Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven jag får till alla delar, både i tankeledning och syfte, förena mig i hvad Friherre Boije så val anfört. Det förhåller sig med de vackra konsterne som med allt sträfvande till fullkomlighet. Detta sträfvande existerar ej utan full frihet till täflan. Denna täflan är lifsprincipen deruti. För att få vår Litteratur, våra fria konster, våra Theatrar blomstrande, för att derutinnan kunna framgå i bredd med andra upplysta Nationer, måste vi önska och bereda en sådan täflan. Jag anhåller äfven att delta yttrande måtte få åtfölja Motionen till vederbörligt Utskott. Lades på bordet. Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold j uppläste följande: Bland de anstalter och uppoffringar, som till den enskildes förmon af Staten göras, böra otvifvelagtigt sådane intaga det första rummet, som, under det de sätta menniskosnillets outtömliga kraft i verksamhet emot naturens förstörande våldsam - Den ro December f. m. 269 het, trygga den enskildes lif och egendom» och derigenom i rikt mått betala sig sjelfve. Gäller det då tillika hufvudkällan för en Nations välstånd och trefnad; så lärer ej allenast billigheten, utan äfven klokheten, föreskrifva en uppoffring, som i sina följder innebär den mest afgjorda vinst. Sveriges förnämsta näring är åkerbruk, men första vilkoret för denna närings möjlighet och förkofran är boskapsskötsel; hvarförutan denna sednare, i synnerhet hästoch får-afveln, har ett afgörande inflytande på alla andra näringsgrenar. Besinnar man derjemte huru dyrbara dessa verktyg för Nationens bestånd äro, huru stor del af landtmannens förmögenhet ligger uti hans stall, uti hans ladugård; så lärer det vai'a utan allt tvifvel det ju Statens första åliggande är, att, med fästadt afseende på en. mångdubbel vinst i och för upprätthållandet och fullkomnandet af boskapsskötseln, gå den enskilde till mötes uti sådane nödvändiga anstalter och uppoffringar, som öfverstiga denne sednares krafter.
Då inträffade förändringar i de nyttiga djurens lefnadssätt och fortplantning, eller ock olikheten i lokala förhållanden, hvarigenom särskilda undantagslagar för vissa delar af riket kunde erfordras, — ett behof som i anseende till landets stora utsträckning i norr och söder icke lärer kunna undvikas, — måste utöfva inflytande på lämpligheten af de säadganden angående fridlysningen, som i en stadga, uppställd under form af en för hela riket gällande lag, med afseende på de vid lagens stiftande i allmänhet förhanden varande förhållanden inrymmas, har Utskottet ansett nödigt, alt på förband uttryckligen förklarades, att Kongl. Majit må, i fråga om fridlysningen, meddela tillfälliga och lokala undantagsstadganden, och har Utskottet sökt att fullständigt Sammans. Stals-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Vtsk:ts Betänkande JM 34. 13 uttrycka denna mening genom den förändrade redaktion, som föreslagits, af sista momentet i I 1 §. I fall detta förbehåll får i den nya stadgan inflyta, beredes tillfälle att, om, såsom Riksdagsfullmägtigen Henrik Hansson förmenat, elgarne skulle i någon del af riket vara utsatta för en öfverdrifven förföljjslse, sådant varder hindradt genom särskilda förbud, och det af Henrik Hansson äskade allmänna stadgande, att elgjagl må idkas allenast hvart tredje år, blir derigenom öfverflödigt Ur nuvarande stadga har förslaget bibehållit förbudet så väl att under de särskilda fridlysningstiderna från fridlysta foglar taga ägg, som ock att under den allmänna fridlysningstiden från annat nyttigt vildt taga ungar eller ägg, eller dem förstöra, men det undantag härifrån, enligt hvilket i skärgården, »der skatt för skytte erlägges», sjöfogel alla tider af året får dödas och äggning ur så kallade »holkar» ske, har uteslutits, enär något hemman eller lägenhet icke lärer finnas, som fått sig åsatt skatt för sådan jagträtt eller äggtägt; och öfverensstämmer denna förändring äfven med det af Riksdagsfullmägtigen Johan Olof Sundgren i hans ofvanberörda motion framställda yrkande om upphäfvande af 4 art. 2 § i Jagt-stadgan.
Dock som några mindre väsendtliga skil jagtig iieter förekomma i de af dessa Riks-Stånd härvid godkända ordalag, så och med afseende å det med framställningen om denna behållnings öfverlemnande till Riksgälds-Gontoret åsyftade ändamål, tror Utskottet sig, till vinnande af likstämmighet i de fattade besluten, böra hemställa, att samma beslut måtte erhålla följande lydelse: På det nyssnämnde contanta behållning under tiden, intilldess densamma behöfver användas för sådana utbetalningar, hvarför den är afsatt, måtte kunna för andra statsutgifter begagnas oell i allmänna rörelsen åter ingå, anhålla Rikets Ständer i underdånighet hos Kongl. Maj:t, att denna behållning, i likhet med hvad som angående inbetalningarne å 1830 års undsättnings-creditiv förut är stadgadt, må till Riksgälds-Contoret öfverlemnas, emot skyldighet för detta Verk att de sålunda emottagna medlen vid skeende requisition Kongl. Maj:t, för det med dem afsedda ändamål, tillhandahålla. Stockholm den 2 Maj 1845. Rese/'vationer. Friherrarne Palmstjerna och von Kreutner åberopade, i fråga om anvisandet af det utaf Kongl. Maj:t i JNåder äskade undsättnings-creditiv, hvad bemälde Friherrars, emot Stats-Utskottets utlåtande, N:o 160, afgilna reservationer härom innehålla. STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri, 1845. Stats-Utskottets Memorial, N.-o 3o6. och Utlåtande, N:o 3oy, fr {/ N:o 3o6. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Maj, kl. 10 f. m. Memorial angående den upprättade Riks-Staten. Sedan frågorna om de till ordinarie
N:o 3, med anmälan om vid föregående riksdagar vidtagna åtgärder i och för praenumerations öppnande å bihanget till RiksStms prolocoller, jemte hemställan i sammanhang dermed. Hr Stuart, Carl Gustaf: Då det af Exped.Utsk. nu framställda förslag är alternativt, och således icke lärer kunna af R. o. Ad. antagas vid dess första föredragning, utan troligen måste återremitteras; så anhåller jag, att återremissen måtte åtföljas af en anmärkning, hvartill jag finnér mig föranlåten. Exped.Utsk. har föreslagit, att, vid denna, likasom vid den föregående, riksdagen, Utsk. måtte få uppdraga åt en dess tjensteman bestyret med tryckningen af de handlingar, som böra ingå i bihanget tili nästa riksdags protocoll. 4 H. 6g 546 U e n 28 Mars f. m. Då elen tjensteman, som sista riksdag ei-lio11 detta uppdrag, icke egentligen tillhörde Riksg.cont., och .befann sig i underordnadt förhållande till styrelsen öfver detta verk, hvilken ägde öfverinseende! öfver åtgärderna för bihangs-exemplarens completleiande och tillhandahållande vid riksdagens början, samt borde föranstalta om härtill erforderligt tryckpappers anskaffande och tryckningskostnadernas liqviderande; så har sådant förorsakat både oreda och omvägar under tiden sedan sista riksdag. På det att förhållandet under mellantiden intill nästa riksdag icke må blifva enahanda, föreslår jag, att det måtte till Riksg.cont. öfverlåtas att litse den person, som bör öfvertaga bestyret med tryckningen af de handlingar, som tillhöra hillänget till RiksSttns protocoll för nästa riksdag. Gr. Cronstedt, Fredr. Joli.: Då jag har äran vara ledamot af Exped.Utsk., bar jag trott mig härvid böra lemna några upplysningar, men får till en början anhålla, att af Hr Ridd.Secrel:n blifva underrättad 0111 den åtgärd, som i de öfriga Stånden blifvit vidtagen, i anledning af detta memorial, Underl.
Följderna häraf hafva blifvit: ett sig ej lönande jordbruk; ett till ingen utveckling förmöget bergsbruk; en försummad skogsvård; några på lurendrejeri mer än på eget arbete grundade Manufacturoch Fabriks-näringar; tröga afsättningsbruk, och deraf följande lamhet i industriföretagen. Om för ett lands ekonomiska trefnad oundvikligen fordras skatteväsendets ändamålsenliga skick, och icke blott utarbetade propositioner om nya anslag; hvilka åtgärder finne vi, alt Styrelsen i sådant ändamål vidtagit? Förgäfves hafva Piikets Ständer i snart ao år begärt, att uppbördens och redovisningens förenklande måtte påtänkas. 1823 emottogo de ändtligen ett hästlass med documenter, innehållande alla infordrade yttranden ifrån vederbörande Verk, Uppbördsman och redovisande; men den Kongl. Den i& Ju 1 ii e. in. 385 Kongl. Skrifvelsen lill ledning i ämnét innehöll 4 räder, atl Kongl. Maj:t ville hafva öfverlemnat handlingarne till Rikets Sländers Statsutskott &c. Intet förslag bifogades. Dft utöfningen af beskattningsrätten tillhör Rikets Ständer, torde invändas, att Styrelsen icke har med sådana mål, att sig befatta. Men en hvar inser lätt, att dylika angelägenheter måste tillhöra Styrelsen, och ej kunna af Rikets Ständer beredas. Uti intet annat land med representalif befattning i frågaställes, att Representationen skall sjelf utarbeta dylika föreskrifter. De beskatta sig sjelfve, men uppbördens förbättrade organisation tillhör Styrelsen att utarbeta och föreslå. Hos oss åter är det besynnerliga förhållande år i8?.3 visadt, att man fordrar, att Rikets Ständer skola utarbeta verkställighetsdetaillerne i beskattningsväg, då man deremot direct och indirect söker hindra dem ifrån, att allena besluta angående beskattningens grunder, belopp och dispositiorissätt. Exempel härföre ära: tvisterna denna Riksdag om ordinarie inkomSttitlarnes beroende af Konungen; öfvörsköttens tillgripande tvertemot Rikets Ständers föreskrifter; nekad granskning af vissa de-' lar af Statsverket; bemödandet, att geftotn förändrad
Ifrån Ångermanland, Jemtland, Medelpad och Helsingland hitföres dervid betydligt af alla slags finare och gröfre linne-välnader, lin, renshudar och skinn, fogel, smör och renkött samt Norriges sill, äfvensom en myckenhet hästar, hvilket hitlockar köpare från hela länet och ännu aflägsnare orter, synnerligast som här i öfrigt då trafikeras med kläden, 37 galanterioch kolonial-varor ifrån flere städer, isynnerhet Stockholm, Westgötheväfnader och alla sorter smiden. Vid medlet af September hålles ock en marknad, men af obetydlighet, egentligast endast afseende kreaturs försäljning. All stadens inrösningsjord är i god häfd och väl odlad. Några vidare odlingar återstå ej att åstadkomma, än af de härtill tjenliga lägenheter å skogsmarken, derå delning väl förehafts, men blifvit af Magistraten ogillad. Efter anförda besvär har Kongl. Majrts Befallningshafvande, med upphäfvande af Magistratens utslag, återförvisat ärendet till Magistratens vidare behandling. Angen och hagmarken är uppodlad till foderbärande och åkern begagnas vanligen i hälflen-säde, trädesjorden likväl till en del för klöfverväxt. Den härvarande Högre Apologistskola äger ett allmänt godt och välförtjent vitsord under dess nuvarande rektor och 2:ne lärare. Lärjungarnes årliga antal i denna skola har varit något öfver 40, de fleste ifrån Sala stadsoch landsförsamlingar. 42 hafva under dessa år ifrån skolan afgått och en ibland dem aflagt student-examen. Den i orten inrättade Lankasterskolan fortgår ock i god riktning och är betydligt anlitad. Lärjungarnes antal utgjorde, höstterminen '1847, 55 gossar och 37 flickor. Utom stadens Lankasterskola äro, i anseende till den långa och ofta svåra väg, som bergslagets barn hafva att gå, flera mindre Skolor inrättade, hvilka Laukaster-läraren är skyldig att då och då besöka och undersöka huru undervisningen der handhafves. Tvänne läkare äro här anställde, den ena på stadens och den andra på bergslagets stat.
Anser StatsUtsk. sig icke kunna afvika ifrån dess redan afgifna yttrande, eller instämma uti R. St:s, eller ett särskildt Stånds tanke, utnämne då Utsk. deputerade, som i det eller de Stånd, der betänkligheter uppkommit, företräda och närmare upplysa förhållandet." Vidare heter det i samina §.: ’’Förblifver något Stånd ändock vid den mening, det förut fattat, afgöres saken efter 3 Stånds beslut.” Nå väl! Här är icke fråga att undandraga sig bevillningen, utan blott om bestämmande af tiden, då en bevillningsafgift skall erläggas; och der inträffar det förhållande, att saken afgöres efter 3 Stånds beslut. Deraf följer således, att, då 3 Stånd redan afgjort, att denna bevillning skall förskottsvis erläggas, fråga icke lärer kunna uppstå, att densamma icke skall för skottsvis utgöras; till följd hvaraf voter:s-propos:n måste förfalla. Den 17 Mars e. m. 55 Hr Lagerhjelm: För att bespara R o. Ad:s tid, får jag, under åberopande af hvad Hr Ribbing och Frih. Cederström anföit, blott anhålla onx propos. till afslag å voter.spropositionen. Hvad angick Utskms hemställan, att BondeSt. måtte förena sig i de öfriga Ståndens beslut, så fann R. o. Ad. den icke erfordra någon åtgärd af R. o. Ad. Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade godkänna den af Utsk:n under N:o 5 föreslagna vo ler:s-proposition. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå i fråga var. vo t er :s-pro position. Ropades äfven ja och nej. Sedan Hr Landtm, nu förnyat sin propos. till godkännande af den föreslagna voterts-propostn, förklarade lian, i anledn. af de derå algifna svar, det lian trott sig finna att ja öfverröstat nej. I anledn. häraf begärdes votering.
Hvad beträffar det här influtna stadgandet, att medellösa tjenstemäns och vaktmästares sterbhus borde få den ifrågavar:de hjelpen, så befanns samma stadgande i det gamla Reglementet. Införandet af ordet ”understöd” Utgör den enda förändring StalsUtsk. i §:n vid denna Riksdag företagit. Hr von Hartmansdorff: Jag vet visserligen att StatsUtsk. icke har någon motionsrätt, men jag vet också att dess ledamöter hvar för sig hafva en dylik, och att, om de vilja begagna den, så kunna de det. Uppå härefter framstäld propos. biföll R. o. Ad. §:n 240. De återstående §§:ne 250 till och med 270 lemnades utan anmärkn., hvarafter R. o. Ad., uppå Hr Gr. o. Landtm:* propos., biföll de §§:r uti förevar:de Utlåt., som icke förut varit föremål för beslut. Föredrogos och biföllos StatsUtskis den 1 dennes på bordet lagda Mern.: JM 382, i anledn. af återremisser å den i Mern. JM 347 föreslagna 91:sta §:n i Riksg:s-Konl:s Reglemente; och Jfs 383, med nytt förslag till § i Riksg:sKant:s Reglemente, angide de staden Jönköping vid denna Riksdag beviljade understöd. Vid föredragning af StatsUtskis den 1 dennes på bordet lagda Mern. JM 384, i anledn. af återremiss å den, enl. Meni. JM 357, föreslagna 168:de §:n af Riksg:sKont:s nya Reglemente, och då, i sammanhang härmed, enligt R. o. Ad:s nyss fattade beslut, nu ånyo föredrogs Välloflige BorgareStis den 26 och 27 sisth November på bordet lagda prot.-utdr.
Jag har aldrig hört annat än att man skall vara conseqvent i allt, nb. när det är fråga att hålla med Hr von Hartmansdorff. Den värde ledamoten har också sagt, att frågan ännu icke är utredd för allmänheten. Hvad menas då med allmänheten? Menas dermed den stora, mindre bildade delen af Svenska folket, sä har Hr von Hartmansdorff rätt; men är det så, att den tid icke allenast icke är kommen, utan aldrig skall komma, när de lägsta folkclasserne, åtminstone icke utan all 10 H. 19 146 Den 26 April f. m. taga till flere sekler, skola kunna bedomina dessa principfrågor, ty dertill fordras alt hvar och en skall hafva ställt sig på den philosophiska ståndpunkt, på hvilken jag fordrar att Hr von Hartmansdorff ställt sig vid bedömmande häraf, då har han orätt. Det är derföre som man bör sätta värde på att bildning finnes inom ett samhälle, för att, i frågor som denna, de bildade skola träda fram och säga de obildade hvad de böra göra. Det är då i sådane frågor, som denna, sorn man icke behöfver inskränka sig till deu bildning, som finnes inom ens eget land, utan lagstiftaren är skyldig att tillse hvad andra länders erfarenhet gifver vid banden; det är i sådane frågor som denna, om någonsin, sorn analogien från grundsatser, dem andra civiliserade folkslag antagit, bör gälla. Att nu icke vilja införa, icke ens antaga sjelfva principerne förrän dessa principer kunnat blifva genomskådade af den stora massan af folket i allmänhet, det är detsamma som att förklara, det vi aldrig kunna eller vilja antaga en annan strafflag än den vi hafva.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:ts den 17 dennes bordlagde Utlåt. N:o 215, i ani. af K. M:ts Nåd. Skrifvelse till R: St:rs StatsUtsk., ang:de kostnaderne för Deras Majestäter Konungens och Drottningens kröning. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 9 e. m. In fidem, 0. brakel. 302 Den 20 O fe t ober f. ni. Lördagen den 20 Oktober 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdr. för d. 19:de dennes. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att hos honom blifvit utaf Exped.Utsk:ts Ordf:de anmäldt, att vid upsättning af Utsk:ts under N:o 147 afgifna samt af R. St:r redan godkände förslag till underd. skrifvelse rörde Femte Hufvudtiteln blifvit förbisett att uptaga ett af R. St:r genom votering i förstärkt StatsUtsk. beslutadt tillägg till R. St:rs, i enlighet med K. M:s Nåd. framställning, fattade beslut att anvisa ett anslag af 30,000 rdr såsom kreditif å Riksg.Kont. för pensionering af de vid flottan anställde embetsoch tjenstemän, hvilket tillägg hade följande lydelse: »att pension för Officerare vid Flottans Kon9truktionskorps må beräknas efter nuv:de löner på Interimsstat»; och finge H. Exc., efter samråd med de öfrige EiksStms Hrr talmän, nu hemställa, att medgifvas matté, det ofvanberörde tillägg finge inskrifvas på behörigt ställe uti så väl konceptet som det utskrifna exemplaret af den ifrågav:de underd. skrifvelsen. Ropades ja. Prot.-utdr. rörde det sålunda fattade beslutet blef härefter upläst och af R. o. Ad. godkändt. Föredrogs så väl Sammans.
Hennes instinkt sade henne, att det var läkaren, som - sökte utforska henne och med en af återhållen vrede skälfvande röst kom svaret: » Har du kanske någon ruinerad kamrat eller vän att bjuda ut? Jag har redan hedrats med tio ä tolf olika anbud att få betala förrucklade herrars skulder med min förmögenhet, och de ha alla haft den stora godheten att vilja taga mig med i köpet. Fem af desse affärsmän ha aldrig sett mig, så du behöfver ej genera dig, i fall du fått uppdrag att köpslå » Utbrottet kom så häftigt och oväntadt, att han första ögonblicket förlorade fattningen, och en uppstigande vrede hotade att få makt med honom. Men när hon så plötsligt teg och han såg in i hennes nu våldsamt upprörda ansigte, segrade läkaren öfver den förolämpade mannen, och med ett allvarligt: » Vi talas vid om detta sedan månaden meddelar en fullständig modeoch mÖnsterttdnlng. — Uppgtf å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, sal erkära Karin », lemnade han henne för att underrätta modern att supén var färdig. Ina hade ej hört ordvexlingen, utan kom nu röd och ifrig från köket, företrädd af Stina, som bar in steken. Karin hade lagt handen på låset till en liten sidodörr, som förde till en större garderob, genom hvilken hon kunde komma ut i förstugan och så uppför trappan till sitt rum. Den skymt af glädje, hon känt, var nu begrafven under en storm af orediga tankar och känslor, bland hvilka hon kanske för första gången kände en bitter förebråelse öfver att ha varit orättvis mot någon. Hon ville draga sig undan för att ostördt få hängifva sig åt sjelfplågeriets dämoniskt lockande qval, hvilka på ett egendomligt sätt uppblandades med vemodiga kärleksdrömmar. » Vid desserten kommer Robert att hålla ett tal; du skall få se, att det blir präktigt, » pratade Ina utan att märka Karins afsigt att gå ut. » Han kommer visst att äfven vidröra en särdeles mystisk —. Ja, mamma, nu komma vi! Hjelp mig att få upp båda dörrarna, Karin! Och så ut, för att bli högtidligt förda till bordet!
Hur det nu var, så började jag i tysthet bygga små luftslott; jag riktigt njöt af att gå och tänka mig in i framtiden, hur vi skulle ha det, jag och hon, och hvilken intelligent och söt ung fru hon skulle bli. Jag var fattig, men hoppet på den framtid, som hägrade för mig vid hennes sida, höll mig vid godt mod. Jag trodde obetingadt på henne, mig själf och hela världen. V i råkade hvarandra hvarje dag, och som vi båda hade hvad man kallar karaktär, var den närmare bekantskapen snart gjord. Jag skulle vilja påstå, att det finnes ett slags magnetisk kraft, som oemotståndligt drar tillsammans personer, som äro bestämda att på ett eller annat sätt ingripa i hvarandras öden. — Någon » officiel » förklaring blef det ej af, men ändå visste jag, att hon höll af mig lika mycket som jag henne. Ni har kanske ej någon erfarenhet af det egendomliga behaget af att känna sig älska och vara älskad, utan att man ännu med ett ord yppat sina känslor eller visat dem för främmande. Det behöfves ju heller inga ord; man förstår hvarandra så väl, utan att tala. Det existerar ett slags kärlekens » frimureri », där orden ersättas af förstulna ögonkast och miner, där ens närmaste känslor meddelas endast genom en liten lätt beröring; det är, som om de respektive parterna medels en osynlig telegraf förde en oupphörlig korrespondens med hvarandra. Jag hade således funnit mitt ideal, ser ni, min fröken, tidigt nog; jag kände det allvarligt, men var på samma gång tillräckligt förnuftig för att förstå, att det ej gick an att kasta sig i elden med detsamma. Vet ni, fröken, jag har en mycket hög tanke om kvinnan, sådan hon bör vara: sanningsälskande, uppoffrande, ren och ärbar. Jag trodde mig finna alla dessa dygder hos min tillbedda. Det är också möjligt, att hon hade dem, fast det sedan gjorde mig detsamma. Det finns ett visst slag af fruntimmer, som finna nöje i att genom ynnest mot en annan manlig person väcka sin tillbedjares svartsjuka. Jag vill just inte påstå, att hon, som jag älskade, var af det slaget, men att hon å andra sidan ej föraktade ett visst koketteri.
Tili upplysning antecknas, att ehuru i förra Författningen gradationcn är ifrån zr st. till roR.d., har dock för jemförelsen med Past af Embetsmän, proportionen mäst börjas wid en högre Summa än wid 50 procent ä den förra; det är i sammanhang härmed anmärkt, att till Embetsmäns Pasi till Utrikes Orter blifwer Chartan för kostsam om den ökad till 50 procent skall uppgå till i N:d. 24 st-, och wid betraktande af det undersief, som möjeligen skulle äga rum genom kostnadens uppstegrande för sistnämndes Past, anser Utskottet bättre wara, att bibehålla förra Chartan, såsom redan ansenligen högt uppdrifwen, än öka Stampclen till ändamälets för, felande; hwarföre i stället projecteras för Rese,past som utfärdas afwederbörande Embetsman till Utrikes Orr r Ridlr, för Husbonde eller Hustru med Barn, och cili 16 si. för hwar Betjent eller piga om än de äro införde i janima pasi. För Gesäller rc. 12 si. För Allmoge rc. 8 si. Inrikes pasi som utfärdas till resa ucom Länet, för Husbonde, Hustru eller Barn med sitt folk, i2 si. Gesäller 6 si. hwardera, för Allmoden samt Lorporaler rc. 2 si. Och tillägges: Arc preste-Bewis, as hwilka Dal * * 2lll - rzo8 Den 2 Augusts. Allmogen enligt Författningarne ager att i stället för Rese-past sig begagna, dä de söka arbete r Landsorrerne erfordras ej Stämpla ac Papper. För Lerte partier tillägges i siutet: Fartyg till Inrikes (l)rr, hälften emot hwad ofwan ftadnadr är, dock ej uiider 2 si.
Den 7 Juli. 773 Hvad åter vidkommer ofvanberörde hos Hedervärda Bonde - Ståndet gjorde yrkande; så emedan, genom Kongl. Brefvet den 12 Jan. 1776, 8 §■ uti Kongl. Brefvet den 31 Maj 1763 blifvit upplifvad, ©ch i nämnde §. stadgas, att Gästgifvares, Hållkarlars och de skjutsandes tredska , motvilja och försummelse samt stegringa» i skjutslegan, böra då de hos Landshöfdingen anmälas, af honom omedelbarligen upptagas; ty och då Utskottet icke finner anledning , att häruti föreslå någon ändring , åberopar ock Utskottet hvad dess förra Betänkande på lika sätt i detta ämne innehåller. Till Riksens Höglofl. Ständers pröfning varder detta vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 4 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högvörd. Prest och Ad; Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar H. F. Strömfelt. Joln Olof Wallin. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar E. G. Holm. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Petter Jernström* A. J. Wahlstjerna. Uppläst 774 Den 7 Juli. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 7 Juli. Hdgvdrd. Prest-Ståndet den 7 Vallofl. Botgare-Ståndet den 10 _ Hed?rv, Bonde-Ståndet den 7 _ Vördsamt Memorial! De till Dagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskotten remitterade tvänne särskildta, af Riksdags-Fullmägtige OlofOlofsson frän Elfvedahls Härad af Carlstads Dan och Johan M, Wessing frän Vestmanland till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifna Memorial, hvaruti föreslås ändring och förklaring nti vissa delar af Kongl.