Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Naj:t oell bronan för akliclne KriA8-Lg886uren Ld/omon d/en/r/nA' ^a/t^ÖE uj^>8örll88ri8t a Xri^8- (lolleAii ^rtilleri-l)6jaart6ni6nt8-m686l, 8ävidt 8amina nppbörd8-bri8t iebe ak till^anAar bunde AodtAöra8, doeb i elie utöfver lie 18,002 Kalr 28 8b. 6 r:8t. kaneo, 8orn d/,mtt^t/'ÖM är i83o i Oa88an innebakt, livarikrän bomme att akräbna8 8ä m^ebet, 80in ak vi88a i omkorwälda I7t8la^ up^rubnade ^)08ter ä närnnlle 8ururna, l förballande till liela balaneen, 8iA belöpte, an äfven laxtra Livil-Kedamoten ä 8annna d-kdelninA kriA8-kadet ^do// d^udn/A //m^dmmr, ^enom l(onl;l. Laneo; inbommo k.riA8-kädet oell lxamereraren /-u/de/vl^, kvar för 8i», rnecl underdäniga an8öbnin»ar att ak Oun8t oell l>äd varda krän den dem 8alunda adömda an8vai'8- oell er8ättninA88b^ldiAbot befriade, dervid d)a/demi§ jemväl anllöll onl u^jlbäkvande af den a liälkten ak lians innellakvande kamererare-lön 8anit ä ban8 1ö8eAendom laZda 8e^ve8ter; Lo,!A/.
59 lag dessutom påkallas af omsorgen för hufvudstadens förskönande, likvid funnit tveksamt att för det närvarande ifrågasätta statsutgifternas ökande, under form af vanligt anslag, med den för omförmälda byggnad erforderliga betydliga kostnadssumma; men Kongl. Maj:t anser emellertid en annan med egentlig uppoffring ej förenad utväg att bringa förslaget i verkställighet vara för slaten öppen, nemligen genom kostnadssummans anvisande såsom lån eller förskott, enär del synes otviPvelaktigt, all, om en dylik byggnad blefve å ifrågavarande plats för allmän räkning uppförd, slaten skulle kunna, genom en del lägenheters upplåtande Lill enskildt begagnande, af densamma upphemta ej obetydlig inkomst och derigenom efter band få återgäldad t åtminstone kapitalbeloppet af hvad den för byggnadens uppförande utgifvit, då den möjliga ränteförlusten i allt fall under liden egde full motsvarighet uti ilen ej uthyrda delens af byggnaden begagnande för allmänt behof; och Kongl. Majrt bar af sådan anledning anbefallt öfver-intendents-embetet att låta med möjligaste skyndsamhet utarbeta och till Kongl. Majrt ingifva ett förnyad t, på en del lägenheters uthyrande beräknadt, förslag till bebyggande af omförmälda plats, hvarefter Kongl. Majrt vill ytterligare i nåder besluta angående de utvägar, som för den ifrågaställa byggnadens uppförande må vara alt begagna samt om den medverkan härtill, hvarom Rikets Ständer må kunna anlitas. Åttonde MillVtMl-fifelli, innefattande anslagen för Ecclesiastik-Departementet. Uti nu gällande riksstat äro anslagen under Sale hufvudtiteln upptagna till följande belopp: penningar Krdr 371,814: med under penningelönerna inberäknade 3,827 tunnor spanmål, ä 7 Rrdr tunnan.
När solidarisk bolagsman från bolaget afgått eller ny bolagsman deruti vunnit inträde, skall uppgift derom, genom Styrelsens försorg, efter hvarje ordinarie bolagstämma, så väl aflemnas till vederbörande Rådstufvurätt för att i dess inlecknings-protokoll inlagas, som ock i allmänna tidningarne kungöras. 3:o. Ej må i bank-bolag antalet af de solidariske bolagsmännen någonsin understiga det, som i § 2 är stadgadt. 4:o. Lott-egare, hvars ansvarighet är begränsad till fulla beloppet af hans lotter, må sina lotter till annan person öfverlåta, efter anmälan hos bolagets Styrelse, och ander iakttagande i öfrigt af de föreskrifter, bolaget i sådant afseende bestämt. Bank-kontor må endast i stad Öppnas. § 9- Rätter domstol i sak mot bank-bolag, äfvensom då bank-bolag råkar i konkurs-tillstånd, eller söker årsstam - 24 Bankooch Lag Utskollels Ullålande N;o 6. ning å sina borgenärer, vare Rådstufm-rätt i den stad, der bolagets hufvud-kontor är beläget. § 10. De/egarne i bank-bolag skola bland de solidariske bolagsmännen utse en ansvarig Styrelse, sorn eger att, enligt den instruktion, sorn af bolaget utfärdas, och under sådan kontroll af offentlig myndighet, aw/2 i denna lag stadgas, banken förvalta och i alla mål för bolaget lagligen tala och svara. Ledamot af Styrelsen bör från sin befattning kunna skiljas, efter beslut, fattadt på lagligen utlyst bolagsstämma. § 11- Bank-bolag viå ej drifva handel med annat, än guld och silfver, ?//- ocå utrikes vexlar samt allmänna räntebärande papper, ej heller ega annan fastighet, «« >vo??2 för Bankens inrymmande är behöflig; men vare oförhindradi att inropa pantsatt eller utmätt egendom, som utbjudes på auktion, dervid bankens rätt och säkerhet kan vara beroende. dock med iakttagande deraf att sådan egendom åter varder försåld så snart detta utan förlust för banken kan ske. § 12.
I dessa ämnen hafva lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit remitterade motioner, väckte hos Högloft Ridderskapet och Adeln, samt Hedervärda Bonde-Ståndet, 4:o af Friherre af Schmidt, C. J. G., som anfört alt Kongl. Maj:ts nådiga Instruktion, hvarefter de till Generalmönstrings förrättande vid Kongl. Flottans särskilda korpser förordnade hafva att sig i underdånighet rälta, gifven den 1 I September 4 841, innehåller uti 4 mom. 12 § ett åläggande vid vite för rotehållarne att inställa sig vid Generalmönstring, antingen numret är vakant, effektivt eller båtsmannen bortkommenderad. Denna föreskrift, som qvarstår sedan äldsta tiden af Båtsmans-rotehållets tillvaro oell möjligen då var af behofvet påkallad, enär rotens och Båtsmannens ömsesidiga rättigheter och skyldigheter icke voro så bestämda, sorn nu ar händelsen, och då tvister dessa parter emellan vid mönstringen lättare kunde ofgöras än nu torde vara fallet, har motionären ansett böra upphäfvas, helst man derigenom icke blott skulle förkorta eller förenkla mönstrings-förrättningen, utan äfven följderna af densamma. Nu måste dervid en noggrann förteckning upprättas på frånvarande rotehållare och denna sedan öfverlemnas till Kongl. Amiralitets-krigsmanskassan, hyars Styrelse vidare hos vederbörande Konungens Befallningshafvande begär Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ul skol tets Betänkande M 82. böternas uttagande, hvilket verkställande åter fordrar mycket skrifvande och mycken tidspillan, ofta af mera värde än hela bötesbeloppet, sorn i medeltal åren 1852—1856 till kassan influtit med 146 R:dr 75 öre R:mt årligen, hvaruti möjligen ingått böter för andra försummelser, i hvilket fall nu ifrågavarande aro så mycket tattare att ersätta.
Då Hede såg tillbaka på denna rad af drifvor vid vägkanten, som alla gömde en djurkropp, och ur hvilka man kunde se horn och klöfvar sticka fram, började det att svindla för hans hjärna. Han rusade på dessa, som läto yra in sig till drifvor, svängde sin vidja öfver dem och slog dem. Det var ju enda sättet att rädda dem, men de rörde sig ej. Han tog dem vid hornen och släpade dem framåt. De läto sig släpas, men togo ej ett steg för att gå själfva. Då han släppte taget i hornen, slickade de hans händer liksom för att bedja honom hjälpa dem. Så snart han kom nära dem, slickade de hans händer. Allt detta verkade så förfärligt på Hede att han kände, att han höll på att bli tokig. Det är dock ej sagdt, att det gått så illa med honom, om han ej, då allt var slut däruppe i skogen, rest för att besöka en, som han höll mycket kär. Det var ej hans mor, utan hans fästmö. Han inbillade sig, att han nu genast måste fara och säga henne, att han förlorat så mycket pengar, att han ej kunde gifta sig på många år. Men helt säkert reste han till henne, endast därför att han ville höra henne säga, att hon älskade honom lika högt, trots hans olycka. Han trodde, att hon skulle kunna drifva bort minnet af tiomilaskogen. Hon hade kanske också förmått detta, men hon ville ej. Hon hade varit missnöjd allaredan därmed, att han gick omkring med kramsäcken och såg ut som en bonde. Hon tyckte, att det för den skull var svårt att tycka om honom som förut. Nu, då hon fick höra, att han skulle fortsätta med detta i många år ännu, sade hon, att hon ej längre kunde vänta på honom. Och då förlorade Hede nära nog sitt förstånd. Han blef dock ej riktigt vansinnig. Han hade så mycket förstånd kvar, att han kunde drifva sin handel. Han gjorde till och med bättre affärer än andra, ty det roade folk att gäckas med honom, han var alltid välkommen i bondstugorna. Människorna voro mycket retsamma emot honom, men det var på sätt och vis godt för honom, eftersom han så gärna ville bli rik. Och om några få år hade han förtjänat nog för att kunna betala alla skulder och lefva sorgfri på sin gård.
Den stormlöpning, som sedan egde rum mot Novemberförfattningen, var, såsom händelsernas utveckling snart visade, blott en episod i den sammansatta angreppsrörelse, hvarmed Tyskland omslingrade Danmark. När Tyskland fordrade Novemberförfattningens upphäfvande, erbjöd sig Danmark återtaga Marspatentet. När detta egt rum,1 kräfde Tyskland Novemberförfattningens undanrödjande inom två dagars förlopp, 2 hvilket ej kunnat ske på författningsenligt sätt. Hade danska regeringen beslutit sig for en statskupp, återstode arfrättsfrågan i hertigdömena. 3 Om Danmark, sedan Österrike och Preussen derjemte beslutit att taga Slesvig i pant,4 satte sig till motvärn, så inträdde » krigets rätt », som upphäfver alla rättsförhållanden. * I en preussisk-österrikisk not, som d. 1864 af en filtjägare öfverbringades till danska regeringen. 8 Den 8 maj 1852 var den europeiska Olympen, stormakterna och deras medintresserade, församlad i London för att begåtva Danmark med en tronföljare, genom hvilken » danska monarkien i hela dess territoriela omfång skulle varda för framtiden försäkrad ». Den begick vid detta tillfllk alldeles samma fel som den antika Olympens gudar, då de firade kon neg Pelevs bröllop med hafsgudinnan Tetis. De sistnämde hade glömt att inbjuda Eris, tvedrägtens gudinna, och detta vardt orsaken till Tröjas undergång. Londontraktatens tillskyndare glömde att lemna protokollet till underskrift åt Tyska förbundet, och denna trätgiriga, numera aftidna dam gaf sig ingen lefvande ro, innan hon förmått Preussen och Österrike an skilja sig från sina medundertecknare och förneka sina egna underskrifter. Detta tyckes ju vara en komplett omöjlighet, enär de sjelfva voro Förbuo-dets främsta medlemmar. Men det gick dock för sig, emedan tyskarne äro ett filosofiskt skoladt folk, som förstår att göra skarpa distinktioner. IIvad Preussen och Österrike beslutit i egenskap af europeiska stormakter, kunde de underkänna i egenskap af medlemmar i Tyska förbundet.
M. till stipendier för elever vid nämnda Seminarier i Nåder äskade anslag blifver erforderligt för närvarande och intill dess, efter Folkskolornas fullständigare organisation, behofvet af nya lärare kan förminskas, hafva Rikets Ständer, med bifall lill den Nådiga framställningen i denna del, likaledes till E. K. M:s Nådiga disposition å Riksgälds-Contoret anvisat ett belopp af 12,000 R:dr B:co årligen, till och med det år, då nästa Riksdag slutas, att, i mån af behofvet, utgå till stipendier för elever vid meromförmälda Seminarier. Bih, till RSt, Fröt. 1S4S. 10 Sami. 1 Afd. 70 554 Expeditions-Utskottets Förslag tilt und Skrifvelse, N.o 204. Hvilket allt till svar å Högstberörde Nådiga Proposition Rikets S:äu-> der få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Maj 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den i4 Maj 1&45. Preste-Ståndet den i4 Borgare-Ståndet den i4 Bonde-Ståndet den i5 Rikets. Ständers underdåniga Skrifvelsej. angående beräkningen af Stats Verkets inkomster. (Stats-Utsk:s Ull. N;ris 33 och 68, samt Mern. N:o 304 äfvensom Rev.-Ulsk:s Bet. N:o 37). S. A. K.
33 taljerade genomförande jag serskildt haft nåden framställa, skulle, enligt mitt underdåniga förmenande, de vigtiga vilkoren för en militär-trupps tjenstbarhet: samband emellan befäl och manskap, samt disciplin och hällning vinnas: hvarjemte, förmedelst en sådan organisation, de visa omsorger för såväl rekryternas bildning, sorn truppens öfning i alla dess yrke tillhörande färdigheter, samt bevakningen af sjö-clablissemcnterue, frän hvilkas verkställande Eders Kongl. Maj:t hittills af denne brist på system i truppens ordnande varit förhindrad, lätteligen böra kunna beredas tillfälle att utveckla deras för sjöförsvaret helsobringande frukter. De kostnader, som härtill erfordras, skall jag här nedan, i sammanhang med öfrige af samma beskaffenhet, mera specifikt hafva nåden angifva. De hufvudsakligaste uppkomma genom hehofvet af ökadt befäl. Dervid bör jag dock anmärka, att detta sålunda ökade befäl netto blir tillräckligt till besättande af de officersplatser, som vid ett utbrytande krig oundgängligen måste vara att tillgå från den ordinarie s/alen, så att exempelvis å yttre sjöförsvarets krigsfartyg blifvit beräknad — utom fartygs-chefen — en officer af ordinarie stat per 80 å 100 man af besättningsstyrkan, samt på kustförsvaret dito en officer af samma stat per 125 å 180 man. För fredstjenstgöringen åter får anmärkas, alt den styrka, som på nu föreslaget sätt skulle organiseras, dervid kommer att fördelas uti tillsammans 12 bataljoner med 53 kompanier, skeppsgossarnes inberäknade, hvartill således måste anslås nödigt befäl med Staber. Dertill erfordrar tjenstgöringen på Varfven ett sammanlagdt antal officerare af 25. Ytterligare måste beräknas, att någon del af flottans befäl alltid mäste kunna permilteras till sjöfarts idkande, för att på denna väg kunna inhemta en öfning, hvartill Staten icke med någon kostnad biträder. Slutligen är både med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att desse, likasom öfrige Statens tjenstemän, må periodiskt kunna få åtnjuta någon ledighet.
Ständers Srats-Utskoets, uri memorial af den 8 dennes, afgifne förslag, i anledning af sä wäl Kongl. Majtts till Utskottet aflarne nädiga proposition afven 5 sistledne Julli, angäcnde SratsWerketS tillstånd, inkomster och utgifter, som äfwen atskillige fran Riks-Ständen remitterade memorial, om bade nödwändigheten och möjligen af indragningar utaf öfwerflödige ansedde Embeten och Tjenster, med der atföljande löner och inkomster pä Stat, uti Rikets sa wäl Civilesom Militaire. och EcclesiastiqueEmbetSoch Djenstemanna-Stater och Corpser, besiöt Ständek, uppå de af Utskottet anförde Ml, att, såsom tjenligaste utwagen för en noggrann och säker urskillning af de i ofwanberörde afseende läm» pelige förändringar, för sin del antaga dec förslag, att hos Kongl. Majtt i underdånighet hemställa och anhälla, det i näder mätte förordnaS en Comitbe af MM, dristige och kunnoge män, som fa sig up dra - ;6i4 Den 27 November. dragit att utarbeta en fullständig plan j detta ämne, den Kongl. Maj:t efter nadia pröfiiliiq. täckes läka kill werkställighet befordra; Zffwe» sein Ståndet gillade hwad, i sammanhang härmed och , a'sccnde ä rwenue proemiers utfästande, af Femhundrade och Tivahund-adr Fnnrio R>ksd»ler, för den», som upgifwa de ijenligaste s^oiecr rill reglering af »rderet inom Rikets Hof - Ratrcr, Collegjcr och S.yrcljcWerk, Slais-lltssokker i Dest förrberörde memorial yllrai och heiiiställr.
Utaf den uppgift, som, med anledning häraf, Utskottet från vederbörande infordrat och erhållit, befinnes, att i RiksgäldsContoret ännu förvaras följande completta exemplar, nemligen: Utaf R. o. Ad:s Protocoll vid 1817 och 1818 årens Riksdagar 187 ex. Betänkande n. y5 BorgareStåndets 200 ex. Utaf R. o. Ad:s Protocoll vid 1823 års Lagtima Riksdag 131 ex. PresteStåndets D:o 97 D:o BorgareStåndets D:o 86 D:o BondeStåndets D:o 10 D:o Utaf Bihanget til RiksStåndens Protocoll vid 1817 oell 1818 årens Riksdagar 3io ex. Dito vid i8a3 års Lagtima Riksdag 6 D:o Utskottet får, med anledning af ofvanintagne motioner tillstyrka: att 160 ex. utaf R. o. Ad:s Protocoll vid 1817 och 1818 årens Riksdag samt 100 ex. af nyssbcmäldte RiksStånds Protocoll vid 1823 års Lagtima Riksdag utiemnas, för att bland H. R. o. Ad:s Medlemmar utdelas, på sätt R. o. Ad. finner godt härom särskildt förordna; äfvensom, att 20 ex. af RåksStåndens Protocoll , så väl vid 1817 och 1818 årens Urtima Riksdag, som vid 1823 års Lagtima Riksdag, af hvilka ett sådant antal af 25 exemplar är att tillgå, afsättas; och att 1 ex. af hvardera slaget, efter reqvisitioner, hållas hvarje Landsh:f:geEmbete tillhanda. Utlåtande, i anledning af BancoUtskottets framställning, att aflöningen för Utskottets Secreterare, Notarier och Canzlister, jemte VaktBetjeningen, måtte ifrån nuvarande Riksdag y6 Stats-Utskottets anordnas utaf cle för Riksdagskostnaderna anslagne Allmänna Medel. (Rgs-A.) Sedan Höglofl.
I afseende å barnmorske-undervisningsanstalterna hafva följande förändringar ifrågakommit: a) Enär Carolinska Medico-chirurgiska Institutet numera vore stäldt under Kanslers-embetels vid universiteterna Öfver-slyrelse, har Kongl. Majit, uppå Sundhetskollegii hemställan, föreslagit, alt den på Institutets stat ål Ilarnmorskeläraren i Stockholm uppförda lön 5,000 Ridr, mätte från nämnda stat uteslutas, samt att denna, jemte öfriga för barnmorske-undervisningen vid barnbördshusen beviljade anslags - 148 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 139. summor, måtte i Riks-slaten uppföras under den här ofvan upptagna rubrik: ”Barnmorske-undervisningen och Barnbördshusen"; och tillstyrker Utskottet, att denna nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. b) I enlighet med Kongl. Maj:ts vid sistlidna riksdag framställda förslag, beviljades ett årligt anslag af 450 R:dr till aflöning åt en vid undervisningsanstalten i Stockholm kort förut derstädes anställd s. k. instruktions-barnmorska, afsedd att, jemte bestridandet af närmaste sjukvården å den åt barnmorskeläkaren upplåtna afdelning af barnbördshuset, biträda denne vid elevernas undervisning. Efter hvad i Kongl. Maj:ts nu aflåtna nådiga Proposition meddelas, hade svårigheter mött att med denna aflöning fästa någon person för längre tid, vid denna ganska trägna befattning, hvadan Kongl. Majit, då ombyte af lärarinnor ansetts menligt inverka på undervisningen, äskat lönens höjande med 150 Ridr till 600 R:dr årligen, hvilken nådiga framställning Utskottet, med afseende å hvad till stöd för densamma blifvit anfördt, jemväl anser sig böra till bifall hos Rikets Ständer anmäla. 82 :o. Kongl.
Att fordringsägare må vara berättigade, att hos Konungens Befallningshafvande i det Län, der de bo, erhålla Promotorial till de öfrige Konungens Befallningshafvande för verkställighet å Domar och Utslag hos Gäldenärer, som i annat Län äro boende, hvarvid borde iagttagas, att fordringsägaren, jemte det han erlade ett bestämdt belopp penningar, såsom förskott till kostnaderne och till godtgörande af vederbörande Lmbetsmäns ökade besvär, tillika med Domen eller Utslaget, uti Original aflernnade den 44 Lag-Utskottets Betänk and en. den skuldsedel eller handling, pä hvilken krafvet sig Stödjer, jemte antekning derå af fordringsägaren i hvad ändamål aflemnandet skett, hvaröfver bevis å en afskrift deraf skulle af Konungens Befallningshafvande mot lösen ineddelas, hvilken afskrift sedermera, vid möjeligen inträffande händelse af Originalhandlingens förstöring, skulle, då ett sådant förhållande af Konungens Befallningshafvande vittsordades , äga lika kraft och verkan med Originalet; Och 4:0 Att, enär af Hof-Bätt meddeldt Dom eller Utslag uti skuldfordringtvist Kongl. Maj:ts Nådigste skärskådande underställes, den 130 Cap. 9 §. Bättegångs-Balken föreskrifne tid för fullföljden deraf måtte förkortas och blifva lika med den, som för vexel och Sjö-Rätts-Saker är bestämd, och att dessutom Par terne ej fingo utdraga tiden genom muntelige förhör, vidlöftigare skriftväxling och nya Handlingars företeende, utan att, sedan en skrift å hvardera sidan blifvit ingifven, Dom borde skyndsamt utfärdas, förutan föregångit förhör eller granskning af nya förut ej begagnade Handlingar och bevis, äfvensom utan berättelse? utfärdande.
De torde icke hafva besinnat, att tiden reformerar nationerna; men nationerna skola reformera lagarna; uraktlåta de det, inträffar samma förhållande som med Engelsmännen, hvilka på samma gång torde kunna vara stolte öfver att vara den mest civili-erade nation och hafva de mest barbariska lagar i Europa. De torde icke hafva erinrat sig, alt i Engelska lagen qvarstår ännu för mannen rätt att med rep om armen föra sin hustru till torgs och sälja henne. Under den tid mitt minne går tillbaka, erinrar jag mig att (vänne sådana 1 3 H. 16 13» Don 5 September f m. fall inträffat. Det ena uti något af Englands södra landskap, då en man, efter en månads äktenskap, blifvit så utledsnad både af detta och sin äkta hälft, att han sålde denna mot några buteljer öl, vid hvilkas förtärande köparen dock skulle vara hans partner. Det andra tilldrog sig i Skottland, fler en man mera punktligt ställde sig lagen till efterrättelse och med rep om armen förde sin unga hustru till Edinbnrgs torg, der lion köptes af Byrons dotter Agda. Man har anfört, att det icke kunde vara eli moralbud, att qvinnan skulle ärfva lika med mannen; ty ingen ville väl påstå att Engelsmännen, hos hvilka qvinnan bade mindre arfsrätt än mannen, voro mindre moraliska än Fransmännen, hos hvilka hon hade lika. Hvad det angår, så lärer det då tj heller vara moralbud, att ej på en gång äga tre äkta hustrur; ty detta, såsom livar och en vet, inträffar ofta i England vid sidan om lagen, som blott vid dödsstraff förbjuder att på en gång hafva tvänne. Man ansåg billigt, att mannen äfven fick förlott af lagen, emedan han fått den af naturen ; de större fördelar naturen gifvit mannen, skulle jag anse för ett skäl,• hvarför lagstiftaren ej borde glömma qvinnan. Man beklagade BondeSt., som baft känsla för den svagares rätt, alt det råkat ut för elaka rådgifvare; om desse rådgifvare varit deras hjerta, var det då så elakt? Men Ståndet har fattat sitt beslut; för mig återstår endast att reservera mig.
» A h, herre Gud, å herre Gud, » och den starka medelålders kvinnan vaggar långsamt med sitt hufvud, som om hon kände någon djup smärta. » Barnet? » hviskas det åter, ännu mer skälfvande än förut. » Han sofver så sölt som en liten Guds ängel. Vill frun se honom? » » Nej, nej, väck inte upp honom, » Det blir åter tyst i rummet. Karin sätter sig att sticka med ryggen vänd emot ljuset. Kvinnan i sängen ligger där, matt o c h slö. Hennes ögon skåda stirrande omkring i rummet, munnen är halföppen, så att de hvita tänderna lysa fram, och kindernas ännu barnsliga rundning aftecknar sig skarp emot hufvudkudden, på hvilken det krusiga, blonda håret ligger utslaget. Blott händerna, som oupphörligt fara fram och tillbaka öfver täcket, visa, att de tillhöra ett väsen, som tänker och kämpar. Hon tänker på allt, som hon ägt, på alla de härliga dagar hon upplefvat, ifråu det hon som ett lekande barn sprang omkring i fars och mors sluga, tills hon som vuxen kvinna för första gången såg honom, som skulle blifva hennes allt i världen. Ja, den gången — och nu. Det förefaller henne, som om det skulle ligga ett helt människolif emellan dessa båda tidpunkter, och dock är det blott ett år, ett år uppfyldt af glädje och lycka, af vakna drömmar och tillfredsställda önskningar. Ja, det var dö., men så kommer nu, dof smärta, tryckande, förkrossande sorg. Hon kan icke gråta, hon kan icke bedja, känner blott, huru krafterna aftaga för hvarje timme, hvarje minut. Och hon kan icke göra någonting däråt, blott ligga stilla och vänta, vänta. — Och på h v a d? Hon är j u kristen och har nyligen bekräftat sitt döpelseförbund. Men tror hon då verkligen på Gud. Har hon lärt att sätta sin tillit till honom i sorg, så väl som i glädje, har hon någonsin kännt, huru tryggt man kan vända sig till honom uti motgång och bekymmer? — Sorg, motgång, bekymmer. Hur litet känner ej hon till det! Far och mor hafva j u jämnat hvarje steg för henne, aflägsnat hvarje sten, så att ej hennes fot skulle såras.