deri ej deltagit, så skulle detta alldeles tillintetgöra alla Sockenstämmobeslut, ty om en viss summa penningar behöfdes till Kyrkoreparation, sjukeller fattigvården i en Församling, eller något annat ekonomiskt behof, och uträkning göres af hvad en hvar bör för ändamålet betala; så skulle sammanskottet blifva otillräckligt, och afsigten förfelas, i fall de från Sockenstämman frånvarande fingo undandraga sig afgiften, helst de närvarande ej kunna åläggas att betala allt. Af Samma Talare har blifvit yttradt, att i Socknestämmor blifvit fattade Grundlagsvidriga beslut, och alt Äutoritefcerné oriktigt tillämpat Författningarne. I sådane fall tror jag rättelse kunna vinnas geiiom besvärs anförande. Densamme Ledamoten har äfven Sagt det vara olämpligt* att Pastor i Församlingen på en gång är Ordförande och Protocollist i Socknestämtna. Han är likväl den, Som bäst känner hvad i Socknen sig tilldrager, och kati lemna de fullständigaste upplysningarne orri hvad sorn behöfves. Och då Häradshöfdingar och andre Domare sjelfve föra Protocoll vid sine Domstolar, tyckes sådant icke eller vara oförenligt med Ordförande - Den 3o Ju lii f. m. befattningen i en Sockenstämma eller i ett KyrkoRåd. I uppgiften att blott Fastighetsegare hafva rättighet att deltaga i Sockenstämma i Städerne, har Herr Cederschjöld misstagit sig; ty alla Borgare äro dertill berättigade; men andra hyresgäster mäste naturligtvis underkasta sig hvad Borgarne besluta. I allmänhet får jag dessutom erinra, att jag anser det vara bäst, att nu gällande Författningar öm besluts fattande i Sockenstämmor rörande Församlingars allmänna byggnader samt sjukoch fattigvård med mera dylikt, förblifva oförändrade, emedan desse inrättningar i ahnat fall ej kunna fortfara, och afgifterne dertill blifva mångfaldiga gånger drygare, än de nu äro. Också den Polis, som af KyrkoRådet nu utöfvas; fintter jag vara af stor nytta.
Konst-exposition i Paris, Sveriges del178. tagande i ; n Konsulats-fond, Sveriges och Norriges 61. gemensamma 7} Kontrollverket » 37. Konvoy-kommissariatets fonder n 59—62. Kopparbergs låns afvittring sv er k V 174—175. Koppar-skiljemynt, levererade till Ban36. 248—250. ken, T> / 148, 150—152, Korrektions-inråttningarne n l 154—155. Kreditivet, mindre r> 24-25. Kreditiv-fonden, f. d. spanmåls77 31—32. Kreditiv-medel till gör svar s-verkets fullständigare ordnande 77 99-101. 265. — Bilagorna litt. G., H. och I. vid 77 66, 67, 78. Bilagan litt. I. vid ... 77 78. Krigmans-kassan, AmiralitetsKronans hus i Stochholm, Ofverståthål77 128—ISO. 246—247. lare-embetets Bilagan litt. Bilagan litt. M. och N. vid ... 77 149, 150. Krono-räkenskaper, Stockholms stads ... 77 170. — 335 - Krono-tionde, Upsala Akademis, Krutoch salpeter-försäljnings-medlen Krut-tillverkningen Köping och Hult, aktiebolag för jern vägs-anläggning mellan Landsböcker, Länens Landtbruks-akademiens räkenskaper ... Landtbruks-institut, Ultuna Landibruksmötet, Sjunde allmänna Landtmäteri-kontoret Lappmarks ecklesiastik-fond Lazaretts-direktionens, Serafimerräkenskaper Linköpings stifs Konsistorii räkenskaper Liqvider med Riksgålds-kontoret Lotsochfyringsverket Lunds Universitets räkenskaper Lustslottensdito Lyshållning en, yttre, å Stockholms slott Länens redogörelser (landsböcker) Länsfångelse-byggnaderna
Percys resa var bestämd att räcka i tvenne år, och under denna tid skulle vi ofta skrifva till hvarandra, och detta skulle allra säkrast kunna ske genom grindvaktaren Davids hustru, som varit Percys amma. Hon älskade sitt fosterbarn med en mors ömhet; det var hon, som sett mig i parken den sista qvällen, och då Percy af oro för mig, som han icke fått se under hela dagen, återkom, innan någon väntade honom, hade hon på hans fråga sagt honom, hvar han skulle träffa mig, och sedermera lofvat att mottaga och afsända våra bref. Jag hade ofta sett denna qvinna och anmärkt det interesse och den välvilja, hvarmed hennes ögon tycktes följa mig, utan att jag vidare reflekterat deröfver. Det var den ruskiga, stormiga hösten, denna årstid, som företrädesvis tagit England till sitt skötebarn, denna dimmiga regndränkta ö, melankolisk och kall som himlen och hafvet omkring den. Jag har aldrig älskat mitt fädernesland; dess tunga luft, uppfyld af spleen och lungsot, har lagt feghet och grymhet i mitt sinne, under det att min farmors italienska blod födt passionens glöd i mitt hjerta. Tiden gick långsamt och tungt, regnet slog på rutorna och ackompagnerade miss Spencers monotona, pipiga och tunna röst, då hon föreläste några långtråkiga franska romaner, sådana de den tiden funnos, eller ännu kärfvare historiska böcker för min mormor, hvilken rak och stel ständigt satt på samma plats och lät sina fina, hvita fingrar med rastlös ifver skramla om med elfenbenspinnarne på sin sammetsklädda knyppeldyna. Huru lifligt jag i denna stund i min inbillning ser det höga, skumma rummet, med sina mörka damastklädda väggar, sin stora marmorspis med bronsuret, hvars hårda, skarpa knäppningar liksom hamrade in i mitt minne hvarje sekund af den enformiga dagen med en dödande noggrannhet!
Dalmans motion skulle verka till förbättring i lagstiftningen, den erforderliga säkerheten i kreditväsendet dermed likväl ej vunnes. Denria säkei het berodde nemligen till stor del på fullständighelen och tillförlitligheten af de gravationsbevis, som domare utfärda; dessa bevis vore visserligen i allmänhet nöjaktiga, men förhållandet kunde likväl ej alltid vara sådant. Om t. ex. två personer roed samma namn hvardera ega lika stor del i ett hemman, samt hvar af dem låtit inteckna sin andel, men den ena inteckningen sedermera blifvit dödad, kan domaren, med ledning af intecknings-protokollerna endast meddela det bevis, att en af de inteckningar, som varit fastställde i hemmanet, blifvit dödad, men ej bestämma hvilkendera egarens lott derigenom befriats från inteckning. Ett dylikt bevis vore emellertid för den senare ingalunda tillfyllestgörande;; och angeläget vore alltså det sådana föreskrifter varda meddelade, att domare blifva i tillfälle utfärda fullständiga gravationsbevis. I följd deraf har herr Coyet hemställt om icke stadgas må: att, då inteckning i fast egendom beviljas, de handlingar, som styrka egarens åtkomst, böra ovilkorligen företes, äfvensom att domaren åligger så väl vid inteckningars beviljande, som dä dessa dödas eller förändras, derom göra Lag-Utskottets Betänkande, IVto 57. anteckning d dtkomsthandlingarne j hvilka sedermera skola tjena till rättelse j vid utfärdandet af omförmäldta bevis.
St, Prot. 1834. 6'te Sami. 1 :sta Afd. 2-dra Bandet. % 10-.de i O Baned-Utskottets Betänkande JY:o 5o. mentet, någon irring eller missförstånd om Bankens verkliga tillgångar ieke eller häraf skulle uppkomma, helst om, der så nödigt kunde anses, de utförde, och möjligen i ett eller annat afseende tvekan förorsakande värden med upplysande anmärkningar förklarades; hvilken mening Revisorerne ansett sig böra hos Rikets Ständer anmäla, med hemställan, att Rikets Ständer sjelfve i detta ämne ville för framtiden besluta. Vid pröfning af Motionairens framställning i denna del, i sammanhang med förenämnde, af Rikets Ständers Revisorer år 183o gjorde hemställan i ämnet, finner väl Utskottet, att värdet af Bankens fastigheter och inventarier, så i Staden som vid Tumba, rätteligen bort ifrån Verkets första inrättning hafva upptagits å ett serskildt, uti Hufvud-Boken fortlöpande Conto, med iakttagande af de derå under tiden timade förändringar, och kan således ej annat, än gilla den af Motionairen, jemte i83o års Revisorer, framställda princip; men då räkenskaperna för den förflutna tiden icke blifvit på sådant sätt uppställde, samt en nu företagen värdering af Bankens alla fastigheter och lösören sannolikt skulle leda till en ej obetydlig kostnad, utan att dock medföra något egentligt gagn, då ifrågavarande tillgångar icke äro användbara i och för Bankens financiela functioner, eller förr än vid Verkets totala upplösning behöfva att i beräkning tagas, samt en dylik anstalt, för att blifva emot ändamålet fullt svarande, oftare torde behöfva att förnyas, enär värden å Bankens fastigheter och lösörepersedlar allt jemnt komma att förändringar underkastas, anser Utskottet sig ej kunna tillstyrka bifall till det framställda förslaget, att Bankens fastigheter och inventarier jemte Tumba Bruk och dess tillhörige effecter nu må undergå värdering och derefter i HufvudBoken uppta gas».
För att få ropet för sig, för att se sina föreläsningar följda af talrika åhörare ur alla klasser, skall läraren möjligen förvandla sina föreläsningar från vetenskapliga till blott populära, och dermed vore det äfven slut med den slags kunskap, som universitetet är afsedt att meddela. — Märkvärdig är också deri erfarenhet, man gjort i Tyskland, att flertalet af dess store tänkare äro fostrade, ej vid hufvudstadsutan vid de s. k. små universiteten. Så är t. ex. nu förhållandet i Berlin, dit nästan alla universitetets förmågor äro kallade från andra orter. — Om det således icke är vetenskapen, som vinner på ett hufvudstadsuniversitet, vore det väl de studerande, som skulle göra detta? Jag frågar i hvilket afseende? Icke måtte det vara deras kassor, ty att bostad, föda, bränsle, klädedrägt, allt är billigare i Upsala, än i Stockholm, kan icke bestridas. Väl sannt, att den som vill utsväfva kan göra det lika bra i Upsala, som i Stockholm, men den, som vill lefva tarfligt och stilla, kan göra det lättare i den lilla, än i den stora staden. Ja väl! säger man, men det öfversitteri, som utmärker småstadsstudenten, försvinner i hufvudstaden, och familjsamt sällskapslifvets förädlande inflytande är der lättare åtkomligt. Verkligheten talar här bäst. — Huru kommer det sig, att det sällskapslif våra universitetsstäder redan erbjuda, så litet begagnas af våra studerande? Huru kommer det sig, att de, hvilka verkligen begagna sig deraf, icke alltid äro de flitigaste och sedligaste? Huru är förhållandet i andra länder! I Paris t. ex. utgör ju studenterna en sluten krets i quartier latin, der de spela lika mycket herrar, som någonsin våra studenter i Upsala eller Lund; och familjlifvet sedan, huru är detta bland Pariser-studenterna? Det torde hufvudsakligen inskränka sig till »les etudiantes» och »mabiles» dansnöjen. Att följderna icke äro derute lyckligare, hvarken i jnoraliskt eller politiskt afseende, visar sig just i dessa dagar.
Af de underdåniga yttranden, som i följd häraf inko mm o frän samtliga Landstingen, utom Westmanlands läns, dit. det Kongl. Cirkuläret icke hann ankomma före Landstingets afslutande, visade sig, att för den ifrågasatta förändringen i grunden för landstingsmedlens uttaxering uttalat sig sexton Landsting, nemligen i Upsala, Skaraborgs, Jönköpings, Södermanlands, Elfsborgs, Calmar, Stora Kopparbergs, Wermlands, Gefleborgs, Westerbottens, Malmöhus, Christianstads, Blekinge, Göteborgs och Bohus, Jemtlands och Norrbottens län, samt att förändringen blifvit afstyrkt af Landstingen i sex län, nemligen Stockholms, Ostergötlands, Orebro, Wester-Norrlands, Gotlands och Hallands; hvarjemte ett Landsting, Kronobergs läns, biträdt. förslaget derom, att äfven pa sådan jordbruksfastighet, för hvilken bevillning icke utgöres, landstingsmedel skulle uttaxeras i förhållande till taxeringsvärdet, men, beträffande proportionen mellan den andel i nämnda medel, som borde uttaxeras af jordbruksfastighet, och den andel, som uttaxerades af annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskattningsföremål, föreslagit, att, denna i allmänhet icke borde bestämmas högre än såsom Fem till Tre. 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 37. Det vida öfvervägande flertalet bland Landstingen hafva således uttalat sig för antagandet af den ifrågaställda förändrade debiteringsgrunden för afgifter, som af Landstingen till uttaxering beslutas.
Transport —. 168,618 4 8 417 24 — Trädvarors Bandstakar 100 st. 3 55 24 Bjelkar och Sparrar under 10 turn ... 1 st. 3 6,459 33 .— öfver 10 tuni ... 1 st. — 5 — 2,162 44 — Bråder och Plankor af Furu och Grant under 1 £ tums tjocklek .1 Tolft 2 8,580 30 af 1 \ till och med 2-? tums tjocklek . , . .1 Tolft — 4 4,868 40 —. —. deröfver . — 8 — 23,728 — Master, Bogspröt och Spiror: af 20 till och med 40 tums omkrets etc , . 1 st. 10 665 40 Ved: Björk 1 famn — 4& 101 32 andra slag ... 1 famn — 40 — 107 24 Årtråd eller ämnen till åror 1 par — 2 — 102 8 Utom ofvan antecknade poster, har skillnad uppkommit på åtskilliga andra artiklar, men som denna skillnad icke uppgått till 5o R:dr för hvar och en artikel serskildt, hafva beloppen blifvit sammanslagne och utföras med 238 9 10 10 27 4 Summa R:dr 215,689 1 6 428 3 4 Afgår Summa Förhöjning 428 3 4 Återstår Summa Nedsättning _ . 215,260 46 2 STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Rätte Is e. Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N\o 48. Sid. 29 råd, i nedifr. st, Loraktjåra 1. vraktjåra. Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkandej N:o 5o. Litt. C. CALCUL Öfver bränvinsbrännings-afgiften, beräknad för de år 1838 taxerade bränvins-pannor, enligt den af Rikets Ständer vid 1841 års Riksdag faststälde tariff.
R:dr 17 sk. 8 rst., detta belopp måtte af allmänna medel varda staden i nåder beviljadt, dels ock att, då flere af de nedbrända husen icke varit brandförsäkrade, och de hus, hvilka varit det, i allmänhet haft så låga värden sig åsatte, alt den erhållna brandskade-ersättningen på långt när ej varit tillräcklig till nya bostäders uppförande, under nuvarande stegrade pris på byggnadsmaterialier och arbetslöner, ett byggnadslån till belopp af 200,000 R:dr Banko måtte af allmänna medel varda staden beviljadt, för att användas med ena hälften till uppbyggande af stenhus och med andra hälften till uppförande af trädhus. Vid öfverlemnande t af berörde underdåniga ansökningar, har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, jemte vitsordande af stadens behof af de sökta Bih. till R. Sl.-s Prot. 1850 & 1851. 1 Saini. 1 Afd. 4 Höft. 1 2 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o 19. understöden, serskilt upplyst, att 1848 års taxeringsvärde å de vid ifrågavarande eldsvåda afbrända tomter uppgått till ett sammanlagdt belopp af 158,113 R:dr 40 sk., hvari likväl icke upptagits de till komminister och klockare anslagne tomter, jemte skoltomten, hvilka tomter ej heller varit brandforsäkrade; att taxeringsvärdet i allmänhet betydligt understigit det verkliga, samt att den erhållna brandskadeersättningen utgjort tillsammans 138,970 R:dr 44 sk. Vid jemförelse med beskaffenheten och beloppet af de allmänna understöd, som beviljats, då under föregående år åtskiilige städer blifvit af betydligare brandskador hemsökte, har Kongl. Maj:t funnit Sig icke kunna i vidsträcktare man göra nådigt afseende å ifrågavarande underdåniga ansökningar, än att Kongl. Majit härmed vill hos Rikets Ständer föreslå beviljandet ät Lidköpings stad, dels af ett byggnadslån af 66,006