Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bref af den 7 Junii 1827 förklarat, att K. M:t, som ansett Sökandens oförmögenhet, att anskaffa fullgiltig säkerhet för det honom beviljade lånebidrag, ej böra verka dertill, alt den åsyftade allmänna nyttan af det företag, som utgjorde föremål för samma lånebidrag, skulle alldeles uteblifva, funnit godt i betraktande häraf i Nåder tillåta , att, utan förbindelse för Sökanden att anskaffa annan eller större säkerhet än den han redan erbjudit, ofvanberörde förlagslån af Sexton Tusende Riksdaler finge till honom anordnas och utbetalas; i följd hvaraf K. M:t anbefallt K. Comm. Coll. att för ManufacturDiscontFondens räkning, uti den af Pochet panterbudne egendomen söka inteckning för så stor del af lånesumman, hvarföre nämnde egendom kunde innefatta säkerhet, samt derjemte antaga den borgensförbindelse, i afseende på Fabriksanläggningens behö - Betan kanden, Nio 2or. 227 riga verkställighet in. m., som Pocliet till K. Collegium ingifvit; hvarjemte K. JVI., i anseende till den för lånets återgäldande till en del bristande säkerhet, i Nåder förordnat, att vid hvarje serskildt tillfälle, då lefverans af den tillämnade Fabrikstillverkningen för K. M:ts och Kronans räkning äger rum, halfva beloppet af den Pochet derföre tillkommande betalning skall i afräkning på skulden, innehållas; äfvensom K. M:t sluteligen, vidkommande behöriga fullgörandet af de öfrige för lånets tillgodonjutande föreskrifne vilkor, i Nåder förständiga! K. Comm, Goll. att deröfver hafva uppsigt, samt tillse det medlen varda till deras rätta föremål använde; i hvilket afseende K. Coll. AdvocatFiseal ägde, att hvar tredje månad taga kännedom af den tillämnade Fabriksbyggnadens tillstånd och fortgång samt med berättelse derom till K. Coll. inkomma.
Alldeles icke derföre, att jag finner eller någonsin kan komma att finna någon glädje uti att se högt uppsätta män blottställda för oblida omdömen, utan derföre allenast, att det svntes mig sorn hade sakernas skick, na ti or alrepresen:ationens värdighet och omsorgen om regeringssättets framtida bestånd, ovilkorligen fordrat ett annat utlåtande än det sorn ConstitutiontUtskottet afgifvit. Det Särskildta Utskottet hade uppfyllt titt erhållna uppdrag, och gifvit form åt de orediga klagoljud, hvarigenom, så väl före Ständernas sammankallande som under de första månaderna af deras sammanvaro, den inhemska Näringsidkaren tillkannagaf sin förlägenhet och sin nöd. Utskottet hade till Ständernas pröfning framlaggt orsakerna till denna förlägenhet och ibland dessa orsaker anmärkt den exclusiva rättighet att i Irenne år få i Riket införa bomullsväfnader, hvaraf en af Rikets Städer varit i åtnjutande, 892 Den 20 Tali. e. m, och de särskildta tillståndsbref till införande af en annan vara, som under åren 1812, 15 och l/j. blifvit enskilda medborgare tilldelade. Med den öfvertygelse, att dylika uteslutande förmåner böra räknas bland monopolier, om hvilka RegeringsFormens 6o:de §. stadgar, hade det Särskildt aUtskottet, med anledning af Riksdags Ordningens 2<):de §., kunnat vid dessa åtgärder fästa Riksens Ständers uppmärksamhet. Detta har icke skett.
Till dess annat bestäms kommer några jägeribetjänter för jaktväsendet och tillsyn över ekskogarna inte att behövas. Då någon avgår kommer tjänsten inte att besättas. Boställena arrenderas ut på 5 år i sänder och de innehållna avlöningarna går till staten. De skatteköpsskillings medel som inflyter skall gå till en fond för framtida vård av skogarna. Verkställigheten av den nya regleringen skall tillhöra befallningshavande. Alla äldre föreskrifter om andra befattningar upphör Vidare odlingar av kärr och mossar skall upphöra. Stockholm den 14 april 1824 SALOMON LÖFVENSKIÖLD Kungörelse angående rang för Lotsbetjäning. Stockholm den 20 april 1824 Kongl Maj: t har behagat förordna att Lotsåldermän är lika som Medeleller Understyrmän vid Kongl Maj: ts Flotta, Mästerlotsar och Fyrmästare är lika som Sjökorpraler samt övrig Lotsbetjäning som Sekundlotsar, Lärlingar och Fyrdrängar lika som Gemenskapen. Stockholm den 20 april 1824 CARL af WIRSÉN Kungörelse angående tillstånd att under bestämda villkor försälja fast egendom genom Lotteri. Stockholm den 20 april 1824 Efter åtskilliga ansökningar om tillstånd att på lotteri försälja fast egendom, har Vi funnit att ett sådant försäljningsätt skulle bereda ägare av fastigheter möjlighet, att utan förlust avhända sig sin egendom och därigenom räddas från förlägenhet och undergång. Vi tillåter att under inskränkt tid, till och med 1826, lotteri på fastigheter enligt följande stadgar får förekomma. § 1 Vill någon genom lottning sälja sin fasta egendom inger han en bestyrkt ansökan till Vår Nummerlotteri Direktion. Han sätter villkoren för hur egendomen skall utbjudas och bifogar borgen till Nummerlotteriets säkerhet för kostnader, som skall gäldas om köpet inte blir av. Samtidigt lämnas värdering av egendomen, som gjorts av domare i orten. § 2 Intill dess att egendomen är bortlottad ligger äganderätten hos säljaren. Tas egendomen i mät eller säljs och lottningen inställs, skall lottinnehavarna återfå sina insatser. § 3 Lotteridirektionen står i fullt ansvar för de medel som inflyter vid lottförsäljningen.
— J | - „ Per. 2. „ Per. 3, ersa lies i - §• 67. _ _ §. 68. Per. 1, 2 och 3. - „ Per. „ Per. 2. — ersattes i motsvaras af — d:o d:o — d:o — d:o — d:o — d:o — d:o d:o — d:o — §• 71. §•72 — *■ 73. - *• 74 §• 75. Per. 1. d:o __ „ Per. 2. och 3 — _ _ l 76* ~ d:o 77. Per. i. — - _ d;o „ Per. 2. _ d:o S. 78. Per. 1. d:o „ Per. 2. „ Per. 3. och följande — d:o §• 79. Per. 1. _ d:o „ Per. 2. och följande ersättes i — §• 80. _ _ d:o §§* 8i och 82 ersättes i ■Nya Förslagets, - §. 128. §. §. 92, 65. Mom. 1. — Si42- — § §.110 och 70. — arbetsordningen, utgår. - §. i37. §. 101. d:o d:o - §. i35 §•139. §• 141 * 140. §■ l^O. i38. arbetsordningen. §• i36. arbetsordningen. Ang:de förslagen till ändringar och tillägg uti Regeringsformen, Successionsordningen och Tryck frihets-förordningen; se Bih. 3 Sami. Memor. Ridd. och Adelns Prot. B. XVIII pag. 294. 33. XIX p. 3a8. B. XX p. 647. B. XXI p. 42. B. XIII p. 21,236—237. Angrde Riksdags-ordningens upphäfvande; se Bih. 3 Sami. Memor. B. XXIV p. 276. Preste-Ståndets d:o B. VIII p. 27. B.
De sed"nare deremot stadna hos de mäst odlade clasterne "i samhället, och frän veste förwandla enskilte medlingar sig till allmänna, blott genom en omärke» "litz gradation, och endast med tidens och sanningens tillhjelp." Sa skref sockor i en bok ukgifwen t802 under namn af stermires vuss politikuss. Datum urwisar, att författarens mening är resultatet af den erfarenhet han samlat under 13 är af en revolution som 4is Den i Iuitti. som i hela Europa haft sä »vidsträckt insthtelse pa meningarne i samhällslära»»: cn revolution under hwilkett han onisoin alsmägtic; minister , enskilt medborgare, regeringens enda stöd, regeringens farligaste monvi,», folkets afgud, och folkhatets offer, kunnat mur alla lägen observera den stora hwalfningens alla förwandlingar ifrän asta dest sidor; en revolution till hwars bedömmande, i anseende lil! de gruudffatser och meningar den alstrat, han således hade grunder som fa författare nänsin ägt; och markow, akt detta skref ej den mägtige och för granskningen af fin magls »löfning skyende ministern. Det ar den titt lugnet för aliid ätergängne äldrige statsmannen som egnar sine. medborgare frugten af sin under mödor och willor samlade erfarenhet. Desta orvanliga omständigheter ha föranled! mig att här citera hans tanka, men långt innan den kom till min kunskap, hyste jag den fullkomliga öfwcrtygelse, att ingen annan lag för Tryckfriheten behösdes än Constirukionens ordalydelse och wär allmänna lags tillämpning derä. Da mäletö nu »varande skick ej medgifwer dest behandlande under denna äsigt, ätergär jag till dest betraktande, sädanr det för ost är framställt, och förestår, jemte de i Kongl. Maj:ts nadlga proposition uptagna ändringar, ännu följande grunder för Tryckfrihetslagens dispositioner: »:o Grunden för Tryckfrihetslagen, förbliswer Constirukionens ordalydelse. 2:0
Dåvarande Herr Ofverståthåilaren har, sedan jag, på Advokatfiskals-embetets förfrågan derom, förklarat att åtal af förevarande beskaffenhet, enligt min tanka, icke kunde undgå att drabba jemväl verkets chef, och att förthy Herr Öfverslåthållaren måste tilltalas, under den 23 Mars 1863 afgifvit särskild förklaring och deruti hufvudsakligen åberopat ofvanberörda, från de öfriga tilltalade den 19 December 1862 inkomna förklaring samt vidare anfört, bland annat, att Herr Ofverståthåilaren vore öfvertygad, att hvarje innehafvare af Öfverslåthållare-embetet, genom att sysselsätta sig med en nära nog daglig granskning af diarier, såsom jag syntes vilja fordra, skulle åsidosätta eller försumma Embetets vida mera omfattande och maktpåliggande förpligtelse!’, och att alltså Herr Ofverståthåilaren ansett sig hafva under sin embetsförvaltning tillräckligt vakat deröfver, att ärendena blefvo i behörig tid afgjorda, då han för ordnat, att förteckningar å alla på handläggning beroende mål skulle af vederbörande Sekreterare till Herr Ofverståthåilaren hvarje qvartal aflemnas, hvarvid, ifall anmärkningsvärd! dröjsmål med något ärende en eller annan gång befunnes hafva förelu pit, erinran derom genast gjordes till den, som det ålåge att ombesörja den fördröjda expeditionen; och har Herr Ofverståthåilaren uti sin den 23 Oktober 1863 inkomna förklaring hufvudsakligen endast tillagt, att ett mål, hvaruti dröjsmål vore honom till last fördt, blifvit handlagdt icke af Herr Ofverståthåilaren, ulan af Fogaten. Med vitsordande af denna uppgift har Herr Fogaten, uti sin senare förklaring, jemte det han redogjort för anledningen till dröjsmålet i nyssnämnda ärende, i öfrigt förmält sig ej hafva något att tillägga utöfver hvad den äldre förklaringen innehölle.
Då dervid icke blifvit bestämdt, hvad med laga äfventyr bör förstås, eller ens hänvisning lernnad till något visst lagrum; torde det vara att befara, det HofRätterne, genom en så beskaffad obestämd Lagförändring, ofta skulle komma i villrådighet, huru Underdomares utöfver 3 månaders tid fortsatte försummelse i berörde afseende rätteligen borde bedömas; och ansrer Jag, af detta skäl, Mig vara hindrad, ätt till Edert ifrågavarande förslag lemna nådigt bifall. Uppå de af Eder, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig skrifvelse af den 19 sistlidne Augusti, anförde skäl, har Jag, efter Högste Domstolens Och StatsRådets hörande, gillat och antagit Edert uti samma skrifvelse framställde förslag, att mundtliga stämningssättet i tvistemål må alldeles afskaffas, och till den ändan 2 §. uti 11 Gap. RältegångsBalken hel och hållen upphäfvas, samt, i följd déraf, utut 7 §. i samma Capitel och Balk uteslutas orden: ”Mundtelig stämning å landet bör ske "genom Länsman eller någon af Nämnden, 56 H. 7 g8 ”med en annan trovärdig man, som in”om Häradet bor; och i staden af Rättens ”tjenare.” Om hvilken Lagforändring allmän Kungörelse kommer att utfärdas. Uti underdånig skrifvelse af den 19 sistlidne Augusti, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, uppå anförde grunder anhållit om utfärdande af en särskilt Författning, hvarigenom det må förklaras vara med Lagens rätta förstånd och mening uti i4 Cap. 2 och 3 §§. MissgerningsBalken instämmande: 1:0 Alt de uti 2 §. utsatte böter för den, som slår sin stjuffader eller sljufmoder, svärfader eller svärmoder, stjufsvärfader eller stjufsvärmoder, skola för hvarje särskilt persons våldförande Adömas, så att den, som slår både stjuffader och stjufmoder, skall böta tvåhundrade Daler o. s. v. 2:0
» Wippe. » 211 A L CD omkring byggglädja R e g n e t piskar han k o m m e r hans kraxande, enda ljuspunkt, ständigt q vinna älskar, låter hon Jag guli en är kall o c h rå o c h kajorna fönstret lycka lif; kan lycka som hviska, en dyig botten. råda; D e torra, omkring på marken C f Q sitt den själ sagt henne mera förnuftet W afteckna sig skelettartade öfvergifven. horisonten. hvirfla vid kort gestalt borde a Frågor. En hans rykte ljufva lek o c h henne? bedragen, o c h att den glänsande endast ur satt ensam begrundande i det naturen utomkring henne är egenskaper o c h tillde aningar, väckt r tinnar. sorgsen, V e r l d e n varnade henne, men hon ville ej lyssna; egoism, m y c k e t i verlden goda omsorgsfullt döljer verlden. » Ogillar sett hans s då o c h då en kyssar. A l l t i n g tröttna. » hennes grenarne, hvilar kring hennes läppar. » han har j u för henne allt for djupt; slocknat, sommarvindens ystra h e x d a n s; luften Derinne oupphinneliga äfven han på gråkalla löfven ningens allt 1 » tyvärr sig genom den flyga älskar j u h o n o m, djupt, innerligt, öfver endast ytan ogilhar ju lyckan o c h nått en således skall har hör endast bladlösa träden mot o c h detta älskad, för begärliga. o c h man gamle ufven De andra. blifva blott skenet natur men de skola infinna är synas alltid bakavisar hamn. » den » samma den ena honom allt kort. all t i n g, » Ufven lande ner på dessa två m e n n i s k o r; han och ufven, o c h ledsnaden d e r; blifvit skifva. » Hvarför, » månens röra älskar j u henne hvilka i solens strålar få kalla henne » Ja, susar moln kymmer. » han så ovänliga motstånd eggade h o n o m.
Alle tänka utom sig sjelfva, ja så långt utom sig sjelfva, som det är dem möjligt. (Tous pensent hors d’eux mêmes et le plus loin d’eux, qu’il leur est possible). Fenelon. Sermon sur la Fête de S. Therese. Sådane kallar Augustinus landsflygtige ifrån sig sjelfva – flygtige ifrån sitt eget hjerta. – Det är någon ting outsägligt rörande i dessa uttryck. Lycklig den, som ej behöfver fly Ensamheten! – ”Sällskapslifvets tankfulla syster”, såsom Herder hälsar henne. Olycklig den, som är sjelf sitt svåraste sällskap! Han är den olycklige. Första aftonen i det nya hemmet. Jag vet en hälsning mera kär Än, Verld! hvad du kan ge, Den heter Frid – Guds frid det är, Och derom vill jag be. Dröj då o Frid! dröj i mitt tjäll! Blif bästa gästen min! Ty dagen skrider – det blir qväll, Och natten bryter in. Persiskt. God är endast den, som gör väl äfven emot sin fiende, liksom Sandelträdet meddelar sin vällukt åt yxan, hvaraf det fälles. Den blygsamma dygden liknar axet, som böjes af sin egen rikedom; liknar grenen, som, tyngd af herrlig frukt, sänker sitt hufvud mot jorden. Saadi säger: Älskande, i skilsmässans ögnablick, likna det sköna äplet: Kind, som sig trycker till kind, Är röd af lust och lif: Kind, som vänder sig bort. Är, såsom sorgen, blek. Ridderlighet. I Chevaleriet fanns likväl någon ting, för stort för våra seder. Walter Scott, som dock skrifvit Riddar-Romaner, omtalar i sin History of France, såsom en löjlighet, den slags dyrkan, som en Riddare egnade åt ett fruntimmer, utan att göra anspråk på motkärlek. – Ålderdomens lycka och olycka. Om det är i sin ordning, att naturen lagt det renaste behofvet och den renaste känslan af kärlek tillsammans; så borde Ålderdomen förstå kärleken bäst. Blicken.
Sparsamma husmödrar köpa vanligen tvänne sorter chokolad — finare för familjen och tarfligare för tjä- narne, och det finnes hus, där man rent af för att ställa det så billigt som möjligt inköper kakaobönan som råvara och tillkallar en arbetare, som förtjänar sitt uppehälle genom att gå ur hus och i hus med sin handkvarn och andra verktyg och mot dagpenning bereder chokoladforrådet för månaden, hvartill husmodern framlämnar bönor, socker och kanel. Kaffe drickes i allmänhet blott i små kvantiteter som café noir efter middagen eller på kaféerna, och te användes endast i sjukdomsfall som medikament, då det anses mycket välgörande. Det är också utan undantag så dåligt och har en så stark hösmak, att man bör vara bra sjuk, innan man bekvämar sig att intaga dekokten. Tidigt på morgonen kommer slaktargossen eller slaktarflickan till hvarje spanskt hem och medför på en bricka af flätadt vide, snarlik ett större korglock, stycken af oxkött af olika storlek och pris, vanligen ganska godt och mört, då betesmarkerna i många delar af Spanien äro goda och boskapen storväxt och vacker. Husets tjänarinna mottager det för familjen afsedda stycket, ser till, att det ej är dålig vikt, och sätter genast på middagen, i det hon lägger det i en efter familjens storlek afpassad kruka. Det hör till den goda ordningen att » pucheron », som den kallas, kommer på temligen tidigt på dagen — vanligen mellan åtta och nio på morgonen — och får stå och sakta koka hela förmiddagen, så att soppan må blifva så stark och välsmakande som möjligt. Den vikt som fä- stes vid att elden under krukan oafbrutet underhålles och att fettet ordentligt afskummas, förstår man däraf, att matmodren anser det för sin första plikt att ideligen påminna sin tjänarinna härom och mången gång anser sig nödsakad att själf åtaga sig saken. Men så är det icke blott middagens hufvudrätt, utan middagen själf, den krukan innehåller, och den måste därför skötas efter spanska kokkonstens alla reglorl Ja, hvad skulle väl de svenska matmödrarna säga om all middagsmat, söndag som hvardag, reducerades
Från Bevillning, beräknad efter läslelalet, fritages skepps-redarc för det år fartyg bevisligen legat i hamn obegagnadt, Bil till B st.-Utskottets Betänkande, N:o 11, 83 Oro Redogörelsen. § 151. De instruclioner och förordnanden, rörande räkenskaperna öfver Kongl. Majlis och Kronans lill Stals-Verkel anslagne räntor, samt. uppbörden och redovisningen, som nu äro gällande eller framdeles kunna ulfär das, skola jemväl i allt, som angår Beviliningen, lända Uppbördsman och de flere vederbörande till ofelbar efterlefnad. Dock må, i landsböcker och läkningar, Beviliningen och öfrige Riksgäldskontoret tillslagne fonder icke sammanblandas med Stats-Contorets och andra § 152. Öfver hela Beviliningen efter denna Stadga skall, för Stockholms stad af Krono-Uppbörds-Kamereraren, och för Länen af Lands-Contoren, vid ansvar, upprättas sammandrag i nogaste öfverensstämmelse med de härvid bilagde Formulärer, hvarvid största uppmärksamhet bör användas, att alla uppgifter blifva med verkliga förhållandet enlige, hvilka sammandrag af Öfver-Ståthållaren och Konungens Befallningshafvande till Riksgäldskontoret insändas inom Januari månads slut under uppbördsåret. Dessa sammandrag skola i Riksgäldskontoret på det nogaste till summorna granskas, och om, vid jemnföreise af föregående årens sammandrag, olikheter skulle finnas i antal af hemman, lägenheter och räntor eller andra uppgifter, som lill rättelse tjena, skola vederbörandes förklaringar deröfver infordras, hvilka vid sammandragen biläggas, samt derefter, jemte sammandragen, ötverlemnas till Kammarkollegium, för att pröfva felens beskaffenhet och hvad ansvar derå följa bör. Sedan förrberörde handlingar blifvit till Riksgäldskontoret återställde, upprättas derstädes ett General-sammandrag öfver Beviliningen, hvilket genom trycket ulgifves. § 153.
Det andra skälet är, att det kan vara svårt att ur dessa gemensamma tankar vinna ett godt resultat. Det är visserligen alltid svårt att skrifva en lag, isynnerhet om det skall ske i en talrik församling. Men man får icke härvid för mycket fästa sig dervid, att Riddarhuset för närvarande kan bestå af 400 ledamöter eller derutöfver, ty om man tänker sig R. o. Ad. representeradt på ett annat sätt tili icke större antal än ett af de andra Stånden, så stå icke samma svårigheter qvar; och när man stiftar lag, så måste man stadga för det bästa man kan emotse, och icke för de olägenheter, som voro locala eller tillfälliga i tiden. Derföre anser jag, lika med Gr. Cronhjelm, att Utsk-.s förslag i denna del är godt. Gr. Cronhjelm har sedermera gjort en anmärkn. emot det af Utsk. begagnade ordet förkasta, derföre att ett förslag icke kan afgöras vid den första riksdagen. Då emedlertid ett förslag alldeles förfaller om det afslås af fyra eller tre Stånd, eller genom votering i förstärkt Consl.Utsk., så ser jag icke någonting oriktigt uti att begagna ordet förkasta i st. f. underkänna. Jag kan icke se någon egentlig skillnad emellan de båda orden. Grefven har vidare yttrat, att då två Stånd stannat emot två, skulle förslaget blifva hvilande. Jag är i det fallet en - i Den 5 April f. m. 79 Kt; med både Hr von Hartmansdorff och Gr. Cronhjelm, alt grundlagsförslag icke böra antagas genom lottkastning, och jag har derföre inom Ulsk. yrkat, alt när två Stånd stannade emot två, skulle frågan förfalla; men jag erkänner, att om man kunde, med begifvande i denna punkt, vinna det öfriga af Utsk:s förslag, så vill jag icke yrka på denna punkt, ehuru jag anser de skäl stå qvar, sorn föranledt mitt yrkande inom Utsk. Jag vill således medgifva, all då två Stånd stanna emot två, frågan må afgöras i förstärkt Utsk., emedan jag icke inser någon annan form. Den formen Gr. Cronhjelm föreslagit, fruktar jag icke kommer att godkännas af de andra Stånden.
Jag sade nyss alt ganska få personer hafva egnat sig åt denna tjenstemannabana: ty de som hafva genomgått de svåra och länga läroprofven vid Akademierna, hvilka fordras för Bergs-examen och som taga mera tid än hvad som eljest behöfves för examina till inträde i Statens tjenst, och derutöfver sedermera bekosta en praktisk lärokurs vid Bergs-skolan i Fahlun, finna vanligen bättre sin räkning uti att egna deras verksamhet till biträde åt enskildta näringsidkare, 166 Den 19 April e. m. hvarigenom de förljena vida mera än genom att inträda i Staten tjenst. Då förhållandet är sådant, samt genom StatsUisk:s förslå, de behöflige Grufve-ingeniörerne icke skulle tillförsäkras en säker af lening för framtiden, utan endast, om K. M. så behagar, att intil nästa Statsreglering fä åtnjuta de föreslagna arfvodena, och således kunna, i fall nästa Riksdags StatsUtsk. blifver lika afvogt stämdt emot Bergs-Staten, som det nuvar:de, komma ätt efter 3 års förlopp mista all vidare aflöning, så torde en hvar lätteligen inse, att Staten under sådant förhållande, och på sådane vilkor icke kan påräkna alt med tillräckliga kunskaper försedde personer skulle vilja söka dessa tjenster. Och i sådant fall skall otvifvelaktig! det vigtiga ändamålet i betydlig mohn förfelas; ty endast derigenom, att Staten atlönar tillräckligt antal embetsman, som vaka deröfver, att grufbrylningen ordentligen handhafves, så alt icke dessa näringsidkare låta begäret efter ögonblickets vinst förleda sig att förstöra tillgängarne för efterkommande, kan vår ena modernäring, bergshandteringeu, påräkna en säker framtid. Jag anhåller på dessa skäl att R. o. Åd. behagade besluta återremiss af denna punkt i Utsk:s Utlåt., hvarom jag vördsamt anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. Hr Bildt, Didrik Gillis:
Maj:t vid denna Riksdag icke begärt något ytterligare utlåtande i ämnet, eiler ens till Rikets Ständers granskning öfverlemnat de af Kongl. Commerce-Collegium afgifna här förut åberopade författningsförslag, samt att hvarken enskilde motionärers framställningar, eller serskildt deraf föranledt behof, synes påkalla något åliggande från Rikets Ständers sida att lill öfvervägande upptaga näringsfrågan ifrån samma eller andra och förändrade utgångspunkter, än de, som Rikets Ständer och Vällofl. Borgare-Ståndet serskildt år i83o förut tydligen utmärkt och antagit till rättelse vid flere till Kongl. Majrt i underdånighet afgifne skrifvelse!- med dervid fogade re glementariska stadganden; och af dessa anledningar får Utskottet vördsamt hemställa, att de till Utskottet remitterade motioner icke höra föranleda till annan åtgärd, än att Rikets Ständer mätte besluta en skrifvelse till Kongl. Maj:t, deruti Rikets Ständer i underdånighet tillkännagifva den förmodan, aLt numera alla upplysningar vunnits, som kunnat anses nödiga, i afseende på rättelser eller tillägg vid Rikets Ständers förslag till lagstiftning om näringsfriheten med hvad dertill hörer, samt att Kongl. Majrt följaktligen, i öfverensstämmelse med så väl de tre Riks-Ståndens, som äfven Borgare-Ståndets serskildt, tid efter annan, samt serdeles vid Riksdagen åren 1829 och i83o i underdånighet aflåtne önskningar, täcktes i Nåder, ju förr dess helldre, utfärda de allmänna författningar, som skola i förevarande ämne till efterrättelse lända. De af motionärerne i öfrigt framställde frågor, sorn icke kunba anses inbegripne i det ämne, hvarom Utskottet nu yttrat sig, hafva dels blifvit besvarade genom förut afgifna utlåtanden af detta eller annat Utskott, dels skola serskilda hetänkanden derom af Utskottet meddelas. Stockholm den aö Maj 1840. 12 I Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.o 3g.