Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det fordras i sanning en klar blick och ett säkert omdöme, att intaga en fast ställning på den smala gränsen mellan ytterligheterna, serdeles då såsom i förevande fall mäktiga intressen kämpa på begge sidor om denna gräns; men fastän denna ställning är svår, är den icke destomindre efter min åsigt, den enda rälta, så vida man på ett praktiskt sätt vill behandla ärendet. Efter en sådan medlande och praktisk grundsats önskar jag också att Bevilln.Utsk., som utgöres af kunnige och erfarne män, måtte bedöma den vigtiga frågan och söka att på denna väg åstadkomma ett förslag, som ej allenast kan vinna R. St:s bifall, utan äfven K. M:s godkännande samt sålunda leda till något verkligt, och för landet lyckobringande resultat. Hr af Harmens; Då jag förra gången hade ordet, förglömde jag att omtala ett factum, som möjligen kunnat vederlägga en talares här afgifna yttrande. Det är nemligen att i de orter, der trädvarupriserne äro höga, lönar sig icke någon skogshushållning på 3 mil nära kusten. Jag säger, all den icke lönar sig, ty all skog, som icke kan försågas lill bräder och plankor är utan allt värde, och detta värde förringas ytterligare genom den föreslagna tullen å sparrar. Intet är skadligare i ett land, än då lagstiftningen ställer så till, att den enskilde icke kan vårda sina skogar. Om man således icke kan motsäga det factum, att åtminstone inom Calmar län ingen skogshushållning lönar sig på 3 mils afstånd från kusten, måste man äfven medgifva, att det K. förslaget har föga eller ingen inverkan på skogshushållningen. En annan ledamot från de södra orterna har önskat, att en bättre skogshushållning måtte der blifva införd. Detta har jag icke motsatt mig, men väl att det skall ske genom tullagstiftningen. Jag tror, att det ändamålsenligaste för landet vore om hela exporttullen afskaffades eller åtminstone att Staten icke åstadkommer en lagstiftning, som lägger hinder i vägen för den enskilde skogsegarens hushållning, och derföre har jag önskat, att frågan måtte betraktas ur en annan synpunkt.
Rattegängen ifrän utöfningen af den honom förtrodda LLnco-Förwaltningen stiljas; och stulle, efter anställd laga undersökning, den anklagade befinnas brottslig, falks han, utom ide fall denna Lag särskildt upgifwer, till answar och ersättning efter omständigheterna, enligt 13. Lax». -Handels-Balken. §. 4- Beträdes en eller flere af Fullmägtige, at i hwad till Languens angelägenheter hörer, hafwa emottagit och ätlydt någon annan befallning eller föreskrift, ifrån eho det wara ma, an af Riksens Ständer, deras Laneo-Utskott, eller med de i Riksdags-Ordning och lnstiuckioner stadgade wik kor; af Riksens Ständers Revisorer, utan at deremot hafwa gjort alla de föreställningar och proteser, der af ösnco Utskottet wid denna Riksdag för Fullmägtige utfärdade keZiemente förestrifwer; straffas han eller de såsom ofwanföre i i ^lom. 2>o H. sagt ar. Blstyndas genom Fullmägtiges förhållande härwid L-m^usn eller detz Lrsäit något lidande, stola den eller de brottstiga jemte skadeersättning dömas till Fästning pä 2 till högst 5 är, efter omständigheterne, dock utan arbete/ §. 5. Som k-mco-Fullmägtige ej äga at öfverlägga, i närwaro af något Ombud frän Konungen eller Regeringen, och det ar förestrifwit, at derest bemälle Ombud, efter derom gjord föreställning, wägrar ar sig aflägsna, Fullmägtige dä böra upskjuta öfwerläggningen och affluta Session, hafwe den eller de som denna föreskrift brutit, förwerkat Riksens - Den 14 Mars. e. m. bzz sens Ständers förtroende, och bör en sadan förseelse af nästkommande kc-vi borelgenast anmalaS hos Riksens Ständers chisliti-v Ombudsman, och vermed förfaras pä sätt i z:dje §. stadgadt är. §. 6.
Vid hvilka en person skall anses allmänneliga anlitad om Fullmägtigskap, och huru stadgandet i meranämnde §, att parten må bruka till Fullmägtig den» sorn i hans tjenst är* skall förlikas med samma C.apitels 15 §- enligt hvilken det är parten förbudet att låta tjenstedräng gifva dess skrifter in, eller till munteligt förhör skicka; men dä likväl förändringen härutinnan synes mera påkallad af hvad enhet och rättsenlighet i Lagstiftningen i allmänhet kräfver* än af något utaf kännbara utlägenheter föranledt behof samt det dessutom torde vara gagnelig!, att allmänna Medborgerliga kunskaper genom förbättrade undervisningsanstaltar bibringas menigheten, innan den försättes i fullt begagnande af den icke sällan för både part och ombud vådeliga rät - Den l t Haji e. m. tigheten att föra andras talatrf si hemställer jag, i förening med hvad jag förr yttrat emot partiella Lagförändringar, der de icke af desto större angelägenhet påkallas, om icke med den ifrågavarande kunde bafvas anstånd intill dess densamma i ett sammanhang med nya Lagverket kan varda vidtagen. Skulle åter skyndsam rättelse pröfvas nödig; så tillstyrker jag för min del i sådant fall, icke någon half mesure, icke de redan varande, i föreskrifterne nog mångfaldige, stridige Och invecklade Lagbudens och Författningarnes ökande med en Lagförklaring af samma tendens, utan rent af antagande af 30 Cap. uti LagCommittéens Förslag till RättegångsBalk , med undantag af 2 §., hvilken står i sammanhang med andr* förändringar i Rättegångsordningen, samt af den del i 30 som till 2 §. hänvisar. Jag vågar icke trötta Höglofl. Ridderskapet och Adelö med uppläsande af nämnde, 30 §. §. långa Capifelj men om återremiss beviljas, torde det af Höglofl. Lagutskottet lemnäs den uppmärksamhet, det hittills synes hafva undgått. Herr Ehrenborg, Cafperi Med Höglofl.
Vi finnar med våra så kallade djupa, men, tillstå det, något trögt uppvärmda känslor, beskylla orättvist nog tyskarnes medfödda liflighet, deras snälla uppfattning af glädje och sorg, vänskap och kärlek, för tillgjordhet, svärmeri och ytterlighet. Fremling på orten, obekant med språk och seder, i saknad af sina anhöriga och ofta lemnad ensam af mannen, som var upptagen af sina göromål, började den unga frun vantrifvas, men erhöll nu en önskad förströelse vid svågerns ankomst, och mottog sin elfvaåriga finska slägtinge med öppna armar, och tusende ömhetsbevis. Att hon derigenom helt och hållet vann Leonnas barnahjerta, derpå undrar väl ingen, och att Leonna blef gerna qvar, när hennes far reste hem. Hon skulle så vara hos tanten i tvenne år. Under denna tid hörde och talade flickan endast tyska språket. Tanten lärde henne sjelf både att läsa och skrifva detta, samt smärre handarbeten. I någon skola gick hon icke, och hade ingen jemnårig bekant. Väl bodde det i samma våning en familj från Småland, men med den hade tanten intet umgänge; utomdess hade deras barn vid tillfälliga möten gjort gäck af Leonnas finska uttal, något som högeligen förtörnat flickan, som tyckte sig tala vackrare svenska än de. «O hvarföre får jag ej alltid vara hos dig, eller hvarföre har jag ej en sådan mamma!» sade Leonna gråtande, när hon i skiljsmessans ögonblick låg innesluten i tantens armar. Småningom mildrades dock sorgen och saknaden hos Leonna genom tanken på mormors glädje, och återseendet af barndomshemmet, dess trädgård och äppelträd. På fartyget gjorde hon genast en angenäm bekantskap med Ottilia Lurhjelm, som nu äfven reste hem från en pensions-anstalt i Stockholm, der hon varit i fyra år, påkostad af sin farbror. Hennes far hade under den tiden gift sig ånyo. Flickorna hade ej återsett hvarandra sedan dess, ehuru det endast låg fyra eller fem mil emellan deras hemvist. Nu skulle de likväl träffas. Det var sent på qvällen, när kapten Nordenskans med fru och dotter dagen före nyårsaftonen anlände till Hertola gård.
In 6r Nej 48 I anledning hmaraf Herr Landt-Marskalken tillkannaaaft att Stats-Utfkottets betänkande bliswir af Nidderffavet ob Adeln bifallit. -Herr Landt Marskalken företedde prokocolls utdrag alla af den y Ju ii frände öfrige re, spective S änden, hwgraf befanns, att samtelige Riks Ständen j frägan om branwins bränningen stannat uti till wista hnfwndsakeliga delar stiljagti, ga besiuk. Herr Landt-Marskal en hemställde säle. des i anledning af 73 h. Riksdags Ordningen, ar desta samkeligc Riksståndens olika besiuk mätte til Oecnynomia-Utskortet remitteras, som skulle annio das, att styndefammetiaen med försiag till en sam manjemkning af Riksens Ständers tankar in komtm. Bifölls. Föredrogs ä nyo Stats-Utfkottets, den 9 sill ledne Julii pä bordet lagda betänkande, angäend Kongl. Majus nådiga proposition af dsn 19 sif ledne Junii, om imcftkande af ett Invalidhus, Derta Stats-Utfkottets betänkande blef upp gjord proposition bifallit. — Fö - Den 13 Julli. 215 Föredrogs ä nyo och bifölls Allmänna Befwärs-och Oeconomiä-Utstokteks, den 6 och y Julii pä bordet lagde memorial, i anledning af Riksdags Fullinägligen Kölnan Olsbon I^onZder^g motion rörande recogm iöns I o a rne och deras anwändande kill mera förmän för Staten.
Falkman, i anledning af fyra Extra-Ordinariers före honom tid efter annan vunne befordran till Ordinarie tjenst, gjord framställning i afseende på grunderna för Extra-Ordinarie Tjenstemäns befordran inom Banco-Verket. Banco-Fullmägtiges åtgärder och beslut, under den tid som varit föremål för Revisorernes granskning, hafva vittnat om Fullmägtiges nitfulla be - — 68 — mödanden och omsorg att uppfylla de dem af Rikets Ständer lemnade föreskrifter, deras omtanka för Banco-Verkets bästa och ett sorgfälligt iakttagande af enskildes rätt; Och få Revisorerne i följd häraf tillstyrka att decharge må Banco-Fullmägtige meddelas för den tid som nu varit pröfning underkasLad. — Äfven kunna Revisorerne med tillfredsställelse vitsorda att Bankens Commissariat, uti vården af Verkets Redbarheter, Administrationen inom Departementerne och de flere på Commissariatet beroende befattningar, iakttagit vederbörlig ordning och sorgfällig omtanka för Banco-Verkets säkerhet och förmån, samt jemn uppmärksamhet på efterlefnaden af gifne Stadgar och Föreskrifter; att Bankens Fiscals-Embete med drift och noggran het bevakat och handhaft Banco-Verkets vidlyftiga Rältegångs-ärenden och den inre ordningen inom Verket, samt att Bankens Tjenstemän i allmänhet, och blott med få undantag, genom flit, pålitlighet och ordning funnits förljente af Rikets Ständers ynnestfulla bifall. Revisorerne hafva anmodat Banco-Fullmägtige att besörja det denna Berättelse blifver till trycket befordrad, för att åtfölja Allmänna Tidningarne. På Ridder skåpets och Adelns vägnar: C. O. Palmstjerna. J.A. Kantzow. P. Lagerhjelni. P. G. Ceder sch/ öld. C. J. v. Schantz. W. Elsinger. På P reste-Ståndets vägnar: M. Hasselrot. H. O. Holmström. P. G. Svedelius. C. J. Heurlin. J. A. Engeström. J. C. Billingdahl. Gust. Lindeberg.
Och hvad är då detta i jemförelse med de försakelser och strapatser, som damer, hvilka icke blott äro qvinnor, utan till största delen också invalider, frivilligt underkasta sig dag ut och dag in under den tid kejsaren gästar Köpenhamn. Uppstälda i timtal, pressade in mot jerngaller, hopklämda i portar, tillryggaläggande milslånga sträckor till fots i allt slags väder, eller inpackade i omnibusar och spårvagnar, ses qvinnor och återigen qvinnor af hvarje ålder, stånd och svaghet, offrande tid och helsa, hvila och hem, mat och dryck, lif och lemmar för tsaren. Naturligtvis, hären består icke af idel veteraner, och hör man än icke med bland festens höga gudar på scenens midtpunkt, så kan det också för en vanlig dödlig ha sitt behag att gå bakom kulisserna i den smala passagen mellan soldatleden och husraden, der man listar sig fram så nätt som i barndomens tid på den plats der ens mor hängde sina kläder till torkning, under det tätt utspända flaggtaket af alla de färger, som gamla Dannebrog småningom kommit i slägt med. De dagar, tsaren icke kommer till Köpenhamn, kommer Köpenhamn till tsaren. Med morgontågen anlända till Fre-densborg större och mindre jagtsällskap, utrustade med paraplyer, kikare och hemmalagad proviant i väskor, hvarpå äro broderade ' lokomotiv eller ångbåtar, som utspy oproportionerliga rökmassor. Det gäller att begagna sin förmiddag, icke att spilla tid med frukost på värdshuset, men strax be-gifva sig till revieret i slottsparken och fatta posto på ställen, der man säkrast kan vänta det furstliga villebrådet. De bästa utkiksplatserna äro emellertid vanligen upptagna af infödda qvinliga trupper, som med sysaker, bok och matsäck genast från morgonstunden ha besatt de bänkar, hvar-ifrån man har den bästa utsigten öfver slottsterassen och trädgården. För senare anländande expeditioner är då ingenting annat att göra än att spatsera fram och tillbaka i
Februari, angående betalning till Kronofogdarne för deras påskrift å utmätningsdomar samt Länsmäns, Nämndeoch Fjerdingsmans rättighet att, efter Kronofogdens ordres och på dess ansvar, verkställa utmätningar i private mål, pröfvade Bonde-Ståndet rättvist, ofvannämde Betänkande till alla delar bifalla. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 4 i denne månad afgif.ne och sedan sista Plenum på bordet hvilande Utlåtande angående redovisning för Stats-Verkets förskott till tryckningen af Riks-Sjåndens Protokoll, jemte Bihanget dertill, vid 1815 års Urtima Riksdag, blef samma Utlåtande af Bonde - Ståndet bifallit. S. D. Vid skedd förnyad föredragning, blef Banko-tJtskottets den 4:de innevarande Marni afgifne Betänkande i frågan, huruvida de Fidei Commisser, hvilka enligt särskild nådig tillåtelse fått med inteckning graveras, må kunna af Riksens Ständers Bank såsom pant antagas, af Bonde-Ståndet bifallet. S. D. Vid förnyad föredragning af BankoUtskottets den 4 i denne månad afgifne och sedan sista Plenum på bordet - hvilande Utlåtande angående lånerättigheten i Banken för de uti Philipstad belägne fastigheter, blef detta Utlåtande af Bonde-Standet bifallit. Prot. Utdr. d. 14 Mars 1818> S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 4 i denne månad afgifne och sedan sista Plenum på bordet hvilande utlåtande, angående nödige medel till Drottningholms broars iståndsättande, blef detta utlåtande af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet. S. iD. Föredrogs å nyo Statsoch Banko. Utskottens den 4 dennes afgifna utlåtande i anledning af väckt fråga om förhöjning uti de för Bik sens Ständers Revisorer af Statsoch Bankosamt Biksgälds-Verken anslagne arfvoden,' och blef detta utlåtande af Bonde-Ståndet bifallit. S. D. Constitutions-Utskottets på bordet hvilande Memorial af den 18 sistl.
4 Behofvet af understöd till främjande af ett utvidgadt, ändamålsenligare jordbruk och boskapsskötselns deraf beroende tillväxt och förkofran, samt till anläggande af nya, och förbättrande af redan befintlige kummunikationsanstaller, är troligen af Rikets alla Län störst för Jemtlands, såsom långt aflägse från hafvet och hvars, på en arealvidd af icke mindre än 4 .'fö qvadratmil spridda, fastän relativt ringa, befolkning ofta måste i olika riktningar, från angränsande orter, så inom Riket som i Norrige hemta en stor del af sina förnödenheter och hvarest landets egna produkter endast kunna med fördel afyttras. Förra berättelsen utvisar ock, hurusom af de till vattenaftappningsarheten vid 1840 och 1844 arens riksdagar anslagne medel Länet hugnats med bidrag till utförande af 27 särskilde, dels myrutdikningar och dels mindre sjöars sänkning, hvaraf beräknats en lill odling tjenlig landvinning af något mer än 9000 tunnland. Dessa arbeten äro jemväl, med allenast någre få undantag, före detta fullbordade och hafva de fleste lemnat goda resultater, så alt, enär på, och invid åtskillige myrländta sträckor, der någon sädesproduktion tillförene aldrig varit att påräkna, efter omsorgsfullt verkställd vattenafledning erhållits icke blott en god fodertillgång, utan jemväl oskadde sädesskördar, allmogen numera lärt sig att inse och uppskatta framtida nyttan af dylika arbetsföretag och för sådanes vidale utförande blifvit lifligt intresserad. Någre nya anslag till arbeten af nyssnämnde beskaffenhet hafva under de nu ifrågavarande åren icke för Länet erhållits. Då likväl dylika arbetsföretag bär äro af den största vigt, men af en i allmänhet mindre bemedlad befolkning icke kunna i någon större skala till allmännare båtnad utföras, med O O # . mindre bidrag af allmänna medel dertill erhålles; vågar jag göra mig förvissad att Eders Kongl. Majit, i den mån blifvande statsanslag medgifva, täckes behjerta denna för Länet vigtiga angelägenhet.
Utskottet etablerat att hänskjuta dylika frågor t/l! en allmän Löne-reglering, skulle jag likväl kunia medgifva att LandsSscreteraren oell LandsKamereraren äro så väl lönteatt de emedlertid kunna åtminstone bärja sig; men sädin* är icke förhållandet med Krono Fogdarne. Dessa Den si April, hafva i årlig Lön 100 R:dr Banco, hvaraf hälften är indelt, och dessutom 13 R:dr i5 sk. contant såsom rcsepenningar, och derföre skola de göra trenne resor om äret genom Fögderiet för Uppbördens verkställande. När nu en sadan Tjensteman kan hafva i årlig Upp. börd omkring 50,000 R:dr sig anfortrodt, är det billigt att han åtminstone är försedd med en Löne-inkornst, som förvissar honom om en tarflig utkomst. Jag anhåller således att Utskottets Betänkande må återremitteras. Herr Silfverstolpe .■ Med förklarande af min Jifliga erkänsla för deri benägenhet Stats-Utskottet visat Kong!. Academien för de fria Konsterne, medelst tillstyrkande att förhöja detta Verks års-anslag nied 1925 Riksdaler, får jag bos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln andraga såsom ytterligare motiv till min redan gjorde begäran om återremiss af Utskottets Betänkande, att detsamma icke upptager nyssnämnde Academies Anslags summa uti den egenteliga och rätta Hufvud-Titeln, som är den femte, men uti den andra. Herr von Hauswolff f Carl Gustaf Reinhold i jemte det jag förenar mig med Friherre Cederström, får jag tillägga, att jag anser Utskottets principe *tt inga Löne-tillökningar böra beviljas i afbidan på en förestående Löne-Resjering, vöre så mycket mera oriktig , som Utskottet icke kunnat uppgifva när en sådan Reglering kan komma att för sig gå.
Döda före ett års ålder På landsbygden 33,093. 6,797, eller ej fullt 20|.dels proc. I öfriga städerna 6,962. 1,952, föga öfver 28 proc. Det är sannt, att vår trångbyggda och smutsiga stad företer för aila åldrar högre dödlighet än vår sunda landsbygd. Men om jag anställer jemförelse med den klass, som står den nyssnämnda närmast, nemi. med de aleta barnen, så finnes, att under samma fem år äro af Aitla barn: Födda Döda före ett års ålder På landsbygden 441,345. 62,050, eller ej fullt 14,06 proc. 1 Stockholm 8,151. 1,773, ej fullt .21,76 proc. I öfriga städerna 28,043. 4,611, något öfver 16,4 proc. De oäkta barnens dödlighet är sålunda istockholm 19,14 proc. större än de äktas. Skillnaden emellan dödligheten i Stockholm och i öfriga städer är för äkta barn blott 5,36 proc, men för de oäkta barnen 13 proc., hvarmed dödligheten här i Stockholm är större. Det är emellertid just här i Stockholm, der, som förut anmärkt är, barnen skulle njuta skydd af 1778 års Författning. Jag vågar nu ej längre uptaga tiden, men hoppas det sagda vara nog för att visa, det nyssnämnda Författning i vissa delar är Den 17 Juni t. m. 861 orättvis och olämplig, samt anhåller, att R. o. Ad. ville besluta det stadgande: , att Kongl. Brefvet d. 17 Okt. 1778 uphäfves uti allt hvad som kan anses innefatta hinder för barnmorska eller annan person, att till vederbörande prestman, för anteckning vid dop, eller till barn, eller till dess målsman lemna nödig uplysning ang:de barnets moder. Hr Adlercreutz, Axel: Hr Carleson har föranledt mig att begära ordet.
Stats-UIskottet med möjligaste skyndsamhet handlägger denna vigtiga fråga. S. D. Af inkommet och nu uppläst Protokoll, hållet vid den i 103 § Regeringsformen och 61 § Riksdags-ordningen föreskrifne Nämnds sammanträde den 11 uti innevarande manad, inhemtades, att denna Nämnd ansett Högsta domstolens samtlige Ledamöter böra vid deras embeten bibehållas, och beslöt Ståndet, som lade berörde Protokoll till handlingarne, anmoda Expeditions-Utskottet uppsätta förslag till den Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, hvilken med anmälan härom borde till Kongl. Majrt atlåtas. S. D. Efter förnyad föredragning af Konstitutions Utskottets Memorial, N:o 2, angående det från sislförtlutne riksdag hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne, blef berörde förslag af Preste-Ståndet icke antaget. Från Fulloft. Borgare-Ståndet. S. D. Efter uppläsning hos Borgare-Ståndet af det den 11 dennes hos den, enligt 103 8 Regerings-formen och 61 8 Riksdags-ordningen, föreskrifna Nämnd hålla Protokoll, hvaraf inhemtades, att Nämnden ansett Högsta domstolens samtlige Ledamöter böra vid deras embeten bibehållas, beslöts meddelande häraf till Expedittons-Utskottet, i ändamål af uppsättning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet. Prof.-Utdrag den 16 Februari 18S4. 127 S. D. Föredrogos ånyo: l:o Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 2, angående det fiån sislförtlutne riksdag hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne; och 2:o nämnde förslag, hvarom förmäles uti 59 8 af Riksdags-beslutet den 4 September 1851, hvilket förslag af Borgare-Ståndet godkändes. Från Hederv. Bonde-Ståndet.
Den s Zebruarii» den tidsspallan och ej Mari känbarare olägenheter, som denna Inrättning för de trafiquerande förorsakar; de dryga kostnader, hwilka a gä ej mindre till hus och byggnader sann andre behof i och för LandtTulls-bcwakning, an underhäll af ett stort antal Tull-Betjente, som nyttigare kunde sysselsättas wid jordbruket eller Naringarne, aro i Utstottens tanka rillräckeliga ffäl akt anse Landk-Tullen, berraktad sa. som bestattningssätk, olämpelig, isynnerhet som de Tjenstemän, hwilka upbara Kronans öfrige inkomster, äfwen wäl kunna wcrkställa Upbörden af en mot Landl-Tullsoch Accis-mcdlen swarande Bewillning, och säledes en betydelig besparing i framtiden göras af Landt-Tulls-Betjeningens Löner samt andre kostnader. Hwad äter angär Controllen och eftersyn för en närmare säkerhet med Sjö-Tullens indrifwande jemte hämmandet af Lurendrägerier, hwartill LandtTulls-Bewakningen äfwen stall wara ämnad; sä e» när denna Inrättning i förra hänseendet hittills ej syneS hafwa medfört serdeles nytta, sä wida sällan nägre till Sjö-Tullen hörande medel wid Landt-Tullarne influtit, samt begge dessa ändaMäl likasä wäl genom en saker Sjö- och Gränse-Tulls samt Kust» bewakning kunna befordras, hwilken äter snarare medelst förbättrade Löner för Tull-Betjeninaen än genom deras ökade mängd winnes, sinna Utskotten härutinnan sig icke förete någon nödwändighet för Landt» Tullarnes bibehållande. Utstolten haswa i öfrigt lemnat sin uppmärksam» het ät den omständighet, huruwida det 1802 af Kongl.