Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ida för År 183,i '.ii • . . och följande, åren lill nästa Riksdag. a; STOCKHOLM, Ecks t 2 L A^ Riks-Staten jör Ar i 8 35 och Inkomsten: Stats-Verkets Ordinarie Inkomster, enligt Bil. Lit. A. Penningar 1,528,700. Indelte Räntor, Kronovärde 353,778 R:dr 4° st 1,390,295. * Spanmål: .108,4g 1 Tunnor Indelt, och värde på förslag å 5 R:dr Tunnan 542,455. gi,56o — Oindelt, dito dito 457,800. 1 000^55 aoo,o5t Tunnnor S Extraordinarie dito, enligt Regerings-Formens 60 $., inflytande såsom Bevillning 4,514,500. Restantier 119,250. 13,919,250. - ■ Anmärkning: Enär de uti förestående Extraordinarie eller Bevillnings-Tnkoraster inbegripne förhöjde Tulloch Bränvins-afgifter, nemligen: Tullmedel 250,000- Bränvins-medel 320,000- 570000 icke påräkna* att inflyta för år l835, så kommer nedanstående Statsfy llnad-sumtna att för samma år, enligt Rikets Ständers serskildta beslut, förhöjas med berörde belopp. Fyllnad i Stats~Verketf Behoft som lefvereras af Rikets Ständers Riksgälds-Contor af den dit inflytande Allmänna Bevillningen för år i835, 1,715,190 R:dr och sedermera Banco. R;dr sk. r 8,553,000 1145.190 På Ridderskspet och Adelns vägnar: Jacob De la Gardiet b. b Landtmarskalk. Summa 9,69S,19o]— Stockholm. På Preste-Såndets vägnar: C. v. Rosenstein, Jl. S <ZctJ Talman.
Raj:4 köi'84 kramd eles ernsde bestämma en ^rasseri^slions-iid kör r844iA,li64en s44 i överenskommelserna dellaga. lki.v s>ro4oeollo O. 6. «/" />sks<7o/!^L /,e,re/e^, r-r/o,^ d/e,/.'t k /,« .Noc^- do//,.^ ^7,-// ,/,v, 2 184/,. lXsrvarande: llsnK lkveellenee, .lo s >i li:e-8 la l s -dl i 1 i is 4e r n, Iderr l^rilierre tlsn8 Ikvelllenee^ 84s4s-iV1niis4ern kör Il4vike» Xreudena llerr Oriberre //ses'/ Lon§t. -Mei/Aa §/>vi/i.e/i>e, ^'.'0 10. 8tat8-ll1llen; I^iiiieli-e Kas/ von //o/vr!. eVi, l^iilieire keilieiee /^cv//r, jO'iltei'l'6 6^ I)e^!li'temeiil8-0!>eseu l^rilieiee ^e-'en„ Ujij-lliste lill j„8leliiiA eli, i euliAlmt mell Koi><>l. iV1nj:l8 cleu 19 8>8l lullie Iluii 1'ullulle iXälliAu deslut, uj>^8»tt förstii^ lill XoiiZl.
Jag var icke sjelf vuxen vid den tid då Götha canals anläggning böljades, men, mine herrar! jag har hort mångå personer, som redan den tiden deltogo i de allmänna öfverläggningarna, säga, att när frågan 0111 denna canal först väcktes år 1809, så gick man till väga ungefär på samma sätt som nu. Saken togs i betraktande, icke så mycket från den kalla beräknande synpunkten, utan såsom en nationalsak, emot hvilken man korn ingen väg med aritlimetiska calculer. Man ansågs icke såsom patriot, örn man ej ville teckna sig för Götha canal. Denna canal är nu färdig, men jag tager mig friheten fråga huruvida, om man då hade velat hvad den skulle komma att kosta, om man vidare hade vetat eller gjort sig tid att förut undersöka om icke en annan canalled kunde öppnas, som bade sammanbundit hufvudstaden Stockholm med Götheborg, eller Hjelmared med Wenern ; jag hemställer till hvar och en af R. o. Adis ledamöter, örn icke, derest man funnit sig i denna belägenhet, och haft någon siareförmåga för framtiden, ett stort antal af dem, som då röstade för den dåvarande planen för Götha canal, troligen hade tillstyrkt, icke att ingenting skulle göras, men åtminstone något litet dröjsmål för alt öfverväga, huruvida icke något ännu kunnat vara att betänka, för alt bespara några utgifter, som nyttigare kunde användas på andia håll. Alan har visserligen här nämnt en considei ation, hvilken sätter, om jag så får sägn, ämnet utom all fråga om beräkning, och det är den politiska synpunkten. Jag har redan vid föreg:de tillfällen fått mycket påskrifvet för hvad jag härom vågat yttra, men jag kan dock icke underlåta att äfven nu taga mig friheten erinra, att det, enl. min öfvertygelse, icke kan vara möjligt att ej vår Regering skulle hafva sett sig så väl före i sitt politiska systcme, alt ju den mångåriga vänskap, som förenat denna Regering med vår östra granne, likasom med våra öfriga grannar, skulle hafva lill påföljd en trygghet i det yttersta möjliga örn neutralitet och fred för Sverige, och ett ytterligare insegel på en sådan närmare förening och vänskap mätte vara numera gifvet, sedan vårt nuvar.
Utskottets synnerliga uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att Riksgälds-Contoret varder ålagdt och försatt i tillfälle att, i mon af behofvet, inom detta årsslut, tillhandahålla Stats-Verket denna, af en missräkning i tillgångarne för året härflytande, tillfälliga brist, för så vidt den ej kan af tilläfventyrs ingående behållna öfverskottsmedel 3 Stats-Verkets inkomster godtgöras. Hvad E. K. M. sålunda behagat i Nåder framställa hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; hvarvid Rikets Ständer, på grund af de Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.-o 329. upplysningar deras Stats-Utskott meddelat, inhemta!: att bruttobehållningen af Stora Sjö-Tullsbevillningen år 1833 utgjort 2,786,34a
Enligt min tanke förefinnes emellertid en betydlig skilnad emellan dessa båda fall. Genom knytande af äktenskapsförbindelse kan nemligen qvinnan komma att ingå förhållanden, hvilka medföra verkningar på öfriga medlemmar af familjen; och så länge man anser familjebandet medföra förpligtelser, måste man äfven betrakta familjen såsom berättigad att tillse, att äktenskapsförbindelser af dess medlemmar ej lättsinnigt ingås. Någon anledning till missbruk af nu gällande stadgande tror jag icke kunna med skäl anföras; och någon grund förefinnes således icke att antaga en förändring, som djupt ingriper i den bestående lagstiftningen. Förevarande förslag, likasom åtskilliga andra, som under innevarande riksdag afgifvits, innebär ett sträfvande att mer och mer verka till familj ebandets upplösning. De bestämmelser af ifrågavarande art, som förefinnas uti R. o. Ad:ns privilegier, äro visserligen af föga betydelse; men så länge de finnas, bör man väl verka för deras upprätthållande. Af nu anförda skäl får jag anhålla om afslag å Utsk:ts förslag. Gr. Mörner, Carl Göran: Uti det förslag till förändring i ifrågav:de hänseende, som vid sednaste riksdag afläts, bibehölls rättighet för fader att vara sin dotters giftoman, utan afseende å hvilken ålder dottern uppnått; och, i händelse af faders frånfälle, var en dylik rättighet bibehållen för moder. Detta band anser jag ega god grund för sig; och jag kan ej gilla, att man nu vill upplösa det förhållande emellan föräldrar och barn, som derigenom Den 13 Juni. 645 vidmakthölls. Denna omständighet anser jag vara ett tillräckligt skäl att yrka afslag å Utsk:ts förslag. Frih. Armfelt, Magnus: Det Betänk., som nu föreligger till behandling, utgör på det hela taget en kompromiss af Betänkm, som TJtsk:t vid olika riksdagar aflåtit. Vid sista riksdagen inkom Utsk:t med ett förslag af ganska egen art, hvilket vid votering i förstärkt Utsk. blef R. Stms beslut.
Bet &amp; r nggot af monster i denna af kyla och eld sammansatta Don Juan, men han har en farlig tjusning, ty det a r ingen hArd man. Och detta kommer fram i sm8 successiva drag s&amp; niasterligt, att vi börja med att hata men sluta med att nästan förlita äfven honom. Ty vi hafva alla kiint denna förbannelse, som vidlslder äfven lifvets högsta goda och som han har s&amp; viiltaligt utvecklar, den förbannelsen, att allt egnnde, af ve^ kärleken, äfvefi den karlek som mail icke ville för nigot pris byta bort, att den tir ett band, ett stangsel afven den. Detta ur en sanning, ehuru det naturligtvis icke utgör nilgot skal att utbyta enheten mot mingfalden. Alland deremot anser det icke blott. vara sant men oclzs8 ett skäl. För honom existerar naturligtvis intet sadant som lifssorg, som otröstlighet, och sh lifligt ar han skildrad, SA personligt &amp; ro vi med, att vi känna oss frestade att tillropa honom: akta er i er egen konsts intresse, hr konstnar, att .icke under denna jagt efter stamningar ni själf förlorar hvarje stark ktinsla och er egen kraft att känna och dermed afven skapa intensivt g i r förlorad. Hon g8r in p&amp; dessa vilkor - intet kontrakt, ingen trohet men efter hbrd strid. Kanske hoppas hon att kunna eröfra honom. Det visar sig vara en omojlighet. Och det tir i känslan af sin vanmakt att Bunua hilla honom kvar hon slutar sitt lif i förtid genom att g8 och dranka sig. Men hur denna slutscenen ä r rnsllad! Hur denna sj8lsvhnda ar barnsligt storartad! Hur hennes satt akt böja sig för honom i det sista som den, hvilken har ratt att ta bennes lif, derför att han är sh stor, hur detta liknar martyrens tro p&amp; heligheten hos den Molokskoloss, som tar emot jublande offer i sitt glödande sköte. Och utg8ngspunkten för denna upplösning ä r i sanning ett masterprof p i förf: s konst.
Ett talande bevis för detta intresse är den adress, hvilken af styrelsen för Sveriges kvinnliga fredsförening nu inlämnats till regeringen och som regeringen genom sitt ombud, frih. C. Bildt, skall låta tillställa konferensen. Totalsumman af namnunderskrifter å adressen utgör 227,899, däraf 142,306 män och 85,593 kvinnor. Adressen, af hvilken vi meddela en afbildning, består af en, af fru Anna Wall i läderplastik med konstnärlig smak utförd portfölj, i hvilken infattats två pergamentsblad, hvarå af fröken Anna Berglund utförts ett teckningsarbete i rödt, svart, blått och guld. A adressens ena blad läses på franska själfva uttalandet till konferensen, å det andra namnen på de personer, som uppmanat den svenska allmänheten att genom så talrika underskrifter som möjligt uttrycka sina sympatier för konferensens syfte .. I sammanhang med adressen torde det äfven intressera vår läsekrets att se en afbildning af det lustslott i Haag, hvari konferensen skall sammanti äda. Slottet är af den unga drottning Wilhelmina af Nederländerna ställdt helt och hållet till konferensens disposition, och dess tjusande idylliska läge i den fagra Haag ' ska » Buschen » torde förvisso skänka nödig ostördhet åt de delegerades arbeten. I ett par föregående nummer har Idun meddelat porträtten af de föi enade rikenas representanter vid konferensen, friherre Bildt, kommendör Hjulhammar och öfverste Brändström. n EN K R Y HUNDRAARING A F bredvid en bild. bringar Idun här Det är f. d. båtsmannen Måns Jansson Kompass i Kaxgärde i Kalmar län. Han föddes nämligen den 16 april 1799 och befinner sig fortfarande, trots att bördan af ett sekel tynger hans skuldror, ganska kry. På sin hundraårsdag besöktes den gamle af ett stort antal personer från den församling, hvarest han är boende, och mottog lyckönskningar och fö- delsedagspresenter i E. Blomberg foto. mängd. för åtskilliga årsskiften. — " VTASATEATERN har i veckan framfört en ny ' operett » Fru Potifar », musiken af Edmond Diet.
Det af mig föreslagne förökade Greditivet har man ansett såsom en tillökning i Sedel* stocken utan valuta, och stridande mot den af Utskotten gillade och högtidligen förklarade grundsats, att skilsmessa mellan Banquen och Stats Verket måste söka beredas. Om desse anmärkningar i min tanka vore grundade, skulle jag visserligen icke hafva tillåtit mig den framställning jag gjordt, ty jag är ej okunnig derom, att utgifvande af Sedlar från Banquen utan valuta och Banquens sammanblandning med Statsverket till stor del vållat de financielle oredor hvaraf vi nu lida, rnen jag har alldeles icke kunnat finna inkasten sådane, att min öfvertygelse deraf borde förändras. I det föregående har jag sökt visa, att ett Credifiv, sorn kunde fulit betacka de utelöpande Obligationerne, endast genom sin tillvarelse, skulle göra begagnandet deraf öfverflödigt, och om äfven antages, hvad icke troligt är, nemligen, att för någon kort tid erf det af Greditivet behöfde anlitas, kunde det snart ersättas af de penningar, sorn mot Obli* J8& EaMo Uahotttei» Bstäniandtn. gationer successive insattes i Riksgäjds-Corvtoiret. I allt fal! måste man ej förblanda idéen om tillskapande af Banco.
Etsk. tillstyrker, ”att R. St. måtte till K. M:s kännedom öfverlemna stadgar och reglemente för Bankens rörelse och förvaltning, samt derjemte i und. anhålla, det K. M., i händelse han finnér förenämnde stadgar och reglemente icke strida med de i banklagen af d. i Mars i83o fastställ - 36 Den 4 Maj f. m. da grunder, i nåder täcktes desamma, i hvad de röra allmänheten, låta på vanligt sätt kungöra.” Jag frågar, om detta tillstyrkande kan anses åsyfta K. M:s sanction eller godkännande af reglemente, då pröfningen inskränker sig dertill, huruvida de tagna besluten stå i öfverensstämmelse med banklagen eller icke, samt om i förra fallet promulgation bör äga rum af den del utaf reglementet, som rörer allmänheten. Hr Cederschjöld har sagt, att hvad som varit lagligt och lofligt i i5o år i afseende å bankens lagstiftning, det skulle ock vara lofligt ännu,' och han har tillika erinrat, huru det tillgick i Gustaf III:s tid; hvarförutan han slutligen åberopat ordalagen i sista Ständers beslut, rör:de bancoreglementets communication med K. M. Hvad nu först angår frågan om olofligheten, så frågar jag, om Hr Cederschjöld räknar bland tillbörligheterna, att t. ex. 11. St. på I74°_,:alet gifvit Konungens Rådkammare en skrapa, för det den ej nog lätt gifvit sitt bifall till Bankens tillslutande, eller att R. St. år 1818 inställde Bankens skyldighet att betala. Jag erkänner visserligen, att i8og års händelser gjorde en brytning nödvändig, men loflig var den visserligen icke. Vidare hemställer jag, om icke, då Gustaf lil, vid promulgationen af 11. Strs beslut, nyttjade ordalagen, att de skulle befordras till verkställighet, sådant icke innebar förutsättningen af en pröfning, att hvad R. St. beslutat icke kränkte allmän eller enskild rätt, eller att detsamma icke angick något rättsförhållande.
I anledning af denna underdåniga anhållan, har Kongl. Majit, i Circulaire den i3 September nyssnämnde år, i Nåder anbefallt samtlige Dess Befallningshafvande, att hvar inom sitt Län, der sådant ej redan skett, efter vederbörandes hörande, reglera krono-brefbäringen, i enlighet med de i Kongl. Brefvet den 4 December i83o stadgade grunder; äfvensom Kongl. Majit, med föranledande af en, jemväl under sisLa Riksdagen gjord underdånig anhållan, funnit godt, att, genom Kungörelse den 26 Juli 1834, i Nåder förklara, det frälseoch utsockne frälsehemmanen vidlåder skyldigheten att utgöra krono-brefbäring under krigstid lika med kronooch skattehemman, samt under fredstid, emot dessa, endast tili hälften. Då, genom hvad i omförmähle måtto blifvit utredt, visar sig, att de af Rikets Ständer vid sista Riksdagen gjorda underdåniga framställningar varit påkallade af enahanda klagomål med de, som i ofvanberörde motioner finnas anförde, och Kongl. Majit, genom Dess utfärdade, här förut omnämnde, Nådiga Circulair, anbefallt vidtagandet af de utaf Rikets Ständer äskade åtgärder, anse Utskotten, som i allo dela de vid sista Riksdagen i ämnet yttrade åsigter, något afseende å motionerne icke kunna fästas; desloheldre, som den bestämda regleringen af krono-brefbärings-besväret torde komma att eg a sammanhang med den allmänna förändringen i hålloch reserv-skjutsens utgörande, som lärer blifva en följd af Rikets Ständers tillstyrkande i detta ämne serskildt. Utskotten, sorn icke kunnat inse nödvändigheten af den utaf Daviel Andersson föreslagna bestämmelse, att kronobrefven alltid borde vara oförseglade, enär, enligt Kongl. Brefvet af år i83o, deras innehåll skall af vederbörande tjensteman i korthet utanpå antecknas, samt uraktlåtenhet i detta fall anses såsom tjenstefel, hemställa derföre, att David Anderssons berörde yrkande icke må till någon åtgärd föranleda.
Jag skall visserligen icke uppehålla tiden med begäran om votering, men anhållec blott, att Herr Grefven och LandtMarskalken täckes meddela Proposition å hvad jag yrkat. Herr Tham: Vid detta tillfälle, äfven sorn Tedan i många år förut, igenkänner jag Grefve von Plåtens nit för Götha CanalBolag och dess bästa, men hemställer, hvad vinst i aila fall kan hämtas af bifall till dess framställning, enär da 3 andra Stånden redan fattat ett deremot stridanjj de beslut. Jag underställer således, om icke Herr 42» Den 15 Oetober r. rn. Grefve von Platen vilie förena sig roed Herr von Hohenhausen. Jag tror ej, att någon enda ActieAgare derföre skall misskänna, att ju Grefve Platen gifvit planen till, och ledi utförningen, af Canalen, äfven som han deraf skall hafva äran, då alen blifvit utförd. Herr Hjerta: Grefve von Plåtens önskan synes vara, att få ett uttryck af Ridderskapets och Adelns tanka i denna sak. Jag är rädd för att pluralitetens tanka är så bestämd, att vi kunna anhålla först om Proposition på Herr Grefve von Plåtens framställning, hvarefter vi sedan få votera om bifall till Utskottens förslag, eller instämmande i BorgareStåndets beslut rörande denna punkt* Herr Stråle: Jag skulle ej hafva något att påminna emot Proposition på Grefve von Plåtens framställning, men då efter Grundlagen, när en Proposition blifvit gjord, samt med ja och nej besvarad, och votering begärd, densamma ovilkorligen skall ske, tror jag det vara ledande till den minsta tids utdrägt, att ej nu göra proposition å Herr Grefve von Plåtens förslag, emedan vi svårligen derigenom kunna komma ifrån att votera öfver denna frågan.
En dylik hufvudstadsläkare! Nej, det fins stora egna och inhemska krafter, som borde få luft under vingarna ... GENERALEN. Min brorson är både en egen och en inhemsk kraft. Det där är bara er eviga, gamla politik ..! VAHRMAN. (energiskt, utan att fästa sig vid invändningen) Jag känner bland andra en ung man, på hvilken naturen slösat stora gåfvor. (Litet högstämdt.) Han gick här under våra språkstrider och tänkte stort och vackert om det finska folkets uppgift. Hans skrifter voro skrifna med vårt eget blod, och man förutspådde honom en stor framtid. GENERALEN. Det gör man så lätt. VAHRMAN. Vid nästa landtdag ska han föra vår talan, vald som han är därtill af detta vårt eget härad. Och han ska föra vår talan utmärkt! Han står redan vid knappa trettio år i spetsen för en af våra främsta nationela tidningar i hufvudstaden, men han sliter ut sig där, tum för tum, för vår sak, utan att vi kan löna honom efter förtjänst. GENERALEN. Så skaffa honom en bättre tjänst då! VAHRMAN. Han står inte väl med regeringen. Han är framtidsman och radikal – GENERALEN. Det var synd om en så bra karl. Öppna en subskription för honom –! VAHRMAN. Skämt åsido! Den tar han inte emot. Det skulle väcka alla onda tungor till prat om politiker, som sälja sig ... GENERALEN. Sannerligen, en ovanlig ung man! VAHRMAN. (närmare) Om jag nu viste att denne unge man genom en helt naturlig känsla hos en högtstående person ... GENERALEN. (slår sin arm förtroligt om Vahrmans skuldror, medan han ser sig spanande omkring). Nu förstår jag dig inte längre, min bror. VAHRMAN. (fortsätter) Om jag nu viste att han hade rätt att komma i besittning af både förmögenhet och namn, ska jag då inte göra alt för att förmå den rätta personen att gifva honom dem? GENERALEN. (tiger). VAHRMAN. Är jag värkligen tvungen att förklara det tydligare? GENERALEN. (likgiltigt i det han sätter sig)
Häremot må vi framställa den anmärkning, att, äfven om 376 Ansvarighetslagen icke anses för annat eller mera, än en Civillag, kan någon förklaring deraf enligt Regeringsformens 88 § endast gifvas af Konungen och Rikets Ständer, eller mellan Riksdagarne af Konungens Högsta Domstol. Med den af Hr Justitieombudsmannen önskade lagförklaringen lärer han följakteligen vänta förgäfves, alt den Höglofl. RiksRätten sig befattar. Det är sant, att den omtvistade 6 § i Ansvarighetslagen icke i bestämda ordalag uttalar något ”förbud;” men den innehåller deremot det ganska tydliga positiva stadgandet, att om någon Ledamot af Konungens StatsRåd uraktlåter andra i Grundlagen uttryckligen föreskrifna pligter, än dem, som de första fem paragraferna af samma Ansvarighetslag serskildt uppräkna och bestämma, ankommer det på Rikets Ständer att hos Konungen göra sådan anmälan, hvartill 107 § Regeringsformen dem berättigar. Likasom alla andra positiva lagstadganden, innebär ock detta ett förbud, fastän icke i öfverflödiga ord uttaladt, mot öfverträdelser deraf. Rikets Ständer beböfde väl icke serskildt förbjuda sitt Konstitutionsutskott att ingripa i den pröfningsrätt, hvaraf de uttryckligen förbehöllo endast sig sjelfva utöfningen. Men huruhelst Hr Justitieombudsmannen må söka utvidga Konstitutionsutskottets makt att låta anställa juridiskt åtal mot Konungens Rådgifvare, göra vi oss förvissade, att den Höglofl. RiksRätten icke till hufvudsaklig pröfning upptager några andra bland de många anklagelserna mot oss, än dem, hvilka angå de noggrant specificerade föremålen för den serskilda Lag, hvarefter Ledamöter af StatsRådet skola — såsom dess rubrik lyder — ”för Embetsförseelser af RiksRätt dömas.” Vid Lit. £. Hr JustitieOmbudsmannens påminnelser vid våra sista förklaringar, rörande de flera anklagelser, som äro under Lit. E. i hans anmärkningsmemorial och slutpåståenden sammanfattade, innehålla inga nya liufvudsakliga skäl, utan endast ett allmänt åberopande af hans förra anföranden, dem han anser det icke hafva lyckats oss att vederlägga.
Disconternas utredning förrättas af de Revisorer, hvilka till Stats-Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende förordnas, /. §• 7°* Rrikels »Ständer hafva derjemte åt Fullmägtige uppdragit, att in ple - Bil. till Stats-Ulskollets Memorial N.o 47°- a9 no företaga undersökning om hvarje ännu återstående Götha Canal Bolags och Malmö f. d. Discont-Verks fordrans beskaffenhet, och genéin serskildt beslut, sorn upptager alla skäl och omständigheter, förordna ora afskrifning af hvarje sådan fordran, hvarom upplyst och styrkt blifver, att gäldenärer ooh löftesmän äro genom laga kraftvunnen dom eller utslag, eller af Kongl. Majrt från vidare betalningsskyldighet befriade, eller rned döden aflidne, samt deras dessförinnan eller derefter inträffade concourser utredde, så att ingen vidare utdelning eller betalning kan erhållas, och att ingen annan såsom arfvinge eller af annan orsak för fordringen till större eller mindre del står i betalningsansvarighet; hvarefter vid den hufvudbok, deruti sådan afskrifning afföres, bör, jemte beslutet, alla dertill hörande handlingar biläggas, på det kommande Rikets Ständers Revisorer eller Stats-Ulskott, vid skeende granskning af räkenskaperna, må kunna med full sakkännedom äfven bedöma afskrifnings-åtgärden, och ora någon sådan anses hafva tillkommit utan att vara beledsagad eller föranledd af de omständigheter, hvilka efter dessa grunder för afskrifning fordras, förhållandet anmäla hos Rikets Ständer vid näst derefter infallande Riksdag, sora då blifva i tillfälle att deröfver serskildt &ig utlåta. Börandes Fullmägtige ofördröjligen gå i författning med den åtgärd och pröfning, hvilken dem sålunda blifvit uppdragen, och dermed årligen intill nästa Riksdag fortfara, på det de afskrifningur, som kunna beslutas, må, vid hvarje års bokslut, uti räkenskaperna behörigen verkställas.
Utaf alla Memorial, som äro af Utaf alla Memorial och Anföranden egenskap, att de till något Rikden, som äro af egenskap att böra till sens Ständers Utskott böra remittenågot Riksens Ständers Utskott remitras, skola fyra exemplar till Ståndet teras, skola till Ståndet ingifvas två ingifvas, hvaraf ett aflemnas till Utexemplar, hvaraf det ena stadnar vid skottet, och de öfriga, vid tillkännaProtocollet, och det andra till Utskotgifvande af beslutet om Remiss, tilltet afgår. Regäres communication med ställes Med-Stånden. de öfriga Stånden, afemnes dessutom tre exemplar, för att dem tillställas. Bihang till R. St. Prot. 1834.. 3-die Sami. i:a Häftet, 2 J.O Coust ilutions-Ut skot tets Memorial N:o r. M) §. 57. Första Momentet. 2-'dra Perioden. — Vill Ledamot, som ej Vill Ledamot, som ej — till Protocollet, hvilket må till Protocollet, hvilket må Ståndets beslut åtfölja. Med-Stånden tillställas, enär han de för communicationen och protocollet nödiga exemplaren deraf till Sccreteraren ajlemnar. N) §. 5g. Första Perioden. Alla hos Riks-Stånden hållna pro1:0 Huart och ett Riks-Stånd skall tocoll skola, så tidigt ske kan, gevara medgifvet att, på sätt Ståndet nom trycket utgifvas till deras fulllämpligast pröfvar, låta dess protocoll, ständiga innehåll, med undantag blott antingen fullständigt, eller i justeradt af sådant, som Ståndens enskilta Ecosammandrag, till trycket befordra; äf nomie beträffar. vensom hvarje enskilt må äga att, efter derom gjord anmälan, utan hinder eller författare-ansvar till trycket utbekomma större eller mindre delar af samma protocoll, med undantag blott af sådant, som Ståndens enskilta Economie beträffar. Tryckfrihets-Förordningen. §• 2. 4:de Momentet.