Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ledamöter äro församlingens kyrkovärdar samt så många af i kyrkostämma valde män, som församlingen finner lämpligt utse; dock att hela antalet, ordfiden inberäknad, icke må understiga fem. Ledamöter i skolråd väljas å landet vid kommunalstämma och i stad å allmän rådstuga till ett antal, som ej må understiga fern. Ordförande i skolrådet ega ledamöterna inom sig utse. Gr. Mörner: För min del kan jag icke finna, att de beslut, som blifvit af de andra Stånden fattade afvikande från Utsk:ts förslag, innebära några väsendtliga förbättringar deruti. Hvarföre komministern skall vara främsta ledamoten i kyrkooch skol rådet näst kyrkoherden, har jag svårt att fatta, då jag icke vet, att det finnes någon rangordning emellan ledamöterna i nämnda råd. Hvad åter BorgareStits beslut vidkommer, synes det nog strängt, att om kyrkoherde är sjuk, han icke skall kunna låta sin adjuukt företräda sitt ställe såsom ordförande, så vida denne icke dertill fått förordnande. Dessutom ar det väl icke farligt att låta föreskriften qvarstå att ledamot skall vara känd för gudsfruktan och nit. Jag tror således att man kan bifalla Utsk-.ts förslag. Gr. Lagerbjelke: Den af PresteSfit vidtagna förändringen innebär, efter min upfattning, ingen förbättring, utan snarare tvertom. Hvad åter BorgareStits förslag beträffar, att utesluta det föreslagna maximum af 11, så har det förmodligen tillkommit derföre, att vissa församlingar hafva flere rotskolor. Det torde dock icke finnas någon församling, som har flere än 11 skolor och då räcker det ändock till att taga en ledamot som inspektor för hvarje skola. Jag auhåller derföre om bifall till komiterades förslag utan förändring. Hr Hjärne: Jag anhåller att i denna fråga få instämma med Gr. Mörner. Jag tror nemi., att den förändring, som Utsk:t gjort i afs:de på antalet, är välgrundad. Stadgandet har tillkommit icke derföre, att det skulle vara så många rotskolor i en församl., ty de flyttbara skolorna ambulera än från den ena, än till den andra roten, utan det är rotarnes eget antal, som man lagt till grund för ledamöternas.
I öfrigt böra taxeringsmännen härvid taga i betraktande, huruvida talrik familj eller annat förhållande nödsakat till begagnande af flera rum än vanligt, och om af sådan anledning kan vara skäligt att bifalla yrkad nedsättning i den efter nyssnämnda gmnder beräknade inkomst, eller om underhåll af hästar och åkdon, talrik betjening m m., som, då sådant icke för den skattskyldiges yrke erfordras, utmärker ett yppiare lefnadssätt, lemnar anledning till beräkning af högre inkomst. När vederbörande bolags eller inrättnings direktion eller styrelse erlagt bevillningiafgift både för vinst af rörelsen och för hela det i bolaget eller inrättningen nedlagda aktiekapitalet, så påföres de enskilde delegarne icke bevillning för inkomst från samlin bolag eller inrättning. 151 Förslag tili Förordning angående mantalsoch skattskrifningarnas förrättande. WI OSGAR &c. gore veterligt: att som de i Kongl, förordningen af den 30 September '1812, angående mantalsoch skaltskrifningarna, meddelade föreskrifter genom sedermera utfärdade författningar blifvit i flera hänseenden förändrade och i vissa delar under nuvarande förhållanden icke vidare äro tillämpliga; hvadan, vid nämnda förrättningars verkställande, i sednare tider gemenligen iakttagits hvad i då gällande bevillningsförordning derom varit stadgadt; så och på det föreskrifterna rörande tiden och sältet för verkställigheten af dessa förrättningar icke vidare måtte behöfva intagas och förnyas i hvarje utkommande förordning om allmänna bevillningens utgörande, håfve WI funnit godt att, med upphäfvande af den under ofvannämnda dag, angående samma ämne, utfärdade författning, härigenom till efterrättelse vid de årliga mantalsoch skattskrifmngarna stadga och förordna som följer: Mantalsoch skattskrifnmgar, dervid hvar och en person skall till namn och födelseår uppgifvas och i mantalslängden för nästkommande år antecknas, skola inom hela riket årligen förrättas samt taga sin början i medlet af November och vara afslutade före utgången af December månad.
Maj:t Tiansport 3,113,55047:6. 748,500: 4a Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. N.o 2. Transport 3,112,551:47:6.748,500:—r öfverlemna att intill nästa Riksdag, hvarförinnan ifrågavarande löne-tillökning kan blifva till beloppet bestämdt utrönt, årligen disponera hvad som för ändamålet erfordras på Öfverskottena å Stats-verkets inkomster, hvilka, oaktadt deras här upptagna förhöjda beräkning, böra dertill gifva tillgång. Efter afdrag af den för Landt-Staterne beräknade summa af . i53,i23:3a: u. Återstå 1,559,428: i4: 7. i följd hvaraf Andra Hufvud-Titelns anslag ian nedsättas i jemn Summa till x,g5g,5oo. Transport 2,708,000; KonglMaj.ts Nådiga. Propos. N-o 2. 43 Transport Tredje Hufvud-Titeln: Militaireoch Försvarsverket till Lands: Nuvaran. de anslag utgör • 3,072,330: *5: 8. med 31,649 tunnor spannmål, inbegripen under penninge-löner å 6 R. tunnan, och 16,34*5 tunnor spannmål in natura, samt dessutom af öfverskottena , på Stats-verliets inkomster . ,33,333: 16: — Tillsammans3,2o5,663; \i: 8. 2,708,000: i Transport 2,708,000: 44 Kongl. Maj.:ts Nacliga Propos. N.o 2. Transport
Domaren bör genom säkra Bouppteckningsoch Värderingsman låta berörde värde utröna, som sedan blefve grunden för dess meddelande beslut, likasom ock Herr Borgmästaren ansett att den gäldenär , som oredligen förfarit och således, enligt föreslagne stadgandet i 3 Mom. af nyss besagde §., icke bör kunna till publik tjenst befordras eller kan komma under val till förrättningar som innebära Medborgerligt förtroende, icke eller bör kunna bibehållas vid det publik* Embete eller tjenst han innehar. Båda dessa anmärkningar, såsom i Utskottets tanka på goda skäl grundade , finner Utskottet sig böra gilla och antaga, hvarföre Utskottet ock föreslår följande ändring och tillägg uti de förut till pröfning framställda redactioner, nemligen: uti 3 Mom. efter de orden ’'pä fri fot vara får’ ’’blifve han ej till publik syssla eller förrättning antagen , samt om han innehar sådant Embete eller tjenst eller har uppbörd om händer, varde derifrån skild.” Och vid 4 Mom. efter ordet belopp ”genom af Domaren tillförordnade säkra Bouppteckningsoch Värderingsman är utrönt eller ock influtit” SCc. Slutligen och hvad beträffar Herr Borgmästaren Ullbergs anmärkning om strängare ansvar för Sysslomän , som underlåta att på det i Concours stadgan föreskrifna sätt och inom den deri utsatta tid redovisa tillgångarne i det gäldbund 11a , Hen 7 Juli. pa boet, anser Utskottet sig icke äga skäl till annat yttrande derom än Utskottets fornt aflemnatJe Betänkande innehåller, heldst Utskottet tror att på Borgenärerna ankommer, att, gm Sysslo* männen i detta fall åsidosätta deras pligt, hos JJomaren söka rättelse, som af lagen har tillräcklig grund att till fullgörandet deraf dem förpligta. Detta varder dock Riksens HöglofJ Ständers vidare pröfning vördsamt underställdt. Stocka Itolm den 30 Juni 1815. På Höglöfl. Riddersk. På Högvörd. Prest pch Ad. Ledamöters Ståndets Ledamöters; vägnar vägnar H. F. Strömfelt. Joli. Olof Wallin. På Vällpfl.
Cg de, N:o 133, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde HufvudTitel, jemte dervid bilagde Utlåtanden, N:s i34, 135 och 136; och fann Bonde-Ståndet, att, på sätt Utskottet tillstyrkt, någon annan förändring i denna Hufvud-Titels, för Cle-^ recioch Läroverken, vid 1820 års Statsreglering beviljade anslag, eller i de utgifter, hvilka i öfrigt böra å Hufvud-Titeln inflyttas, icke må ega rum, än sorn följer af den antagna beräkningen af calculationspriset för den under Titeln anslagna spannmål, och af den utaf Utskottet uppgifna felaktiga beräkning för Clereciet, af 2,978 R:dr 41 sk. 1! rst,; men i fråga om de derutöfver föreslagna tillökningar stannade Bonde-Ståndet i följande beslut; 1:0 Utskottets tillstyrkande om uppförande på Stat af det förut under titel, Anordning utom Stat, utgifna värdet af 45 Tunnor Spannmål för Scholan i Calmar, och 66 Tunnor, 3 Fjerdingar och 6 Kappar för Gymnasiioch Scholas-Staten i Götheborg, afslogs; 2:0 Betänkandet, så vidt det rörer 2:dra och 3tdje punkterne af Utlåtandet, N:o 133, nemligen angående anslaget för Religionsoch Barna-undervisningen i de nya CapellFörsamlinganie 1 Vermlands Finnmarker, och g» Pral. Uldrag ilen 8 Oaoler 1845^ om Öfverflyttning från 5:10 till 4tde Hufvudtiteln af anslaget för rnechaniska Scholan, biet lagdt till Handlingarne, enär dessa punk* ter redan voro af Bonde-Ståndet bifallne; 3:o Förslaget i <j:de punkten af förra Utlåtandet, nemligen om uppförande på Stat af den utaf Kongl. Majit i Nåder antagna förslagssumma, 1,500 R:dr, (ill godtgörande af Biskoppens på Gottland indelta Hemmans* räntor, blef af Ståndet bifallet; 4:o Det af Utskottet t 5:te punkten af första Utlåtandet tillstyrkta årliga anslag, af 2000 Ridr till aflöning för Lärare vid den i Stockholm inrättade Normal-Scliola, afslogs; men i öfrigt bifölls Utskottets Betänkande i depna punkt; 5:0 Sorn Ståndet redan afslagit Utlåtandet, N:o 133 i 6;te punkten, med dertill hö* rande Utlåtande, NJo 134, rörande ersättning till Upsala Academie för förmoner, hvilka Stall-Staten och Rid-Scholan derstädes tillför* ene åtnjutit, biel Betänkandet i denna punkt nu lagdt till Handlingarne ; 6:0
Härvid förekommer, att utrotarne, från ålder, genom eget arbete, gemensamt med hufvudrotarne, uppodlat sådane torp till en större godhet: att utrotarne, genom natura leverering af hö och halm, årligen bidragit att göra dessa odlingar frugtbara, allt i förtröstan derpå, att genom sådane soldatetorpens till vägabragte godhet, vid ny legning af soldater, erhålla dem för lindrig lega och lindriga årliga lönevillkor. — Jag tror ej, att della utrotarnes väl fotade hopp hör tillintetgöras, helst dä de i öfrigt er - E3Q Best), och Ekon. Etsk. Betänkanden• Jägga sådane planpenningar, hvarmed hufvudroten funnit sig belåten. Denna soldatetorpens uppdrifua godhet har dessutom mycket bidragit till soldaternes och RotehålJarnes trefnad och till sta» tens sanna väl, då kanske 80 å go,000 tunnor större spannmåls productiqn derigenom i riket uppkommit. Nu uppföda soldateyne i arbetsamhet och flit de flesta Recruter för de regementer, hvaruti de tjena; det är ej sällsamt, att sa en äldre soldat hafva 2, 3a 4 söner vid gin sida i ledet; Och den, som yrkar, att soldattorpen borde bringas till deras ursprungliga ringhet af ett halfspannlands utsäde, den synes obetänkt villja förflytta dessa flera tooorde idoge, nyttige soldatefamiller till tiggare» eller missdådareklassen, säkerligen till skada för rotehållarne, och till ännu större skada för det Allmänna. Att dessa mina särskilda tankar i detta ämne må få åtfölja Högloft. Utskottets Betänkande till RiksStånden, derom anhåller |«g vördsamt.’* Ut Supra. V' Ex Brotocollo. A. Fryxell. Eesv. och Ekon. TJtsk. Betänkanden. Ankom den 19 April 1823. Betänkande, angående länipeligaste tiden till allmänna vägarnes grusning. Uti ett till Höglofl.
Förklaringen i denna punkt åberopas af undertecknade: Stjerneld. Löwenhielm. Åkerhjelm. U If sparr e. Munthe. 16:t!e punkten, angående medgifvande för Stats Rådet Hr Friherre Johan Lagerbjelke, att å f\:de hufvudtitelns besparingar bibel tälla en lön fyllnad under den tid, Hr Friherren af t jente begrafningshjelp ä Stats Rådslönen. Då vid öfverläggningen härom af StatsRådets samtliga närvarande Ledamöter erkändes, att Hr Friherre Lagerbjelke icke egt någon i författningarne grundad rätt till den af honom sökta förmån, att få, under det han ■ afljente begrafningshjelp å SlatsRådslönen, bibehålla den honom, utöfver förut innehafvande lön på Stat, tillagda serskilda aflöning för en befattning, den han dåmera lemnat; så liar Hr Justitieombudsmannen emot de Ledamöter af StalsRådet, som sådant tillstyrkt och derjemte föreslagit anordning af de dertill erforderliga medel å RiksStatens 4:de, för sådan utgift främmande hufvudtitel, anmärkt, att deras rådgifvande åtgärd härvid innefattade icke blott en erkänd öfverträdelse af Rikets lagar rörande Embets och Tjenstemäns aflöning under det begrafningshjelp aftjenas, utan ock ett åsidosättande af hvad 62 och 64 §§. Regeringsformen om behörig användning af allmänna medel bjuda. Förklaranderne kunna icke inse emot hvilka Rikets lagar deras rådgifvande åtgärd i detta mål strider. Det kan icke vara allmänna lagen, ej heller Regeringsformen.
F ö r många af dessa små är likväl detta plagg en helt och hållet okänd l y x — man förstår det, när man ser, för hvilken fattigdom madame K o p p e öppnar sin asyl, och i hvilken ytterlig nöd föräldrar söka hennes hjälp. Med sin trasvarg till son i handen kommer en rätt snyggt klädd kvinna in i mottagningsrummet; pojken gnager förnöjdt på ett stycke torrt bröd, men modern har den gulbleka hyn af en, som icke ätit sig mätt på mycket länge. H o n ber, att man skall taga emot hennes Louis — endast på fyra veckor, sedan skall hon själf draga försorg om honom. H o n är kokerska och har varit utan plats; nu är hon säker om en anställning, endast någon vill taga harrd om gossen. Med sin första månadslön skall hon ställa om, att han kommer bort, att han kommer till landet; hon darrar af tyst, rädd gråt, när hon nämner Paris: den stora staden är hård emot dem, som fara dit och söka arbete, hon och hennes son äro två husvilla, de ha legat ute under bar himmel dessa sista kalla sommarnätter Under det hon talar, öppnas dörren, en ung arbetsklädd man leder in två gråtande barn, en fyraårig flicka och en tvåårig gosse, som ängsligt klänga sig fast vid fadern. Med låg, blyg röst börjar denne sin historia. Hustrun har öfvergifvit honom för en älskare, och han står ensam med barnen, till hvilka han måste skaffa bröd, men han förtjänar endast åtta francs i veckan och har dessutom en gammal orkeslös mor att försörja. Om han finge en hjälp, om han finge en handräckning, tills han kunde finna ett mera vinstgifvande arbete. Man tröstar honom, man svarar, att man skall taga emot de små, men då brister den lilla flickan ut i förtviflade snyftningar och kastar armarna om fadrens hals. » Jag vill gå med dig, hör du, jag vill gå med dig! J a g vill hem till farmor, » ropar hon, » till farmor! » Gossen upprepar hennes ord: » Jag vill gå med dig, lille far, jag vill gå med dig: Oh, pclit pé, pctit pc! » Fadren böjer sig öfver dem, han kysser deras kinder, deras panna: » Tyst, tyst. N o g, nog.
Enligt 'afgifven skriftlig förbindelse hade dock egaren af Kikebo, Humlekärrshult och Nynäs, Ryttmästaren J. F. Hultenheim, utfäst sig att, emot en kontant lösesumma af 75,000 R:dr R:mt, för sig och sina rättsinnehafvare för everldeliga tider afstå från rättigheten att uppbära ifrågavarande tomtöreafgift. Med anledning häraf har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja staden Oscarshamn för utlösning af tomtöre-afgälden till egaren af de hemman, från hvilkas område stadens utmål är afsöndradt, ett statsbidrag stort 75,000 R:dr R:mt, deraf ena hälften 37,500 R:dr såsom anslag och andra hälften 37,500 R:dr såsom lån, detta Stats-Utskottets Utlåtande N:o 114. 13 sednare under enahanda vilkor, sora fastställdes för ett vid 1859—1860 arens riksdag staden Jönköping beviljadt lån för skolhusbyggnad; dock att inbetalningen af ränta och amortering för nu begärda lånet måtte vidtaga med året näst efter det, då lånet kunde komma att utfalla. Redan vid sistlidna riksdag väcktes hos Rikets Ständer enahanda förslag, men efter mhemtande, att en af Borgerskapets äldste i Oscarshamn, å stadens vägnar, gjord underdånig ansökning om beredande af anslag för ifrågavarande ändamål var på Kongl. Majrls pröfning beroende, ansågo Rikets Ständer vid .sådant förhållande olämpligt att ingå i bedömande af de framställda anspråkens befogenhet, hvadan det då väckta förslaget ej till någon Rikets Ständers åtgärd föranledde.
Den anvisning Utskottet lemnar, att summan kan liqvideras af bespnringarne förde 2tne sista åren, skulle visserligen kunna ega rum, derest icke de blifvande besparingarne redan af Kgl. Maj:t voro afsedda för andra högst vigtiga ändamål, hvaribland må nämnas, att för complettering af indeldta Armeens brukbara Capotter erfordras, utöfver den årliga afgången, 5,3oo stycken , eller det antal, hvars anskaffning under de sista 4 åren måst uppskjutas, och hvarom Utskottet kan vinna fullkomlig visshet, i händelse Utskottet skulle finna för godt jemföra KrigsCollegii Reqvisifiöns-förslag för nämnde år med Kongl. Majrts Nådiga Stater; hvarjemte jag upplysningsvis får nämna, att, derest icke de blifvande besparingarne, jemte redan deraf förskottsvis disponerade 57,985 R:dr, afsetts till Capotters anskaffning, så hade kostnaden för desse 5,3oo Ca poller, jemte flere andra behof, måst uppföras ibland erforderlige medel, att anvisas för en gång; och antingen måste således indeldta Armeen förblifva utan ifrågavarande antal Capolter, el - 4° Den 2i Maji f. m. ler ock den ersättning lemnäs, som Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit. För KrigsCollegii Departementer till FörsvarsVerkets materiella årliga behof har Kongl. Maj:t föreslagit att uppföras: för ÅrtillerieDepartementet io3,ooo. för UtredningsDepartementet 5oq,ooo. och för FortificationsDepartementet 5o,ooo. Summa R:dr 662,000. Utskottet tillstyrker för dessa behof endast 592,000 R:dr eller 70,000 R:dr mindre än Kongl. Maj:t äskat, och är den af Utskottet tillstyrkta Summa alldeles densamma, som år 1828 för samma ändamål anvisades, endast med tillägg af 34,000 R:dr för Krut-tillverkningen i Riket.
Emi.-B orätt else den 15 IS ov. 1847. 43 vit böi jad, nya fängelser redan äro färdigbyggda och till begagnande upplåtna: i hufvudstaden för Stockholms län, i Linköping för Östergötlands län, i Christianstad för Christianstads län, i Carlstad för Wermlands län och i Gefle för Gefleborgs län; äfvensom nytt fängelse i Falun för Stora Kopparbergs län finnes nära sin fullbordan; varande för öfrigt och ytterligare sådana fängelser under byggnad: i Carlskrona för Blekinge län, i Wexiö för Kronobergs län och i Wenersborg för Elfsborgs län, samt förändring och utvidgning af Skaraborgs länsfängele i Mariestad likaledes företagen. Då Regeringsformen ålade Justitie-ombudsmannen alt, jemte redogörelse för hans Embetsförvaltning, ”anmärka Lagars och Författningars brister och uppgifva förslag till deras förbättring,” tvifvelsutan en ibland de vigtigaste af alla Embetet tillhörande pligter, hade Lagsliftarne säkerligen tagit i betraktande svårigheten för honom att uppfylla denna pligt, ehvad man afsåg dess föremål eller den pligtskyldiges förmåga och möjligheten för honom att deråt egna den tid och det arbete, ämnets vigt fordrade. Redan uti min vördsamma berättelse till 1840 och 1841 årens riksdag, ur denna tanka uttalad. I hvad mån en sådan pligt blifvit, efter min förmåga, uppfylld, ej mindre vid samma riksdag än vid den derpå följda af åren 1844 och 1845, hafva Rikets Högloft. Ständer Sjelfve ägt tillfälle att bedöma. De framställningar och förslag, hvilka vid dessa begge riksdagar blifvit Rikets Högloft. Ständers ompröfning understödda, hafva hufvudsakligen och till största delen gått i den syftning att, under särskilda af Lagstiftande Makten förordnade, snart fyratioåriga förberedningar till öfverseende och omarbetning af vårt hela lagverk, hvarigenom dess vidlådande brister skulle kunna på en gång afhjelpas, undanrödja de väsentliga bristerna särdeles i broltmålslagarna, och tillika främja öfvergången lill ett bättre och med tidens fordringar öfverensstämmande lagsystem.
Enligt denna § betala Ämbetsmännen icke flera xroLent af sina Löner, än ägaren af fast egendom sär betala af sin förmögenhet, dä dock, om förmögenheten anses ranta 5 xroLent, 2 xroLent betald af förmögenheten är detsamma, som 40 xro Lent betalda af kevenuerna; Hemliga Utstottkt hak således wid detta tjlfället stonat Ämbetsmännen, och det med sä mycket mera stal, som Ämbetsmännen i Swerige, en del as Presterna undantagen, i allmänhet äro sämre lönte, än i nägot annat Land. I England, der Ämbetsmännen i allmänhet njuta ebnnndstone fem gangcr sä stor lön som i Swerige, hestattas lönerne alldeles icke, emedan Staten dä täger Maka med »vänstra handen hwad den ger H49 med den högra. Man kan wäl säga, ak Staten i desi närvarande behof icke har lägenhet ak betala sä mycken lön, kom annars, utan ar nödsakad gistna nägra procent mindre; men cm denna satts är riMg, sä ka:; ven rimmeligen ej anwändas, utom pä de Ämbetsmän, som förut oro tilräckiigcn löntc, och mindsta delen af dem är det i Swerige. At taga frän en som förut har för .liten lön, är blott en apparente förde! för Dtaten; nägra Tunnor Guld sa befparda medföra i längden millioner» förlust. Illa belönte Ämbetsmän nr dgas ofta taga ersättning hos folket, och kanske ibland hos Staten sjelf. Och jag will ej nämna, ty sä långt äre tvi komne, at det ej stall göra intryck, at usta löner stola fluteligen alldeles i grund förderfwa nationella cLruÄeren. Statens i detta fall sparsamma hand ger i och med detsamma et Aflatsbref för alla de synder, som man i förra tider kallade mutor, bestickningar; men som nu ofta fä namn af hederlig äiscretion eller billiga sportler.
af 1860 års reglemente, endast med iakttagande deraf, att stadgandena om det äldre lånet blifvit framflyttade före dem, som angå det yngre. § 84, angående det vid sistförflutna riksdag fabriksidkaren Johan Richard Schram beviljade lån, grundar sig på 141 § i nu gällande reglemente. § 85, angående det vid samma riksdag anvisade lån åt Apothekare-societeten, stödjer sig på föreskrifterna i 159 § af sistberörda reglemente. Slutligen får Utskottet anmäla, att det uti 75 § af nu gällande reglemente omförmälda lån för sänkning af sjön Ökvattnet inom Skellefteå socken af Westerbottens län numera blifvit till fullo inbetaldt, i följd hvaraf någon föreskrift rörande detta lån icke behöfver i det nya reglementet inflyta. Stockholm den 19 Oktober 1863. i }.g» ■■■is' I . _öi: ;j< i ‘!{ir.i:01Ö'l hI 5lii ris1.. iijl ’iol j: : , ■ r>, •; fnillMTilVgÖ; f*!i :J!i * ! ■ :,.!!■ ;■•: iiimi • ;.! 1*1 a; ju: w<tOfc-i tole? , 11 ;: i i.tii: a-, |.'ii Wi: : ;s aln»!-,; i'i -.v't ' ,vr r , - ' .. »lil i T ti il friiiti 'i((i ‘-'i tJ f L ii. f i? i -,'V'id i i; ,-i -i, il !, Jli; ,{>;Vsv Lill» 1: >.4 .y-iijiiy in^ 0ib .itJfr. !! Kii 1 : ijo .- |j . bfll avi 'itllb. i < vt) i-»''? Ii - i'»10/iöi; ■ ,/ ti., *• BKiVftC Yl 1
Ruth hade Eriks yttre, men hennes känsliga, brådmogna kynne tycktes gå sin egen väg utan att fråga om lof. Erik promenerade fram och tillbaka. Han hade tagit af sin svarta rock, och den hvita halsduken, det glansstärkta skjortbröstet i en lågt urringad väst stucko högtidligt af mot hans upphettade, skägglösa ansikte. — Min lilla Matilda, nog var det väl onödigt att ställa till det här. Kunde inte en svensk lutersk präst lika väl läst vår Atle ned i jorden? Jag vet inte hvarför vi skulle än ytterligare sänka våra aktier därinne i Morton. Intet svar. Han fortsatte: — Jag ville ju inte sätta mig emot dig de här ledsamma och upprörda dagarna — men hur kom du att tänka på en amerikansk metodist? — Jag vet inte, svarade Matilda, det föll sig så, när fru Linde var här, jag ville tacka för hennes vänlighet. Midt i bedröfvelsen drog han godmodigt på munnen. — Känner du inte förhållandet mellan det där herrskapet? — Nej — Matildas trötta ögon slöto sig. Jag antar, att de inte passa Gustavi herrar och damer. — Åh — ja — det får jag säga vore mindre underligt. Kan inte precis förefalla uppbyggligt att se ett prästfolk, som ... hon tycks vara en något ombytlig dame. Först luteran — båda föräldrarna svenskar — sedan metodist, om det var för den här amerikanska prästens skull, vet jag inte; men allt nog, om en tid avancerade hon vidare till något oklart något — jag mins sannerligen inte hur Törnkvist lade ut allt. Me-en, nog får jag säga, att skall man ha religion, så är väl det här gamla luterska mäst aristokratiskt. Nog är t. ex. en sådan som Gustafsson på sin naiva religiösa ståndpunkt hyggligare och anständigare än ... — Käre Erik — hon höll afvärjande upp handen — bara inte i kväll! Och hon klippte af alltsammans genom att gråta i den sofvande Ruths blonda hår. SJETTE KAPITLET. –Nå låt oss höra, hvad är det egentligen fru Hjelm har så svårt att tro på i bibeln? Pastor Linde i förmiddagsjacka och ljusblå kravatt, gungade sakta i den låga korgstolen.