Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga svar. 232:o äng ående Arrendatorn C. A. Carlbergs ansökning om förlängdt arrende å hemmanen Hogsta, Lombarudd och Norrby på Lofön (51). anledning af S. F. Lannges ansökning om prolongation af arrendet å Lunda kronohemman eller skatteköp derå (52). 234:o i anledning af f. d. Grosshandlaren H. Weners ansökning om förlängdt arrende å Svartsjö kungsladugård (50). Rikets Ständers af Kongl. Majit gillade beslut i dessa 3;ne mål har genom nådiga bref af den 5 September 1840 blifvit KammarKollegium till behörig efterrättelse meddelad t. 5535:o i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition om arrendefri upplåtelse åt staden Kongelf af åtskilliga smärre tomter vid Bohus raserade fästning (49). Förordnande härom under den 6 Maj 1843 i nåder meddeladt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga hemställan. 236: o om ändring i ansvarsbestämmelserna för den räkningshafvare i Banken, som utan föregången kollationering assignera)- å sin räkning derstädes (60). Allmän nådig Kungörelse i anledning häraf utfärdad under d. 30 Juni 1841. 237:o angående bestämd preskriptionstid för emottagande i Kronans uppbörd af Bankens utelöpande transportsedel’ samt sedlar å 2 och 3 R:dr Banko å olärgadt papper (59). Härom har Kongl. Majit under den 30 November 1840 låtit allmän nådig Kungörelse utfärda. 238:o angående för invånarne i vissa orter af Dalarne sökt dels anstånd med betalning dels afskrifning af skuld för erhållna spannmålsundsältningar (42). Bil. till R. St. Just.
Så snart Justitie-statsministern, eller den i hans ställe dertill varit förordnad, den i nästföregående § föreskrifna granskning fulländat, hör han derom anmälan göra hos Konungen, som då, för hvardera Kammaren, dess talman och vice talman bland dess ledamöter utnämner. Talmannen och vice talmannen aflägga inför Konungen följande ed: »Jag N. N., utnämnd och förordnad att vid denna riksdag vara talman (vice talman) i Riksförsamlingens Första (Andra) Kammare, lofvar och svär vid Gud och Hans heliga evangelium, alt jag vill och skall med all min förmåga upprätthålla och försvara Konungamakten och Riksförsamlingens rättigheter, i öfverensstämmelse med Rikets Regeringsform. Jag skall ock ställa mig lill ovilkorlig efterlefnad rikets öfriga Grundlagar. Detta allt lofvar jag troget hålla: så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.» Der, uti något af de fall §§ Regeringsformen omförmäla, Riksförsamlingen sammankallad blifvit, på sätt i § Regeringsformen sägs, välje hvardera Kammaren för sig -talman och vice talman bland sina ledamöter. § 63. Hvardera Kammaren eger utse och förordna sin sekreterare. Den betjening, hvardera Kammaren i öfrigt anser för sig nödig, må af talmannen och två af Kammaren dertill utsedde ledamöter, efter samråd med sekreteraren, tillsättas. § 66. Konungen låter, genom en härold, utlysa tiden, då riksdagen öppnas skall, sednast till åttonde dagen efter den, som till riksdagens början är bestämd. Riksförsamlingens ledamöter skola då, sedan gudstjenst för dem hållen är, på rikssalen sammankomma. Der före Konungen sjelf eller, der Han så för godt finner, någon af Statsrådets ledamöter ordet, och meddelar Riksförsamlingen berättelse om hvad i rikets styrelse sedan nästföregående riksdag sig tilldragit. Första Kammarens talman träder derefter inför Konungen och frarnförer Riksförsamlingens underdåniga vördnad. 22 Konslitutions-Utsliotlets Memorial, N:o 12. % 67. Då lagtima riksdag ingått, skola, inom åtta dagar efter riksdagens öppnande, tillsättas: ett Konstitutionsutskott; ett Statsoch Bevillningsutskott; ett Bankoutskott.
Ä deras sida, hvilka gillat omförmälde princip, har åter blifvit anmärkt: att, som makars skyldighet, att deltaga i deras gemensamma gäld är beroende på hvarderas giftorätt, en förklaring att i denna del jemväl bör förhållas efter 1734 års lag, då denna lag länder till efterrättelse vid giftorättens bestämmande, är nödig; — att en sådan förklaring i synnerhet vore påkallad i fråga om surrogering af under äktenskapet såld odaljord, enär stadgandet i 7 g af 11 Kap. Giftermålsbalken, att, om sådan jord är såld till bägge makarnes nytto, „fylle då hvar af sin jord, mannen två delar och hustrun tridiung,” är vordet förändradt sålnnda „fylle de hvar af sin jord, till hälften hvardera;” — att då, gamla lagens bud, att, om arf efter barn faller, ege fader, efter landsrätt, deraf taga två delar och moder den återstående tredjedelen, likaledes grundas på giftorätt, och någon förändring Lag-Ulskoltets Ullålande, N:o 42. 3 i denna arfsrätt följaktligen ej kan halva skett genom nja arfslagen, den påyrkade lagförklaringen äfvenledes synes böra uttrycka sådant; i sammanhang hvarmed en talare hemställt om icke, då arfsrätten i allmänhet, liksrnn giftorätten, har sin grund i familjen, förklaras må, att barn, som blifvit födde i äktenskap före det 1845 års oftanämnde författning blef gällande, skola ärfva föräldrarna efter förra lagen; samt att, emedan berörde författning redan blifvit tillämpad vid en mängd skiften i sterbhus efter makar, som ingått giftermål före lagförändringen, den föreslagna förklaringen således måste, till förekommande af rubbning i samma skiften, inskränkas till blifvande skiftesförrättningar; varande hos högled. Ridderskapet och Adeln framstäldt följande förslag till förklaring: „med makars rättigheter och skyldigheter i följd af sådana äktenskap, hvilka äro ingångna förr än Kongl, förordningen den 19
Riksens Ständers Underdåniga Skrifvelse, angående restitution af erlagd Bevillningsafgift för Svenska spelkort, sorn exporteras. S. A. K. Med afseende på nyttan deraf, att exporten äf SvenskaFabriques-tillverkningar varder uppmuntrad, hafva Riksens Ständer bifallit, att den Fabrikant, som exporterar i Sverige tillverkade spelkort, och, med Svensk Handels-Agents eller annat af E. K. M:ts och Rikets CommerceCollegium godkändt bevis, kan styrka, att desamma, försedde ej allenast med vanlig Hallstämpel, utan ock med Svensk Bevillnings-Stäm-* pel, blifvit å utrikes ort till försäljning upplagde, må vara berättigad, att erhålla restituton af den utbetalde Bevillnings-afgiften 3 Hvilket beslut Riksens Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla, med anhållan, att detsamma måtte till verkställighet befordras. Riksens Ständer framhärda etc. 190 Underdåniga Skrifvelser. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d.ig Nov. 1 82 3» Preste-Siåndet d. ao — —~ Borgare-Ståndet d. ao ■— Bonde-Ståndet d. aa Riksens Stcinders underd. Skrifvelse, angående tiden f ör nasta Revision af StatsBancooch Riksgälds-TFerkens Räkenskaper. S. A. K. Då Riksens Ständer, likmätigt 6g §. oti Riksclags-Ordningen af den 10 Februarii 1810, böra utsätta tiden förden näst efter innevarande Riksdag påföljande Revision af StatsBancooch Riksgälds-Werkens Räkenskaper och förvaltning, till hvilken Revisions förrättande de af Riksens Ständer utsedde Revisorer böra af E. K. M. kallas; få Riksens Ständer i underdånighet gifva E. K.
hos Hrr specerihandPrenumerant 1890. Tillhandahållas lare. c. chin. Mathi. 1) Se svar till Eva i n:r 3. 2) mor, Intet såsom för reformar, finnar, elakatt göra — den försvinner af sig själf, om artade sår, brännskador, difteri o. d. den öfver hufvud taget går bort Kräfta riSäljes i välförsedda detaljafiärer. skerar Ni ej. 3) Beror på, i hvilka fall det användes. 4) Något säkert medel finnes ej. Efterse noga, att Undvik emellertid öl, viner oc; h kaffe, starkt kryddade eller mycket varma soppor samt hvarje flaska starka måltider. Detta nödvändigt äfven för 1). ofvanpå korken Erika. Se svar till Carola i n:r 4. Ny prenumerant. Kan troligen ej förekombär vidstående mas. Tag emellertid, så fort Ni börjar märka något symptom vid dessa tillfällen, ett gram fabriksmärke. antipyrin och, om detta ej lindrar, ännu ett köpas billigast i Carl Malmbergs välrenommerade HANDSK-AFFÄRER. För haudskarnes hållbarhet ansvaras. Glacé-, kul. 4 knapp., breda silkessömmar kr. 2- — D:o d:o 5 snörknäppen d:o kr. 2 Si 2: 50 D:o d:o 6 knapps Mousquetaires » 2 ä 2: 50 samt alla slag, såväl eleganta som enklare, Glacé- och Gants de Suédes från 2 till 20 knappar. Rekvisitioner från landsorten mot efterkraf. JOH. O H R V A L L S Plissé- och Persiennefabrik 43 Sibyllegatan 451 Stockholm. Bekommenderar sin tillverkGod extra förtjänst ning af varaktikan erhållas genom att samla begagga, praktiska u. billiga gardiner nade frimärken. Jag betalar för 100 st. tjänstefrim. (blandade) kr. 0,20 och persienner 100 » lösenfrim. » » 0,70 af papper. [1515] gram efter ett par timmars förlopp. 1 » 3 skilling banko » 5,oo OBS. Ombud JDolores v. B.
Vördsamt anhåller jag, att detta mitt anförande må jemte Herr Anckarsvärds memorial i detta ämne få följa till Statsötskottet. N:o 7. Friherre von Duben, Carl; Jag har med uppmärksamhet läst Herr Anckarsvärds memorial rörande frågan om Hussr-Corpsens inom Nerike afsittning. Med all aktning för den värde Talarens åsigter och dea rätt han såsom representant har att yttra sig öfver ämnen, som kunna tillhöra Rikets Ständers granskning och bedömande, skulle jag dock tra, att just den motion som den värde Ledamoten afhandlat är af den beskaffenhet^ att af Ständer ej annorlunda kunna behandlas än såsom ett undersökningsmål om och huruvida Författnängarne för Rustningen, endera ej äro följde eller aldeles åsidosatte äfvensom huruvida desse Författningar genom föråldrade former kunna vara felagtige, och föreslå förbättringar. Sedan StatsFörfattningen till Konungen öfverlemnat omsorgen af Landets försvar, samt medlen dertillj måste förändrin. gen af vapnen, hvilka innefatta ett af dessa medel vara Konungens ensak att afgöra. Detta ät salunda ett Coajmandomål, Denna min å - ben 5 Martii. 49a éigt tyckes Herr Anckarsvärd äfven medgif* Vit då han underrättar, huru som ägare af 240 Rusthåll inom Nerike hos Konungen framstält taflan om deras betryckta tillstånd Månne det då ej vöre lämpligt och öfvefenstämmande ined den undersåteliga vördnad mot én vördad Konung, hvaraf Nationens Representanter böra lemna Nationen exemplet, att först inhämta Konungens Nådiga svar på den framförda ofvanbemälte Rusthållarnes klagan innan mari går att till discusion, genom remiss till Utskott öfverlemna detta ämne, ifall det gillas att förändringen af ett vapen som öfverläggningsämne kan upptagas och af Ständer beslutes, hvilket jag för rriiri del ännu betviflar.
Väl va r ho n medvete n o m det ansvar, so m p å denn a plats lade s p å henne s ung a skuldror, me n innerli g oc h fast va r henne s föresat s at t offra si g fö r sin a lidand e medmänniskor. Den 3 februar i 189 7 för - flyttades Este r til l Akademi - ska sjukhuse t i Upsala. Kort, allt fö r kor t ti d fick ho n dä r arbeta, sällsyn t nitis k oc h skicklig. Just i sitt kär a arbete skull e Ester såra s til l döds. Et t ringa så r til l e n börja n oc h dock s å farligt. All t hva d läkarekonsten ägd e ypperst, hvad systerli g kärle k oc h o m. 90 ' PPJ ^ 139S Familjelifvet ä r egenkärleken s skönast e graf, o c h frå n de n grafve n ha r sedlighete n si n upprinnelse. P. Genberg. vårdnad kund e gifv a slösade s me d full a händer öfve r de n ung a » systern ». Me n för - gäfves va r al l mänskli g omsorg: döde n fullföljde si n gärning, brö t rosen, inna n et t enda a f des s bla d hunni t faln a fö r höstli g vind. I roso r ble f ho n ocks å bäddad. Läkare, patienter, kamrate r oc h vänner, all a gåfv o de si n blomstergär d å t de n ung a kvinnan, som unde r si n kort a lefnadsban a hunni t göra e n s å sto r insat s i lifvet. På dage n et t å r efte r seda n Este r till - trädde si n plat s p å Akademisk a sjukhuse t fördes ho n därifrå n so m döden s brud. Väge n gick til l henne s barndom s oc h först a ung - doms hem, de t gaml a kär a Walla. Unde r dess ta k måst e ho n e n stun d still a bida, för at t fö r sist a gånge n sakt a smeka s a f mjuka modershänder.
Majit hav hvad sålunda anfördt blifvit i Nådigt öfvervägande tagit; och, ehuru Rikets Ständer vid sista Riksdag beräknat det årliga anslaget till strömrensningen att utgå till och med Ar 1835, då, i bän Bih. till BSt. Prot. i834• 1 Sami. 1 /ifd. to:de Häftet. ■y.6 Kongl. Maj.ls Kåiliga, Proposition N-o 42- delse Rikets Ständer icke blifvit till urtima Riksdag sammankallade, ny Stats-reglering hade vid lagtima Riksdag egt rum, vill Kongl. Maj:t likväl, enär Rikets Ständer nu äro församlade, till deras Stats-Utsko'ts ompröfvande och afgörande öfverlemna, huruvida något hinder förekommer att, på sätt Stor-Amirals-Embetets tredje Afdelning föreslagit, fö> ofvannämnda ändamål anticipera å strömrensnings-anslaget för år 1835. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stats-Utskott med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance-Ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 1 Mars i834- Närvarande; Hans Excellence Justftice Stats-Minislern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Gref ve af Wetterstedt, Stats-Råden; Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm, Poppius, Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreleraren uppläste till justering ett, i följd af Kongl. Maj:ts förut fattade Nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Utskott , angående medel till Canaloch Slussbyggnad vid Säffle i Wermland. Kongl.
" 2 i — 162 — "De under omförmälda period, omfattande 6 i/a år, eller intill iS,|2 års slut, dertill räkningar äro afslutade, tillverkade gevär, hafva vant dels infanterigevär af i8i5års modell, dels gevär med slagkrutsantändning af Gernandts modell, dels ock pistoler af 182a års modeller, samt studsare och infanteiigevär af 1840 års modeller, för en sammanräknad summa af 68,912 R:dr 44 s^- 11 Utaf de, till ett ganska betydligt antal, tillverkade delar till nämnde slags gevär, hafva afräkningsvis blifvit sammansatta: 403 stycken Gernandtska gevär, 1,610 par pistoler, 3a6 stycken infanterigevär, 52 studsare, ett mindre antal kammarladdnings-pistoler, vallgevär, espignoler m.. m. Dessutom har, under loppet af innevarande år, studsare-till verkningen så fortgått, att, vid början af nästkommande år, densamma, till belopp af 700 stycken (inberäknade förenämnda 52: st.), blifver färdig, och har derjemte arbetet å under färdiggöring varande pistoler och gevär af 1815 års modell blifvit fortsatt, samt kammarladdnings-pistoler ytterligare tillverkade; dertill allt, intill 3:dje cjvartalels utgång, erfordrats endast en summa af omkring 7,500 R:dr.” "Med en ringa och föråldrad arbetspersonal under byggnadsåren, kunde betydlig gevärslillverkning ej åstadkommas.. Att öka arbetarnes antal uti de gamla, trånga och dåliga verkstäderna, saknades skäl; derföre alltså tillgången till de nya faktori-lokalerna borde inväntas, innan arbetarnes antal tillöktes, och hvilket efter hand, först efter 1s års ingång, kunnat äga rum. Under öfvergångstiden, hvartill ock åren 1840 och 1841 måste räknas, kunde följaktligen arbetet endast fortsättas å äldre gevärsoch pistol-beställningar*”'
Vid förnyad föredragning af Lagsa rut Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottens d. 28 sisth Oct. under N:o 216 afgifne samt d. 3 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtan - to» Prat. Utdr, d, to Nott. IS33. de, i anledningaf gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, i frågan ola näringsfriheten, samt dermed gemenskap egande ämnen; fann Ridderskapet och Adeln föi’ godt, att berörde Utlåtande till alla delar gilla; hvarjemte i3 §. i IV Art. af Förordningen angående Handtverkerierne i Riket, sådan denna §. i Utskottens första Betänkande blifvit framstäld, af Ridderskapet och Adeln godkändes; uti hvilken sistnämnde omständighet de öfriga RiksStånden skulle inbjudas att, i enahanda beslut, med Ridderskapet och Adeln sig förena. Från Högv. Presté-Ståndet. S. D. Vid föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande N:o 219, öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 154» angående föreslagen ändring uti Kongl. Brefvet af d. 17 Oct. 1778, rörande Barnamord, blef detsamma afsiagct af PresleSlåndet, sorn enhälligt instämde i den af Herr Häradshöfdingen Ribbing Utlåtandet bifogade Reservation-. Fröt. Vt dr. d, xo Nov. lg23. Hft S. D. Föredrogs å nyo och lades till Handlingarne: Stats-Utskoltets Utlåtande: ]V:o 585, i fråga om undersökning rörande utgifterne vid Garnizons sjukhusbyggnaden i Stockholm. S. D. Bifölls vid förnyad föredragning nejdannämnde Betänkanden: Banco-Utskottets: <N:o 68, Öfver 4 §• uti Rikets Ständers Revisorers Berättelse af år 1823, jemte en annan hos BancoUtskottet särskildt förekommen fråga rörande Götha Canalrerks angelägenheter. Ekonomi-Utskottets:
Då man nendigen, å ena sidan, efter hvad här ofvan är närnndt, anser omlörmulda åverkan, såsom innefattande tillgrepp, böra straffas såsom stöld, yrkas å den andra, straffets skärpning, ulan förändring af den karakter brottet i lagstiftningen erhållit, i sammanhang hvarmed man erinrat, om olämplighe - Lag-Ulskoltels Betänkande, JVs 51. 5 ten af domarens rätt att stadga vite mot ej allenast åverkan af skog utan ock annat intrång på annans fasta egendom; och motioner uti sednare syftningen hafva jemväl blifvit vid innevarande riksmöte väckta. De måste således pröfvas i sammanhang med frågan, huruvida åverkan skall såsom stöld straffas. Denna fråga är genom särskilda till Vällofliga Borgare-Ståndet ingifna memorial, upptagen af Herrar Retlig, Hasselroth, Wetterbergh och Cassel, hvilken sistnämnde i förening dermed yrkat att ansvaret för brott emot skogslagarne i allmänhet måtte så skärpas, »att ingen, utan vanheder, kan komma ifrån dylika brott», helst någon rationel skogshushållning i allmänhet ej syntes möjlig förr än egare af skog af lagen lemnäs det skydd, som för denna af tjufvar lätt åtkomliga egendom, företrädesvis erfordras. Öfrige motioner angående ansvaret för åverkan äro väckte inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln af Herr Friherre Hjerta, F. P. samt inom Hedervärda Bondeståndet af Riksdagsfullmäktige Olof Lagergren från Gottland, Olaus Börjesson från Göteborgs och Bobus Län, J. J. Rulberg från Norrbottens Län, Olof Persson från Westerbottens Fän, Jöns Andersson från Skåne, Gustaf Bjerkander från Skaraborgs
Jag har sett sådana kalkyler i ett nyligen utgifvet arbete, och jag har funnit dem upprepade i en till Bevilln.- Utsk:t remitterad motion, som behandlats i sammanhang med frågan om Franska traktaten. Den värde motionären har i denna motion uppgifvit, att Sverige genom sjöfartstraktaten skulle vinna endast 166,898 rdr, men deremot genom handelstraktaten förlora 2,608,000 rdr, allt årligen; men han har vid dessa beräkningar utgått från det förhållande med våra fartyg, som existerade för några år sedan och glömt att afsigten med traktatens ingående just är att skänka nytt lif och utveckling åt vår skeppsfart; vore ett sådant beräkniogssätt rigtigt, kunde man ju lika gerna säga, att om vi hittills icke haft ett enda fartyg, som, till följd af orimliga skeppsumgälder, kunnat gå till Frankrike, så blefve vinsten I afseende å sjelfva handelstraktaten vill jag ej besvära R. o. Ad. med att punkt för punkt genomgå alla de artiklar, mot hvilka anmärkningar framställts, utan vill jag företrädesvis sysselsätta mig med en, nemi. bränvin, hvilken jag anser framför andra bör samvetsgranut utredas, emedan, enligt hvad jag förnummit, på utredningen ang:de den till stor del beror, om någon öfvertygelse om traktatens åtminstone oskadlighet skall kunna meddelas olika tänkande. Innan jag öfvergår till denna utredning, vill jag dock söka bemöta några af Frih. af Schmidt framställda anmärkningar, hvilka ej enligt min åsigt äro fullt befogade. Hr Frilen har nemi. anmärkt, att tullen å helsidenväfnader blifvit nedsatt från 15 ända till 3f:dels proc. af varuvärdet. Detta är visserligen sannt, men i varuvärdet ingår råvaran, silke, med ett värde af 40 rdr pr och denna råvara är tullfri. Hvad som bör skyddas genom tull är väl ej råvaran, utan det å denna råvara nedlagda arbete, och värdet af detta uppgår, enligt hvad sakkunniga personer upplyst, till Den 7 Februari e. m. 381 omkring 9 rdr pr <£.
Detta kallar han att ”göra sig gemen,” och sådane personer betraktar han ofta med misstankar. Han fordrar af herremannen, först och främst sträng rättvisa: sedermera vill han af honom röna godhet, välvilja och äfven höflighet; men något kamratskap hvarken begär eller önskar han. Tvertom tycker han om en herreman, ”som står på sig”, som känner och iakttager sin värdighet, liksom bonden sjelf, så vida han icke är alltför fattig och nedtryckt, icke utan stolthet känner sin ställning, och skänker icke bort sig. Deremot har jag visst ingenting emot, att de såkallade sämre classerne lyftas upp till en högre bildning, till sinne för det täcka, snygga, trefliga. Derpå har jag ju sjelf i alla tider arbetat. Dervid är det dock högst angeläget att tillse, att sådant sker på rätta viset; ty annars kunde det hända, att en plogens son, på hvilken man inympat allehanda af den finare verldens kunskaper, smak, tycken, derigenom förlorar just det, som för honom är så vigtigt, kärleken till sin torfva, sitt hem, sitt läge, för att i stället eftertrakta det, hvarpå den nya culluren gaf honom anvisning; då först måste han känna sig olycklig, så vida han nödgas qvarstå på sin ursprungliga plats i samhället; och lika lätt kunde det hända, att han genom en sådan halfbildning blefve moraliskt förderfvad. Min snillrike landsman, Biskopen i Wexiö, har rätt i ganska mycket, men han går å andra sidan för långt. Det gifves en förståndig medelväg mellan vår tids välmenta men mindre välbetänkta nit för folkuppfostran, och andras lika välmenta men också oeftertänkta spjernande deremot. – Kort sagdt; man borde icke så mycket disputera derom i brochurer och tidningar, utan hellre resa hit och bese mina undervisningsinrättningar. Nu har jag blott en punkt qvar, att med eder öfverlägga om, mine vänner! Slå upp, Julianus, företalet till Amorina och läs hvad vår vän Richard der skrifver från pag. xxxv och ända till slutet. Efter fullbordad uppläsning fortfor Herr Hugo:
När man så till sist är trött till kropp och själ ... hur härligt måtte det då inte vara att lägga sig ner och sofva från alltsammans ... sofva lugnt och utan drömmar ... hemta krafter till morgondagens slit ... KAMRERN. Tala inte så, fröken Louise. Det gör mig så ledsen. Det är någonting så hopplöst och brustet ... någonting i tonfallet och i ögonens och ansigtets uttryck, som ... ^Tar hennes hand.^ Hvarför är fröken Louise inte som förr? Hvad har händt? Hvad är det, som tynger? Har fröken Louise inte längre förtroende för sin gamle vän? Kan jag ingenting göra ... det skulle vara min högsta önskan. LOUISE. Det går nog öfver. KAMRERN. Är det sorgen, som tynger? Fröken Louise är ensam nu i sitt fordna hem, der allt påminner om de kära, som gått bort. Fröken Louise behöfver komma bort härifrån i andra omgifningar i nya förhållanden. LOUISE. Ja. KAMRERN. Om fröken Louise fick ett nytt hem att styra och ställa med, så skulle nog sorgen lindras så småningom. LOUISE tiger. KAMRERN flyttar sin stol närmare. Mins fröken Louise den sommaren, då jag såg Louise för första gång? Louise var ett barn och satt på mitt knä och läste franska lexor Louise satt der så tryggt, som om den platsen var hennes och alltid skulle förbli det. Jag var Louises »stora vän» det fans ingen som hon tyckte så bra om, som mig, sade hon och ibland slog hon armarne kring min hals och kysste mig Det är längesedan nu, men jag mins det grant. Louise växte upp ... hon satt aldrig mer på mitt knä ... och hon glömde visst, både att jag varit hennes »stora vän», och att hon kysst mig Jag glömde det inte, jag. Jag har väntat i tjugo år. Det är inte första gången, jag gör den frågan, som jag nu upprepar för sista gång. Kanske Louise tycker, att det är efterhängset? Men Louise var så ung förra gången. Jag kunde så väl förstå, att Louise ville se sig om i verlden först. Sedan kommo ju sorgerna och jag visste, att Louise aldrig skulle ha lemnat sin gamla mor ensam med den sjuka systern