Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det nu än ej finnes Likaså träder det under året något bestämdt stadgadt för så mycket varierade randkomponerandet af olika toamönstret oss ännu till mötes. letter för aftonsällskap, teaTJtom de bekanta randstickter och familjefester, så kan ningarna ' i engelska väfnadock nämnas, att i synnerder, het till ungdomliga toaletpåminnande om dem, som användas för herrgarter deroben, finna vi ljusa ränrande der på mörk fond och sticriklig användning öfver kukade lörta sidenkjolar. ränder ylleatjas artade i på de enfärgad mest olikutföringssätt. På finna de ljusa, skimerepe-fösse-väfnaderna Den genomskinliga crepe-lisse i modern matt färg med sina starka tyngre cheviotväfnamjuka der användas broderier i två omordentligt lätt och luftigt eller tre kontrasterande färåt ger mera än förut. Rutstickningar, efterbildveck den i ger något utmotsvarig nyans valda sidendrägten. De mest Fig. 1 — 3. Barnkläder. använda tygerna förblifva 38 IDUNS de bekanta, men ständigt åter moderna soie en gros satin cöte mervellieux, Endast vid faille, • — med bomullsränder — • nioirée, moirée antique o. s. v. större festligheter begagnas släp. fjädrar. ras Oktober 1888 MODETIDNING Köda hattar med svart insida garnemed svarta band och röda fjädrar. De hvita hattarne hafva pä insidan svarta brätten och garneras med svarta band och röda fjä- drar. Som nya torde låga runda former gälla, af egendomliga former, men den riktning dessa hvilka nästan former ej ännu hafva nått sin utvändigt betäckas af fjädrar samt midt öfver Då det gäller denna vigtiga, mychufvudet hafva ett högt arrangement af moaré- Säsongens hufvudbonader bilda en hel serie antyda höjdpunkt. ken smak torde fordrande toalettbeståndsdel, finna vi, att det forna talet om modetyranniet blifvit band. fulla infall af modet skola förmå göra sig gällande, kan ännu ej afgöras.
Man torde således kunna inskränka sig till några anmärknrr vid vissa grundsatser, utan att uppehålla sig vid detaljerna. Ibland annat har Ulsk. i sitt betänk, prociamerat enkammar-systemets företräde framför tvåkammar-systemet. Denna gång har Utsk. till och med placerat sig på historisk grund och söker bevisa sin sats genom exempel, hemtade frän Sachsen Weimar, Hessen Cassel, Braunschweig, Schweitz och Norrige. En sällsam otur tyckes dock följa Utsk. på det historiska fältet, då de exempel, som blifvit anförda, äro föga bevisande. De Tyska furstehusen utmärka sig i allmänhet genom ett slags patriarkalisk! väsende, hvilket gör dem ytterst populära och förklarar Tyskarnes fortfarande legitimistiska sympathier. Ingen lysande omgifning håller en sluten krets kring den Tyska fursten ; så inom som utom hus uppträder han i yttersta grad enkelt och utan prål, hlandar sig directe med folket, delar deras sympathier, känslor, vanor och sysselsättningar. Den första platsen af dessa vördnadsvärde furstehus intager det Sachsen Weimarska. Men för ett con stitutionelt statsskick är af detta land föga att lära. Man hör der Ständerne temmeligen allmänt föra den jargonen, att de icke förstå hvarföre de skola besvära sig med lagstiftarekallet, då fursten är betald derför. I Hessen Cassel — ett motstycke till Sachsen Weimar i anseende till furstehusets moralitet — bringas representationen ofta till tystnad på nådig befallning från fursten. Bramisch weigska landets constitulionella annaler äro mig fullkomligt obekanta. Från Schweitz vöre visserligen sköna och herrliga exem i5 H. 4 2 G Den 21 October f. m. pel att liemta, men Utsk. har haft talangen alt införskrifva dem från de cantoner, der civilisationen ännu icke hunnit intränga, der medeltidens barbari med dess fejder ännu äro i fullt flor, der tryckfriheten förföljes, religiös intolerans lierrskar, tortur och menniskohandel tillåtas. Slutligen stödjer Utsk. enkammar-systcmets förträfflighet på den i Norrige hemtade erfarenheten.
En större enhet i ärendenas behandling hlef väl en naturlig följd deraf, att numera endast en ansvarig rådgifvare hlef ställd i spetsen för dem alla, men genom upphäfvandet af den dittills följda kollegiala behandlingen af vissa ärenden, hlef äfven, då Departementet samtidigt icke omorganiserades, följden den, att ett öfver höfvan ansträngande arbete och ansvar hlef lagdt på en enda person — Expeditions-chefen. — Då nemligen Utrikes-departementet är icke allenast en Stats-expedition, der ären Bih. till R. St. N:o 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1856. dena, i saknad af ett underordnadt kollegium, både beredas och expedieras, utan äfven en plantskola, der de unge män. som böra anställas vid Beskickningarne, erhålla sin första utbildning för yrket, så följer häraf, att ganska fä af tjenstemännen — 1 eller högst 2 — qvarstadna der någon längre tid, eller åtminstone så länge, att de få tillfälle att göra sig så förtroliga med alla detaljer af förrättningarne, att de kunna vara till något verkligt biträde vid utarbetande af vigtigare eller mera detaljkunskap fordrande mål. Härvid bör anmärkas, att de i Departementet förekommande ärenden ofta äro al" den beskaffenhet, att de skyndsamt måste afgöras, och då, öfverhufvud taget, Kabinetts-sekreteraren varit den ende, som kunnat hafva den för dylika ärendens snabbare handläggning erforderliga detaljkännedom, har han mången gång nödgats att undvara det biträde, som han, under andra förhållanden, bordt kunna af sine underordnade påräkna, likasom desse, å deras sida, härigenom gått miste om möjligheten, att genom en sjelfständig verksamhet förvärfva desse så nödige insigter.
Det ligger i min karakter att vara belåten med hvad jag har, och det tillhör min fram skridna ålder att kanhända för mycket frukta alla stora förändringar: men icke kan jag medverka till nedrifningen af vår nuvar. representationsbyggnad förr, än jag åtminstone sett en fullständig plan till en bättre. Och då jag jemför vårt tillstånd med andra länders, samt besinnar att ingenting fullkomligt finnes i menskligheten; så kommer jag till den slutsats, alt sjelfva vår nuvar. representation icke måtte vara så dålig, som man nu så allmänt bör utropas. Jag anser nemi. den representation för god, som icke allenast kan bestämma Statens utgifter och dertill efter eget godtfinnande bevilja medlen, utan äfven controllera deras användande. Att våra Ständer bafva denna makt lär väl ingen vilja bestrida, och denna riksdags erfarenhet visar tillräckligt, att de äfven förstå begagna den. Af en god representation fordrar jag vidare, att den skall kunna stifta rättvisa och nyttiga lagar. Dertill anser jag fordras kunskaper, verldserfarenhet och menniskokännedom. Om detta icke kan nekas, så vågar jag påstå att nioliondedelar af folkmassan helt visst icke skulle på egen hand vara goda lagstiftare, utan visserligen behöfva biträde af den upplysta) e tiondedelen, på samma sätt som de fyra lingrarne på handen föga skulle förmå uträtta, om de icke hade biträde af den kortare och rörligare tummen. — Vidare anser jag tillståndet i ett land vara desto bättre, ju lättare det är för hvar och en att utveckla sina medfödda krafter och anlag. Och jag vill flaga, i hvilket land det är lättare, än just hos oss, för kojans barn att förvärfva rikedom och uppstiga till de högsta värdigheter. Jag vill visserligen undantaga Frankrike under sjelfva revolutionstiden. Men förmånen var för dyrköpt, för att kunna på dylika villkor önskas af någon rättsinnig menniska. — Jag fordrar ytterligare af en god representation, att den skall genom lagarna i möjligaste måtto lika skydda allas person och egendom. Och jag vill fråga, hvar detta skydd är större än i Sverige, och hvar det erhålles för bättre pris. Man talar så ofta om England och anför det såsom mönster.
Detta förhållande torde tillräckligen utvisa att Bevillnings-Utskotlet sökt en medelväg då det, med hänseende tillorter olika behof bestämt ett maximum till fem skillingar; äfvensom de underrättelser, om förhållandet med Curhuset innom Skaraborgs Län motsägas af andre, som grundade på allmänna samt i Kyrkorne uppläste Kungörelser, och Revisorernas årliga berättelser, framställa otillräcklighelen af det understöd Lazarettet tillfallit, Tre skillings-afgiften deri inbegripen. Den yrkade nedsättningen i Maximisumman, finna Utskotten så mycket betänkligare, alt sedan tvänne af de Respeclive Riks-Stånden bifallit Utskottets förslag tillstyrka, som det dels är hevist, att de hittills utgående Tre skillingar på åtskilige ställen befunnits till det åsyftade ändamålet otillräcklige, dels ock från Kongl. Seraphirner-Ordens-Gillet upplyst, att, så länge de låga Spannemåis-priserne fortfara, kunna föga tillskott derifrån väntas; hvarjemte allmänt är kändt, att någre anslag af Stats-medlen, i händelse desse skulle vid förefallande behof tillitas, blif - 85a Stats-Utskottets Betänk anden. vit vid innevarande Riksdag hvarken begärde eller anviste; Och hafva Utskotten till denna betänklighet hem ta t ytterligare anledning af en från Kongl. SeraphimerOrdens-Gillet den a3 sistledne December till Kongl. Maj:t aflåtcn skrifvelse, den Kongl. Maj:t sedermera upplysningsvis lill Stats-Utskotlet i Kader öfverlemna!, hvaruti Kongl.
Mornsamt ansett ett det af Utskottet' uti serskildt Memorial anmälde Redactionsfel i 38 §. Riksdags. Ordningen samt vid denna $. föreslagne senare ahernatif borde förfalla; Hvaremot Ståndet ogillat de föreslagne ändringar i 28-, 38. och 60. SS. RegeringsFormen, 14., 15 och 56. §§. samt tillägget af en ny $. emellan den 3^ och 38. §§. Riksdagsordningen; äfvensom ändring garne uti Ingressen och 5. § 2. Morn. TryckfrihetsLagen, samt uppskjutit afgörandet rörande 37, 53 och 96- §§■ RegeringsFormen. 29. och 46. §$. Riksdagsordningen samt 4. §. 8. Morn. TryckfrihetsLagen. Och har Ståndet, hvad nngeck så väl frågan om den antagne Jury i TryckfrihelsMål, som förslag till en förbättrad Representation, ansett något Utlåtande för närvarande ej vara att meddela. w den i4 Mars, innehållande: Att BondeStåndet, efter erhållen underrättelse, att Ridderskapet och Adeln bifallit den af ConstituiionsLiskottet föreslagne ändring i 37, Den 17 Martil, e. m. 271 §. RegeringsFormen, funnit skäligt, att jemväl för sin del godkänna samma Förslag, men i afseende åter å de öfrige h vi lande frågor, om förändrad Redaction af 53. och 96. §§. RegeringsFormen, lika med PresteStändet de före. slagne ändringarne ogillat. Bifall till följande från nedannämnde Utskott inkomne Betänkanden: Fran Lagutskottet: Om verkställighet af Utmätningar i private Mål. Frän StatsUtskottet: 1:0
Jag anser mig skyldig att upp taga Frih. Boyes framställning och till mig riktade förfrågan röride disconternas år 1817 och 1818 iråkade obestånd, och jag får då tillkännagifva, att jag, såsom revisor öfver disconterna så väl i Götheborg som Malmö år 1816. fann att Malmö discont, som ägde privilegium att upptaga enskildes penningar mot tre proc. ränta, och till motsvarande belopp lemna ut sedlar, som löpte med tre proc., funnit det beqvämare att, utan att upptaga penningar, fabricera 3 proc.-sedlar, som utgåfvos till allmänheten, hvadan disconlen var utgifvare af falskt mynt. 1 den ställningen stod Malmö discont vid den af mig anställda revisionen. Der funnos personer, som hade ända lill 100,000 r:dr på samma namn, och en af dem hade såsom hypolhek lemnat 100,000 lomma buteljer, hvilka egentl. endast utgjorde sönderslaget glas. Discontdirectionen blef i anledn. deraf nödsakad att ställa sin egendom i säkerhet för disconten och kunde icke erhålla decharge annorlunda, än att egendomen med seqvester belädes, och att direetionen afsade sig rättigheten att äga votum i beslut oin utlåningar. I reglementet vidtogs nemi. den ändringen, alt R. St:s Banks ombud skulle hafva afgöranderält inom direetionen uti alla utlåningsfrågor, genom hvilka åtgärder banken ansågs kunna reda sig sjelf; men då R. St:s Banks styrelse icke nog hastigt hann utse den Den 18 Februari e. m. 433 den person, scrn skulle nedresa till Malmö, för att a bankens vägnar, på sätt jag nämnt, besluta om utlåningarna, fortgick emedlertid direct:n på samma bana som den 1816 befanns hafva beträdt och ökade derigenom sin balance med flera hundra tusende r:dr.
M e n jag signelse till Juda: ' Hans måste m e d g e, att han steg betydligt i mina tankar läppar ' — eller kanske g e n o m att han skaffade mig den charmanta platsen det var ' ögon ', jag minns hos sin bror brukspatronen o c h g e n o m det utsökt inte säkert, m e n här präktiga siden han skänkte mig till ditt bröllop o c h passar det bättre att framför allt g e n o m det tal han höll för mig på din säga: ' läppar ' — ' hans ungmorsdag. O, jag g l ö m m e r det aldrig 1 ' Näst min läppar äro röda af vin, hustrus föräldrar ', sade han, ' har jag fröken Marioch hans tänder äro anne Sparrgren att tacka för, att den ros jag nyhvita af mjölk '. — M e n ligen haft den outsägliga sällheten att få fästa vid n u måste jag gå, lilla min barm, ej blott tjusar ögat g e n o m sin fägring, du — jag har ett par utan ock m e d själens varaktigare o c h värdefullare visiter till att göra. Au egenskaper så nära närmar sig till ' » — här måste revoir, ma petite. Mes pincenezen i en hast bort, o c h b a k o m näsdukens compliments a votre ridå hördes det i ett tårbemängdt sotto v o c e — mari! » » ' till mänsk-mänsklighetens af Gud i evighet tänkta ur-idé. Därför en vörd-vördnadens ' — ja, han sa ' Då Marianne Sparrverkligen vördnadens! — ' o c h tacksamhetens i gren gått, kröp Elin botten tö-tömda skål för fröken Marianne Sparrgren! ' » bättre u p p i soffhörnet, Ä f v e n Elin blef så rörd v i d tanken på alla sin och trots hvad h o n nyss älskade A x e l s många oförlikneliga egenskaper, att sagt o m orsaken till sin hon m e d största n ö j e o c h njutning offrade sin libablekhet, tog h o n en n y tion af tårar på kärlekens altare.
Somliga hade onaturligt gamla drag, han rörde sig, där fauns dock lif kvar i den och glacierer, och dit ville Lotten fara? Hon liksom hade nöd och brist i förtid kommit utmärglade lilla kroppen! hade en vän, en lärarinna, som med trehundem att mogna; i synnerhet fäste Lotten sin dra kronors kassa gjort en fotvandring på uppmärksamhet vid en liten gosse på omkring Lotten gjorde sig all möda att akta den fyra veckor genom fjällen, och Lotten hade sex år, som bars på armen. Modren hade lille för hvarje beröring med de andra barmer, hon hade ju nära trehundrafemtio! Hon själf följt med honom och lämnade honom ej, nen, som skulle kunna göra honom smärta. visste att hennes vän äfven denna sommar förrän hon satt honom i ett säkert hörn i Hon bäddade så mjukt som hon kunde åt var i Norge, att hon vistades i Molde några kupén. Han hängde sig med sina magra arhonom, och därunder slog han upp sina stora veckor för att sedan åter begifva sig ut att mar fast vid hennes hals och i hans stora, ögon och såg på henne. Blicken gick henne vandra i fjällen, hvad var då lättare än mörka ögon låg en värld af smärta. genom hjärtat, och hon kände, att detta barn att uppsöka henne där och bedja att få » Kan han alls inte gå? » frågade Lotten. skulle hon kunna bära längre än till vagnen. göra sällskap med henne? Att hon skulle » Nej, inte numera, men han har kunnat Ändtligen voro de framme, barnen och alla bli välkommen, det visste Lotten. Alltså det; han gick så bra förut, men skroflerna sakerna voro instufvade i de båda rymliga reskartan fram, garderoben i ordning, och så ha slagit sig i benen, och nu har han ingen vagnarne, som voro dem till mötes. Allt ut på den första, härliga resan! kraft i dem mera. » hade gått bättre än Lotten vid resans början (Qualité Inghilterr-a) härstädes lagrad sedan 1891. Vid undersökning af härv. handelskemist befunnen enl. analys K. A. Pris kr. 1:25 pr butelj.
N:o 80, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 00, angående upphörande af ljuspenningar för embetsoch tjenstemän samt extra-ordinarier; N:o 98, i anledning af värkta frågor om upphörandet af det serskilda skattebidraget till gäldande af 1818 års krigsrustnings-kostnader: N:o 99, angående återbetalningen af ett, för sänkning af sjön Ökvattnet inom Vesterbottens län, förre Expedilions-fogden C. J. Moritz beviljadt lån; N:o 100, i anledning af Kongl. Majtts nådiga remiss å förre arrendatorn af indragna trumpetare-bostället Berga, Inspektoren Johan Wedlings underdåniga ansökning om eftergift af ådömd arrendeskillnads-ersättning; N:o 103, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition, angående upplåtande emot vederlag åt Götheborgs stad af kronan tillhörig, derinvid belägen, mark; N:o 101, i anledning af väckta frågor om riksgälds-sedlars inlösande, oaktadt den derlör fastställda preskriptionstid tilländagå!!; N:o 103, angående lyftningen af hela återstående beloppet af de vid sednaste riksdag beviljade tillfälliga statsanslag till försvarsverkets förbättrande; N:o 106, angående anmäld otillräcklighet af det för expenser vid Justitie-ombudsmans-expeditionen hittills anslagna belopp; Prot.-Vtdrag den 16 April 1851. 235 N:o 107, angående ytterligare anslag för det inom Rikets Ständers hus inrättade riksdags-arkiv; och N:o 103, i anledning af väckt motion om Kongl, bibliothekets förflyttning till det af Riksgälds-kontoret begagnade hus. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets:
Men grinade förfärligt och vred sig till publikens ytterligare förtjusning nästan dubbel under sväljandet. Det var slutnummern. Huset utrymdes omedelbart därpå, men samma spektakel upprepades ytterligare fem gånger under aftonens lopp, för så öfverfulla hus det blott var möjligt. Publiken nära nog slogs om att slippa in, men ingen ville se det öfriga programmet, endast gorillan. Och gorillan, som styrkt sig grundligt efter hvarje dans, var nästan redlös, när den hasade sig ut efter den sjette föreställningen. Det kunde man ju nästan kalla en dundrande succés, sade öfversten, då vi till sist voro på tumanhand i åskådarerummet men lika fullt är jag rädd att det tar en ända med förskräckelse. Karlen är alldeles för svag för whisky. Och vi måste låta dem bjuda whisky'n, annars tro de inte att det är värkligt eldvatten han sväljer. Måste tala allvarsamt med honom i morgon. Och på tal om det, tillade han så tror jag vi annonsera om förhöjning af entréen till en dollar i anledning af söndagen. Bäst att bärga in sitt hö så länge det är solsken. Alla resterande löner betalades ut söndag morgon och gorillan-irländaren tillhölls att iakttaga större måtta beträffande publikens whiskyflaskor. Först skrattade han åt varningen. Sex supar må jag väl kunna tåla, huru långa som hälst, invände han. Men då öfversten tillät sig betvifla det blef han förargad och förklarade att han därvidlag ämnade sköta sig själf. Det hade aldrig varit fråga om huru mycket han skulle få dricka. Skyll också er själf om något händer, sade öfversten. Och sedan gorillan dragit sig tillbaka till vagnen, där den hölls i sträng kammararrest under dagen, såg han ännu en stund mycket fundersam ut. Det likasom osar katt för mig, sade han slutligen. Om allt går bra i kväll bryta vi upp i morgon till Leadville, där vi kunna räkna på goda hus i ett par veckor. Jag har två hästar, som jag rider turvis på resorna och den ena kan ni begagna. Dem hålla vi sadlade i afton, ty händer det något så blir det tjära och fjäder för flera än gorillan! Jag hade blifvit sedd så mycket i öfverstens sällskap sedan fredagen, att jag troligen icke skulle undgå att dela öde med honom ifall det blef spektakel.
Rid^ <3erskapet och Adeln önskar måtte iakt»agas i afseende på minskning både i antalet och aflöhingen för Utskottets Canzli-betjening. Herr Grefven och LancltMnrsJcalken gjorde proposition till bifall af StatsUtskottets Memorial J, hvilken proposition med Ja besvarades. r: - '• Föredrogs å nyo Herr von Hartmansdorff», August, den i dennes på bordet lagde Memorial, angående Ståndsoch Utskotts-Canzliernes aflöning; och blef berörde Memorial af Ridderskapet och Adeln till StatsUtskottet remitteradti - % ' V «' * . } : ~ - r T" ' ’ ’• V , , r. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 3© sistlidnfe Januarii afgifne, samt den i dennes på bordet lagde Memorial, angående upplåtande af Secreta-Utskott« Salen åt RevillningsUtskoJtet, blef samma Memorial af Ridderskapet och Ädeln bifallit. 26o Den 5 Februarii, Föredrogs å nyo Friherre Boijes, Ludvig,’ den 25 sistlidne Januarii väckte Motion, angående utfärdande af Bulletiner för Ridderskapets och Adelns Plena. Herr von Hartmansdorff, August'. Då Friherre Åkerhjelm föreslagit en så vidsträckt offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfyerlåggningar, att derest den bitalies, tillfälle öppnas både för Tidningsskrifvare och andre personer, att, personligen närvarande underrätta sig om de ämnen, som hår förehafvas, de discussioner hår förefalla och de beslut hår fattas; så hemställer jag, om det icke vore tjenligt, att låta Friherre Boijes motion om bulletiners afgifvande hvila på bordet intill dess deri förra frågan blifvit afgjord. Först då, når den större offentlighet Friherre Åkerhjelm åsyftat icke blifvit bifallen, synes mig tiden vara inne att öfverlägga om den inskränktare Friherre Boijes motion erbjuder. Friherre Boije, Ludvig:
Än gick hon med sin mors arm i sin, än såg man vid hennes sida styffaderns höga, ranka figur; än ledde hon vid handen sin lilla halfbror, Johan, som hon redan började hålla af så smått. Detta var också ett af de nya skott, som hennes känslor skjutit här hemma: ute i den stora världen, där det var kallt och där hon frös, hade hon hittills aldrig varit så mycket kvinna, att hon känt någonting för de barn, som förts i hennes väg. Sin väninna på andra sidan sjön hade hon däremot alldeles glömt under dessa första dagar, fastän hon borde ha vetat, att denna lifliga själ skulle lida formliga kval af längtan efter att se henne. Det var slutligen modern som påminde: »Du får väl fara till Aspinge nu snart? — Och som hästarne voro lediga just den eftermiddagen, blef det spändt för och Maria reste. Vagnen stannade utanför trappan i slottets port. Af mamsell Andersson fick Maria veta, att Gerda fanns på sitt rum, och hon skyndade själf ditupp. Hon kände vägen: uppför trapporna och rakt fram genom korridoren. Hon knackade på dörren, men hörde intet lifstecken därinifrån; då öppnade hon dörren och steg in objuden. Gerda låg och sof på sin soffa — en otroligt lång ärevördig och obekväm möbel med förgyllda fötter. Det syntes på ställningen att hon somnat med ens, helt och hållet oförberedd. Maria stod ett ögonblick och betraktade henne småleende; därpå böjde hon sig ner och kysste henne. — Hon for upp, gnuggade sig i ögonen, slog armarna kring Marias hals: »Mia, Mia! Å hvad jag är glad! Tack för det du kom! Tack!» — Hon reste sig upp. — »Men du kan tro att jag har hatat dig i förgår och i går och i dag, för det du inte hördes af! Hur kunde du också låta hela tre dar gå utan att göra min af » »Jag kom inte att tänka på det!» »Nej, visst! Naturligtvis! Men jag ’kom att tänka på det’ ska’ du tro. Jag har inte gjort annat än tänkt på det; och inte har jag sofvit i natt — därför finner du mig nu så här! Jag var så förbittrad på dig, så du kan inte tro det!
Med öfverlemnande al utdrag utaf Rikets Ständers Revisorers, angående verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse oell förvaltning åren 1850 och 1851, afgifna berättelse, i hvad den innefattar den vid Eders Kongl. Majits oell Rikets Kammar-rätts expensmedelsräkningar gjorda anmärkning, att ehuru, under hvartdera revisionsåret, för Kammarrättens behof prenumeration skett å 6 exemplar af postoch inrikes tidningar samt af Stockholms dagblad, en hvar af Kammar-rättens Ledamöter, det oaktadt, till prenumeration, för egen räkning, å ett exemplar af nämnde tidningar, låtit åt sig af expensmedlen utbetalas, år 1850, 19 Rdr .32 sk. och, år 1851, 21Rdr32sk., utgörande tillhopa för båda åren 206 Rdr 32 sk.; har Eders Kongl. Majit behagat, genom remiss af den 19 November nästlidet år, som denJlO uti innevarande månad hit ankom, i nåder anbefalla Kammar-rätten att häröfver med underdånigt utlåtande inkomma. I anledning häraf får Kammar-rätten, med tiilkännagifvande, att de utaf Revisorerne omnämnda sex tidnings-exemplar blifvit sålunda fördelade, att Kammar-rättens President, Öfver-revisions-departementets fre Revisions-kontor, Advokatfiskalen och Kammar-rättens Kansli erhållit hvar sitt, i underdånighet anföra, hvad beträffar postoch inrikes tidningar: att då Kammar-rätten, som af Kongl.