Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Plenum kl. 9 förmiddagen. Herr Rosenblad, Bernhard, anförde skriftligen : (Se Bilagan N:o 1.) Lades på Bordet. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhardt Sedan jag för några plenidagar tillbaka väckte motion om publicitet vid öfverläggningarne inom alla RiksStånden, såsom den enda Motion i detta ämne, hvaröfver Ridderskapet och Adeln vid denna Riksdag kan fatta beslut, emedan frågan om publicitet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar redan blifvit afgjord, har jag sedermera blifvit upplyst derom, att en lika beskaffad Motion blifvit förut framställd af Herr Lefren, men att han erhållit tillstånd låta Motionen hvila, intilldess Lagoch OrconomieUtskotten utlåtit sig öfver frågan, och anhåller jag således, att äfven min Motion emedlertid må få hvila. Jag skulle återtaga den, om jag ej ansåg mig böra bevara min rätt, att få den vidare framställd, i fall Herr Lefrén skulls låta sin M Olion förfalla helt och hållit. 320 Den 27 Octoltr f. m. Fortsattes elen i sista Plenum började profning af StatsBancosamt Allmänna Besvärs» och Oeconomie-Utskottens icke allenast den 2i sisth Augusti under N:o 434 afgifne, och den 25 i samma månad eftefmiddagen på bordet lagde, Betänkande, rörande Allmänna Magazinslnrättningen; utan ock den 10 dennes under N:ö 545 rneddeldte, samt den 20 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver dö yid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. Tredje Punkten; angående Utskottens hemStällan, att under enahanda vilkor, sorn blifvit för District - Magaziners inrättande uti JSorra och en del af Westra Lånen stadgade$ åfven ett Spannmålspartis af 35,000 tunnor må anslås för de öfrige Lånen i Riket, där skörden i medelmåttiga år stundom slår felt, och dår inbyggarne önska, att erhålla bidrag till egne Spannmåls Förråders anläggande.
Varande, till stöd för denna framställning åberopadt: att klagan öfver de förluster, som, genom den nuvarande inskränkningen i tiden för auktioners fortsättande, allmogen tillskyndades, från alla landsorter förspordes och att berörde inskränkning, om ock måhända behöflig för 20 år sedan, eller då den först uppkom, numera icke vore erforderlig, sedan, genom upplysningens allmännare spridande, oordningar vid marknader och auktioner börjat höra till sällsyntheterne, samt oseden att öfverlasta sig med spirituosa bland allmogen att anses vara med skam förenad. Sedan Lag-utskottet, till hvilket förenämnde] motion blifvit remitterad, för behandling deraf med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet sammanträdt, så hafva Utskotten tagit samma motion i öfvervägande; och få Utskotten upplysa, att enahanda utsträckning af tiden för auktioners hållande på landet, som motionären nu föreslagit, äfven vid sednaste riksmöte blifvit yrkad, och att, i anledning deraf, samt enär ett stort antal auktioner förrättas i början af Mars månad, den genom Kongl, förordningen den 22 Sept. 1848 beviljade förändring blifvit tillstyrkt, men att ytterligare förlängning af tiden för auktioners; hållande icke ansetts vara med ord-* ningens bibehållande vid dylike förrättningar förenlig. Enär Utskotten dela denna åsigt samt emedan den med det uti ifrågavarande afseende nu gällande stadgande förenade olägenhet, som motionären synes hafva velat antyda, eller att auktioner understundom måste afbrytas, hvilka kunuat på dagen afslutas. om dermed fått fortsättas til! den af honom nu föreslagne tid, jemväl kan uppkomma om en sednare timma för dylike förrättningars afslutande bestämmes, finna Utskotten sig böra tillstyrka. ntt förevarande motion mätte lemnäs utan afseende. Stockholm den 14 Augusti 1851. O Hl/l. lill R. SL fröt. Besvärseah Ekon.-Utskottem Betänkande, fl:* 23.
Lagerbjelkes förslag, finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla förra delen af detsamma, hvilken innehöll: ”Skulle bolaget under byggnadstiden eller de 5 ”närmast derefter följande åren brista uti upfyllandet af sina ålig”ganden eller ätagne förbindelser är Staten jemväl fri från sine, ”skolandes i sådan händelse bolaget återställa den Kronan tillhöriga jord detsamma fått sig uplåten, samt vare frånkändt all rätt ”alt hindra jernvägs eller annan allmän anstalts anläggande af ”annat bolag eller af Staten öfver den mark, hvartill bolaget kun”nat förvärfva egande rätt.” Denna propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarefter Hr Gr. o. Ordf:n hemställde om R. o. Ad. afsloge samma del af Gr. Lagerbjelkes förslag, samt efter denna propostn besvarande med starka ja blandade med nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Gr. Lagerbjelke begärde votering. Gr. Sparre: Under diskussionen har jag föreslagit delning 572 Den 29 Augusti f. m. af Gr. Lagerbjelkes förslag, men ej hört propros. framställas i det hänseendet. Jag begär att denna min mening, som afsåg att om bolaget bruste i sina åligganden, Staten äfven måtte vara fri från sina, må få rum i contropropos. Gr. Mörner: Sedan propos. af Hr Gr. o. Ordf:n blifvit lill Ståndet framställd oell med blandade ja och nej besvarad, samt votering derpå begärd, skulle jag tro alt Gr. Sparres förslag numera icke kan komma under pröfning eller föranleda lill rubbning af den gjorda proposm. Gr. Sparre: Jag vill icke föranleda rubbning i voler:spropos. derföre att jag talat om contrapropos. som jag önskar måtte innehålla, alt om bolaget skulle under byggnadstiden eller sedan brista i upfyllande af sina åligganden, så skulle Staten å sin sida jemväl vara fri frän sina, och skall bolaget återställa den Kronan tillhöriga jord, detsamma fått sig uplåten. Jag begär att detta måtte blifva contrapropos. Gr. Lagerbjelke: Den propos., som Gr.
Nu är jag fri – men ”no one to love, no one to karess!” Stackars Ernst, hvarför kan du inte få en smula höstsol som slut på ditt långa, glädjelösa lif? Hvilken tung stämning det ligger öfver mitt sinne idag! Hvarför? Jag ångrar att ha gifvit löfte om att gå med i G. af G.s tidningsföretag. Han har så stora fordringar på sina vänner: han fordrar att man skall harmas när han harmas, att man skall gripa till vapen när han gör det, att man skall vara polemisk och aggressiv och indignerad och slagfärdig. Allt det, som är emot min natur. Och så skall det komma brytningar och konflikter, när jag inte kan vara sådan som han vill.274 D. 4 Dec. Jag hatar honom icke, men jag känner ovilja. Han var här i går qväll och lemnade sitt porträtt till Hemvännen. Han kysste mig och kallade mig ”ni”. Det ligger förakt i det, och det kan jag icke förlåta. Han skall icke behöfva öfverge mig. Jag vill bryta sjelf. Jag kan icke öfverlefva det, ty jag älskar honom med hela min varelse, med kropp och själ, med vänskap och erotik, med allt hvad det fins af godt och ondt i mig.275 Återblick. Den 29 Oktober. Det var första gången vi råkades efter mitt vistande på Foglarö. Jag hade underrättat honom om, att jag skulle komma, men den första qvällen lät han mig sitta och vänta förgäfves, – ensam på hotellet. Jag tyckte, den sista tiden i Hörby, att jag blifvit lugn, att jag gerna kunde stanna der etc. Jag fick annat erfara. Att se sig försmådd det pinar och aggar. Jag led så att jag vred mig i vånda. Nåja, andra qvällen kom han. Vi hade icke sett hvarandra sedan den der qvällen i Storms pensionat, när jag i sista ögonblicket greps af det vidriga i en sådan lös kärleksförbindelse och drog mig tillbaka, eller rättare: tvekade. Vi hade slutat med att säga du. Jag gick i spänning hur han nu skulle göra. Han gaf ”le grand seigneur”, kallade mig ni och sade att jag blifvit vacker.
Uti de underdåniga yttranden, som i anledning af den sålunda gjorda ansökningen blifvit afgifna, har hufvudsakligen anförts: af Konungens llefallningshafvande i Norrbottens län, att lokala hinder förefunnes för upprensning af farleden efter Torneå eif och att denna upprensning skulle blifva menlig för strandboerna viii elfven samt framkalla stridigheter af desto betänkligare art, som Torne eif utgjorde riksgräns; samt att, vid detta förhållande och då Haparanda stad saknade annan närmare belägen och tjenlig hamnplats än ifrågavarande Purra-lahti, hvilken hittills äfven för detta ändamål begagnats, men denna hamn i dess närvarande skick vore öppen för hafsvindar och drifis, det vore desto mera önskligt att den föreslagna hamnbyggnaden kunde komma till verkställighet, som Haparanda stad egde betydlig export, särdeles af viktualievaror, och det dessutom vore af vigt att å denna, en af dc nordligaste punkterna i Bottniska viken, en god hamn fun - 30 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120, nes att tillgå; — samt af Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, att, hvad anginge den ifrågaställa hamnens belägenhet, någon olägenhet möjligen kunde synas härröra deraf att hamnplatsen, viken Purra-lahti, vore belägen på en mils afstånd från Haparanda; nion i betraktande af att denna stad vore obetydlig och att således den ifrågasatta hamnanläggningen ej egentligen vore afsedd för sjelfva stadens rörelse, utan hufvudsakligen för ortens samt för den allmänna sjöfarten, hvartill komme att, om än förhållandet vore, att muddring Tipp till Haparanda uti Torneå elfs utlopp icke erfordrade en vida betydligare kostnad än byggnaden af hamn vid Purra-lahti, en dylik uppinuddring, som dessutom svårligen kunde ske utan medgifvande från Ryska regeringens sida, i allt fall ej kunde tillstyrkas, emedan mudderrännan på denna lokal icke voro utförbar med hopp om framtida bestånd, så förordades anläggning af Purra-lahti hamn; hvarjemte Styrelsen, med hufvudsakligt godkännande af den upprättade planen samt vitsordande att den beräknade kostnadssumman komme att blifva för arbetets utförande behöflig, tillstyrkt beviljande af det sökta stats-anslagct å 54,000 R:dr R:mt, motsvarande omkring | af den förslagsvis beräknade kostnaden.
M:s nådiga disposition å Riksgäldskontoret anvisat en 'kreditivsumma af två millioner riksdaler, att, till bestridande af kostnaderne för nödiga förberedande rustningar och andra åtgärder, som af de politiska förhållandena kunde påkallas, i mån af helio! och emot framtida redovisning Ivftas, samt åt Fullmägtige i Riksgäldskontoret uppdragit att genom upplåning anskaffa de medel, hvilka i berörde hänseende erfordrades, hafva Rikets Ständer, för godtgörande af detta lån och derå upplöpande räntor, anslagit ett årligt belopp af 300,000 r.-dr, att så väl för innevarande år, som för den tid, hvarunder en blifvande ny bevillningssladga kommer att tillämpas, utgå i enlighet med den författning, hvilken Rikets Ständer härmedelst i underd, öfverlemna, med anhållan, att E. K. M. täcktes låta densamma lill allmän efterrättelse utfärda, samt, för den händelse, alt den deruti för innevarande år stadgade afgift icke skulle kunna å årets allmänna debetsedlar upptagas, meddela de serskilda föreskrifter, sorn för samma afgifts debitering finnas erforderliga. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Oktober 1848 Ejcptclitions-U t skottets Förslag till tind. Skrifvelse, No 22f.n N:o 241. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Okt. 1848. Preste-ståndet den ‘21 Borgare-slåndet den 21 Bonde-ståndel den ‘22 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förslag till författning om utgörandet af serskildt skattebidrag till gäl dande af 1848 års krigsrustnings-kostnader. S. A. K. Sveriges
Uppropet iir gtfoljdt af ett uttalande af prof. Seved Ribbing i Lnnd, hvari .p&amp; det lifligaste framhblles onskvardheten af en reform i berorda hanseende .. Berattelsen ofver den internationella kvinnokongressen i Berlin sistf~rflutna host har for en tid sedan ~ ~ t l c o ~ Dess i t. titel lyder: w Der internationale Kongress fiir Frauenwerke und Frauenbestrebungen in Berlin 19 bis 26 September IS96; e. Den 412 sidor digra volymen innehiiller en samling nf alla under kongressen hslna ta1 och foredrag. Dariblnnd markes den af Fredrika-Bremer-Forbundet afgifna berattelsen ofver livinnsins stillning i Sverige; hvillcen i sin helhet btergifvits. Feriekurser a " ~ 1897. Enligt oss tillsanda prospekt komma instnndande sommar (5-30 juli) feriekurser att hBllas i franska och tyska sprgken i den hessiska staden Marburg, ledda af universitetets professorer. Dessa kurser st&amp;, i likhet med dem som under fore@- ende &amp; r anordnats i oli ka tyska univer~itetsstader~ oppna afven for svenska liirare och liirnrinnor. i PARIS. - Grundadt 1865, - Erbjnder Lifr ' rBntor &amp; fordelaktigaste vilk-or brh hligre gll andra 1) olag Samma r a ~ t a for man som fop kvip2n0~~ Prospelit och upplysningar lamnas beredrilligast af holagets llufi711dkontor fiir Sverige, Stockholm, 31 Birgerjarlsgatm. Allm. telefon 113 01 .. S. T. A. F r h Fosterlnndsstiftelsens Fiirlagsespedition hafva utkommit: Stycken ur Davids Psalmer. ' Kli-pprnannen ". Melodier for en eller flera roster med ackompagnement for pianof orto eller orgelhnrmonium af JoeZ BZornqvist. Inb.
Här förekommer ingenting af dessa loftal öfver “ den lysande församlingen “ o. s. v., heller ingenting af försäkringarne om egen ringhet och ovärdighet, hvilket allt eljest är så vanligt vid dessa tillfallen^ Och hvad var det icke allt för hittills oerhörda saker man nu fick höra i detta äreminne, som upplästes med hög och klangfull röst, under det talaren hade kraft att hela tiden förblifva stående. Visserligen hade aldrig förut på detta rum något sådant varit hördt som det hr Nyblom med en osöktutgångspunkt i sin företrädares lifverksamhet nu uttalade om konstens och naturens förhållande till hvarandra. Och det icke blott om konsten, sådan den i förkonstlingens tide-hvarf under förra och början af detta århundradet tett sig, utan om sjelfva den antika konsten, med hvilken man eljest så gerna efter eget godtycke vränger och vrider för att få den till att passa in i de estetiska formlerna, hvilka för vissa konstforskare tyckas gälla ojemförligt vida mera än konsten sjelf. Den antika konsten, yttrade talaren sålunda bl. a., lärde vid sin återuppväckelse menniskan att framför allt hålla sig till natur och verklighet, att bilda såsom lifvet sjelf bildar, när dess vågor strömma friska i en okonstlad tillvaro. — Men det gick nu väl an, ty det vår endast hädelse mot de hemmagjorda föreställningarne, vid hvilka man dittills funnit4 sig så väl. Men än värre blef det, när talaren öfvergick till att yttra sig om huru förhållandena i allmänhet borde gestalta sig och för närvarande åter tyckas vilja börja att göra det. — Om det, hette det då, är någon sida hos vår tid, som, trots alla öfverdrifter, bjuder aktning, så är det den, att hon först och sist visar på naturen, ty något bättre än hvad hon skapat, kan dock ingen konst skapa. Följde så vidare en ytterligare utläggning häraf, hvilken talaren formulerade sålunda: den bildande konsten eger en syster, poesien, som lika väl behöfver ledas af naturens hand för att icke råka in i abstraktionens eller fantasteriets tomma rymder.
Men som hvad sålunda blifvit såsom grund för återremisserne aafördt, icke innefattar någon ny upplysning, som icke vid frågans förra behandling af U-t-skottet redan blifvit tagen i betraktande, finner Utskottet sig sakna anledning att sitt redan afgifna utlåtande frånträda. Stockholm den 26 Maj 1854, StatsUtskottets Utlåtande, N:o 133. Beservationer: af friherre Cederström, Rudolf: »Då 3:ne Riks-stånd, genom återremitterande af detta itrende, synas hafva tillkännagifva, det de icke funno Ståts-Utskottets afgifna hemställan böra antagas, anser jag Utskottet halva bordt efterkomma den åsigt, som i de, återremissen grundläggande, yttranden inom Riksstånden tramträdt. Hardt är det säkerligen för Carlstads samhälle att nn, för lörsta gången sedan lång tid tillbaka, Rikets Ständer skulle neka sitt bifall till en af Kongl. Majit framställd proposition om afstående af ett i staden fallet dana-arf, till förman för en särdeles nyttig kommunal-anstalt, för hvars åvägabringande stadens innevånare redan gjort betydande uppoffringar. Jag har således inom Utskottet tillstyrkt en hemställan tili Rikets Ständer om bifall till Kongl. Maj:ts Proposition i detta ämne.® af hr prosten Berlin; af hr ./. F. Gråå, med yttrande, att då 3 Stånd återremitterat fråga», Utskottet bordt frånträda sin i förra utlåtandet yttrade åsigt; af hrr C. F. JVcern, P. II. Lindström, P. Berg och A. A. Berger. u Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 134. Auk. till Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1854, kl. 6 e. m.
Då vid sisllidne Riksdag tullen å rått socker ökades med 66| procent, yttrades samma farhåga, som nu, då fråga väcktes om att med 1 sk. höja tullen å Caffe. Den höjda tullen å sockret skulle nemligen, som man befarade, föranleda lill tull-försnillning och Statens inkomster derigenom minskas i stället för att ökas. Erfarenheten har dock visat motsatsen. Enligt de uppgifter, som vid 1834 ^rs Riksdag voro att tillgå, utgjorde medel-importen af rått socker under de näst föregående fem åren 10,007,841 skålp. (jse Bevillnings-UtskoUets Bet. JS:o 5 pag. 2i. för r834 års Riksdag'). I stallet för att genom den ökade lullafgiften minskas, har importen af rått socker dock sedan ganska betydligen ökats; den uppgick, enligt tull-spec alen för år 1838, tili 13,1 r 5,— 827 skålp. Bil. till Bevillnings-Utskottets TJ(låtande } N:o 3o. 2:0 anfördes, ”att om tullen å caffe här (»kades till 4 skulle detta '■föranleda till att stora quantiteter af caffe komma att införas hit landsvägen ifrån Norrige., enär tullen å caffe i Norrige endast är 3 sk. per skålp.’’ Detta skäl kunde vara af någon vigt, om ej den Svenska import-tullen å caffe till största delen utgick med en fjerdedels lindring (se 3o §. af Tulltaxe-underrättelserna). Således om dea bestämmes till 4 sk., kommer den dock i sjelfva verket ej att utgå med mer än 3 sk., och blir således ej högre än den Norrska, för hvilken ingen tull-lindring eger rum. 3:o anfördes, ’’att förbrukningen af caffe numera inom vårt land blif-, 5’vit så allmän, att denna artikel äfven för arbetsclassen kunde anses säborn en nödvändighcts-vara, hvilken derföre ej genom en ökad tull borde ”fördyras.
Men i alla fall måste man förundra sig deröfver, att 64 Den 16 September e. ni; Gyllenstjerhska faroillen nu kommer med anspråk på summan, till hvilken de icke hafva någon annan raft än den, sorn förménes hemtas derifrån, aft Carl XII tog ut den och gaf, hvad i sig sjelf blott var en vanlig Brandskatt, namn af utkräfning af en gammal fordran* Jag vill dock icke för min del bestrida itet’ remiss af Betänkandet^ men jag förmodar och hop* pas, att hvad jag anfört skall vara tillräckligt föf StatsUtskottet, att återkomma med ett Betänkande af lika innehåll, eller ännu skarpare, än det förevarande* v Grefve Cronhjelm: Den siste Talaren har gått vida längre tillbaka i saken, än hvarom hält bör vara fråga, ty det är icke nu meningen, att Utkräfva någon1 fordran af eller för Danzig, utan blott att utbekomma den summa, hvarå Konung Carl XII gifvit skriftelig förbindelse till Gyllenstjernska fainillem Om Danzig erhållit pengar af Carl Knutson, eller icke, är en fråga, sorn alldeles icke hörer till ämnet; men då den siste Talaren åberopat sig Konung Garl Xllts bajonetter och själs*storhet, må tillåtas mig säga, att då denne allrådande Konung funnit sig icke böra neka Cyllensijernska famillens fordran, det Höglofl. Stån-1 det icke eller nu hör neka en återremiss, Herr Riben: jag anhåller att få besvara eli anmärkning. En värd Ledamot har förmält sig ej inse, hvad prmscriptionstiden för fordringar efter Konung Carf XII hade att skaffa med Nystadtska fredsslutet.- T)en 16 September m. $$ fredslutet. Jag tror åter fur min del, att de med hvarandra ha ganska mycket att skaffa. Gyllenstjernska famiilens Fordran grundar sig nemligen på Carl XIBs förskrifning. Den vnr således öppen till dess en pnBscripiionstid blifvit utsatt, inom hvilken alla fordringsegare skulle sig anmäla.
M. dels söka lån för sina löpande behof, dels begära anstånd för derå förfallna afbelalningar, samt deraf funnit anledn. betvifla, huruvida detta bolag, helst i sin dåvar. ställning, kunde erbjuda någon garanti för nya Trollhätte-canalens fullbordan. Hade Utsk., innan det nedskref sin anmärkn., funnit lämpligt alt taga kännedom af för allmänheten tillgängliga handlingar, rör:de Götha-canalbolag, skulle det vidare erfarit, att då några actieägare i detta bolag hos K. M. föreslogo att till detsamma öfverlåta Trollhättans ombyggnad, detta bolags credit var så sjunken, att det icke kunde negociera äfven smärre summor, annorlunda än på enskildta namn. Deremot visa privilegierna för det nya Trotthätte-bolaget, att det grundats på ett actiecnpital af 7.10,000 r:dr, och att hela gamla bolaget måst (med omkring 420,000 r:dr) vara utlöst, innan det nya kom i åtnjutande af de dem beviljade förmåner. Till hvad Hr von Hartmansdorff anfört, rö.:de Halländska kyrkohemmanet), vill jag endast lägga, alt man ej behöfde större bevis för orättvisan och obilligheten af de Den i Juli e. m. anspråk, hvars förmån elen af R. St. begärda undersökning afsåg, än att man derföre måtte söka Kronans mellankomst, saknande till oell med hvad som fordrades för att grunda ett eget käromål. Om t. ex. åboerne å de s. k. Schlegelska godsen i Halland, hvilka nu tillhöra flera enskilda personer, för att genom skatteköp åtkomma besittningen af dem, begärde, att K. M. måtte låta undersöka, huruvida Kronan ej till dem ägde någon rätt (och anleda, att sådan finnes är mycket större än i afseende på kyrkohemmanet]); så vore visserligen väckandet af en sådan fråga den största obillighet emot de enskilda innehafvarne, som på god tro förvärfva! dessa hemman.
Här, under skuggan af några vackra träd, intogs vår lilla frukost, der vid bruset af ett täckt vattenfall var middag, der invid randen af en klar å, vårt thé, och så vidare. De voro verkeligen helgedagar alla under denna färd upplefvade. Men vi hade nu, som sagdt, vid slutet af den femte upphunnit vårt mål, hvardera onekligen litet brydde öfver det mindre trefliga intryck, stelheten och dysterheten af de oss omgifvande föremålen, ovilkorligen på våra sinnen verkat. Men här var dock icke stället till någon längre besinning, jag hoppade såleds först ut, samt hjelpte derefter Friherrinnan att äfven nedstiga. Nu syntes en gammal man, med stapplande gång, derefter ett par qvinliga varelser i blå bindmössor, och snygga förkläden närma sig oss. "Det är visst den nådiga Friherrinnan", yttrade ifrigt bugande den kraftlöse gubben, i det han med slottsnyckeln i band, trädde fram till Friherrinnan; "den nye förvaltarn, hvilken för en par dagar sedan anlände, har redan beredt oss på detta nådiga besök, behagar hennes höga Nåde stiga upp till slottet, eller". "Hvar har den nya förvaltarn bosatt sig", frågade Friherrinnan, i det hon vänligt räckte gubben, samt de bakom honom stående qvinnorne sin hand, "och hvar finnes han för närvarande, då han icke här synes inväntat min ankomst?" "Han gjorde i dag en liten ridt till kyrkobyn, belägen ungefär en half mil härifrån", svarade under förnyadt bugande gubben, "dock torde han icke så alltför länge mera dröja; men, behagar icke hennes höga Nåde uppstiga?" och härvid gjorde gubben åter en liten meningsfull gest med nyskeln. "Hvar logerar den nya förvaltarn", upprepade ännu en gång Friherrinnan sedan gubben tystnat, "Ni har väl för honom utsett några anständiga rum?"