Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uandtmarskalk. På Prest-Ståndets vägnar J. A. Lindblom, n. v. Talman. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, h. t. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. Uppläst hos Samteliga Riks-Stånden den 20 Juli. Acten 177G ben s o Juli. Ac(en till bestämmande af de, genom förenirigen mellan Sverige och Norrige, uppkomne Constitutionella förhållanden ; och 2:0 Till Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående det af Norriges Rikes Stor-Thing gifne enstämmiga bifall åt förslaget örn Konungens Myndighets ålder m. in; j och blefvo dessa förslager, på Stats Rådets Ledamöters underdåniga tillstyrkande, af Kongl. Maj:t i Nåder giliådéj och skulle af undertecknad. Hof-Cantzler conträsignerade, pä vanligt sätt tili Riksens Ständer öfverlémnås. In fidem Protocolii G. af Wetterstedt. Kongl. Majus Nådiga Proposition till Rikets Stander, i anledning qf Norriges Rikes St or-Tkings svar på den föreslagna Riks-Acten, till bestämmande af de j genom föreningen mellan Sverige och Norrige, uppkomna Constitutionella föv hållanden. Gif ven Stockholms Slott den 19 Juli i8I5- Kongl. Maj:t äger nu den tillfredsställelsen, att till Rikets Ständer, sä väl i afskrift, som i Svensk öfversättning, härjemte kunna öfverlemna det Beslut, Norriges Rikes Stor-Thing fattat, Den 2 o Juth 1777 £att'at, i anledning af den föreslagna Riks-Aden, 'till bestämmande affle, genom Föreningen mellan Sverige och Norrige, uppkomna Con st i tu* t i onel l a förhållanden.
Mynlenhetens indelning i ioo-delar står äfven i samband med det på i o:lalsräkningen grundade nya systemet för mått, mål och vigt, hvilket Rikets Ständer redan år 1823 för sin del antagit; och då Kongl. Maj:t är sinnad att inom en icke aflägsen tidpunkt bringa detta i verkställighet, har Kongl. Maj:t ansett det jemväl af denna anledning vara lämpligare, att förändringen af systemet för rikets mynt verkställdes efter decimalsystemet. Kongl. Maj t, som i öfrigt, vid förnyad granskning af frågan örn den nya räkne-enhetens benämning, funnit öfvervägande skäl vara för handen att, till åtskiljande från de flera slags riksdaler, som under namn af specie, banko eller riksgälds, för det närvarande i räkning förekomma, antaga en annan, än blott riksdaler, utan något tillägg, vill, då tillfälle nu erbjuder sig att, efter ytterligare samråd med Rikets Ständer, gifva åt det nya räknesättet en större fullkomlighet, härmed i sådant afseende föreslå: 1:0 att, med bibehållande af beslutet om räkne-enhetens fastställande till ! riksdaler silfver, enligt mynt-ordningen af den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande 1 riksdaler riksgälds eller 3a skillingar banko, må, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid t vänne föregående riksdagar beslutat, benämnas riksdaler kurant, till skillnad ej blott från den nuvarande räkne-enheten, riksdaler banko, utan ock från den ursprungliga mynt-enheten riksdaler silfver; 2:0 att räkne-enheten indelas i roo lika delar, benämnda penning, deraf alltså hvar och en i värde motsvarar 1 r:st i silfver, 3 r:st banko 5^ rst. riksgälds; eller nära 4 skilling sistnämnde mynt; Kongl. Majus Nåd. Proposition, N:o 52. 3 3:o efter det nya systemets
Hvad det första argumentet beträffar, så måste jag förklara, att om också den ganska ovissa förutsättningen är riktig, atc nemi. krig ej så snart kan motses; så synes det mig likväl vara föga öfverensstämmande med billighet och rättvisa, att Staten undandrager sig allt understöd åt dem, som afven under en längre tjenstgöring i fredstid, i följd deraf, blifvit oförmögne alt sjelfve förvärfva sin bergning, — en åsigt, som äfven tydligen är uttryckt i Konungens propos. och Sländernes beslut i denna del 1812. — Man bör besinna, alt en soldat, sorn under 20 ä 3o år tjent vid ett värfvadt reglte, helt och hållet blifvit skiljd från sina anhöriga och sina ungdomsförbindelser, samt i följd af vanan att ej behöfva tänka på morgondagens behof, då dessa alltjemt blifvit honom portionsvis tilldelade, också förlorat förmågan att sjelf sörja för sin utkomst. Om en sådan gammal orklös man då utkastas i en för honom helt ny och främmande verld, så händer ofelbart, alt äfven hans oundgängliga behof komma att bero afmedmenniskors barmhertighet; och jag frågar nu, om Slaten kan förneka sin moraliska pligt att förekomma sådant, och skydda äfven dessa i fredstid tillkomna invaliders ålderdom. Hvad åter den fråga angår, att understödet hellre borde tilldelas dem i contant, för alt dermed kunna inhysas bos anhöriga eller bekanta på landsbygden ; så vill jag tro, alt detta möjligtvis vore lämpligt för den indelta armeen, men den värfvade soldaten , hvilken här egentligen torde kumma i fråga, har icke något hem, och hans vanor från en 3o:årig garuisonslefnad skulle säkerligen ej annorstädes göra honom välkommen. 654 Den i5 Maj f m. Äfven fruktar jag, att en summa penningar, om också större än den Hr Wallen i sin motion projecterat, icke skulle leda till ändamålet. Säkert skulle invaliden , ehuru eljest känd för ett godt uppförande, likväl, i följd af sin ovana att hushålla, på kort tid bortplottra densamma och sedan under resten af året få lefva i bekymmer och elände.
De skäl, som vi i våra reservationer anfört, äro visserligen något olika, emedan vi utgå från olika synpunkter vid bedömandet af frågan, huruvida hustrun bör stå under mannens målsmanskap. Deruti öfverensstämma vi dock, att vi båda önska afslag å Betänk:t. Den af R. St:r för deras del beslutade förordning om qvinnans myndighet står redan i strid med de i Giftermåls-Balken förekommande stadganden om äktenskapsförord; men om man, på sätt Utsk:t här löreslagit, utvidgade makars rätt att göra äktenskapsförord ända derhän, att det skulle kunna innefatta förändrade bestämmelser ang:de mannens målsmannarätt, skulle stridigheten mellan de, i fråga om rättigheten att göra paktum och i fråga om qvinnans myndighet, tillämpade grundsatser framträda än mera bjert och denna inkonseqvens blifva af vida större praktisk betydelse. Utan att vidare utveckla mina åsigter i detta ämne, inskränker jag mig derföre att på det nu anförda skälet yrka afslag å Betänk:t. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till förev:de Betänk., hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades. Vid föredragning af Stats-Utsk:ts den 10 dennes bordlagde Mern. N:o 219, med förslag till voter:s-propos:r i ani. af IliksStåndens skiljaktiga beslut rörande K. M:s Nåd. framställning om Krigs-Colkii ombildning till en arméförvaltning, blefvo Utsk:ts förslag till voter:s-propos:r af R. o. Ad. godkände. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 10 dennes bordlagde Utlåtm: N:o 80, i ani. af gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskits Betänk. N:o 57, öfver motion om förändring af K.
Jag frågar, hvarföre Staten just nn, innan Bolaget inbetalt hälften af den tecknade Summan, skall anses pligtig till så stora biträden, uti en tid då alla ropa om förlägenhet och brister, då så många särskildta behof uppstå, och då Rikets financer visserligen ej stå bättre än 1809; emedan vi, sedan den tiden, fört ännu ett krig, hvars återstående skulder äro uppgifna till Million Riksdaler, oaktadt de stora subsidier, sorn från England blifvit indragne. Den 22 Juli f. m, Jag frågar, om det ej varit mera .enligt med ömhet och omvårdnad för Bolagets och Statens väl, om man börjat med alt sammanbinda Sjöarna Wenern oell Wettern, då redan Jen nytta varit vunnen, och man hade kunnat bedömma, huruvida fortsättningen varit möjlig, uta_n att i skulder fördjupa både enskilda och Staten. Då, som mig är berättadt, denna Canal» hela sträcka fordrar 60 Slussar, hvaraf ett säges vara färdig, efter 5 å 6 års arbeten, och 59 således ännu återstå: frågar jag: är det icke troligt, att man, 5 år härefter, skall finna sig nödsakad, att requirera ännu g millioner?-. Jag frågar, om man ej med någon slags billighet skulle kuhna misstänka den för bristande kunskap ocp insigt i dylika saker, som kunnat uppgöra ett förslag på En million 600,000 Riksdaler, till ett företag, hvartill man nu redan medgifvit, att 8 millioner erfordras? ty att någon med villja och uppsåt, af egennyttiga afsigter, sökt förleda både enskilda och Staten, är val icke tänkbart; men missräkningen är dock för stor.
Efter uppläsning af Kongl. Majits denna dag å Biks-Salen rneddeldta Nådiga Svar, uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående de af dem antagna förslag till Grundlagarna, fann Borgare Ståndet för godt, att, med anledning af hvad Kongl. Maj:t om det 1 Regeringsformens 42 §. beslutade tilläggs motsägelse mot 94 §. i Nåder anmärkt , till ConstitutionsUtskottet öfverlemna beredande af ett sådant förslag , hvarigenom dessa §. §. må till öfverensstämmelse bringas. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Lät Borgare Ståndet bero vid Allmänna, Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 6 Juli afgifna, den 11 på bordet laggda och nu åter föredragna Betänkande, angående väckt fråga om befrielse för Skeppare och Forbönder att vid Tullkamrarna uttaga förpassningar å landets egna varor, som ifrån Uppstäderna till Stapelstäderna försändas, men beslöt, att åt sitt Enskildta Besvärs-Utskott uppdraga en underdånig ansöknings författande till Kongl. Majit från Ståndet , med framställning af skälen till hvad med motionen i detta ämne varit åsyftadt. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm„ s. jy. 1152 Den 14 Juli. S. D. 1 anledning af derom, inom Borgare* Ståndet, väckt motion, beslöt Ståndet, att till Stats-Utskottet öfve: lemna , att för verkställighets befordrande å Rikets Ständers Beslut, 1 anledning af Kongl Majts Nådiga Proposition, om inrättande af Allmänna Arbets och Correktions* hus i Riket, nodiga medel anslå. TJt supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. T). Fiföllos Stats Utskottets den 6 Juli afgifna, den 11 på bordet lagda och nu åter föredragna Betänkanden, angående:
1 sistnämnda hänseende saknas dock icke bestämmelser uti förslaget, pa sätt synes af 27 §; och då några förslag i öfriga delar icke blifvit framställda, eller beskaffenheten af de stadganden, som härutinnan åsyftas, närmare angifven eller ens antydd, anser Utskottet oinförmälda anmärkningar ej böra till någon åtgärd föranleda» På grund af hvad Utskottet sålunda anfört, vidblifver Utskottet sitt förra Betänkande, utom hvad angår 10 §. i framställda förslaget, den Utskottet anser böra erhålla följande förändrade lydelse: Hvar, som vexel om händer fått, att derå söka godkännande, vare skyldig att, så fort ske kan, uppvisa vexeln för honom, på hvilken den är dragen, samt äska hans. uttryckliga förklarande, om han den godkännna vill eller ej; försummas det, och förefaller emedlertid något till dens förfång, som vexeln öfversändt, vare den försumlige skyldig gifva skadestånd; dock vare icke någon pligtig att, emot sin vilja, påtaga sig en sådan honom uppdragen förrättning, der han ej förut gifvit sin man tillstånd och samtycke dertill, eller har med honom löpande handel eller brefvexling. Och får alltså Utskottet, med endast denna förändring, återlemna Betänkandet till förnyad pröfning af Båkets Ständer. Stockholm den 15 Maj 1845. Reservationen af Herr Friherre Stjernstedt, som åberopat sin emot Utskottets förra Betänkande i ämnet afgifna reservation. 14 Lag-Utskottets Utlåtande, N.-0 124- af Herr Lagergren: "Uti Lag-Utskottets förestående Utlåtande har jag icke mstamt. De mångfaldiga anmärkningar, som inom Riks-Stånden gjordes” vid Lag-Utskottets Betänkande JV:o 62, kunna gifva ett begrepp om svårigheterna att sammangjuta lagarne för inrikes och utrikes vexlar till en gemensam La-?; och de underrättelser jag under tiden sökt förskaffa mig om vexel-lagsliftning i allmänhet, hafva till fullo öfvertyga t mig om otjenligheten af hvarje försök till en sådan sammangjutning.
För min del synes det icke rätt väl betänkt att ej utsätta en viss minimivigt. Det kan nemi. hända, att säden blir skadad och att räntegifvare!! således finner sig bäst belåten med att leverera densamma in natura; och staten är dä icke af den utfäslade egenskapen strid befriad, från skyldigheten att mottaga den skadade varan. Jag tror derföre icke, att bestämmelsen af en viss minimivigt kan borttagas, samt yrkar altså återremiss af betänk. Hr af Billbergh, Joli. Peter: Jemte tillkännagifvande, att jag deltog i afdeln:s inom Utsk. beslut i frågan, samt att jag inom Utsk:s plenum tillhörde den mening, sorn finnes uttryckt i Hr Santessons reservation, får jag tillika upplysa, att någon författning för närvar, icke finnes, som stadgar ett visst minimipris. Utsk:s pluralitet utgick frän den grundsats, att då intet sådant stadgande finnes, ville Utsk. icke ingå på förslaget, hvarigenom rubbning komrae att äga runi i äldre författningar, de der bestämdt tillerkänna räntegifvare rättighet att leverera in natura efter den årsväxt, som blifvit på marken. Jag har nu endast citcral pluralitetens grunder; men för egen del fortfar jag att tro, att om R. St. fattade ett sådant beslut, som del afdcin. i5 H. ™ Den 3o Oetoher f. ra. föreslagit, hade dermed icke någon orättvisa skett, fastän förhållandet icke varit sådant förut. Likväl och då, enligt hvad man säger mig, 3:ne Stånd redan lära bifallit betänk., tjenar återremiss till intet. Hr Hjärne, Harald: Jag vill icke ingå i sjelfva saken, enär den redan lärer vara afgjord. Jag vill nemi. påminna mig, att uti ett föregående plenum justerades och godkändes en underd. skrifvelse till K. M., deri bifall meddelades till K. M:s propos., att Kronan mätte äga rätt försälja räntespannmål med 24 sk:s förlust under gällande markegångspris.
Enligt denna åsigt, som af Utskottet vid förslagets granskning första gången utan votering antogs, hemställer jag, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta följande förändring af 3 § i 7 Kapitlet: “Idkar någon handtverk eller annat arbete å söneller högtidsdag emellan klockan sex om morgonen och klockan nio “om aftonen och derigenom åstadkommer allmän förargelse eller “störer andras frid, straffes med böter högst femtio R:dr, utan “det sker till egen eller annans nödtorft, som uppskof ej tåla “kan.“ Salubodars öppnande för varuförsåljning å sabbatstid år, enligt allmånna opinionen, hos folket förargelseväckande, särdeles å landsbygden, der dylika bodar vanligen åro belägna invid kyrkorna. Jag anser derför någon förändring i förslaget rörande ansvar för bodars öppnande under sabbaten icke böra ske, men hemställer, om icke stadgandet härom bör upptagas i en särskild §, så lydande : 4 §: “Kramlåda eller annan dylik bod må ej å sådan sab“batstid till salu öppnas, utan det sker till annans nödtorft, som “uppskof ej tåla kan. Brytes häremot, vare straffet böter, högst “femtio R:dr.“ I fall denna min hemställan möjligen vinner bifall, blifver deraf en följd att nummerordningen å nästa § ändras till 5 i stället för 4. Enligt 8 Kap. 28 , hvari Utskottet icke föreslagit någon förändring, skulle smädelse i tal eller skrift, hotelse eller annan missfirmlig, men ej våldsam, gerning mot främmande stats Regent eller främmande magts Sändebud hår i riket straffas högst med straffarbete i två år. Detta straff anser jag vara alltför strängt.
Jag åberopar hvad jag yttrat i min reservation, och tror alt förfarandet af Ulsk:ns majoritet är oriktigt; ty att den frågan, huruvida bevillningen skall utgå uti Februari eller November eller någon annan månad af året, är af bevillningsnatur, kan jag icke inse. När 3 Stånd afgjort den saken, kan den icke komma under förstärkta SlatsUtskotlct. Frih. Ridderstolpe, Fredr. Christopher: Icke heller jag har tillhört den majoritet inom Utsk-.n, som dicterat beslutet i denna fråga. Jag kan omöjligen inse, att den inverkar på bevillningens större eller mindre belopp, ty brännvinsbränningsafgiften blir ju lika stol1, ehvad den betalas förskottsvis eller icke. Jag får således protestera mot uppsättningen af dessa voter:s-propos:r, och anhåller att de måtte ogillas, enär frågan, såsom af ekonomisk natur, redan är afgjord genom 3:ne Stånds beslut. Hr Westfelt: Jag kan icke förena mig med de 2:ne sista värda lalarne deruti alt icke Utsk:n förfarit rätt. Här var fråga örn beskattning, och det är således en bevillningsfråga. Om R. St. besluta att afgiften skall utgå i en eller 2:ne terminer, så är det en bevillningsfråga. Den verkställande makten äger icke bestämma i hvilka månader bevillningen skall betalas, och Utsk:n hafva [således riktigt uppfattat frågan. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller alt få fästa Ståndets uppmärksamhet på den reservation, som Gr. Ilen - 52 Den 17 Mars e. m. ning Hamilton afgifvit och låtit åtfölja Utsk:ns betänk. Den lyder sålunda: ”Mot den af Utsk:n vid § 35 föreslagna voter:spropoi. till utrönande huruvida brännvinsbränningsafgiften skall erläggas förskottsvis eller icke, och hvilken fråga jag anser vara genom R. o.
Ingen vunne eller förlorade derpå och Banken erkände blott hvad Banken redan genom bristande inlösen ådagalägger. Man föregifver likväl allmänt, att Banken icke äger tillräcklig 939 Den 28 Februarii. reel fond dertill. Då du Bankens egenskap Bf långifvare icke Lärer utan inrättning af någon annaa LäneBank, kunna upphäfvas, återstår till realisations verkställande, att förstärka den reda londén , om detta skulle kunna till någon del åstadkommas genom enskildtas bidrag emot actiers erhållande i den nya blifvande VäxelBanken så magle likväl största delen af det möjeligen föreställbara behofvet förskaffas genom utrikes lån. I båda händelserna äro sådana försträckningar icke tänkbara utan vinst åt försträckaren, actie-ägaren, och Bankens räntor, nu redan till fullaste belopp påräknade för Rikets flerfalldiga behof, skulle erfordras till realisationen, samt Riket dessutom fästas vid utrikes gäld. Uppoffringen af Bankens räntor eller inkomster kan omöjligen genom hvilken konst-tillställning som hälst, förekomma* och utländska actieägare skulle ej insätta sitt silfver i den nya VäxelBanken, utan att actierne voro användbare i verldshandeln. Hvad förtroende detta Rikes penningeförbållande kan äga utrikes, tillkommer mig icke att bedöma; men det sätt hvarpå Rikets utländska skuld nyligen blifvit, dels betald, dels betalning derföre erbjuden, samt den erfarenhet som Rikslånen i Europa nu synas uppdaga, leder mig på den förmodan att utlänningen, uti möjligheten af en öfverdrifven vinst, söker ersätta hvad i capital-säkerhetkan efter hans bedömande brista. Förstärkningen af Bankens reela fond, skall till följe häraf dels genom Bankens årliga afsakning i inkomst eller utgift i räntor, dels genom capitalbiträ - Den 28 Februarii. 94o dets dyrhet, blifva Riket ganska kännbar och sjelfva det införskrifna silfret ovilkorligen utgå igen till vida större belopp, än det blifvit införskrifvit. Härtill kommer, att det Bancomynf som i angränsande Stater kan vara utelöpande, väl genast efter en realisations inträdande skulle till inlösen uppvisas. Jag vill i detta hänseende taga till exempel: Att
Martiin sjelfva benämningarnes ordalydelse lätt kunna förledas till knot emot de tärande, och siutligen tilläfventyrs börja vägra att arbeta för dessa förmenta lättingars underhåll: och då skulle det snart gå med Staten, såsom det gick med menniskan i den bekanta sagan, oitl leimmmes uppror emot magén. Huruvida Adelskap, kan såsom Herr vofl Hartsmansdorff tyckes mena, ensamt förvandla menniskan från närande till tärande och hvad olägenhet Adelns talrikhet kan i S'atsekonoiniskt afseende medföra, vill jag lemna derhän: men deremot vågar jag, i politiskt afseende, anse just dess talrikhet vara af en alldeles otvifvelaktig nytta, och väsendtligast hafva bidragit att upphöja Svenska Riddarhuset till den utmärkta rang, som det innehar ibland ^Representantförsamlingar. Må Svenska Folket tillförene hafva klagat öfver Adelns tilltagande mängd, och anhållit om sparsamhet i utdelandet af Adelskap: det kunde vara skäl dertill, så länge Adeln ägde privilegier, hvilka minskade dess deltagande i de allmänna Statsbördorna, och följaktligen gjorde dessa mera tryckande för de öfriga folkclasserna, ju mer de privilegierades antal förökades. Men belt annat är förhållandet nu, då Adeln ej äger annat privilegium, än det, som fordont tillkom hvarje besutten Svensk man, nemligen att på egen bekostnad få deltaga i lagstiftningen. Jag anser öfverflödigt att vid detta tillfälle vidlyftigt orda om nyttan af Riddarhusets talrikhet, helst detta ämne särskilt förekommer Dm 15 Martii, 85i vid frågan om Representationens förändring.
Sjö ärendena blifvit så förstådd och tillämpad, att det årligen anvisade beloppet väl blifvit upptaget under serskild Conto i Hufvudboken, men hvaremot verificationerne blifvit sammanblandade med öfrige till redovisningen för Flottans medel hörande RäkenskaperTill följd häraf har Utskottet icke varit i tillfälle att serskildt granska detail-redovisningen öfver användandet af de till Förvaltningens disposition uti förenämnde hänseende anordnade summor, utan kommer Utlåtande deröfver att meddelas, i sammanhang med det yt* j 2 StatsUtskottets Utlåtande N:o 251. trande, Utskottet afgifver om granskningen af Förvaltningens samt Flotttornes Stationers Redogörelser för är 1831. Ehuru det icke kan undgå fästa Utskottets uppmärksamhet, att ensamt Förvaltningen af Sjö-ärendena, i olikhet med de öfrige föivaltande Verken, på ofvan uppgifvet sätt tillämpat den omnämnde föreskriften, likväl och då förhållandet nu mera är rättadt, samt all misstydning i detta hänseende för framtiden är förebyggd, anser Utskottet den nu anmärkta ofullständigheten i redovisningen, utan annan påföljd, endast böra hos Rikets Ständer anmälas. gro Allm. Garnisons-Sjitkh us-Bygg n a den. Af de för detta ändamål af Rikets senast församlade Ständer anslagne 97,000 Rrdr hafva utgått År 1830 17,000 1831 • 20,000 1332 10,000 1833 40,000 S:a 87,000 och återstodo vid detta års början ännu till utbetalning . 10,000 Trs 97,000 å hvilken återstod dock disposition, enligt hvad Utskottet inhemtat, nyligen blifvit gjord. Ett öfver desse medels förvaltning under åren 1831, 1832 och 1833 uPPgjordt och Utskottet meddeladt Förslag, som, hvad de bägge förstnämnde åren angår, öfverensstämmer med för samma år afslutade Räkenskaper, utvisar följande förhållande:
Då det i Grefve von Rosans motion framställda förslag, enligt hvilket vissa uppgifna entreprenörer skulle få öfvertaga både anläggningen och underhållet af de Svenska jernvägarne, förutsätter gillandet och tillämpningen af åsigter, rakt stridande emot dem, Utskottet hyllar och Rikets Ständer, genom godkännandet af hvad Utskottet nu yttrat, jemväl skulle antaga; så följer häraf naturligtvis, att Utskottet, i öfverensstämmelse med detta yttrande, icke kan annat än afstyrka Rikets Ständers bifall lill nämnde motion; hvarvid Utskottet anser sig dessutom böra erinra om den, under tiden efter sistförflutna Riksdag, äfven härstädes vunna erfarenhet om följderna af större jernvägsarbetens öfverlåtande lill verkställighet af utrikes vistande personer. 1 fråga om de tillgångar, som erfordras och af Staten måste anskaffas för oftanämnde jernvägs-anläggningars verkställande, har Utskottet yttrat sina åsigter i Utskottets nu afgifna särskilda betänkande, angående härtill erforderliga medels upplåning genom utgifvandet af fonderade stats-papper; hvadan Utskottet, såsom sitt utlåtande öfver hvad Kongl. Majit i nyssberörde hänseende i Nåder föreslagit, får åberopa samma betänkande, deruti Utskottet jemväl yttrat sig angående Kongl. Majits Nådiga förslag i afseende på denna upplånings och deraf beroende jernvägs-byggnaders lämpande efter beräknade öfverskott å Stats-inkomsterna. Hvad beträffar det af Kongl.