Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. inleder nemi. genast sin framställning med ett klandrande omdöme om Konungens rådgifvares åtgärd, innan Utsk. ännu redogjort för innehållet af det stadgande, som gifvit anledning till klandret, hvarefter, sedan Utsk. lemnat en historik af FörmyndareKammarens tillkomst och utveckling, hvilken uptager två och en half sidor, Utsk. ändtligen på tredje sidan upgifver lydelsen af det ifrågav:de klandrade stadgandet, hvilket utgjordes af sista punkten i 5 g af den förnyade instruktionen, och sedermera på innehållet af denna punkt stadgar erinringar af rätt eftertänklig beskaffenhet, såsom att FörmyndareKammarens befattning syntes hafva erhållit en obehörig utsträckning; att under det förvillande skenet af ett förvaltnings-bestyr en verklig beskattning blifvit tillstyrkt; att den i den omnämnda § påbjudna afgiften icke allenast vore opåkallad af de omyndigas fördel, utan äfven obillig; samt att stadgandets olämplighet ytterligare ökades genom de ledsamma följder, som den nya afgiften skulle kunna medföra. I sanning stränga erinringar, men då man härmed jemför Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:s Betänk. N:o 96 i anledning af väckta motioner om ändringar i samma 1856 års instruktion för FörmyndareKammaren, och finner att nämnde Utsk., hvarest, utom annat, äfven just det stadgande, hvilket Const.Utsk. funnit så klandervärdt, utgjort föremål 398 Dsn 18 Juli. för granskning, förklarat sig icke kunna biträda de af motionärerne uttalade åsigter om obehöfligheten af eller det anmärkningsvärda uti den s. k. nya förvaltningsprocenten, hvilken Utsk. deremot funnit vara både behöflig och billig, så torde något tvifvel om riktigheten af Const.Utsk:s omdöme i frågan kunna upstå, och tilläfventyrs torde detta tvifvel hos den, som granskar de skäl, hvilka af de båda Utsk. blifvit anförda till stöd hvar och en för sin åsigt, stegras ända derhän att han ställer sig på Ekon.Utsk:s sida.
Hvad sålunda blifvit yrkadt, har LagUtskottet öfverväga!' och sorn Kongl. Brefvet den 27 Maji i8oi,vid föreskriften: alfi ej någon utom KronoBetjent å Landet, som ej Uppbörd eger, samt Landsoch StadsFiscaler ina till Fullmägtig låta sig bruka, sorn icke efter fullgjorde Akademiska Speer» mina, på sått Kongl. Förordningen den ic:de Martil »749, jemförd med Kongl. Förordningen den 9 Martn 1750 och Kongl. Brefvet den 9 April 1788 bjuda, af Rätten, der Saken d rifves , lof dertill fått, uttryckligen tillagt de orden t med undantag af de händelser 15. Gap. 2 f. RättegångsBalken särskildt utstakar; och det således vid detta förhållande icke genom nämnde Bref blifvit någon betaget, att till Fullmägtig bruka sin skyldeman, eller then i hans tjenst är, eller han eljest häfver förtroende till, utan att andre vilkor dervid äro fästade, än att Ombuden skola vara oberyktade, årlige, redlige och förståndige Män, och ingen till Fullmägtigskap må /lUimrmeliga brukas, som af Rätten, der Saken drifves, ej godkänd är och lof dertill fått; alltså och enar LngUtskottetsBetänkanrleit. izi ali den frihet för rättsökande parter i valet af rättegångs-ombud, som Lagutskottet anser vara skälig och med god ordning förenlig, redan är uti Lag och Författningar medgifven, anser Utskottet någon -förändring uti hvad härom för närvarande stadgadt finnes, icke erfordras; men då Utskottet har sig bekant, att vid åtskiliige Domstolar, den i Utskottets tanka origtiga tillämpning af Författningarne i denna del egt rum, att endast KronoBetjenter, Landsoch StadsFiscsler och de som aflagt Akademiska Specimina, blifvit ansedde berättigade att föra andras talan; så har Utskottet trott sig ega anledning, till Riksens Höglofl.
Dom blifmit jlaDfäflaDt, bör, fåfom ett milfor för begagnanDet, beräfnaö od) utgöraö jfamplaDt papper&afgift efter behållna märDet af Det bort* gtfna, enligt boupptecfning, nemligen: l:o för egenDem meD full eganberärr, till trefjerDcDelö procent; od) 2:o för egenDont, forn, efter få beffaffaDt förorbnanDe, ej är meD eganDerätt, utan enDa|t meD npttianDerätt, öfmerlåteit, en fjerDeDelö procent af Dej? märDe. Dd) bör Derutom, om cbarta^ftgillat^-afgiftcn icfe genafi: contant, emot förcteenDe qvitto, Deponera?, på ettal)anDa fätt, font i affeenDe på bemillningenö er» lägganDe flaDgaé i JCongl. ^ungörelfen Den ll£5e* cember 1811, borgen för flämplaDe papperö*afgiftcn ftällaö ocb bemtö Derom miD tejfamentetö bemafanDe företeö; åligganDe Det meDcrböranbe SDomftolar, att . r:(t. 6. — 15 3i:br ff. r:jl. broarje år, inom 3'cumari tummbo ut^ng, famla od) till QBåre £3efallningöf)afn>anbe infänba alla imber näftfocegåenDe året infomne bernis öfroer aflemnabe löftcöjfrifter af ofnmtmämnbe bcjfaffenf>er, tillika mcb förtekning, forn i förtret upptager beraö innehåll.
Man läse fragmentet Cromwell; och föreställe sig, om dessa stormklocks-verser meddelades åt någon solid Engelsman af ministeriell och episcopal bekännelse, hvad intryck de skulle gjort på denne! En sådan skulle studsat redan vid det lakoniska förordet; hvari Thorild förklarar, att han af alla Skalder, näst Naturen sjelf, älskar endast Ossian och Shakspeare (”åt de öfriga”, säger han, ”gör jag rättvisa”), och af alla Hjeltar, näst Hercules, endast Carl XII och Cromwell – den förre såsom solen, den sednare såsom det luftrenande åskdundret. Det polemiska företal till hans religionslära, som utgör innehållet af the Sermon of Sermons, rigtade sig visserligen mot allt det Presterskap, som äfven under christliga benämningar fortfar att vara hedniskt; men tillämpningen på Englands Prelater låg dervid närmast att göra. Måhända blef denna bok omtyckt hos Qväkarne, liksom den mera positiva framställningen i True Heavenly Religion hos Swedenborgarne. Visst är, att i den förra, der dessutom Penn och hans trosförvandter uttryckligen prisas såsom mönster af sannt apostolisk Christendom, skulle hvarje Qväkare lika tveklöst kunna underskrifva de flesta satserna, som hvarje Swedenborgare alla satserna i den sednare. Men båda sekterna voro dock – sekter; af hvilka ingendera kunde på Litteratur, Tidningar och dagens Opinion utöfva det inflytande, som hade mäktat lyfta den ankomne Philosopher of the North till ett för utförandet af hans planer behöfligt anseende. Föröfrigt vet enhvar, att ingen sekt är belåten med mindre än ett helt anhängarskap; men för Thorild var det en ogörlighet, att rentaf tillhöra någon sekt, såsom sådan. Ganska förklarlig är således den djupa känsla af enslighet, missräkning och otrefnad, som ändtligen återjagade honom till det så öfvermodigt förskjutna hemlandet. Fruktlös blef likväl icke hans vistelse på engelsk jord; ej heller bestod frukten blott deri, att både den öfverdrifna uppskattningen af England och den öfverdrifna nedsättningen af Sverige upphörde.
Kort: spel - Kreatur, Krita. den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsältes denna tull lill 36 sk. per skålpund; Då endast 2 Stånd, nemligen Borgareoell Boncle-ständenj bifallit, men Ridder skåpet och Adeln saint P reste-ståndet ogillat Utskottets förslag titt nu gällande förbud mot införsel af spelkort måtte upphöra, lärer förslaget böra förfalla och förbudet fortfarande bibehållas. O Borgareståndet har bifallit Utskottets förslag att bestämma inlorselstullen å hästar, utom hingstar, till 10 r:dr, å oxar till 8 r:dr, å kor och ungboskap till 4 r:dr, å halfvar till 2 r:dr 12 sk., å svin, utom fargaltar, till 2 r:dr och å ”andra fyrfotade” kreatur till 1 r:dr 24 sk., allt per stycke; men Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bondestånden deremot å dessa kreatur bibehållit gällande införselsafgifter. Till Borgare-ståndet hemställer Utskottet, alt det ville frånträda sitt beslut och instämma i de öfriga Ståndens; och får Utskottet, för annan händelse, föreslå följande proposition till omröstning; 200; o. Den, som vill, att, i enlighet med 3 Stånds beslut, gällande införselsafgifter å kreatur skola bibehållas, nemligen för: hästar, utom hingstar, 16 r:dr; oxar, 12 r.dr 24 sk.; kor och ungboskap, 6 r:dr; halfvar, 3 r:dr; svin, utom fargaltar, 3 r.dr och andra fyrfotade 2 r:dr allt per stycke, röstar Ja ; den, det ej vill, röstar Nej; Viniier Nej, nedsättas dessa afgifter å: hästar, utom hingstar, till 10 r:dr, oxar till 8 r:dr, kor och ungboskap till 4 r:dr, halfvar till 2 r:dr 12 sk., svin, utom fargaltar, till 2 r:dr och andra fyrfotade till 1 r:dr 24 sk., stycket.
Intill närvarande stund, då frun på ena fisk-planchen erinrade mig om frun, som ville beställa sina lefnadsöden och hvilken också mycket ordade om jagt och fiske, hade jag totalt bortglömt hela berättelsen. Men nu syntes mig att den värda damen och hennes bipersoner blott med den förändring att hon sjelf trädde i skuggan för dessa rätt väl kunde afhjelpa den förlägenhet, hvaruti jag befann mig i afseende på min tillärnade bok. Efter denna redogörelse skyndar jag att begagna den tid, som herrar Östlund & Berling mina för närvarande ende förläggare artigt tilldelat mig. Det är nemligen till märkandes att herr Rylander af dem lånat undertecknad, som han förbundit sig att med görligaste första återställa ... och man dömme huruvida detta är nödigt, då samma undertecknad på nyåret skall ha äran att från de förstnämdes officin utsända en roman "i tre delar", likväl utan förord. Stockholm i September 1849. Emilie Carlén. FÖRRA AFDELNINGEN. Nog går det, arma barn, ännu För dig i tysthet an ... ... ... ... Din sommar förestår: jag vill dig lära Hur du skall lefva den förnöjd och säll. Franzén. I vår gamle gode fader la Fontaines böcker finnes alltid en tjusande dal, idylliskt ljuf och evigt blomstrande, liksom språket hos de utvalda varelser, med hvilka han befolkat den; och om hjeltinnan i ett sådant litet Arkadien heter det alltid utan återvändo: "Der står den sköna flickan så oskyldig och from som dalen och hennes moder, hvilken uppfostrat henne." Men jemte de goda menniskor, som här äro bosatta, finnes också ett ondt väsende, hvars lurande öga spejar efter rof, och det onda ögat har vanligen mycken tur i den vägen, ity litet vore att säga om det goda, ifall det onda ej gåfve en lifligare skiftning deråt. Det är just i en sådan lafontainsk dal belägen på en af Venerns stränder som vi nu befinna oss, och nästan intet enda parti på taflan saknas.
Ankom till Exp. Utsk. den ii Äng, Utlåtande3 i anledning af erhållen återremis; d Betänkandet N:o j 74? i fråga cm anslag till Orthopedska Institutet. (U. A) Inom Presteoch Borgare-Stånden hafva anmärkningar blifvit framställde emot ofvanberörde Betänkande, hvaruti Utskottet afstyrkt anslag, så väl till Örthopediska Institutet, som serskildt för Professor Åkerman personligen; och innefatta anrnärkningarne hufvudsakligen: att, genom saknad af allt understöd utaf allmänna medel till Ortho Ulli. till R, St. Prot, 183 %, 4 Sami, i Afd. i Band. % i 'jtde Häftet, Stats-Utskotleti Utlåtande N\o a4t. pediska Institutet, lätteligen kan inträffa, det läkemethoden för utvärtes lyten helt och hållet kominer att dö ut; att med likamycket skäl, sorn anslag finnas för veneriska smittans hotande,. Slaten bör med sin hjelp understödja ifrågavarande inrättning, hvars nyttiga och vackra ändamål ej kan besti idas att, enligt någre Ledamöters yrkande, en summa af 5oo Rdr årligen mätte för detta ändamål anslås, med vilkor likväl, alt uti det nya Institutet 2:ne fattiga lytte barn kostnadsfritt, årligen vårdas; att detta anslag, efter andre Ledamöters tanka, borde, på sätt vid sista Riksdag egde rum, bestämmas till i 5oo Rdr, alt årligen intill nästa Riksdag utgår att någon risque* för medlens behöriga användande ej vöre att befara, om de ställas under Kongl. Sundhets-Collegii eller annan Auctoritels inseende och disposition; samt ändtligen. att, enär Professoren Åkerman, till den missbildade mensklighetens nytta, uppoffrat sin enskilda förmögenhet, det äfven vöre billigt, att han erhölle någon lämplig ersättning, och att således, om äfven något mindre anslag anvisades för honom personligen, detsamma icke kunde anses vara onyttigt användt.
Se Finska och Åländska fartyg. Trädvarutransport, om fartygs byggande dertill. Se Fartyg. Tulla/'gifter, om ändring i foreskrifterne rörande dem, som inflyta i följd af anmärkningar vid tullangifningar m. m TuU-hCvakningen samt de i Tulltaxan stadgade förbud och afgifter, om förslag till nödige ändringar deri yid nästa Riksdag , v. ■ rr — N:o 61 65 > £. U ör? • *-5 r <-> N:o [ Sid. lliks-Ståtidens Beslut. Ridd. o. Adeln. PresteBorgare Ståndet. Tullbcvillningen, angående grunderne derför Svar på återremiss 1 anledning af olika beslut Viberligare i samma ämne Voteringsresultat . I anledning af åtskillige uppskjutne och oafgjorde frågor * 1 anledning af Riks-Ståndens beslut. Tu 11-Författningar ne, om ändr ing deri . Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Riks - Ståndens Protokoll yid Urtima Riksdagen istockholm 1817 och 1818. 3-dje S amlin g en. Innehållande Piiksens Ständers ConstitutionsUtskotts Betänkanden och Förklaringar. STOCKHOLM, Tryckt hos Carl Deleen, 1818» N:r r. Constitutions - Utskottets Memorial angående Borgareoch BondeStåndens Remisser af Revisor emes Berättelse om Allmänna MagazinsInrättningens förvaltning. TJnder den 6 nästledne December har Vällofl. BorgareStåndet, äfvensom, den 8 i samma månad, Hedervärda BondfeStåndet, behagat till Constitutionsoch Stats-Utskotten remittera Riksens Högloft. Ständers tillförordnade Revisorers aflemnade berättelse, efter granskningen af Allmänna Magazins-Inrättningens styrelse och förvaltning under åren från och med i8*5 till och med 1816.
Ett nytt och vigtigt skäl att, såsom afsigten dessutom redan blifvit tillkiinnagifven, snart ånyo sammankalla Ständerna till urtima riksdag, skulle tvifvelsutan uppstå, om, vid den nuvar., ettså beskaffadt förslag lill förändrad representation förklarades blifva till 380 Den 21 September e in. nästa riksmöte hvilande, att det till sann båtnad för fäderneslandet kunde af Stånden då antagas och af Konungen gillas. Men icke behöfves, lill skyndsammare vinnande af della syfte, det nu ifrågasatta lagstadgandet? Blifver ett förslag hvilande, sorn med det mognade politiska förstånd är uppgjord t, att Konungen anser Sig kunna detsamma godkänna och antaga; jag frågar: hvad hinder skulle dä möta för sammankallande af ny urtima riksdag, äfven inom vida kortare lid, än den för lagtima riksdags återkomst nu föreslagna? Långt derifrån att ur dagens förhållanden och längtan efter en förbättrad representation något tillfälligt skäl kunde bernias till antagande af förslaget, nödgas jag tillstå, alt jag skulle finna liden ganska illa vald, just derföre att ännu långt vigtigare förändringar allvarligen ifrågasättas, med hvilka denna bör ställas i behörigen afpassad öfverensstämmelse. Enär nu jag anser förändringen, för närvarande, vara hvarken högst nödig, ej eller nyttig, fastmer otjenlig och snarare skadlig, är jag för min del redan af 81 §. Reg.F. förhindrad ali rösta för bifall; hemställande för öfrigt till dem, som påminna sig vår historia, att rådfråga vår egen erfarenhet, och alf, innan voteringssedel» väljes, väl öfverväga, huruvida i en förfluten, men i häfderna icke förgäten tid, de tätare liksdagarne varit helsosamma. Frih. Cederström, Jacob: Jag begärde ordet i anledn. af hvad Hr Gripenstedt yttrat. Den värde ledamoten har argumenterat på den förutsättning, att genom tätare riksdagar skulle öfverläggningar i ämnen, hållna under en föreg:de riksdag, icke återkomma under en påföljande, riksdagsmännen i allmänhet vinna större vana vid ärendenas behandling, och riksdagarnes längd, som följd af allt detta, förkortas.
Stånd bifallna, men af 2:ne andra Stånd återremitterade, samt att, vid sådant förhållande, StatsUtsk. i allmänhet måst antaga den grundsatsen att vidblifva sitt en gång fattade beslut. Frågorna återkomma således till Stånden i samma skick som förut och då det nästan utan undantag inträffar, att äfven Stånden vidblifva deras en gång fattade beslut, hänskjutas frågorna till slutligt afgörande i det förstärkta StatsUtsk. Härutaf finnér man, att de föreskrifna ålerremisserna af sådana StatsUtskis Utlåt:n, hvilka icke godkännas, högst sällan leda till något ändamål, utan endast medföra en onödig tidspillan. Denna tidspillan vållas derutaf, att sedan frågorna blifvit vidlyftigt discuterade och beslut om återremiss fattats, måste liela discussionerna, sedan de blifvit upsatta och justerade, inom Ståndens kanslier utskrifvas och insändas till StatsUtsk., hvilket likväl ganska sällan medhinner att taga kännedom af hela den massa med anföranden, som pläga beledsaga återremisserna. Antages deremot det förevar:de förslaget, undvikes hela denna onödiga och tidsödande omgång. Stånden kunna genast, i fall de finna sådant för godt, definitivt afgöra Stats-reglerings-frågorna, men hysa de betänkligheter deremot, så finnes det intet hinder för frågornas återremitterande till StatsUtsk:s ytterligare utredning och handläggning. Lika med Frih. Sprengtporten anser jag det vara en oformlighet att bibehålla 69 § Reg.F:n med dess nuvande ordalydelse, enär denna § aldrig kan i hela dess vidd tillämpas eller åtminstone aldrig blifvit det. Denna oformlighet torde vara förtjent af att vid frågans afgörande tagas i betraktande; och anhåller jag, på grund af de skäl, hvilka till ådagaläggande af förändringens nytta blifvit af föreg:de talare och mig anförda, det R. 0. Ad. måtte gifva sitt bifall till denna punkt.
Uti det underdåniga utlåtande Fullmägtige i Rikets Ständers Bank, till följd af erhållen Nådig remiss, under den i8.‘de nästlidne April, häröfver afgifvit, hafva Fullmägtige underdånigst anfört, att, enär Drätsel-Commissionens ofvanberörde framställning, efter Fullmägliges förmenande, vore föranledd egentligen af det utaf Banco-Styrelsen afgifna och Drätsel-Commissionens underdåniga skrifvelse vidfogade attest-formulaire, ansåge Fullmägtige sig hufvudsakligen tillkomma: 1:0 att utreda, huruvida samma Formulaire är förenligt med högstberörde Nådiga kungörelse af den i3 Mars i83o samt föreskriften i senaste Baneo-Reglemente. I sådant afseende hafva Fullmägtige yltrat, att det utaf Banco-Styrelsen afgifna Formulaire till Våg-attest är upprältadt i ordagrann öfverensstämmelse så väl med högstberörde Nådiga Kungörelse, såsom ock med 4 Art. 4 Afdeln., i5 §. 3 punkten i Banco-Reglementet af den 18 Mars i83o, med det till följd af 2:dra punkten erforderliga tillägg, att något stamp-, Kongl. Majits Nådiga Proposition N'.o 24. 5' skroteller klotjern icke är inbegripet i den till beläning anmälde tackjerns-posten; 2:0 att yttra sig, huruvida Bankens säkerhet, i och för ifrågavarande beläning, kan anses vederbörligen tryggad genom det af Drätsel-Commissionen uppgjorde och här ofvan intagne Förslag. I detta hänseende hafva Banco-Fullmägtige anmärkt, att, ehuru Drätsel-Commissionens
JjagUt kottets Betänkande N:o 33, öfver Riksdagsfullmägtigen från Östergöthlands Län Botvid Jonssons förslag till vissa föreskrifter i afseende på tiden, inom hvilken ransakning öfver häktad person borde företagas m. m. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos StatsUfskottels Utlåtanden: N:o 55, öfver den af Herr Stjerncreutz, Peter Niclas, hos Ridderskapet och Adeln gjorde motion, angående utbekommande från RiksgäldsContoret af en dess, enligt afgifven räkning, å ved och bränkol till Landtmarskalkens såkallade Soireer vid sistlidne Riksdag, egande fordran; N:o 57, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse om ytterligare Statsanslag för Arméens PensionsCassa om dispositionen af aceords-regleringsanslaget och om beläningsrält å accordfondens obligationer; N:o 58,‘ i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upphö - io4 Frit. Vldr. d. a4 April 1834 -'i rande af liggemånaden och begrafningshjelps-beräkning vid tillträde af vissa högre civila Embeten; N:o 5c), i anledning af de åren i83o och l832 församlade Rikets Ständers Revisorers lill R. S. afgifna berättelser, om verkställd granskning af RiksgäldsContoret, det derunder lydande General-AssistanceConto*» re t och Götha Canal-Bolags samt Malmö f. d. Discontverk. S. D. Vid förnyad föredragning återremitterades StatsUtskottets memorial ]\:o 56, angående en gratification åt Comraissarien D. Ek för dess hafde befattning med reparationen och inredningen af RiksgäldsContorets förra hus, som nu begagnas af de ofrälse RiksStånden samt Rikets Ständers Utskott. Från Välloflige Borgare-Ståndet.
Kammarrådet likväl icke så förlita sig till de omdömen, sorn ofvanbemälda läne-styreiser, utan föregångna local-undersökningar, eller ens åberopande af handlingar, efter egen åsigt af ämnet, afgifvit, att Kammarrådet kunde förbise angelägenheten af den vederbörliga utredning af förhållandet, sorn R. St. påkallat, i afseende på sådana kungs-och kungsladugårdar samt andra krono-lägenheter, hvilka kunde komma i fråga att skatteförsäljas; men då denna utredning borde verkställas af sakkunniga, oväldiga män, med erfarenhet i jordbruk och landthushållning , samt erfordrade längre tid och kostnader, till hvilkas bestridande medel icke blifvit anvisade, hvadan densamma icke heller efter förloppet af sista riksdag kunnat åstadkommas, funne Kammarrådet sig, i målets nuvar. skick, icke kunna eller böra ofvannämnda fråga fullständigt besvara, men ville likväl, utan fruktan för misstag, tillåta sig yttrandet af den förmodan: att tiden snart skall besanna läne-slyrelsernas ofvanberörde omdömen, och en mera allmänt utbredd kännedom om åbyggnadernas förfall, skogarnas sköfling, ängsmarkernas försämring genom länge fortsatt sädesodling, utan derpå följande igenläggning med gödselämnen och annan misshushållning vid en del kungsgårdar, indragna militite-boställen och Den 18 Mars c. m. 3.; annan Kronans jordegendom, åstadkomma en allmännare öfvertygelse derom, att Kronans befattning med jordbruket hittills, med få undantag, icke medfört, eller i tidens längd kan föranleda till lyckligare resultater, än hennes sysslande i bergsbruket, vare sig genom egen disposition, eller utarrendering af Statens bergverk, under i6:de och iylele seklerna, utan, enligt sakens natur, skall finnas lika förkastlig, som allt annat hennes inblandande i landets näringar, hvaribland särskildt må nämnas de bedröfliga conflicler med innevånarne i de norra orterna, som Kronans der ägande fiskesrättigheter förorsakat, och med afseende hvarå K. M:s 15ef:h:de i Gefleborgs län nu jemväl föreslagit, att alla Kronans dervar. fisken må till skatte försäljas.
Att uti contrapropos. deremot a priori antaga frågan om betänk:s upptagande till öfverläggning såsom afgjord, torde ej låta sig göra. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att nu vore blott 5 punkten föredragen; Frih. Cederström hade begärt en proposition, som, utom hvad den i öfrigt kunde komma att innefatta tvifvelaktigt, innefattade den svårighet, att han begärt antagande af Presteoch BorgareSttns beslut, hvilka likväl sins emellan vore olika. Frih. Cederström: Jag erkänner, att det var ett misstag, alt jag begärde instämmande uti både Borgareoch PresteStts beslut, och anhåller att instämmande i PresteStts beslut måtte blifva contra-proposition. Gr. Anckarsvärd: Jag tager mig friheten begära Ståndets uppmärksamhet på, huruvida en contra-propos. kan innehålla något, hvarom fråga ännu icke uppstått och sorn ej har den minsta gemenskap med sjelfva propostn. Jag föreställer mig, att ja-propos. bör vara: anser R. o. Ad. förevar, betänk. böra läggas till handlingarna. Denna propos. är besvarad med ja, och således kan icke contra-propos. blifva något annat, än all betänk, ej lägges till handlingarna. Frih. Cederström: Tillsvar på den siste värde talarens yrkande att contra-propos. endast skulle innehålla, att betänk, ej borde läggas till handlingarna, får jag fästa uppmärksamheten på, att detta skulle förutsätta, alt frågan borde komma under ny discussion, hvilket icke lärer vara meningen, sedan R. o. Ad. förklarat discussionen vara slutad. Under discussionen har nemi., emot Hr Landlrms framställning, endast den propos. blifvit begärd, att R. o. Ad. skulle instämma med Presteoch BorgareStrn. Frågan är således nu endast, om Ståndet godkänner den propos. som jag föreslagit, eller ej, men naturligtvis måste contra-propos. vara fullt öfverensstämmande med discussionen, hvarunder instämmande i PresteStts beslut har blifvit begärdt. Frih. Boye: Om jag ej fattat Frih.