Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t icke heller aflåtit det förslag, Hr Ehrenhoff nu förordar, utan gjort en framställning, att dessa revisorer och regementsskrifvare skola hvardera erhålla 1,800 rdr, huruvida, sager jag, det kan vara enligt med våra grundlagar, att under diskussionen nu af en enskild riksdagsman ett så beskafifadt förslag väckes; ty om ett sådant förfaringssätt skulle få ega rum, så IWO Deli 11 April 1. ta - kan man aldrig beräkna hvar gränsen för motionsrätten slutligen skulle blifva. Som det af K. M. gjorda förslag i ämnet tillägger dessa tjenstemän vida högre förmåner, än de hittills åtnjutit, samt K. M:t således pröfvat det uti förevide fall gjorda förslag vara riktigt och lämpligt, tror jag, för min del, att 11. o. Ad. deruti har grundad anledning att bifalla K. Mits Nåd. framställning, och då nu StatsUtskit äfven tillstyrkt densamma, anser jag ytterligare skäl att detsamma bifalla förefiunas. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade II. Exc. Hr Gr. o. Landtm., at' derunder yrkats dels bifall till Utskits förslag och dels af Hr Ehrenhoff, att de till 1,800 rdr föreslagna lönerna för Flottans Civilstats sex Revisorer och Regementsskrifvare måtte förhöjas till 2,000 rdr; med anledning af hvilket sistnämnde yrkande H. Exc. finge förklara, att då hvarken K. M:t äskat eller StatsUtskottet föreslagit den af Hr Ehrenhoff nu yrkade förhöjning af de ifrågav:de tjenstemännens löner, och icke heller någon euskild motionär gjort denna fråga till föremål för R. Stits behandling, ansåg H. Exc. sig, vid betraktande af 56 § Riksd.- Ordn., jemförd med 2 mom. i 37 § af samma Grundlag, icke kunna framställa propos. på det af Hr Ehrenhoff nu gjorda yrkandet. Härefter gjordes propos. å bifall till Utsk:ts förslag i förev:de mom. och besvarades med ja.
Inträffar den händelse, att Två eller Tre Personer undfå de flesta och lika många röster, anställes först särskild votering, enligt sistnämnde §, öfver den ordning, hvarutinnan om dessa Personer bör röstas; och skall sedan, vid hvarje ny omröstning, på enahanda sätt en voterings-sedol afläggas, intill dess en bestämd pluralitet är gifven. / den händelse, som i 94 § af Regerings-Formen omtalas, skall Nämnden väljas inom Tionde da - valet. A den utsatta valdagen skride hvarje Stånd särskilt till val af Konung eller Thronföljare. Förena sig alla Stånden om en och samma Person, vare Han ansedd såsom af Sveriges Rikes Ständer utkorad. Aro Ståndens röster delade emellan flere, afgöre Nämnden; dock må ej hos densamma komma under omröstning andre, än de, som flesta rösterna i hvarje Stånd erhållit; och må ej något Stånd flere än en Candidat framställa. Ledamöter af Nämnden må ej uteslutas från utöfningen af deras Riksdagsmannarätt i Stånden, men träde tillsammans dagen efter den, då valet i Stånden förrättadt är, och skiljes ej åt förr, än de flesta rösterna örn en person sig förenat. Omröstningen ibland Nämnden skall ske per Capita och med slutna sedlar. Hvar och en af Nämnden uppgifve, ibland de af Stånden föreslagne, den han anser böra utköras. Falla dervid rösterna, till mer än hälften af de röstandes antal, på n En Man, vare han behörigen vald. Aro åter rösterna så delade, att en sådan full pluralitet icke äger rum, anställes, enligt det i 53 § beskrifna voterings-sätt, ny omröstning, till antagande af den, som flesta rösterna erhållit, och, om han ej antages, af den, om hvilken, näst efter honom, de flesta af Nämnden sig förenat. Inträffar den händelse, att Två eller Tre Personer undfå de flesta och lika många röster, anställes först särskild votering, enligt sistnämnde §, öfver den ordning, hvarutinnan om dessa personer bör röstas; och skall sedan, vid hvarje ny omröstning, på enahanda sätt en voterings-sedel afläggas, intill dess en bestämd pluralitet är gifven.
I afseende å de af Rikets Ständers senast församlade Revisorers uti afgifven Berättelse, angående år 1835 verkställd granskning af StatsYerkets samt andra af Allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, framstälde och medelst Nådig remiss af den 25 nästlidne Januari, uti transsumter till Förvaltningens af Sjö-Ärendena underdåniga utlåtande och förklaring meddelade anmärkningar och yttranden, rörande Förvaltningens samt Flottans och Lotsverkets räkenskaper för åren i832 och i833, får Förvaltningen följande i underdånighet andraga, att vid i:sta punkten af de io, som Revisorernes Berättelse, i hänseende till dessa räkenskaper, innehålla, uti hvilken punkt endast finnes upptagen en anmälan om hvad under nyssberörde 2:ne år blifvit till Extra och Expectance-Statens aflöning användt af de 3o,ooo R:dr, som vid 1828, 1829 och i83o årens Riksdag blifvit till Flottans materiel anslagne, något yttrande utaf Förvaltningen af Sjö-Ärendena destomindre synes erfordras, som denna medels-disposition blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder gillad och bifallen. Vidkommande dernäst Revisorernes gjorda anmärkning, att Förvaltningens af Sjö-Ärendena Cassaräkning för år i832, under titel:
I afseende deremot på det andra, ber jag att få göra en anmärkning rörande den felaktighet eller underlåtenhet i förslaget, att man icke föreskrifvit, det ledamot icke får deltaga i besluten, när hans egen taxering förekommer, samt anhåller fördenskull om återremiss på andra mom. i 37:de §:n. Hr Adelborg: Då i 37:de §:n ingår en mängd frågor, som röra redan återremitterade §§, så tror jag för min del att det rättaste är att återremittera hela §:n. Här förekommer t. ex. frågan om räntebärande kapital, hvilken redan är återremitterad, och man kan icke veta om icke möjl. kapitalbevilln:n kommer att ur författningen försvinna. Hvad beträffar andra morn., skulle jag tro att vid återremissen borde ett tillägg ega rum i enlighet med den af mig förut upplästa 55:te §:n, nemi. att den ledamot, hvars egendom är under behandling inom beredningen, bör afträda, så att han icke deltager i sin egen beskattning. Gr. Hamilton: Jag trodde att jag tillräckligt tydligt uttryckt mig för att icke Gr. Lagerbjelke skulle lägga mig ord i munnen, som jag aldrig haft, nemi. att jag skulle hafva uttryckt missnöje dermed att öfriga ledamöterna inom beredningen hade rätt att reservera sig. Jag sade tvärtom att det var öfverflödigt att insätta detta stadgande i §:n, emedan det faller af sig sjelft. Åtskilliga gånger har Gr. Lagerbjelke upplyst 11. o. Ad. derom att dessa beredningar icke skola besluta, utan allenast föreslå, men jag har icke blifvit öfvertygad om att ej det faktiska blir att man blir beskattad af en utaf K. M:ts Bef:de tillsatt person. Jag för min del vill ingalunda underkasta mig något sådant, ty då kan jag lika gerna blifva beskattad af en på landskansliet tillsatt person. Den 16 Maj e. m. 189 Gr. Mörner: Den af Hr Adelborg gjorda erinran i af seende på denna § bar visserligen mycket skäl för sig, menjag får dock hemställa till honom att, ifall han icke vinner understöd af den för tillfället närvarande majoriteten, han icke besvärar oss med en votering.
Nådiga uppmärksamhet på den synnerliga angelägenheten och nödvändigheten deraf, att de försök, som för detta ändamål äro erforderliga, måtte verkställas så skyndsamt som möjligt, för att, med begagnande tillika af de tillförlitliga upplysningar, 7 50 som kunna erhållas om likartade försök i andra länder, och med särskildt afseende på det råämne, Sverige har att erbjuda, tillvägabringa ett i möjligaste mån kraftigt artilleri, hvarförutan den öfriga för vårt sjöförsvar afsedda nya materiel, äfvensom den del af den äldre, hvilken anses tillsvidare användbar, skulle förlora betydligt af det värde den, försedd med ett tidsenligt artilleri, kan ega. Af stor vigt, så i militäriskt som i industrielt hänseende, vore det också, om försök anställdes för utrönande af hvilka egenskaper skyddsplåtar, tillverkade af svenskt råämne, möjligen kunna ega. De förändringar, hvilka af ofvan anförda anledningar kunna antagas komma att ega rum i Komiténs förslag rörande materielen, skola äfven föranleda förändringar i personalförslagen; men äfven dessa kunna lika litet på förhand närmare bestämmas. Sannolikt synes dock, att derigenom en ytterligare inskränkning i den personal, Komitén ansett under den närmaste framtiden för sjöförsvaret erforderlig, skall blifva möjlig. Sammandrag af de anslag Komitén föreslagit att för hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866 å Riksstatens Femte Hufvndtitel utgå, upptagande tillika summan af hvad dels såsom extra statsanslag och dels af särskilda medel under de sednast förflutna tio åren varit anvisadt för sjöförsvaret eller dermed samband egande föremål, bifogas underdånigst (Bil. De Komitén Nådigst tillställda berättelser af Undersöknings-Kommissio o o nerne vid flottans stationer får Komitén nu i underdånighet återställa och tillika öfverlemna åtskilliga handlingar, hvilka dels under Komiténs arbeten tillkommit, dels blifvit af Komitén inbegärda och dels till densamma inlemnats samt å bifogade förteckning (Bil. N:o 27) finnas upptagna, dervid Komitén bör tacksamt omförmäla den synnerliga beredvillighet, hvarmed icke allenast inhemska, utan äfven utländska myndigheter tillhandagått med begärda upplysningar.
Att under min hela tjenstetid vid Hjo stads Psedagogi alla säkerhetshandlingar och dokumenter, rörande nämnde Psedagogis fonder, varit, med undantag af 3 skuldsedlar, 2 utfärdade af Komminister G. Röding och en af Ingeniör J. Gyllenspets, uti dåvarande Inspektor Scholas Doktor L. G. Mittags våld och vård, varder härmed på begäran intygadt af Lidköping den 15 December 1860. P. G. Söderlund. Bil. N:o 2. Att Herr Rektorn J. A. Klefbeck innehar och mig förevisat fullgoda säkerhetshandlingar å fullt Tretusende Riksdaler, som för Hjo stads Psedagogis räkning blifvit, emot laga 6 procent årlig ränta utlånta, äfvensom att jag i dag hos bemälde Herr Rektor uppräknat öfver Etthundra Riksdaler, allt Riksmynt, i kassan befintliga medel, som förmälts vara Psedagogien tillhöriga, betygas. Hjo Rådhus den 20 December 1860. På Borgmästare-embetets vägnar, Gustaf Rhodin. Till Högvördiga Dom-kapitlet i Skara! Då Högvördiga Dom-kapitlet af undertecknad den 5:te dennes infordrat förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers den 15 Oktober 1860 gjorda — 363 - anmärkningar vid räkenskapen för Sköfde stads Pedagogi under år 1858, får jag härmed vördsammast afgifva öfver berörde anmärkningar följande förklaring: Då räkenskapen för Sköfde stads Pedagogi under år 1858 af undertecknad afgafs i hufvudräkning, med åberopande af specialen, ansåg jag icke nödigt att bilägga nämnde special, helst som summan af de i verifikationerne upptagne belopp motsvarade i hufvudräkningen upptagne utgifter, hvilken åsigt synes vinna än mer stöd deraf, att Rikets Ständers Revisorer, i sin underdåniga berättelse om den verkställda granskningen af räkenskapen för Sköfde stads Paedagogi under år 1858, »skolat anmäla, att de i verifikationerne upptagne belopp sammanlagde motsvara utgifterna.»
Luneo, i undevdunigliel ^llvul: sll (iommillvrude, genom egen erksvenllet oell suklinnnige ^evsonevs nlsugo, Illilvit ölvevlvgude devon, sll nämnde del^dligu summu» 80in li!lH,!Iev de sjökuvunde, leke medlem nägon synnerlig ngltu, su länge den i sill köv srnu dels,- nlöelulu.s lill l, vuvje sjömun §ee§/,//dl lov llvuvje knllliuvdud vesu, du Ilun belvuklude den säsom en gukvs, oell snvänvle vien susen, en d, ieks^enning , 8un,l ull kövluslen sk en sädun inkomst i del ögonldiek. du Ilun vunligen sv öäsl köi8edd med penningsr^ ieke skulle blikvs 8evdele8 kännbsv; men ull, ds sjömunnen i värl lund lisde su mungs vigligs öeliok simu oii^^k^IIdu, 8L mängs snsjlvuli ^ä sumllsllels dellugunde oell omvävdnud, Ilvuvje ulgsvd. som i nilson inon linn-Ie s>iilna»a, ull söi liälli a lians slällnin», lnoIi»en sliullevinna alla e; irla meelliun»unes liilall, neli >»6,1 laelesumliel al sjömännensjellve emollu^as; iill Lomniillenaele, köi' all i clella asseenöe soli!» ulnällaneli i^II.i e/r al nle män^a linislenna, lnoll s>K bärs i un6ep<IämZket.
Återremitterades; N:o 199, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående åtskilliga Kyrkoherdars underdåniga ansökningar om löneförbättring af indragen behaglig tids förlänings-spamnål: 684 Prot.-Utdrag* den 3 Mars 1845- t a momentet, afstyrkande väckt fråga om fyllnad uti inkomsterna för Kyrkoherdarne uti Öregrunds, Gideå, Gårdeby, Skagerhult, Ängsö, årsunda, Lerbergs, och Ulrica församlingar: Bifölls; 2:a morn., tillstyrkande lönetillskotts beviljande åt Kyrkoherdarne uti elfva i utlåtandet namngifne församlingar: Afslogs; N. o aot, i anledning af väckt fråga om rättighet för Nyköpings stad att på arrende innehafva dea vid staden belägna s, k. lilla, eller Tyska kungsladugården^ Bifölls*. Ben 3 Mars. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D» Af inkommet protocoll, hållet denna dag hos Ståndets E lector er, inhemtades, att be malde Electorer till Suppleanter i Bevillnings-Utskottet, i stället för Biskop Bruhn och Prosten Sidner. sorn tills vidare erhållit permission att från Riksdagen vara frånvarande, utsett i den förresställe Prosten Carlander och i den sednares Comminister Hedinhvilket genom utdrag af protocollet vederbörande på vanligt sätt meddelas skulle. S. D. Anställdes, på sätt 66 och 67 §§ Riksdags-Ordningen bestämma, val af Ståndets Fullmägtige i Rikets Ständers Bank och Riksgäldskontor, och befunnos, efter valsedlarnes öppnande och summering, vara utsedde: till Fullmägtise i Rikets Ständers Bankr O O Kyrkoherden i Hedv. Eleon. Församling, Ledam. af K. N. O., Mag:r M. C. Bergvall;. Pastor Primär! us, Ledam. af K. N. O. Doctor AZ.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1854. Stats-Utskottets Memorial, N:o 311. 1 i\:o 311. Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Okt. 1854, kl. 12 m. Memorial i anledning af erhållen ålerremiss å Utlåtandet N:o 188. (U. A.) Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva till Stats-Utskottet återremitterat Utlåtandet N:o 188, deruti Utskottet, på anförde skäl, afstyrkt Rikets Ständers bifall å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om understöd af allmänna medel åt TullStatens enskilda Pensions-inrättning. De yttranden, som föranledt återremissen, innefatta hufvudsakligen, ätt, då de Tull-Staten tillhörande personer vid tjensternas tillträdande vore pligtige att i Pensions-Inrättningen ingå och sedermera under hela deras tjenstetid måste till densamma erlägga betydliga årliga afgifter, rättvisan fordrade, att deras efterlemnade enkor och barn korame i åtnjutande af den pension, som genom en dylik förpligtelse blifvit dem tillförsäkrad; alt, i följd af denna förbindelse, Inrättningen vore, emot hvad Utskottet yttrat, att anse såsom en offentlig inrättning, hvilken, lika med andra anstalter af sådan beskaffenhet, borde af Staten understödjas, sedan sig visat alt Pensions-afgifterne icke vore för pensioneringen tillräcklige, samt att det syntes lämpligast, att, i enlighet med innehållet af den förenämnde Utlåtande bifogade reservation, en summa af högst 5,000 R:dr för hvartdera af nästkommande 3 år anvisades att af Tullmedlen utgå, lill betäckande af den under samma år möjligen uppkommande brist uti Pensions-kassan. Då emellertid 2:ne Riks-Stånd, nemligen Eorgareoch Ronde-Stånden, godkänt ifrågavarande Utlåtande, samt de gjorda anmärkningarne icke synts vara af beskaffenhet att böra föranleda till ändring af detsamma, har Utskottet funnit sig sakna skäl att sitt förut afgifna yttrande frånträda. Stockholm den 6 October 1854.
JV2 124, i fråga om förbättrad lagstiftning iör:de sinnes-sjukas vård och behandling. 304 Den 9 September. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag har ingenting alt in vända emot. att en sådan underd. skrifvelse, som Utsk. föreslagit, afgår till K. M, under förutsättning, det den Ulsk:s Betänk, i aftryck infogade Norrska lagen för sinnes-sjukas behandling och förplägning icke bilägges denna skrifvelse. Det är visserligen icke i skrifvelsen något nämndt derom, men icke heller i Betänk., hvarföre den lagen är bifogad. Om den bifogas det ena dokumentet, så skalle måhända, om ingen anmärkn. dervid göres, den äfven kunna bifogas del andra. För öfrigt kunde mycket vara att säga i afseende på hvad som motionären anfört. En del deraf eger icke grund. En annan del eger visserligen någon grund, men endast deruti, att de författningar, som äro gifna, icke vid alla hospitaler blifva följda och fullgjorda, hvilket säkerligen i första hand beror på Läkaren, till hvars vård hospitalet är anförtrodl. Inga Läkare och inga föreskrifter lära blifva tillfylleslgörande, såvida icke Läkaren har insigt och tillika med insigt förenar förstånd att tillämpa sina insigter och nit att använda alla sina bemödanden för det ändamål, som med hospitalet år afsedt. Vid de inrättningar, der Direktionen icke med upmärksamhet, noggrannhet och verksamhet fullgör sina åligganden och Läkaren icke upfyller hvad honom tillkommer, så hjelpa inga föreskrifter. Hvad serskildt angår motionärens yttrande, alt de sjukas förskaffande till hospital bör ske så tidigt som möjligt och alt felande föreskrifter derom är en brist i våra författningar år grundlöst, enär år 1831 af Serafimer-Ordens-Giilet äro utfärdade icke en ulan två serskilda föreskrifter i afseende på denna omständighet och i dessa fö reskrifter förehålles att åt de sjuka skall, så fort som möjligen ske kan, anskaffas vård å hospitalet.
Med detta Utslag har jag, i egenskap af Rikets Ständers Justitie-Ombudsman, icke funnit mig tillständigt att åtnöjas, utan deruti hos Kongl. Majit i underdånighet sökt ändring, hvarvid jag fästat synnerlig uppmärksamhet derpå, att Rådstugurätten icke ens kunnat sjelf förneka att försummelse skett i åtskilliga anmärkta hänseenden; att Kongl. Uofrättens Utslag vittnade derom, att Kongl. Hofrätten ock funnit, det icke hvarje Ledamot i R, St. Juat.-Omdbudarnans Embete-Berättelse till 1859 åra Riksdag. J6 Rådstugurätten fullgjort sina åligganden, utan att målen kunnat tidigare, än sorn skett, med slut afhjelpas, hvadan det billigtvis måste väcka förundran, att någon påföljd i anledning af åtalet icke blifvit ådömd. Vidare har jag i de underdåniga besvären anmärkt, att de urskuldande omständigheter, Kongl. Hofrätten anfört, de månde gälla så mycket som möjligt, likväl icke kunde omintetgöra det gifna faktum, att obehörig och stor försummelse verkligen förelupit, vid hvilket förhållande jag icke kunde inse hvad mera skulle erfordras för att försummelsen eller vårdslösheten måtte anses uppenbar, likasom jag ock funne det uppenbart, att skada skett; ty enhvar, som anlitade domstol, borde väl antagas göra det för att erhålla beslut i någon sak, nog vigtig, efter hans tanka, att förtjena en sådan pröfning. Han ägde i lag grundad rätt att erhålla denna pröfning så fort som möjligt, och när detta hans anspråk icke uppfyldes, så gjordes honom orätt och följaktligen skada, eller åtminstone litte det väl ej tänka sig, att icke någondera af parterne tillskyndades obehag och skada af tvistens onödiga uppehållande.
Den i 1 Cap. 12 § Utsöknings-Balken af Lag-Comitéens förslag till Allmän Civillag uttryckta föreskrift, af följande lydelse: ”Har en borgenär ”tillställt utmätningsman handling, derå utmätning eller qvarstad ske skall, ”och söker, innan den skett, annan borgenär sådan verkställighet hos samma "gäldenär; då skall utmätning eller qvarstad för bådas fordringar på en ”gång verkställas”, öfverensstämmer i allo med grunderna i nu gällande Lag; och som, Utskottet veterligen, densamma icke blifvit tillämpad på ett häremot stridande sätt, så att en lagförklaring i detta ämne kan anses vara af behof påkallad, anser Utskottet den af Olof Lindbäck väckta motionj i hvad den afser antagande af nyss anförde stadgande} i 1 Capitlet 12 § 4 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 101. Utsöknings-Balken af förslaget till Allmän Civillag, icke påkalla afseende.
Jag ansåg verkligen från början, att detta skulle vara det lämpligaste, men vid närmare efter - 304 tf e n 18 Oktober f. lil. sinnande fann jag, alt det förslag, som Gr. Lagerbjelke fram-» ställt i sin motion, verkligen är det rigtigaste, och att det skulle inträffa, alt, om R. St:r upgjorde ett förslag till Civil-lag, under förutsättning, att det hvilande förslaget antogs, så visste man, när den liden kom, att man skulle rösta öfver det hvilande grundlags-förslaget, icke, huruvida K. M. ville göra någon.ändring deri, eller i sin helhet antaga förslaget. Man vore då i samma ställning, som nu, hvaremot, om K. M. låter utarbeta civil-lagförslaget och framlägga det till R. St:r, man är på förhand öfvertygad, att, så vida man vill antaga grundlags-förslaget och den civil-lag, som K. M. för sin del beslutar, K. M. dertill lemnar sin sanktion. Det återstår då visserligen K. M:s sanktion på grundlagsförslaget, men det ligger i sakens natur, att hvar och en, som vid nästa Riksdag skall rösta öfver grundlagsförslaget, måste förut hafva sett det civil-lagsförslag, som blifver behöfligt, i händelse grundlags-förändringen antages. Detta är mina skäl, hvarför jag anser nödvändigt och liggande i sakens beskaffenhet, att hvarje representant, för att med full öfvertygelse kunna rösta om grundlagsförändringen, måste först känna civil-lagen. Jag anhåller således, lika med Gr. Lagerbjelke, alt R. o. Ad. ville bifalla Betänk. Hr von Hartmansdorff: Mot detta grundlagsförslag bar jag för min del intet alt invända. Jag har sjelf talat för ordalydelsens förblifvande sådan hon är. Jag har icke heller något emot, att en civil-lag, i sammanhang dermed, stiftas, utan anser en sådan lags tillvaro höra till fullständigheten. Men jag anser denna lags stiftande böra åligga R. St. genom deras Utsk. och alldeles icke Konungen. Åtgärden, att nu af honom begära en sådan lags utarbetande, är hvad jag bestrider. Gr. Lagerbjelke har sagt, alt R. St., vid åtskilliga tillfällen, vändt sig till
Jag kan icke finna något skäl, som bättre talar för rättvisan af StatsUtsk:s tillstyrkande. Jag var icke närvar:de vid början af denna discussion, och hörde således icke den historiska utveckling af frågan, som Hr Bildt lemnat. Jag får fördenskull hålla mig till hvad Utlåt, i detta hänseende gifver vid handen, och jag anser det vara tillfyllestgörande. Jag finner då, att den ifrågavande afgiften tillkommit på det sätt, alt under de suveräna Konungarne i Danmark, de socknar, som lågo närmast omkring städerna anbefalldes, att utgifva helgonskylden till dessa städers skolor, i st. f. att den eljest utgått till klockarnes aflöning, och att städerna i utbyte deremot skulle låta lärjungar från skolorna bestrida Klockare-tjenst. Sådant var det vilkor, som fästades vid detta stadgande; men det gick härmed, som med så mycket annat från maktens sida, man glömde vilkoret, och afgiften anslogs till andra ändamål. Sedermera har likväl Kammar-Colhra tillstyrkt, att helgonskylden skulle återgå till församlingarne, och ersättas af statsmedel, Den 22 Juni. 435 och K. M. har uti Skrifvelse lill R. St. d. 3 Dec. 1847 tillkänna gifvit, att anspråken icke saknade skäl. R. St., som vid 1851 års Riksdag, afslogo den då i detta ämne väckta frågan, gåfvo likväl en bestämd förhoppning om att framdeles bifalla den, emedan de förklarade sig vilja afgöra den i sammanhang med frågan om de Halländska kyrko-hemmanen, på det att, i fall någon förändring fram deles skulle varda besluten, en sådan äfven måtte ega rum för Halland. Hvad betyda dessa ord, om icke, att när frågan framdeles återkommer, skola vi taga den i ytterligare betraktande? Man har nämnt en fråga, som med den förevar:de är likartad, och hvilken intresserar mig, såsom Smålänning, ganska mycket, nemi. frågan om salpeterhjelpen. Denna fråga har varit behandlad på samma sätt, som frågan om helgonskylden. Den har varit fömål för K. M:s Proposrr, för afslag å R.