Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Deputerade med frånträdande af de medelpris, som grundas på de uti 2 §. omförmälde priskuranter, i något fall bestämma annat markegängspris, skola skälen dertill i protocollet fullständigt anlöras. 3 Morn. Då skiljaktiga åsigter ibland Deputerade yppas, sker omröstning, hvarvid rösterna beräknas per capita och de flestes mening blifver gällande. Utfalla rösterne lika för tvänne eller flera pris, varde medelbeloppet af desamma antaget. Markegångtaxan skall upprättas efter det formulair, som af KammarCollegium meddelas, och upptaga serskildt de persedlar, hvaraf Kronans räntor och tionde utgöras, samt serskildt alla öfriga persedlar och tjenstbarheter, hvarå markegång bör sättas, med för hvardera, uti dertill inrättade kolumner, af Deputerade bestämdt pris, hvarförutan der intages uppgift å de uti 3 §. 1 mom. omförmälde lösningspris för året å förstnämnde räntor och tionde, samt hvad i följd deraf för hvarje skatteriksdaler belöper. Den bör för öfrigt innehålla underrättelse om hvilken Söndag, densamma, på sätt uti nästföljande moment stadgas, bör i kyrkorne kungöras, samt föreskrift angående hvad vid besvärs anförande bör iakttagas; Och skall Markegångstaxan af Konungens Befallningshafvande underskrifvas samt genom dess försorg till tryckning befordras. 2 Mom. Å första eller sist andra Söndagen efter Markegångstaxans upprättande, bör den i Länets alla kyrkor, der Gudstjenst då hålles, kungöras; Och skall Konungens Befallningshafvande ombesörja, att den lör sådant ändamål kommer vederbörande presterskap tillhanda.
Oct. 2 A. P. 170. *— om inköp af boställe åt Domhafvande!! uti Åse, Barne, Wiste och Kållands Häraders Domsaga. Mars P. 703. April P. 68, 127. —■ angående upphörande af tulltägt för den ved sorn införes till Halmstad. Julii P. 54o. — angående tryckning af Landsliöfdingarnes Femårs Berättelser. Mars P. 704. April P. 101, i3o. — angående Ångfartygs byggande på allmän bekostnad, till förskaffande af Båtsmans-commenderingar. Mars P. 704. April P. ioi, 129. Maji P. 47- — angående anslag af Statsmedlen till en Hamnbyggnad vid Jönköping. Aug. —- om medel till bestridande af kostnaden för tryckning af Committerades förslag lill en förändrad organisation af åtskillige Ri - 520 tets Styrelseverk m. m. April P. 5g, i3?, 226, 44r. StatsUlskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: angående Allmogens arbetsskyldigheter vid särskilta Kungsgårdar och Boställen. April P. 5g, 182, 226. *— angående medel till aflöning för Uppbördsskrifvare i Norra Orterne, eller löntillökning för Länsmän, som kunde biträda KronoFogdarne i Executionsmål. April P. 5g, igo, 228. — om fördelningen af afgifterne till Wadstena Krigsmanshusoch AmiralitetsKrigsmanshusCassorne. April P. 5g, igo, 228. — angående föreslagen tillökning i den pension Registratorn i f. d. CanzliCollegium Berndtson åtnjuter. April P. 5g, igr, 228. —■ rörande undersökning, angående besparingarnes användande samt om CoursControlleurernes arfvoden.
Vid 1818 och 1823 årens Riksdagar anfördes flere besvär öfver verkställigheten, och förnyades, vid senaste Riksdag, af Rikets Ständer, genom deras underdåniga skrifvelse den 17 November 1823, hemställan om jemkning af den nu gällande Roteringen, äfvensom att den vacance-afgift, som alltifrån och med 1816 till Statsverket ingått af öfverloppsrotarne, målte komma de Roleringsskyldige till godo. Vid underdånig föredragning häraf, fann Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t redan tillförene beslutit, att så länge det af de Roteringsskyldige sjelfva fattade beslut och stadgade vilkor stöde fast, nemligen: att ingen skulle vid den sednare Roteringsförrättningen åläggas en större Roteringsskyldighet än den, som vid första extra Roteringsförrättningen åsattes, vore all rättvis jemkning omöjlig, hvadan, och intill dess detta vilkor af de Roteringsskyldige sjelfva undanröjts, Kongl. Maj:t ansåg sig icke böra den föreslagna Rotejemkningen anbefalla. Hvad åter beträffar den senare delen af Rikets Ständers hemställan, eller alt den sedan 18r5 in - 20 Den 29 December f. ra. flutne öfverlopps-Rote-vacance-afgiften måtte komma Rotarne till godo, så har beloppet af StatsContoret utbetalts till Rotarnes egen disposition. Herr Hallenborg, Carl Johan: Jag anhåller att få uppläsa 1818 års Ständers skrifvelse till Kongl. Majit 'i delta ämne, för att visa, det en stor del Rotehållare hafva full orsak, att vara missnöjde med sättet för den Ständiga Roteringens införande i Skåne, och att jag till mitt Memorial således haft grundad anledning. Härefter uppläste Herr Hallenborg Rikets Ständers vid 1818 års Riksdag aflåtne underdåniga Skrifvelse angående Skånska Roteringen. Hvarefter Herr Hallenborg munteligen fortfor:
Åh! hvad min svärmor beträffar så har hon styrka nog för att kunna långsamt martera till döds ett halft dussin mågar! Hon har en eklatant förmåga i den vägen! Nå ja, jag medger att hon är litet originell ... men det hindrar väl inte dig att vara lycklig med din Alma? VALTER. Nej bevars! jag skrattar åt min svärmors dumheter ... och är mycket lycklig! Alma har blifvit friherrinna, och jag har fått tvåhundratusen riksdaler ... det vill säga, hvar och en har uppnått sitt mål, och då har man ju alla skäl att vara nöjd! HJELM. Du är bitter och orättvis, Valter! Det gör mig djupt ledsen att jag skulle återfinna dig sådan! VALTER. Ack ser du, det skulle inte harma mig om jag inte älskade henne Men den qvinnan har inte något hjerta! VALTER. Efter ett års äktenskap Anser du mig för ett barn? HJELM. Vet du väl det så noga? HJELM. Nej långt derifrån Jag anser dig vara alldeles för litet barn för att kunna pröfva om en qvinna eger hjerta eller ej! Tänk efter, Valter! Hurudant hade ditt lif varit, då du träffade den som nu är din din maka? VALTER. Nå, lilet lättsinnigt, jag medger det ... men derom är jag långt ifrån ensam! HJELM. Nu sade du en stor, en beklaglig sanning! Vi männer beklaga oss öfver qvinnan och hennes uppfostran, och det är ju vi som skola fullända den! När pensionen väl hunnit förkonstla den stackars flicka som kanske redan från föräldrahemmet medtagit frön till ytlighet och förderf, så kastas hon i armarne på en af oss, för att blifva vår maka för ett helt lif, och sedan vi uppbjudit all vår förmåga att neddraga henne till den blaserade verld i hvilken vi sjelfva dväljts, så förvånas vi öfver att frukten af detta utsäde blir bitter, och då utropa vi: den qvinnan har inte något hjerta! VALTER (försöker att skämta). Nu känner jag igen den gamle moralpredikanten!
När det så lidit någon stund, kom konunga-sonen farandes med sin unga brud och allt deras följe. Katten var till mötes; och bad dem vara välkomna till Kattenborg. De blefvo nu undfägnade på det aldra yppersta, och der fattades hvarken mat eller dryck eller annan kostelig välplägnad. Men det fagra slottet var uppfyldt med guld, silfver och allehanda dyrgripar, så ingen man har sett dess like hvarken förr eller sedan. Kort derefter stod prinsens bröllopp med den fagra, unga mön, och alla, som sågo hennes rikedom, tyckte att hon haft fullgodt skäl när hon sade: »annorlunda hade jag i mitt slott på Kattenborg.» Konunga-sonen och torpare-dottern lefde nu lyckliga i många, många år; men icke har jag hört huru det gick med katten, fastän man väl kan gissa att han ej led någon nöd. Och så var jag inte med längre. Anmärkningar. En öfverlemning ifrån ~Upland~ förtäljer, att när jätten kom hem om natten och fann borg-porten stängd, ropade han: »Det susar och brusar i mitt slott; Släpp mig in!» Katten svarade: ’icke får du komma in, förr än du vet huru mycket ondt jag har lidit. Först malde de mig, se’n sådde de mig’ Jätten ropade åter: »Det susar och brusar i mitt slott; Släpp mig in!» Men katten genmälte som förut: ’icke får du slippa in, förrän du vet hvad ondt jag har lidit. Först malde de mig, se’n sådde de mig, så växte jag upp, så skuro de af mig, så tröska’ de mig, så baka’ de bröd af mig, och så åto de upp mig.’ Vid nu jätten skulle titta om limpan verkligen blifvit uppäten, rusade katten fram på tinnarne af borg-muren, och röt till så grymt, att jätten af räddhåga föll baklänges och sprack. En annan uppteckning ifrån ~Upland~ låter torpare-dottern ledsagas af en ~hund~, icke af en katt.
Inställer sig under dess fortgång den uteblifne; äge talan i det, som då ännu återstår. Hvad genom delägarnes åsämjande vid ägodelning är afgjordt, må icke genom beräknande af hans röst upprifvas. Lag samma vare om den, som under förrättningen delägare blifver. Tvistas om äganderätt eller besittning af jord, hvarå landtmäteri-förrättmog pågår, då agen de tvistande samfäld rätt att vid förrättningen för sådan jord talanföra; men ej må någondera, så länge tvisten påstår, landtmäteri-förrättning söka. För boställen och annan kronojord samt publike hemman skola kronoombud vid landtrnäteri-förrättningar talan föra; och vare innehafvare af jorden derjemte berättigad att sin talan bevaka. Vid skiftesmäns väljande och vidtagande af sådana åtgärder, som af delägares åsämjande bero, tillkommer rösträtt för kronohemman kronoombud, och för annan jord den delägare, hvilken för jorden såsom ägare skattskrifven är. Yppar sig vid förrättningen fråga om jäf emot Landtmätaren; meddele han derom sitt utlåtande. Väckes denna fråga inför Skiftesmän; då skola de samfäldt sig deröfver yttra. Ogillas jäfvet, fortfare Landtmätaren med förrättningen; och stånde den missnöjde fritt att efter dess slut jäfs-frågan hos domstolen fullfölja. Gillas då jäfvet; vare förrättningen ogild. § 35. Skall ägodelning ske, och saknas laglig fastställelse å rågåogarne intill samfälligheten; då skall Landtmätaren öfver rågångarne upprätta karta, der sådan ej förut finnes, som rigtig är, underrätte ock särskildt angränsande jordägare om mätningen, så att de kunna dervid tillstädes vara. Antagas å ömse sidor rågångarne för ostridige; upprätte då Landtmätaren karta och förfare i öfrigt, såsom för dylikt fall i 31 § sagdt är. Finnes förut karta, som rigtig är; varde den i stället öfverlemnad till Domstolen, med rågångs-beskrifningen och Landtmätarens berättelse.
Då denna fråga nu å nyo blifvit vackt och till Ekonomiutskottets pröfning remitterad, har Utskottet, med fästad uppmärksamhet på redan vidtagna åtgärder, efter den sorgfälliga granskning, sorn ämnets vigt påkallar, deröfver stadgat sina tankar, hvilka Utskottet nu får våldsamt meddela. Begreppen om yppighet o h öfverflöd, om dess skadlighet eller nytta hafva alltid varit underkastade så skiljaktiga meningar, att en kort utveckling deraf ej torde vara öfverflödig, för ett närmare utredande af sjelfva hufvudfrågan. — Genom Samhällsföreningen sattes menniskorna i stånd att, medelst förenade -krafter, lättare tillfredsställa näringsomsorgernas fordringar. Sedan de behof ver blifvit uppfyllda, som äro oundgängliga för lifvets bestånd, utvecklades småningom nya behof af beqvämlighet och njutning. Det nödvändiga bl ef ej mera måttstocken för dessa behofj utan det prydlipa, det som fägnade sinnena, utgjorde föremål för gemensamma bemödanden. Så uppstod Småningom, under tidernas lopp, den ena näringen, den ena konst.producten efter den andra, och menniskosnillet tröttnade aldrig att försöka sig på nya och vexlande föremål. Genom gemenskapen fremmande nationer emelian påskyndades culturen, och med hvarje 4o8 Besv. och Ekon, Utsk. Betänkanden; steg framåt blef dess väg mera banad och beqväm. Men under utvecklingen af denna cal tur» erhöll den en högst olika rigtning, och det var denna, som slutligen till en stor del bestämde samhällets sällhet eller olycka. Vi hafva sett nationer, som fria och sjelfständiga, tryggade för näringsomsorger, upphöjde genom snillen, som de förstodo att värdera, ej ägt mera öfrigt, än att arbeta på förökandet af sin storhet. Hos dessa nationer liksom sammansmälte det enskildta lifvet med det offentliga: hos dem yttrade sig luxen i herrliga konststycken eller i praktiga byggnader, och blef således det skönaste resultat af samhällets odling.
Om Herrar Fullmägtige troll sig äga full säkerhet hos Löntagaren eller Cautionisten, sä har Stats-Utskottet icke kunnat finna någon för Comoiret talande anledning, att i afseende pä hypotheket, inläta sig uti en mindre nödig och »vidlyftig Rätte. Lang) och om Contviret också skulle undfå ersättning för kofnade' sä synes det icke hafwa warit uti su. ordning, att Rrssgi ldsConloirets Ombudsman stul.e sysielsäktas med utförandet af enskilde personers twister och R cktegängar. Beträffande siuteligen försiräckningarne lil! DiscontWerken i Götheborg, Malmö och Äbo, sä hafwa Herrar Fullmägtige säfom stal, hwarföre Cvntoiret ätnöjts med tre procent ränka, för de DiscontWerken särskildt bewiljade Län, andragit,att en högre ränta, enligt de för DiscontWerkeu gällande Reglementen, icke sär betalas. StatsUkstotlrt får harwid ermdra, alt defie Regle - Den i3 Novemberyr§ Reglementen icke arv utfärdade till Herrar Fullmäg tiges efterrättelse; och hade Medes icke bordt hindra Herrar Fullmäktige, att åtminstone yrka den ränta, som af andra Läntagare uti RiksgäldsContoiret blift wit erlagdt De penninge - försträckningar DiscontWerken ifran RiksgäldsContoi>-et erhållit, tyckas böra betraktas ifrän serskilda synpunkter. Dä Herrar Fullmägkige sjelfmant-: latit mot tre procent insalta penningar till Disconterne, will dek synas som en sadan utwäg blifwit widtagen, för att göra Contoircts, för någon tid umbärlige, Bancomynls tillgångar fruk.bare, och att detta ivarit enda »verkande skalet. Sadank skulle StatsUtskottet och wara benäget atr rrv, sa framt icke Herrar Fullmägtige ltti deras förklaring yttrat, att Herrar Fullmagtige icke kunnat betjena med Län emot fem procent alla dem, hwilka stg derom anmälte.
Den billighet , den rättvisa måtte dock dervid åtminstone böra ådagaläggas, att de, som uppoffra sig för fäderneslandets tjenst, gedan de användt sina ungdomsdagar , för att vinna en dertill erforderlig skicklighet, icke, på ett utmärkt sätt, framför andra medborgare beskattas. Den nedsättning till 4 procents beräkning af bevillning på lönen ^ på Fullmagts-charta, som Afdelning gen föreslagit, anser jag, på dessa grunder, vara med någorlunda rätt och billighet beräknad.” Herr Prosten Dillner och Herr Kyrkog herden Lyth voro i detta ämne af samma mening. Herr Cron: ”Sedan Höglofl. Utskottet nu fastställt det förslag till en ny ChartasSigillatae-Förordning, hvilket kommer att un-' derkastas Rikets Höglofl. Ständers ompröfvande, anhåller jag få till Protocollet anteckna min enskilda mening, i hvad den afviker från samma förslag. Med undantag ^f en enda handling, derom jag vill serskildt 54 Bil. till Bevilln. XJiskot. Beir.nk. Njo i5. yttra mitt omdöme, har jag icke, genom de föregångne discussioner och rådplägningar, funnit mig öfvertygad om någon billig eller rättsenlig grund för alla de nu föreslagna nedsättningar i chartsebeloppet å vissa hand» lingar, emot hvad 1823 års Stadga derom innehåller ; och hvilka nedsättningar jag således ansett och anser destomindre bordt ega rum, som utsigterne icke lofva någon minskning i den hittills utgjorda Bevillning i det hela. Att dessa nedsättningar, tillämpade å de titlar, sorn sannolikt äro af största inflytande, t. ex. Embetsoch Tjenstemäns Fullmagter, Arrendecontracter och Köpebref m. m.
Skjuts. Boskapsoch Åkerskatt. Mantals penningar. Kommini strars. Kyrkobe tjenings. Efter l:sta Artikeln. Summa. Personer, ej hörande till viss näring. Pastorers. Jord, Hus, Tomter,Verk och Inrättningar. Af Embetsoch Tjenstemän. Borgerlig näring. MATTS BEFALLNINGSHAFVANDES Uti ©ötljcborgs o cl) o ljus £an till KOHGL. MAJ:T i tina erad ni u het ufg ifn n KM BETS-BERÄTTELSE för åren 1847, 1848, 1849 oell 1850. A. NOBSTEDT & SÖM», Underdånig Berättelse om itillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Götheborgs och Bohus Län för åren 1847, 1848, 1849 och 1850. § i Länds allmänna beskaffenhet (götheborgs och Bohus Län, i söder till Hallands Län och i vester till Kattegat. Länets hela vidd beräknas till 43,31 qvadrat mil, hvaraf 2,04 öppen åkerjord, 4,08 äng och beteshagar, 34,86 utmark, skog och berg, samt 2,33 insjöar och kärr. Föga upphöjdt öfver hafsytan, består Länet dock till större delen af bergsträckningar, som mångfaldigt utgrena sig och bilda talrika dälder, hvilka, i mån af befolkningens tillväxt, uppodlats till deras nuvarande fruktbarhet. Länet har fem städer, nemligen Götheborg, Kongelf, Marstrand, Uddevalla och Strömstad, samt är indeladt i fem fögderier, nemligen Götheborgs, Inlands, Orousts och Tjörns, Sunnervikens samt Norrvikens, innefattande tillsammans 20 härader, fördelade i 21 länsmans-distrikter.
Visserligen kunna ju felaktiga tydningar förekomma, men dessa undvikas genom jämförelse med annan sinnlig erfarenhet och kunna icke rubba tron på själfva sinnesförnimmelsens sanning i och för sig. Vidare gifves det ju t. ex. i matematiken och den rationella mekaniken, vissa satser, som visserligen ha sinnligt innehåll, men göra anspråk på giltighet oberoende af sinnesförnimmelserna. Att alla trianglar ha vinkelsumman lika med två räta, vet jag med full säkerhet, utan att ha uppmätt alla möjliga trianglar. Slutligen finns det ju vissa etiska regler, som ej ens kunna sägas ha ett med sinnena fattbart innehåll, men som ändock vid mitt handlande tränga sig på mig och göra anspråk på giltighet. Den filosofiska vetenskapen har att bedöma giltighetsvärdet af dessa olika sidor. Att nu hämta måttstocken härför från själfva det subjektiva tvånget hos någon viss sida i erfarenheten, är naturligtvis orimligt. Om någon sådan måttstock finnes och sålunda filosofisk vetenskap är möjlig, måste den vara gifven oberoende af all erfarenhet. Vi taga ett belysande exempel. John Stuart Mill framhåller beständigt, att sinnena gifva den egentliga kunskapen, och att alla andra erfarenhetssidor äro giltiga i den mån de hvila på sinnlig bas. Hvad är egentligen grundvalen för detta resonnemang? Icke är det väl helt enkelt det psykologiska tvång, som den sinnliga erfarenheten utöfvar på oss. Därmed får man ju ingen rättsgrund till, att denna erfarenhet eger giltighetsprimat, åtminstone ingen bättre än det lika starka tvånget hos andra erfarenhetssidor skulle gifva för dessas giltighetsprimat. Tänker man nogare efter, innebär Mills ståndpunkt i sig själf en åsikt om det mänskliga medvetandets natur: en åsikt, som för öfrigt af Mill själf är med stor klarhet uttalad. Enligt denna är nämnda medvetande en tom form, som i sig själf är utan all realitet. Dess innehåll är något för densamma yttre. Denna åsikt är icke vunnen ur någon erfarenhet, ty, såsom vi förut betonat, kan medvetandet i sin renhet betraktadt såsom det innersta i erfarenheten icke själft vara erfarenhetsföremål. Den nu nämnda åsikten är det, som i själfva verket, vare sig Mill vet det eller icke, är den logiska stödjepelaren i hans system.
Jag förmodar, att det är af den atihn som Borgare8t:t uteslutit detta sednare morn, hvilket jag äfven anser vara mycket skäl att göra, och får jag äfven yrka att sednare moin:t ur § n mätte utgå. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Enl. den nu föredragne 8:de §:n skulle alla de ega rättighet att deltaga i kommunalstämman, som böra utskylder till kommunen erlägga, samt derjemte innehafva Svensk raedborgarerätt och ega att öfver sig och sitt gods Ilen 3 Ok tob er f. m. 35 sjelfve råda. Men på det sättet skulle, då otvifvelaktig! är att mångå tjenare hafva mera än den inkomst, elter hvilken de skatta, en mängd personer kunna komma att deltaga i kommunalstyrelsen, hvilka nu äro uteslutne från utöfvandet af andra medborgerliga skyldigheter. Som således det redan finnes ett stadgande, som utesluter vissa kategorier af medborgare från att deltaga i riksdagsmannavalen i städerna, anser jag äfven detta stadgande böra tilllämpas på delaktigheten i kommunalstämman. Jag får på grund deraf yrka, att till 2:dra mom:t, sådant det lyder i komiterades förslag, måtte fogas det tillägg att rösträtt i kommunalstämma ej skulle tillkomma: a) gemenskapen vid rikets landtoch sjöförsvar; b) allmänna och enskilda verks och korporationers vaktbetjening eller andra, som med dessa jcmförlige eller ringare äro; c) dem som äro i annans tjenst eller ständigt i arbete anställda eller daglönare eller andra dylika som försörja sig med tillfälligt arbete. Hr von Koch: Jag får fästa upmärksamheten derpå att i den 58:de §:n, till hvilken den nu föredragne §:n lemnar hänvisning, är undantag från rösträttighet i kommunalstämman redan gjordt för dem som hafva anställning i enskild mans tjenst, såvida de ej tillika tillhöra någon annan skattskyldig kategori.
Hr Frill. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum kom ma att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr Gripenstedt: Jag ber att få upplaga några af Hr von Hartmansdorff och Frih. Cederström gjorda anmärknrr vid mitt föregående anförande. Frih. Cederström yttrade, att delta mein. skulle göra förändringar uti redan fattade beslut. Jag kan icke medgifva det. Jag är färdig att punkt för punkt genomgå och bevisa att jag häruti har lätty och skulle göra det, om det icke vore olämpligt att dermed upptaga en alltför lång tid, nu så nära riksdagens slut, utan hiå det vara den värde ledamotens skyldighet att visa hvaruti dessa förändringar bestå, och jag skall icke undandraga mig svaromål. Det har af Hr von Hartmansdorff blifvit sagdt, att riksdagsbeslutet icke behöfver innehålla någonting annat än ett uppräknande af de §§, hvilka blifvit föreslagna att undergå förändring, men detta är icke nog och riksdagsbeslutet är icke fullständigt, om det utlemnar ett så vigtig! oell be - Den ia Juni f. m. 185 bestämdt förbehåll, som det hvilket finnes gjordt uti mern. Det står nemi. uttryckligen i detta mern., ”att ingen af de förut uppgifna 4 frågorna — ang:de grundlagsförändring — kommer under öfvervägande i annan händelse, än att närvarande förslag, i den form det vid denna riksdag erhållit, blifvit antingen af JR. St. eller af Konungen ogilladt.’’ Det är ju ieke annat än ett upprepande af detta uttryckliga förbehåll, sorn Const.Ulsk. gjort uti det nu förevarande meni , och då vet jag icke huru man vill motsätta sig en sudan förut godkänd bestämmelse. Att saken i alla fall icke kommer att förfalla, om än R. o. Ad. icke skulle antaga mein., är klart; ty om också 2 Stånd stanna emot 2, så måste den gå till förstärkt Const.Ulsk. Hr von Hartmansdorff har gjort det inkast, att man icke kunde veta om alla grundlagsändringsförslag voio upptagna uti detta mera. Det är ganska sannt, att icke alla sådana
Att den, som, efter utstådda bestraffningar för första och andra gången stöld, den ena med inbrott förenad, ytterligare genom inbrott föröfvar stöld, som ej öfversliger etthundra dalers värde, skall, utom den påföljd af kroppsplikt och tre års straffarbete lagen ålägger, derutöfver, på sätt Kongl. Brefvet den 18 Juni 1807 förmår, i tvenne år till sådant arbete hållas; och ändlligen Att den, som icke låtit sig rätta af de bestraffningar, han undergått för första och andra resan inbrottsstöld, ulan åter med inbrott föröfvar stöld, ehvad det är litet eller 1113'cket, derför, jemte kroppsplikt enligt lag, skall, lik mäligt Kongl. Brefvet den 25 Januari 1782, till straffarbete i all sin tid dömas. Uti 16 Kap. Jordabalken af nu gällande lag finnas följande föreskrifter meddelade; R. St. Just. Ombudsm. ”Rymmer landbo bort inom stämnolid, och finnér jordägaren honom på vägen, thå lian afviker; håfve våld hemta honom åter, och alt thel han med sig förer. Häfver landbo salt sig neder å annan ort; lite jordägare Befallningshafvanden therom til, och bote landhon, för olaga afflyttning, tijo daler, jordägarens ensak, eller thens, som jordägarens rätt häfver; och alle the, sorn med voro at hjelpa landbon afflytta, böle hvarthera fem daler.” 8 §. ”Ställer sig landhon til värn, och får han skada, eller the honom värja ville; vare alt ogildt. Varder han, eller någor af them dräpen; bote, som i Missgierningsbalken skils. Får jordägaren, som efterkommer, eller ilie med honom äro, någon skada, sår, blånad eller blodvite; 1igge alt i tveböte. Kommer dråp ther i; vare straffet, sorn om edsöre stadgadt är.” Sjelfva innehållet af dessa laghud hänvisar att söka deras upphof i de sednare seklerna af medelliden.