Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Jag kan svära på det, om så fordras jag har bara uppehållit mig här för den orsaks skull att patron, när han vaknade, måtte få reda på saken." "Du är en beskedlig gosse... Nå, säg nu hvilken djefvul som varit i skogen och gjort detta rofferi?" "Vill patron utan prut veta det, så hoppas jag att patron inte heller prutar!" yttrade skaffaren, som tyckte att denna lilla ordlek lämpade sig rätt väl. "Ja ja, jag prutar icke!" Patron Fabian tog upp sin plånbok och slängde en hel riksdalerssedel åt sin kommissionär. "Calle fanten nere i dalen knep hela tutten." "Huru ... den der räkeln, gamle Lönners son?" "Ackurat!" "Är du säker att du icke sett miste?" "Ja, som att jag lefver!" "Godt!" yttrade patronen, och samma ord upprepade han flere gånger efter hvarandra, och för hvarje gång med en röst, som steg allt högre och högre i belåtenhet. Och visst måtte de hemliga tankar, som smögo sig öfver patronen, hafva skänkt honom bra mycket nöje, då de kunde komma honom att glömma icke blott de förtretligheter, som väntade honom hemma, utan till och med den fråga, hvilken först af alla bort falla af sig sjelf, den nemligen, hvarföre skallaren, då han såg vildtet bortstjälas, icke qvarhöll tjufven eller tog det tillbaka. Skaffaren fann emellertid icke skäligt att afvakta tiden för sin herres uppvaknande till bättre minne. Han bugade sig och försvann, utan att patronen ens gaf akt derpå. Man kan vara förvissad om att patronessan icke hade ultenie-minen på sig, då hennes kärälsklige man hemkom. Från sin plats i förmaket varseblef hon den återvändande, och ur stånd att vänta tills han väl kommit in, slog hon upp fönstret och ropade: "Hvar i herrans namn hade du tankarna, då du löpte af utan att säga Goftlieb till?
Prest-boställen, om beredande af medel till pensionsfonder för ecklesiastika tjenstemäns enkor och barn genom afverkning och försäljning af skog från — 8 — 48 — b. 30 Mars b. 31 Mars b. 28 Mars b. 24 Mars » om rätt för Församlingarne att till kyrkobyggnad använda skog å — 8 — 66 — b. 21 April b. 21 April b. 21 April b. 21 April Presterlig tjenst år sberäkning, om upphörande af universitets och skollärares rätt till — 7 2 26 — b. 15 Aug. b. 15 Aug. å. 18 Aug. b. 15 Aug. I anledning af återremiss . —. 7 2 38 — a. a. 16 Okt. a. a. 10 Okt. a. a. 13 Okt. a. a. 10 Okt. Presterskapet, angående bestämmelser till minskande af transportsökande bland — 8 — 3 — 4 Jan. 28 Dec. å. 28 Dec. g. 28 Dec. 1 anledning af återremiss . — 8 — 50 __ a.a. 30 Mars a. a. 4 April a. a, 4 April a. a. 4 April — 63 ? ^ pT B 3 liiks-Ståndens Beslut. ZTt Cj B Pj pv re < s. £L MO u> P-> P <7q co tc p. re "-a in ? re £2. 2 r'- 5" T5 5 crq £L P-j re re * re 5. • crq re cn B Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o N:o | Sid. Adeln. Ståndet. ståndet. Ståndet. Prestgårds-byggnad, om ändrade stadganden angående deltagandet i, se kyrkobyggnad. Presthåporna på Oland, om ställande till byarnes disposition b. 3 Mars b. 3 Mars af de så kallade — 8 — 35 b. 3 Mars b. 3 Mars Prestmän, om bildande af Pensionsfond för, se Pensions-fond för Prestmän.
W'd Nikstns Ständers öswerkäggningar om fättet att etter Rikets nu warande ställning lämpa dktz iörswarö-arstatter, har .sraosknmgen al wcha Corp ers umbärlighet j mer e!ier mn-dre män bilfwil etk ämne. rom äfwen sträckt sig till Foilsfi c. iuons och Fäi!mätN!ngs'Lort.ftrr. Stats-Utlkotttt, hw^rs afsigt wartt att belporiugar döra göras, der demöjeUgen kunna ske, har anten FälcmätmngsCorpsen pä Zndragnstigs-Skat, och ration äterlvras lill vmsattnlng nasheia sitt ytte, sym t sednare -yra arén warn detdt. Detöiwer h)»wa sä wäl Herr Lttwerste.LtMlenarit rrs s ,1, Herr Major Oripmch-^ glkrrit sine betänkand'!', bworuu de hofwa sökt wisa huru omö>e!igt du är att, uran Rikets skada reducera FältmätnmasCecp en hwars betatknivg pästäs alldeles wara skud isrän Farkificakiottr Statcns; samt huru litet a-srende mm t besia tider, ester nu warande Krigs,ält hafwer pä Fästningars nytta i allmänhet, men i synnerhet »Swerige, och huru rälkwist det deremot ware, att, Fon.ficalions Staten, som likwäl ar lika gammal med Armön, urdergär reduckion, Åtminstone till hälften, och hmu snor och märkeug d.fpartng deraf för Staten stäk att winnås.
Riksdags-Ordningen, röste Ja;” •'Den det ej vill, röste Nej.”. ”Vinner Nej, kommer ny votering att .anställas med Ja-proposition.en på bifall lill Preste-Ståndets, och Nej-propositionen på bifall till Ridderskapets och Adelns förslag.’*’ Stockholm den 8 November i S34• STOCKHOLM, hos Lud v. AYesterberg, i834- ConstUutiorisUt sko t lett Memorial N:.o 55. N;o 55. i »3 Änk. till Exp. Utsk. den il Nor. Memorial, med förslag till ändring af 109 dPRegeringsFormen, och 80 jp. Riksdags-Ordningen, i afseende pä tiden för Riksdags fortfarande. Hos Constitutions-UlskoLtet har en dess Ledamot väckt fråga om beredandet af den Grundlagsändring, att Riksdag, som, enligt 109 §. Regerings-Formen och 80 Riksdags-Ordningen, -skall i allmänhet afslutas på Tre månader, med högst en månads förlängning, om Rikets Ständer sådant äska, ej måtte förr kunna upplösas, än sedan sex månader ifrån Riksdagens början framflutit, och jemväl derutöfver förlängas på viss tid, under förbehåll af bägge Statsmagternas samtycke.
N:o 242, lill och med orden: ”sorn af deras tjenstemän innehafvas,” voterar j»; den det ej vill voterar nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de vid denna del af 20:de punkten gjorde anmärkmr föranleda till dess återremitterande. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 32. Nej — 52. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, uppläst återstående delen af 20:de punkten, innehållande att de indragna ränteoch tionde-anslagen, med tillägg af forsellön å spannmål borde uti landtränleriet af löntagarne eller deras ombud uppbäras efter ingången af Maj månad, samt Hr Landtm, derjemte, enär bifall dertill icke af någon ledamot blifvit yrkadt, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna del af ifrågavar:de punkt gjorde anmärkmr föranleda till återreraiss, blef denna propos. med ja besvarad. 3 34 Den 1 Augusti. Frih. Cederström: Samtlige ledamöterna af R. o. Ad. torde villigt erkänna den stora vigten och betydelsefulla beskaffenheten af ifrågavar:de betänk, samt det vidsträckta inflytande antagandet af hvad deruti föreslås skulle hafva på Statens framtid. Det torde således böra anses vara af vigt att Utsk. sättes i tillfälle alt till R. St. inkomma med ett i alla dess delar fullständigt utarbetadt utlåt, och jag får derföre hemställa om icke, sedan nu 2:ne de vigtigaste punkterce blifvit återremitterade, man kunde, med uppskjutande af sitt beslut rör.-de de punkter af delta betänk., hvilka äro af beskaffenhet alt deröfver genast kan beslutas, öfverenskomma att alltsammans borde lill Utsk. ålerlemnas, för att af detsamma i ett sammanhang å nyo pröfvas, hvarigenom man skulle underlätta diskussionen deröfver, samt möjligen påskynda ärendets slutliga afgörande vid denna riksdag, hvilket eljest vore otänkbart ifall man skall så vidlyftigt diskutera öfver hvarje punkt, som nu skett, i fråga om de först föreslagna punkterna. Då härefter Frih.
värfva det nödvändiga, så inser hvar och en, varande, och hvad som efter naturliga, moraDet djupa vemod, som detta lade öfver både som ej är intagen af fördomar eller egna förliska och religiösa grunder är rätt och billigt, kung Carls och drottning Lovisas sinne, öfver hela deras återstående lefnad, vek aldrig bort, delar, att det icke allenast är rättsvidrigt, utan bör icke vika för skuggbilder och fördomar. äfven obilligt, att kvinnan bär lika börda med Lagutskottet förordade det i motionen väckta ehuru blott deras närmaste vänner fullt kunde mannen och endast erhåller hälften i mödans förslaget om lika arfsoch giftorätt för svensk se och förstå detsamma. lön. Drottningens kärlek koncentrerades nu i likman och kvinna. Och äfven denna gång anhet med kung Carls på den enda dottern. togs förslaget af de ofrälse stånden och för» Att barn af samma föräldrar ej anses beMed största uppmärksamhet följde och ledde rättigade till samma hjälp, samma arfstäkt, kastades af adeln — detta efter en den häfär lika orättvist. Hos de så kallade bättre tigaste fejd, ej blott inom riksdagen och tidhon dennas uppfostran och undervisning. Hon klasserna erhålla sönerna en mångdubbelt kostningspressen, utan t. o. m. inom regeringen egnade sin dotter alla de stunder, som voro Hon sammare uppfostran än döttrarna. De ligga själf, där ej mindre än fyra statsråd ansågos vara lediga från de mångfaldiga bestyren. oftast borta vid skolor och akademier och utreformens motståndare. Spänningen i landet deltog ofta med lif och lust i » sessans » lekar, suga märgen ur huset, under det döttrarna förvar stegrad till det yttersta, och man trodde barnbaler, o. s. v., och när den unga prinblifva vid hemmet och med sitt idoga arbete knappast, att konungen skulle ha mod att trotsa sessan någon gång insjuknade, lemnade drottförtjäna sitt underhåll och bidraga till husets ridderskapets och adelns protest samt sanktioning Lovisa allt åsido för att stänga sig inne i bestånd. När föräldrarne ' sedan gå bort, komnera lagförslaget om lika arfsrätten.
Utlåtande, Dea Öctober e. ni. i anledning af RiksStåndens ski 1 jagtiga beslut, i frågan om förbud för Ledamöter i HofRätt, att sig emelian byta lottade mål. Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag får begära, att detta Betänkande måtte fä hvila på bordet till nästa Plenum. Herr von Hartmansdorff, Auguft: Bä Utskottet i detta Betänkande endast anfört de olika meningar, hvaruti RiksStånden stannat, och tillstyrkt de öfrige, att instämma i samma beslut sorn Ridderskapet och Adeln fattat, inser jag ej, hvartill det skulle tjena, att låta Betänkandet ytterligare hvila hos oss. Jag tror, att inom vårt Stånd ej annat är att göra vid detta Betänkande, än att lägga det till Handlingarne, Ilcrr Grefven och LandtMarJkalken yttrade, att då icke någon annan Ledamot instämt uti Herr Lefréns anhållan, att JjagUtskottets förevarande Utlåtande måtte hvila på bordet till nästa Plenum, kunde berörde anhållan, enligt 4g §. Riksdagsordningen, icke eller bifallas. Herr Lefrén: Sedan ingen förenat sig i min begäran, så är det naturligt att den förfaller. Jag får således blott anhålla, att Ridderskapet och Adeln måtte förblifva vid det förra beslutet. Jag är ej fullt säker, om detta Betänkande är dermed öfverensstämmande. Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, att då Lagutskottet uti förevarande Utlå - 252 Den 20 October e. m. tande endast tillstyrkt, att de öfrige RiksStånden måtte instämma uti Ridderskapets och Adelns uij detta amne fattade beslut, finge Herr LandtMarskalken hemställa, att berörde Utlåtande, vid hvilket någon Ridderskapets och Adelns åtgärd icke erfordrades, måtte läggas till Handlingarne.
Jag vill ej påstå att det är Hr Printzensköld förmenadt att begära votering; men väl synes det mig Den 7 Oktober e. m. 165 oformligt, att Jen värde ledamoten begär votering ang:de kon trapropos. då lian fått ja-propos. bestämd i enlighet med sin åsigt. Jag tror icke, att det är öfverensstämmande med formerna, att den, som begärt votering och således fått ja-propos., jemväl skall diktera kontrapropos. Hr Printzensköld: Det är gången af denna frågas behandling, sorn tvungit mig att begära votering. Jag har uttryckligen till prot. förklarat, det jag svarat nej på den framstälda propos. om bifall till ifrågavar:de mom. i dess helhet och sådant det af Utsk. blifvit föreslaget. När man sedermera ville sönderklippa mom. och framställa särskilda propos:r på antagande eller förkastande af hvarje del, nödgades jag begära votering för alt såmedelst fä fram Gr. Mörners förslag. Det vore högst besynnerligt om jag icke under sådana förhållanden skulle kunna begära votering om kontrapropos., allrahelst, då grundlagen icke förbjuder mig sådant. I fall således Gr. Mörners förslag skulle blifva antaget till kontrapropos., så följer deraf att jag naturligtvis i den blifvande hufvudvoteringen röstar med honom. Hr von Hartmansdorff: Afven jag hemställer till Hr Printzensköld, om han icke skulle vilja afstå frän denna omröstning, då lian förklarat sig hafva svarat nej lill den första propos. Alt omröstning i hufvudsaken eger rum, är ju allt hvad han skäligen kan begära. Att påtvinga sina motståndare den ena, eller andra, af de propos:r, lian sjelf ogillar, skall endast föranleda svårigheter och tidens förspillande. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Om Hr Printzensköld afstår från den af honom först begärda votering och i stället påyrkar endast den sednare, tror jag att han derigenom fullkomligt vunne sitt ändamål.
Emedlertid vill jag ej nu göra någon vidlyftig framställning, utan inskränker mig till alt förklara, att jag för min del vill hafva bifall till Ulsklns betänk, i det skick, hvari detsamma nu är, emedan jag betraktar saken ifrån en annan synpunkt, än Hr von Hartmansdorff, Jag anser af mycken vigt. alt det ej må tagas för gifvet, att landshöfdingen nödvändigt skall vara ord för. inom länsnämndeu. Jag tror det vara nödvändigt, örn en sådan institution skall kunna åstadkomma något communalt lif, att ordför.- platsen i länsnämnden blir en förtroendepost, och att ordför. följaktligen bör väljas. Jag åberopar i detta afseende de grunder, som af en ledamot inom de förenade Ulsk:n i en särskild reservation blifvit utvecklade, för att således i möjligaste måtto sammanfatta de tankar, som jag hyser, och vara kort. Denne ledamot heter Hr Montgommery, C. H., och jag instämmer uti hvad han anfört. Jag får sedermera måhända tillfälle, i händelse af återremiss, att inom Utskm göra de tankar gällande, som jag kan hysa, och de rättelser, som jag vid denna reservation skulle önska , men vid sjelfva hufvudgrunderna instämmer jag deruti. Hr Nordensköld, Otto Gust.: Jag har en gång förut yttrat min opinion vara bestämdt emot allt som åsyftar att splittra fäderneslandet, och uttalade då livad jag äfven nu vidhåller, alt inrättandet af länsstyrelser genom juntor ej skulle vara på något vis fosterländskt nyttigt, och då tvänne Stånd afslagit detta betänk., så ser ej heller jag hvad det tjenar lill att diseutera i denna sak, och jag förenar mig derföre helt och hållet nied Gr. Anckarsvärd, som yrkat antingen afslag eller bifall. Jag supponerar, att lian endast önskat, att principen skulle bifallas eller afslås. 1 resultatet träffas vi, ehuru af olika åsigter, oell voteringen må afgöra utgången. Utaf hvad llr von flartuiansdorff anfört har mitt sinne alldeles icke lugnats, ty denna discussion har verkligen närt mina farhågor, att Spanska junior bär kunna uppkomma.
utofvad praktisk verksamhet finnas aimalcla FredrhBremer-F6rbundets Byr&amp;, 54 Drottninggstan, 1 tr. A h. Fredrika-Bremer-Fijrbundets hemstudier. Ledning fo~: hernst~.~cljer inom olika, iimnen lamnas af FredrilraBremer-Forbnndet '. Anmalnjngar mottagas B Forbnndets byr8. Idun PRENUMERATIONSPRIS P R Å R: IDDN — KR. 5: - IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. » 5: - IDDNS MODETID. UTAN PL. » 3: - 25 NOVEMBER REDAKTÖR OCH UTGIFVARE: UTGIFNINGSDAGAR: FRITHIOF HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G. LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. DEN HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. KOMMISSIONARER KLARA S. ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALLDELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. BYRÅ OCH EXPEDITION: REDAKTIONSSEKR. ALLM. HOFBOKTRYCKERI. GULDBRÖLLOPSPAR. I kretsen af barn, t a m b a r n och barnbarnsbarn, öfriga anhöriga och vänner fira dessa makar den 25 november 1899 sitt guldbröllop. Mellan dessa båda festliga bemärkelsedagar ligger för dem e t t lif fylldt af ihärdigt, sträfsamt arbete, af trofast pliktuppfyllelse och aldrig svikande redbarhet i handel och vandel — f e m t i o å r, under hvilka nog äfven sorgens och bekymrens trådar blandats i lefnacl.sväfven, men som skänkt dem deras eget samvetes goda vittnesbörd om ett väl fylldt lefnadsvärf, sina närmastes kärlek och beundran, aktning af medmänniskor i vida kretsar och välsignande tacksamhet af många bla.nd denna världens ringa och vanlottade. Richard och Henriette Sundström äro båda Stockholmsbarn.
Grundlagens stadganden gå öfverallt ut på alt förekomma insteg på konungamaktens område, hvilket man icke skall undgå att märka, om man vill se grundlagen i dess sammanhang. Den yttrar sig beständigt försvarsvis mot så väl konungamaktens förökande som mot R. St:s maktutvidgning. Lagstiftaren bär tydligen haft för ögonen den sorgliga erfarenhet, som fordna SecretaUtsk. gifvit Svenska nationen till ett ännu sorgligare minne. — Hvad sjelfva ämnet beträffar, så tror jag att det är af önskningsnalur; det involverar endast en formfråga, den nemi , huru med lustslottens administration skall förhållas. Att StatsUtsk. så betraktat likartade frågor vid denna riksdag, är icke utan exempel. i^OO D eli 16 September f. m. Äfven vid detta betänk, förekomma, under form af lind. anhållan hos K. M., ett par frågor af enahanda beskaffenhet, t. ex. frågan 0111 anslag för Rrigs-eollegii fördelning på hvartdera af Krigs-departementen. Denna båga, som ligger mycket närmare statsreglertn, liar Utsk. likväl, af skyldig aktning för den lag, sorn bjuder att icke träda konungamakten för nära, sorn sig bör, framställt i form afund, anhållan. Den nu förevar, frågan ligger dock mycket mera aflägsen från R. St:s maktområde. Gr. Frölich: Såsom jag uppfattat marschen af denna disctlssion, sä hvälfver sig densamma om hvarken mer eller mindre än den frågan, huruvida detta Stånd nu, när det icke borde ifrågakomma alt vidare ingå i formen utan blott att säga ja eller nej till ett af StatsUtsk. framstäldt jernkningsförslag, likväl genom att åbanebringa en sådan formfråga möjligen skall föranleda oberäkneliga påföljder, ty påföljden kan blifva icke mindre än den, alt två Stånd stanna emot två uti frågau, huruvida man vill följa grundlagen, som bjuder att votera i förstärkta StatsUtsk. öfver ämnen, som äro af natur att der böra afgöras, eller huruvida man icke skall votera derom.
Skrif. X: 405. Adress dervid X: 481. Kungörelser, uppläsning deraf i Kyrkorne, RemissII; 426. L. U. Bet. VII: 17. Besl. IX. 42. 44. 4S5 * * L. U. Bet, VII: 99. Skrif. X: 1 i 6. — K. M. Befludes årliga, kostnaden till deras tryckning, Remiss II: 487. Kurhus på Kungsholmen', kostnaderne för de dertill upplåtne ygguader, S. U, Bet. IV; 18. Kyrka, Landskrona Stads, Byggnadslån för den,Remiss II: 433. S. U. Bet. IV: 32, Besl,' IX: 24.26. 29. 40. — Neder-Torntå, dess uppbyggande, och inköp af Kyrkoherde-Boställe, Remiss II: 485. S. U. Skrif. X: 61. .— Uddevalla Stads, Byggnadslån för den, Remiss II. 486. B. U. Bet. VI: 391. B. U. Bet, Vi: 596. 547: __ Riddarehoims, medel till dess reparation, Remiss II; 513. S, U, Bet, IV: 8o3. Besk IX: 3q2. 309. 321. 33o, Skrif, X: 227. — Wadstena Kloster-, dess upplåtande, S. U. Bet. IV: 246. Skrif. X: 214. Registeri 29 K’yr ko-Ordning, efterlefnad deraf, Remiss II: 490. E. U. liet. VIII: 62. Besl. IX: 71. ■— -plikt, verkställighet deraf, Just, Omb, Berätt. II; 344. ändring i Författningarne derom, Remiss II: 46g, L. U. Bet. VIII: 3i4, Besl. IX; 269. 278. 286. 292. L. U. Bet. VII: 519. Besl.
Då äfven sådane sjömän, som äro boende på landet, vanligen skattskrifves och erlägga bevillning vid Sjömans-husen, hvilka jemväl, enligt j 36 §. 2 momentet, ega uppbära bevillningen efter 2:dra artikeln för det år, under hvilket sjömän, som äro skattskrifne på landet, sedermera anmäla sig hos Sjömanshusen till sjöfart, samt uti 3:dje momentet af sistnämnde §. föresluifves, att kustboer och andre, som idka sjöfart, utan att låta inoch utmönstra sig å Sjömanshus, skola utgöra Sjömans-bevillningen för de år, sådan sjöfart idkas; så anser Utskottet ofvannämnde anmärkning böra förfalla. I afseende på classificationen uti denna §., har inom Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt, att en sådan classificalion vore onödig, samt atL uti Bevillnings-Stadgan borde införas en serskild artikel, der alla yrken på ett ställe och i ett sammanhang upptagas. Då Utskottet likväl funnit det vara mest lämpligt, att de serskilda yrken, som tillhöra landet, upptagas och till afgifter classificeras, i sammanhang med grunderne för bevillning af jordbruket, på sätt hittills egt rum, serdeles som dessa yrken till en del äro af skiljaktig beskaffenhet mot städernas; så hemställer Utskottet, alt den gjorda anmärkningen må lemnäs utan afseende. 28 §. Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 27. 33 28. §. pag. 28 och 29.
Collegierne-antagit lill grund för deras' , förmodan, att Jemtland utan svårighet kail underhålla så mångå Ryttare och Soldater, sorn de i underdånighet föreslagit, hafva de äfven åberopat Jemtlands vidsträckta egor, sorn hufvudsakligast bestå af onyttiga skogar, uppfyllda meri träsk och myrorpfmenjust den omständigheten, att vissa socknar och byar hafva ofantligt stora skogar, bevisar, att jorden är af den dåliga beskaffenhet, att den icke kan föda sin man, oaktadt ali arbets-ansträngning; ty om t, ex., ett hemman eger ro,000 tunnland jord och den vöre så odlingsbar, att denkunde föda sin odlare, så är det ju ganska naturligt, ali ett sådant hemman; tid efter annan blifvit klufvet till och Statssamt Occon. TJtsk Betänkande N;o 29. med i 5o delar, så val der som i andra lyckligare orter; hvem vet icke, att det är den hästa jorden som är mest bebodd, och den sämsta minst; icke får man bedöma folkets förmåga att draga allmänna tyngder, i förhållande till dess innehafvande ödemarkers vidd, ty på det sättet skulle man blifva tvungen att antaga, att de minst hehadda Happ markerna är o de kraftfullaste provincerne. Hvad Jemtlands åkerbruk beträffar, så är det allmänt bekant, att denna olyckliga province får räkna långt flera oell svårare missväxtår, än någon annan province i Riket, hvilket faller så mycket mera svårt, sorn landets medelpunkt ligger 20 mil ifrån närmaste sjöstad, hvarföre spannmål och andra nödvändighetsvaror måste belastas med .en lång landtransport.
St:r ånyo föreläggas. Reservationer: Af Hr Biskop Thyselius.- Det är en häfdvunnen R. St:rs vana, att när de icke kunna göra något annat, eller bättre, besluta en underd. skrifvelse, med anhållan om undersökning i ämnet oell målets utredande till nästa Riksdag. 307 si" väl reda för livad man vill Lafva undersökt: sällan uträttas dermed något af värde; men ett beslut är dock lagdt till de många Riksdags-besluten och ett frö utsådt till nya Riksdags-förhandlingar. Att II. Utskottet handlat i samma anda, som B. St:r, är icke att undra på. Men här är dock förhållandet särskildt och eget deruti, att allting redan är undersökt och befunnet samt att alla, som med saken hafva att skaffa, finna sig nöjda — Kronan likaså. Det är upplyst af handlingarne och erkändt, att Nyeds Bergslag städse uppfyllt vilkoren för sina Privilegier. — Kolningsskyldigheten till Bruken är aldrig försummad. Allmogen är nöjd, Bruksägarne begära icke eller bättre, än att förhållandet förblifver, som det är stadgadt genom K. Resolutionen af år 1726. Hvad vill man då hafva undersökt? Förmodeligen för Iivari ersättning Bruksägarne kunna förmås, att afstå en för Bruksrörelsen nödig befunnen rättighet och befria Allmogen från en skyldighet, öfver hvars tvång deri aldrig klagat. — Kronan skall då gifva denna ersättning. Men hvad vinner då Kronan på förändringen? 29 Soldater i fredstid. Men den mister Rotefrihets-afgiften med omkring 35o R:dr årligen. För en utgift förden årliga beklädnaden af, som jag förmodar i5o R:dr mindst — äfventyrar minskning i Hammarskatten om Bruksrörelsen afstadnar — och detta allt skall Kronan betala med ett eller annat tusend R:dr. — Så visar sig saken för mina ögon. Det låter väl, att följa en principe, så långt vägen bär; men allmän och enskildt nytta vinnes ofta bättre genom bibehål - I 3o8 Stats-Utskottets lande af de locala undantag, som förfäderne icke alldeles så orimligt hafva infört.