Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande härefter Utsk:s förslag, rörande undersökning, huruvida det nu af KommerseColl. begagnade hus å Riddarholmen; eller nåoon annan af de Staten tillhörande byggnader, ina vara till RiksArchivets inrymmande tjenlig!, yttrade: Hr Cederschiöld, Gustaf: Under discussionen om förra punkten uplystes af sakkunnig person, att KommersColhii luis vore olämpligt och dessutom behöflig! för det Verket. Hvad angår de i nu föredragna punkten omförmälda, Staten tillhöriga hus och byggnader, anser jag icke behöflig! att derom besvära K. M. med någon undersökning, emedan enhvar kan lätt räkna de ännu odisponerade, och jag anhåller derföre om afslag å denna punkt. Gr. Lagerbjelke: Den nu föredragna punkten synes mig hafva af misstag tillkommit. Det är visserligen sannt, att KommersGölhii hus har en för ett RiksArchiv särdeles lämplig belägenhet, men man vet dock icke, om det förmår bära de tyngder, som der skola förvaras. Detta, likasom många andra Statens hus, är upfördt af enskild person för helt annat ändamål än RiksArchiv, och lör att ett hus dertill skall vara tjenligt måste det ursprungligen vara bygdt för det ändamålet. Någon skrifvelse i ämnet till K. M. synes mig icke behöflig, enär K. M. vid alla tillfällen visat, D e ri 24 November f, m. 709 att K. M. särdeles omhuldat detta ämne, och man kan taga för afgjordt, att K. M. vid nästa Riksdag afgifver nytt Förslag i ämnet. Jag anhåller således om afslag å denna punkt. Utsk:s ifrågav;de förslag blef, efter löist till bifall derå framställd propos., som besvarades med Nej, af K. o. Ad. afslagef. Vidkommande sedermera Utsk:s hemställan, ang:de förslaget om nplåtande af norra delen af Carl XIIJ:s torg till bebyggande af enskild person, anförde: Frih. Cederström: Utsk. har sagt, att vid sista Riksdagen afliit K. M. till R.
Utclr. ä. i Septemf). lgsas rörande förändring i närvarande fångfö* rings sätt na. m. Från BancoUtskottet: af den 13 sistlidne Augusti. NiO 46, Angående tryckningskostnaden för fyra Tabeller öfver BankoWerkets ställning från och med 1776 till och med 1822. N o 47> I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottet’ förut meddelie betänkande, rörande vilkoren för återbetalningen af Götheborgs Stads vid shta Riksdagen erhållne Lånebiträde. Fran Högv. PresteStandee. S. D. ConstitutionsUtskoftefs Memorial, No 44, i anledning af BorgareStåndets återremiss på Utskottets Förslag till ett 7 Moment i 14 Riksdagsordningen, föredrogs å nyo, och ansåg PresteStåndct nämnde förslag, såsom nu fullständigt beredt, böra hvila till Prot. Utdr. d. i Septemb. 13*5. 854 grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Föredrogos och biföllos: ConstitutionsUtskottefs Memorial, NtO 45, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition, om upphäfvanoe af Konungens två Röster i Domstolen. BevillningsUrskottets Utlåtande N;o 33, om lindring i Bevillningen för Rrandskadade i Modangs by, belägen i Wartofta Härad och Skaraborgs Län. EkonomiUtskottets: N:o 16?, Angående förslag till upphäfvande eller ändring af vissa stadganden i Kongl. Maj’ts förnyade nådiga ScholOrdning, af den 16 N:o 170, Om StadsRättigheters meddelande för Köpingen Ronneby. Särskildta Utskottets Memorial, af den 2f> nästlidne Augusti, i afseende på indragning af vissa Ämbeten och Tjänster. S. D, Då LagUtskottets förnyade utlåtande, g5£ Pnot. tAdr. c?, i Septemb. 1825.
"Vill ni således, dyra Augusta", fortfor Löjtnant Sommer, "till ett lidande hjerta sluta edert ungdomsglada, sorgfria lif; vill ni jemte mig gå oförutsedda öden tillmötes, så lemna mig nu genast, och utan vilkor, det ja, hvarförutan jag ej längre äger lugn." Augustas rodnande kind hade nu för första gängen bleknat; darrande föll hon i Sommers öppnade armar, och utsade med tydlig röst det ovilkorliga ja, hennes hjerta förestafavde henne. Hand i hand gingo nu de unga lyckliga till de älskade fosterföräldrarne, upptäckte för dem sina önskningar, erhöllo deras välsignelse, samt knöto kort derefter de band, dem icke ens döden tycktes vilja lösa. Augusta följde sin man under hans tvenne fortfarande tjensteår, men då han, efter erhållen Kapitens-värdighet, anhöll om sitt afsked, flyttade de tillbaka till den ort, som sett Augusta födas; samt nedsatte sig der, enligt Augustas innerliga önskan, uppå en skön landtegendom. Huru lycklig var den känslofulla Augusta, då hon här kunde skänka sin Carl, en pant af sin ömhet, och var det jag, min nådiga Friherrinna, den lilla Mathilda, som fick utgöra dessa ömma föräldrars glädje; min morfar var nu för andra gången blefven enkling, och ägde efter sin hustru, en betydlig förmögenhet; han tillbragte sin återstående lefnad hos sina barn, hvilka funno sin högsta njutning uti att förljufva hans dagar; ännu minns jag som utur en dröm, huru jag stundom fick gunga i den gamles knä: huru jag för lydaktighet ofta af honom erhöll präktiga skänker, dockor eller leksaker; att jag äfven en gång för oartighets skull, nedlyftades ifrån denna kära plats, och hvarken genom smekningar eller annat kunde tröstas öfver denna förvisning, förrän han sjelf åter i sitt knä upplyftat mig, samt lemnat mig sin tillgift. Jag var endast fem år gammal då min mor, genom min morfars bortgång, lemnades till en gränslös sorg, hvilken min älskade far med möda förmådde skingra.
Egentligen skulle jag önska, att hela Bankovinsten användes för detta ändamål, men lika med reservanten Hr Aminoff anser jag detta höra till de fromma önskningarna, och inskränker mig att begära propos. på att halfva vinsten må reserveras till förstärkande af Bankens fonder. Nödvändigheten häraf är lätt insedd, om man betraktar våra närvaride förhållanden. Man säger visserligen, att vi icke hafva någon Statsskuld, men hvar och en vet emellertid vår skuld lill enskilda. Köpmännen i Hamburg äro numera hvad Banken bordt vara för oss. Jag anhåller nu att få uptaga några af de skäl, som kunna framställas emot detta system. De, som frukta för det s. k. strypsystemet, säga, att det vore till skada för allmänna rörelsen, om icke medlen ullemnades. Jag har aldrig föreslagit, att medlen skola ligga obegagnade i Bankens hvalf, utan jag vill, att de skola utgå, icke i form af skänk utan i form af län. Det kan tyckas vara detsamma, men det är dock en ganska stor skilnad. Skola medlen utlemnas såsom lån, så är tydligt, att om Bankens styrelse är duglig, inga andra undfå lån än de, hvilkas soliditet är säker. Det blir då en upmuntran för hvarje* kommun att icke inlåta sig i andra företag än dem, hvilka vinna ett allmännare förtroende. Häremot kan visserligen invändas, att en del företag inom vårt land äro af beskaffenhet att de måste verkställas, antingen de bära sig eller ej, men jag får säga, att det alldeles icke är Bankens utan Statens skyldighet att understödja sådana företag. Jag väntar mig det inkast, alt Bankens~och Statens fördelar äro desamma. Betraktar man saken närmare, finnes äfven här en skilnad, som består deri, att om raan beträder den väg, att Banken, så att säga, sköter sig sjelf och endast har till åliggande att uprätthålla realisationen samt gifva stadga åt kreditväsendet, men Staten deremot ikläder sig ansvar för de företag han kan finna för landet förmånliga, d. v. s. att Staten träder emellan med sin kredit, så blir detta en källa, som hittills legat nere. Då framträdde Staten såsom hjelpande och Banken går sin egen väg, men kan i nödens stund försträcka Staten.
Det har blifvit yttradt, att sedan Ridderskapet och Adeln beslutat, att till framtiden uppskjuta bestämmandet af utväxlingsvärdet, skul» le ock inväxlingsvärdet stå något isolgradfr Jag hemställer, om icke, då Utskottens me? ning varit att bereda tillfälle för producenten, atf för sin förtjenst intaga silfver, och derigenom skaffa sig nya förlag, det är oundgängligt, att den som gör en sådan speculation vet hvad lian får, då han kommer och presenterar sitt silfver,- Om det skulle inlösas efter gängse cours, hemställer jag, om det skulle falla någon in, att företaga en speculation på så osäker grund, Derföre, då man vill tillåta inväxling, tror jag att man måste bestämma, huru den skall ske; eljest utebJifver den. Friherre Björnstjerna, Magnus• Icke alle-» nast under loppet af denna Riksdag, utan äfven såsom Ledamot af FinanceCommittéen, har jag hört omtalas nödvändigheten af en realisation, i synnerhet af tvenne skäl. Man liar sagt, att i händelse en sådan ej skedde, skulle Coursens variationer fortfara, och framställt, i hvad olycklig ställ-’ ning alla de skuldsatte skulle blifva, om coursen återgick till gg eller 80 sk.; alla skulle blifva ruinerade, som ägde Egendom med skuld» Det andra skälet jag liört åberopas för nödvändigheten af en realisation, var att silfver dessförutan var en död vara, ej mynt och således icke skul? le införskrifvas, icke ens då, när exporten öfverstiger importen, hvilket öfverskott då äfven skulle intagas i öfverflöda -artiklar och ej i redbarhetet» 838 Ven 15 Julii e. m. Jag har trott mig finna, att Utskotten utgått från båda dessa synpuncter, och sökt förekomma vådan af båda. Derigenom att Utskotten föreslå git, att silfver finge inväxlas emot ett visst belopp af 128 sk., hafva Utskotten beredt möjlighet för Banken, att öka sin silfverfond, och möjlighet för Handlande att kunna i silfver intaga sin vinst i stället för i Caffe, Thé eller andra varor.
En sådan förening förutsatte, enligt motionärens mening, företag och affärer i stort uti handel och industri och skulle derför ej kunna afse spekulationer i smått, som hvarken erfordrade synnerlig insigt eller stora kapitaler. Då likväl närmare bestämmelser om Bolags materiela föremål i åberopade Kongl. Förordningen saknades, ansåg moBih. till R. St. Prot. 1830 <£ 1831. 7 Sami., 2 Afd., 17 Haft. 1 2 Lagsami Allm. liesv.- och Ekon.-Utslcollens Utlåtande, JK 45.1 tionären detta såsom en brist, förtjent af lagstiftande maktens uppmärksamhet. Serskildt har motionären i afseende på ifrågavarande Bolag anmärkt, att de fleste trakter inom Lagunda och Hagunda Härader voro belägne på mindre än tre mils afstånd från stad och att det med Förordningens af Rikets Ständer åsyftade ändamål icke syntes öfverensstämma, att stadfästelse meddelas å Handels-Bolags i enlighet med Förordningen uppställde reglor i de fall, då Bolagets verksamhet stöde i någon strid med hvad eljest om handels idkande i allmänhet stadgadt är. Vidkommande åter Svanå Bruks-Bolag, ansåg motionären, att bildande af Aktie-Bolag för inköp och brukande af jordegendom icke vore med statens fördelar i allo öfverensstämmande. Hufvudanledningen för bildande af Aktie-Bolag vore sammanhängande af en större kapitel-styrka för ett vinstgifvande företag, vid hvars grundläggande något egendomsvärde hvarken i materialier eller i produkter ännu funnes, som kunde för Bolaget, på grund af real-kredit, underlätta möjligheten att anskaffa penningemedel. Personal-krediten, i form af utställda aktier på mindre summor, blefve derför en naturlig utväg för detta ändamål, och det Aktie-Bolag medgilna privilegium, att deltagare ej ansvarar för mera till godtgörande af Bolagets skulder, än han insatt, vore ett ytterligare medel i samma syftning. Men om ändamålet med bildande af Aktie-Bolag vore inköp af jordegendom och idkande af jordbruk, uppstode ett annat förhållande.
9 „ 19,300 fol dilo dilo till v 8,960,352. eller 947,370 R:dr lör milen; från Katrineholm lill Norrköping 4 „ 24,000 „ dito dito lill 3,012,041, eller till 645,436 R:dr för milen; från Norrköping lill Götaström, jemte banans , utgrening från Tenhult lill Jönköping, för hvilken banas och nigrenings anläggande fullständigt förslag icke hunnit upprättas, omkring 20 mil hvadan anläggningskostnaden endast kunnat approximativt beräknas och dervid upptagits till 14,233,333, efter eli medelbelopp af 700,000 R:dr för hvarje mil. Längden af hela Östra Stambanan, med inberäkning af ulgreningen deraf tdl Jönköping, skulle alltså komma alt uppgå till . 37.} mil och anläggningskostnaden för samma bana jemte meranämude utgrening utgöra omkring R:dr 30,000,000, eller för hvarje mil i medeltal 800,000 R:dr. Sädrå stambanan från Falköping till Axamo 5 mil, 9,270 fot; uppgående den för anläggningen häraf beräknade kostnad till R:dr 3,292,952, eller till 62(5,326 R:dr för milen; från Axamo till Agghult 13 „ 2.960 „ dito dito lill . „ 6,872,587, eller till 523.231
Lands - Den 22 November. 2301 Lands-Gewaldigern I^astelgrLNs Lön. Jndeldt 4» Oindeldre Resepenningar ro ^ Götheborgs och Bohus Län. 1309 ärs Ordinarie Stat »pläger: Jndeldt . r,543 2l I 729 T:c 28^ K:pr Kronotionde Spannmäl a 36 st° . Z47 20 Oindeldt 1,961 24 n Rvr 4,o§2 18 Skillnaden bestar deruti, att genom Lands-Gewalditzern RakmZ den 28 sistledne Martil timade död blifwik izos Den 22 November. blifwit indragne och besparde hans Lön och Rese penmngar Jndeldt . 34 9 3 Oindeldl . — 38 9 35 Elfsborgs Län. i8oy ars Ordinarie Stat »pläger: Stak »pläger: Skaraborgs Län1829 ars Ordinarie Slät uptager: Lands Gewaldigcrn §3oberg8 indeldra Lön och Resepenningar . - 7° Rc>r. Nerikes Län1809 ärs Ordinarie Stat upiager: Stat upkagcr enahanda Summa, emedan härwid icke funnits något, som kunnat indragas eller besparas. wär - iZO4 Den 22 November. wärmelandS Län. 1809 ars Ordinarie Stat nptager: Jndeldt 1,644 43 2 6 T:r 11 * K-r Kronotionde Spannmål a 36 st. 4 z6 11 Oindeldt 998 16 2.648 — 1 Wid denne Stat har icke funnits något att anmärka, som kunnat komma til! indragning eller bespa ring. wäst - Den 22 November tZ->5 wästmanlands Län. j8oy ärs Ordinarie Stat uptager: Oindeldt ^it6 Z2 ^ —^ Z.012 Z7 r t816 ärs projeckerade Slat uptager lika Sutnma.
Om deremot Stuteriet wid Strömsholm och Kongsöhr nu kommer att försäljas, sä lärer ända pä lang rid icke kunna päräknas all den afkastning af Veste Kungs Ladugärbar, hwartill deras storlek, sörnäsfcliga läge och jordmän gifwer anledning, emedan aflöning för ätskiklige till Stuteriet hörande personer ändä länge komme att minska rcvenuen, och om erfarenheter» framdeles skulle öfwerryga om nyttan akt i öfra delen as Riket haswa ett Stuteri, sä skall dest äter inrättande medföra en ojämförlig större kostnad än den winst som nu är att påräkna genom dest försäljning. — Skulle de Ledamöter af Högloft. Utskottet som äga yrera erfarenhet och närmare kännedom om ifrägawa rzoa Den 21 Deeembrk. rande ämne, finna dest» mins betänklighet äga någon grund, sä fär jag till Utskottet» bepröftvande hemställa om icke i likhet med hwav Herr Grefwe stärner äfwen tillstyrkt, Stuteriet pä Strömsholm kunde under desi nuw^rande styrelse fortfara, efter sädane grunder som Riksens Högloft. S-änder i sadant falk torde bör» stadga, och hwarwid hnfrvudsakeligen lärer böra iakttagas att Kongsöhrs Ladugärd aldeles skiljes frän Stuteriet, sä alt Strömholm endast dertill bibehälles, och att antalet af befintelige hästar småningom minskas, pä det inrättningen mä kunna underhällas endast, med den afkastning som den sistnämnde Knngsgärd lämnar och hwarwid Comiterade äfwen böra äläggag ark iakttaga alla möjeliga besparingar och indragning af öfwerflödig Betjening, hwarig.nom nästkommande Riksens Ständer komma i tillfälle att med säkerhet bedöma huruwida Stuteriet bör bibehällas, eller hwad ätgärd Vä till största förmän för Vet Allmänna bör ragns med Strömsholm. den 2 December 1809. O. k. kälrlmm Enligheten med Originalet intygar N. rrSäsliu». Afskrift v
Icke är det den äldre Germaniska rättens åsigt om familje-enheten såsom grund för arfsrätt; ty, såsom ofvan är nämndt, räknades, enligt flera Germaniska lagstiftningar, oäkta barn till familjer) och togo arf Lag-Utskottets Betänkande N:o 62. deruti, då deremot, enligt 1734 års lag, dessa barn ej äro berättigade till arf, men likväl icke kunna sägas vara ställda utom familjen i undra afseenden, såsom i fråga om giftomannarätt och förmynderskap, hvarförutan föräldrarne ega rätt att ärfva dem. Än mindre är det den Romerska rättens åsigt, hvilken, såsom grund för arfsrätt, uppställde den aflidnas vilja, den der, i fall testamente ej skett, presumerades hafva sin bestämning i blodskärleken, som ansågs vara starkare i mån af blodsförvandtskapens närhet. Ingendera af dessa principer är heller åberopad af dem, som försvara vår lagstiftning i denna del; men man har påstått att denna vöre byggd på en annan grundsatts, nemligen den, att »endast lagligt äktenskap gifver laglig arfsrätt,» — en grundsatts, från hvilken dock flera så väsendtliga undantag blifvit gjorda, att den ingalunda förtjenar namn af en ledande princip. Ty först — och för att icke fästa sig dervid, att barn, aliade med fästeqvinna eller under äktenskapslöfte, anses som äkta barn — måste härvid erinras, att barn, som är afladt i lönskaläge och således oäkta, får arfsrätt, om blott fadern sedermera tillsäger modern äktenskap. Man kan väl invända, att tillsägelsen om äktenskap är att anse såsom en legitimation; men östridigt är dock, att barnet var frukt af en förbindelse, som icke i sig innebar det ringaste moment af ett lagligt äktenskapsband. — Vidare är barn, som blifvit afladt under våldtägt, berättigadt att taga arf såsom äkta barn, ehuru qvinnan visserligen icke erhåller laggift hustrus rätt. Till den arfsrätt, som sålunda blifvit nämnde barn tillerkänd, kan väl en grund uppietas; men uppenbart är dock, att man genom detta stadgande helt och hållet frångått principen om lagligt äktenskap såsom den enda grunden för laglig arfsrätt.
De linnas redan på förhand uppgjorda att tillgå i Commerce-collnn. — I afseende på sjelfva saken, får jag anföra, att, hvad angår hofvet, en bland de anmärkningar, som föranledde 1771 års Ständer att utbyta 1769 års Rådkammare mot 1771 års, — der man hade svårt att få någon personal, äfven så sammansatt som den var —orsakades af den stora förbrytelsen, att för K. Adolph Fredriks räkning hade blifvit införskrifva jernkram till ett värde af 134 r*di* och några skillingar, hvilket inkommit mot särskild tillåtelse. Beträffande frågan om corps diplomatique, så är det en i folkrätten allmänt antagen sats, att då främmande länders beskickningar anses innehafva s. k. extra territoriali;ätt, och de således anses såsom vore de inom sitt eget land, är dem vanligen medgifven den rättigheten att hafva frihet från alla tullafgifter, så att de utländska sändebuden i Sverige äro befriade derifrån och tvertom. Detta är en frihet, som i allmänhet är förmånligare för de Svenska beskickningarna i främmande länder, än för de främmande här, emedan den äfven sträcker sig till de aceisafgifter, som hos oss icke mera finnas, sedan landttulien år 1810 blef upphäfven, men hvilka i de flesta främmande länder äro ännu mera tryckande än tullafgifterna. Det enda land jag känner, der nämnde frihet icke finnes, är Preussen. Der är lemnad åt hvarje främmande beskickning en viss summa, olika efter iRIinisterns rang, hvilken han får afskrifva på sin tullfrihet, — om jag får nyttja detta uttryck,— och egentligen är hans tullfrihet slut, när hela summan är afskrifven; dock har ännu aldrig Preussiska Regeringen nekat, att, när en beskickning varit så länge i landet, att denna. tullfrihetssumma blifvit consumerad, de kunnat fä ett nytt anslag, så att detta i sjelfva verket är alldeles detsamma som den absoluta tullfriheten i andra länder. Remitterades till Bevilln.Utskottet. II. Ex. Ilr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: I fortsättning af mitt förordande af Gr.
Med afseende på den mängd ännu oafgjor» da Riksdagsgöromål, hvars afslutande omöjligen kunde medhinnas till innevarande dag, då Trenne månader äro förflutne, sedan Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition örn Stats-Verkets tillstånd och behof till Stats-Utskottet öfverlemnades, hafva Rikets Ständer, genom underdånig Skrifvelse af den 3 i denna månad, hos Kongl. Majit anhållit om Riksdagens förlängning på en månad från den 5 Mars räknad, eller till den 5 nästkommande ApriU Kongl. Majit har, med stöd af hvad logida §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Konstitutions-Ulihoil;U Memorial M 57. Påstår man att ulgifvandet af Periodiska Skrifter är elt farligt yrke <**- och det är väl just nämnde föreställning, sorn framkallat förslaget till den preventiva åt“ gärden? — så bör man likvisst icke förbise, att många andra farliga yrken finnas, af hvilkas idkare man med samma skäl borde fordra borgen. Det skulle dock troligen icke falla Statsmakterna in alt fordra borgen af dem, som t. ex. bereda kftit eller lifsfarliga gifter, fastän alla veta alt medelst dessa ämnen många lif blifvit förspilda af våda, af oförstånd, eller med berådt mod. Men, invänder man, »dessa tidningsskrifvare» göra så mycket ondt, och då de lagforas, så händer det stundom alt en »ansvarig utgifvare» framträder, som i del åtalade brottet icke har någon del, och som, derest han till ansvar fällcs, straffas för det, som en annan begått, hvilken emedlertid går ostraffad. Precist detsamma kan inträffa, om den tidnings-utgifvare, som ställt borgen för sig, blir till böter fälld för missbrukad tryckfrihet, men saknar medel alt erlägga böterna. Då blir det hans löftesmän, som måste erlägga böterna, och fastän de äro lika oskyldiga som »den ansvarige utgifvare!)» nu stundom är, så lida de straffet i stället för den verklige förbrytaren.
Beträffande vidare framställningen från Husbållnings-sållskapet i Ostergötlands lån om beredande af medel till anställande inom hvarje lån af särskild Landtbruksingeniör ; så, emedan en så hastig tillökning i Landtbruks-Ingeniörernes antal, som hårför skulle erfordras, hvarken vore grundad på de olika behofven inom olika lån, eller, efter hvad Landtbruks-Akademien upplyst, låter sig inom den närmaste tiden verkställas, så framt till dessa befattningar skola användas endast kompetente och lämpliga personer, anser jag för min del mig böra tillstyrka att denna framställning icke må till någon särskild åtgärd föranleda, men att Eders Kongl. Majit, med anledning af Landtbruks-Akademiens förut anmälda underdåniga hemställan, ville i Nåder föreslå Rikets Ständer att anvisa medel till aflönande af ytterligare två Landtbruks-Ingeniörer samt till reseoch traktamentsersåttning åt dem. Då Landtbruks-Ingeniörernes tjenstebefattningar, på sått Landtbruks-Akademien yttrat, åro för jordbrukets fortgående utveckling maktpåliggande samt mödosamma och ansträngande; då en flerårig kurs för vinnande af kompetens till desse tjenster erfordras och då någon anställning för deras innehafvare på annan bana icke år att emotse, finner jag billigheten fordra, att efter vissa års tjenstgöring löneförhöjning må dem tillgodokomma; men deremot anser jag icke att de olika löneklasserna böra vara så många, eller uppflyttning ske efter så korta mellantider, som Akademien föreslagit. En så hastig förhöjning i löneinkomster, fastän medgifna för Lårarne i Elementar-låroverken, förekommer dock icke i allmänhet för tjenstemän inom andra klasser och betingas icke heller i allmänhet af inträffade förändringar i de verkliga behofven. Jag vågar derföre föreslå att, jemte det den första aflöningen fortfarande bibehålies vid 1,500