Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Ericsons ledning och inseende, undersökningar lör ifrågavarande jernvägsanläggnings verkställande, sagda år, förrättade å flera linier, och en fullständig, af kostnadsförslag åtföljd, arbetsplan för jernbanan i den vid undersökningarna lämpligast befunna riktningen, elier från Borås till Herrljunga, uppgjord, dervid kostnaden för en 3 mil 32,890 fot lång jernväg mellan nämnde ställen med enkelt spår af 5 fots vidd, beräknades till 1,705,856 R:dr B:ko. lili afgifvet yttrande öfver denna, af Löjtnanten i vägoch valtenbyggnadskorpsen C. Wennerström upprättade plan och kostnadsberäkning, tillkännagaf Ofverste Ericson, att ehuru han, i fråga om den punkt, der den föreslagna jernvägen skulle förena sig med stambanan, förut varit af den åsigt, att, för den framtida rörelsen, Sköfde vore en fördelaktigare punkt än det l| mil längre från Göteborg belägna Herrljunga, ansåge han sig likväl, med afseende å det väckta förslaget att sammanbinda Lidköping med vestra stambanan genom en bibana, som skulle genomgå den sädesrika del af Skaraborgs län, hvilken allmänt benämndes Lerslätten, äfven böra tillstyrka Boråsbanans ledning öfver Borgstena till Herrljunga, hvarigenom denna bana kornnie att möta den från Wenern och Lidköping till vestra stambanan gående bibana, och bereda direkt jernvägsförbindelse mellan nämnde stora insjö och Borås samt omgifvande landsbygd; hvarjemte, beträffande det uppgjorda kostnadsförslaget, Öfverste Ericson yttrade, att detsamma befunnits tillförlitligt och så uppstäldt, att ett enskildt bolag kunde derpå grunda sina beräkningar.
Bidderskapet och Adeln att meddela BevijiningsUtskoitet följande t vänne den 31 på bordet lagrie Memorial från det förstärkta Stats-Utskottet af föregående dag, nemligen: 1:0 Angående de till Förstärkta Stats-Ufskottets åtgärd öfverlemnade frågor, rörande allmänna Bevillningen. 2:0 Börande den till Förstärkta Stnts-Utskottets handläggning förvista fråga om Extra Charlas. Sigillatse-Stämpling i Stockholm. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Den i Augusti. 5 S. D -T öredrogs å nyp Bevillnings Utskottets sedan den 25 och 26 Juli hvilande Betänkande af den 23 nästföregående, angående Branvinsbränningsoeh Consumtions afgifternas utgörande från och med år 1816 intill nästa Riksdag; och blef detta Betänkande i alla öfriga delar af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet: och hvad särskildt angår Bränvins-bränningen i Städerna, beslöt Ridderskapet och Adeln att hos Kongl, Maj:t skulle till dess särskildta Nådiga afseende anmälas huruledes, i frågan om sjelfva Bränvinsrättigheten för Städerna, Två Stånd stannat emot Två i så måtto, att det Högvördiga Prest-Ståndet och det Vällofl. Borgare-Ståndet densamma medgifvit, då deremot det Hedervärda BondeStåndet och Ridderskapet ooh Adeln icke ansett •sig kunna i ett slikt medgifvande instämma, men. att i händelse Hans Maj:t skulle i Nåder finna tjenligt en sådan rättighet Städerna förunna, Ridderskapet och Adeln godkänt de af Bevill-' nings-Utskottet, uti ofvanberörde dess Betänkan-' de, i afseende häruppå föreslagna afgifter. Ut Supra, Ex Protocollo A* G. Silverstolpe* S. D. Instämde Höglo!!.
Dervid är likväl att observera, att då hvarken den allmänna Bevillningen för 1867, ej heller Statsverkets bidrag till extra Statsregleringen, komma att till Riksgälds-kontoret ingå före år 1868, men dessa blifvit i tablåerna upptagna såsom tillgång för 1867 års utgifter, berörda tvänne tillgångar, uppgående kalkulationsvis till en sammanlagd summa af 4,617,500 R:dr, måste antingen af Riksgälds-kontorets under händer hafvande medel förskotteras, om dessa medel lemna tillgång dertill, eller ock genom temporära lån anskaffas, till hvad erfarenheten redan lärt, emot 7 å 8 %. Då jag är viss derpå, att denna reservation, med åtföljande bilagor, skall fullt upplysa om Statsverkets financiela ställning, sådan den nu befinnes, så vågar jag äfven hoppas, att äfven en öfvervägande majoritet inom de respektiva Riks-Stånden skall deraf, medan tider ännu är, väl betänka sig, innan de gå längre att bevilja anslag, än som Stats-Utskottet gjort, men deremot äfven deraf afslå, hvad som utan skada kan uppskjutas.” 48 StatsUtskottets Utlåtande N:o 78. Litt. A Tablå öfver Ordinarie Statsregleringen Riksmynt. Till Stats-kontoret ingående: Ordinarie inkomster, enligt Rikets Ständers beslut i anledning af Stats-Utskottets Utlåtande N:0 22 Obs. I händelse de s. k. stubböresmedlen icke komma att ingå till skogsplanteringskassan, utan fortfarande levereras till Statsverket, hvilket är beroende af Rikets Ständers beslut i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition N:o 54, komma de ordinarie inkomsterna att ökas med 100,000 R:dr. Extra ordinarie inkomster: upptagas här förslagsvis till följande belopp, nemligen:
Behofvet af en fast ordning inom skolan, sorn är förbindande för samtliga dess lärjungar, gör sig omotståndligt gällande öfverallt, och tillvaron af en sådan ordning måste befrämja icke blott undervisningens ändamålsenliga fortgång, utan äfven disciplinens hållning. Skolan är nu delad i 2:ne linier, den klassiska och den reala; men om en anordning, sådan som den föreslagna, skulle vidtagas, blefve i sjelfva verket en ny, tredje linie derigenom tillskapad. Det skulle vid sådana förhållanden blifva ganska svårt alt på lämpligt sätt ordna undervisningen inom läroverket. Om de lärjungar, hvilka från Grekiska språkets studium finge dispens, skulle på samma timmar annorledes inom skolan sysselsättas, så komme de att för tillfället insättas i en klass, dit de icke hörde, och der de icke kunde med fördel följa den derstädes meddelade undervisning, emedan denna måste, oberoende af deras närvaro, på andra timmar fortgå. Skulle åter de dispenserade lärjungarue vara alldeles lediga från skolan under de timmar, då deras kamrater arbetade inom densamma, så uppkomma lätteligen hos de förra en ingalunda gagnelig vana, att anse skolans ordning för sig icke bindande, och hos de sednare antingen afund öfver en ledighet, som ålnjötes Allm. Besvoch Ekon-Utskottets Betänkande N:o 118. 11 af deras kamrater men icke af dem sjelfva, eller ock en benägenhet att anse sig sjelfva stå öfver dem, derigenom att de innehade kunskaper, som de andra saknade.
Ulsk. icke dragit i betänkande att rikta anmärkare mot rådslag äfven af de Konungens rådgifvare, hvilka numera antingen äro aflidna eller eljest ur Conseljen algångna. Utsk:s ledamöter hafva lika med mig, efter noggrannt öfvervägande af grundlagens ord och mening och efter det sätt, hvarpå vi ansett den constitutionella ansvarighetens grundidee böra uppfattas, trott oss hafva rätteligen förfarit, då vi i detta hänseende gifvil framställningen den omfattning, hvarförutan Stånden skulle sakna erforderlig upplysning och vägledning för sitt omdöme. Const.Utsk., hvars åliggande det nemi. har varit, att inför RiksSt:n redogöra för resultatet af dess anställda granskning utaf Statsrådets prot. för de 6 år, sorn förflutit sedan sista granskningen, och alt lenina Stånden alla de, för ett grundadt och säkert omdöme om det iakttagna stats-systemet erforderliga upplysningarna 0111 det sätt hvarpå rådgifvarne uppfattat, fullgjort eller brustit uti sina åligganden, torde sålunda svårligen kunna vidkännas beskyllningen att äfven hafva åsyftat de dödas entledigande från rådgifvareplatser. Gr. Frölich har före 111ig så utförligt utvecklat denna fråga, att något ytterligare ordande derom icke utan skäl skulle ådraga mig förebråelsen att dermed onödigtvis upptaga R. o. Ad:s dyrbara tid. Frih. Cederström har förebrått Utsk. lättsinnighet vid behandlingen af detta ämne. Denna förebråelse anser jag vara bland de aldra minst lämpliga; emedan ganska långvariga och betänkta öfverläggningar legat lill grund för de beslut, hvaruti Utsk. stannat och hvarom en och hvar, som sådant önskar, bäst kan öfvertyga sig, genom de för dem offentligen tillgängliga cl iscussions-protocoller. Hvad åter den tillvitelsen vidkommer, att Utsk. skulle varit ledt af hämndlystnad och särdeles af klandersjuka; så får jag, jemte det tillkännagivande, att det vid denna riksdag varit första gången, sorn R. St:s Const.
Maj 1846 blifvit förklaradt, alt Kongl. Maj:t ville särskildt i nåder förordna när och huruledes försvarslös person, som icke varit för brott tilltalad eller sakfälld, men tiggde eller visade fortfarande lättja och liderlighet, kunde hållas till ordning och arbete vid inrättning inom orten; men en sådan föreskrift saknas ännu, och den, enligt samma Föifattning, tillsyningsman tillkommande husbonderätt öfver försvarslös, sorn tigger eller erhåller allmänt understöd, är ett i de alidia flesta fall otillämpligt tvång och sålunda i sjelfva verket existerande endast på papperet. Att likväl 19 något medel måste försökas för att stäfja lättjan och sedeslöshelen och sålunda, så vidt ske kan, hindra fattigdomens tillväxt af nämnde orsaker, har en sorglig och snart sagdt daglig erfarenhet visat. Kommunerna, sorn icke uppfattat skillnaden emellan nyssberörde Förordning och den derigenom upphäfda äldre, hafva icke kommit från den föreställningen, att Länsstyrelsen numera, lika som tillförene, ägde att lill allmän eller ortens arbetsinrättning försända sådana personer, som, med förmåga till arbete, icke kunna förmås att densamma begagna, eller som, genom lättja, dryckenskap och liknöjdhet, förorsaka hustrus och barns hemfallande lill fattigvården, eller som uteslutande egna sig åt en liderlig och okysk lefnad; hvarföre äfven framställningar i sådan syftning ganska ofta blifvit gjorda, utan att naturligtvis kunna för personerna i fråga medföra någon annan påföljd än en varning utan all betydelse och derföre glömd i samma ögonblick den blifvit gifven. Särdeles oroande visar sig förhållandet i Up sala stad, der, till följd af den numera medgifna fria inflyttningsrätt, hela skaror af familjer och löst folk årligen bosätta sig, utan någon viss utsigt att kunna genom ärligt arbete sig försörja och hvilka ofta försmå det arbete, som erbjudes, synbarligen endast räknande på den allmänna fattigvårdens och den enskilda välgörenhetens förmodade bottenlösa tillgångar.
@t. g)rot. 1862-1863. l:a ©ami. 2:a Slfb. 14 106 Serättelfe om pmab t 9iifet ocp befb 1859, angåenbe mathen od) förmaltningeit af fprfotitab faftigpeter, mebet od) öfriga tidpörigpeter i ofmannäntnba fem län, äfioenfoui pmab om bermatattbc fprforö räfettffaper ftntteö ftabgabt i Äamntarrättenö på nåbiga brefmet beit 6 5lprit 1858 gntnbabe fungötelfe af ben 50 t famina månab, må nteb 1862 årö utgång uppföra att mara tid efter* rättelfe gällanbe. ©eban 9tifeté ©tanber t unberbåitig ffrtfmelfe beit 24 Citober 1860 framftäHt förflag tid åtgärberö mibtagaitbe för att imber mifia milfot bereba åboerna på be fåfadabe fprfopentmaneit i ^»adaitb bibpo 9Jtaj:td prof* ning ett förflag tid reglering af forpådaitbet nteb ifrågamarattbe petit* matt, pmartgenom bett tåbanbe ofäferpeteit i affeettbe på eganb.e J?amntar*©o(legiitnt par bett 5i 3uli ittitemaraitbc år erpådit befadniitg att, efter meber* böranbed pöranbe, öfmer jtflttämttba förflag afgifma litlåtanbe, od) ber
Förändrade förhållanden i en framtid kunde göra det af vigt för en kommun att uti sin gemensamma ekonomie vidtaga åtgärder, sorn fordrade genomgripande förändringar uti inrättningar för samma ändamål från en förgången lid; och orri för deras förverkligande nödigt blefve att föryttra fastigheter, dem en föregående generation inom kommunen, eller enskild person för sådant ändamål anslagit, borde det väl icke kunna anses mot stiftelsens vilkor stridande, att kommunen med Kongl Maj:ts Nådiga bifall finge söka att under en annan form draga nytta af stiftarens välvilja. De två öfriga Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning förbehållna beslut torde ej behöfva närmare motivering, likasom ej heller förslaget i 75 §, alt de af kommunen beslutade ordningsstadgar böra, lör att blifva bindande, hafva vunnit Konungens Befallningshafvandes fastställelse. För den händelse att sistnämnde myndighet vägrade sanction, har rättighet att deröfver anföra besvär hos Kongl. Majit blifvit kommunen förbehållen; en rättighet, som väl icke torde kunna kommunen såsom personlighet förnekas, derest hon, i stället för att vidtaga nödiga ändringar i det ogillade beslutet, funné skäligt att hellre begagna en sådan. Genom de under ifrågavarande rubrik föreslagna stadgande!!, för hvilka tnetiverna nu blifvit -anförda, tro sig Committerode hafva åt kommunernas sjelfverksamhet och kommunalfriheten i allmänhet gifvit ett fastare stöd, än hittills, utan att likväl hvarken statsintresset, eller den allmänna lagstiftningsmagtens, eller den enskildes rätt dervid blifvit förbisedda. Kommunen skulle i följd häraf endast komma att i staten intaga den ställning, som henne rätteligen tillhör. XXXII fioniintmalstyrelsc I stads Frän den lid, köpstäder i Norden uppkomma, framstå de i sin egenskap af kommuner i en vida fastare ställning, än kommunerna på landet. Orsaken dertill är att söka uti de från kontinenten härstammande mönster, efter hvilka deras författning bildades, och denna ställning hafva de alltsedan bibehållit. I detta hänseende visar sig redan en anmärkningsvärd skillnad i fråga om den rättighet, hvarmed dessa kommuner, jemnförda med dem på landsbygden, besitta det kommunala område, de innehafva.
Sedan S :a ts - U ts k o t tet s Be änTtandert. 44* Sadan Sfats-Utskottet, undep den 9 näst i, .Julii «fgifvit yttrande, i anledning af Kongl. Majit N»' diga Remiss uppå Chefens för Skånska DragonRegementet underdåniga anmälan, om Expec. tance-Löns anslående för en förfluten tid tilj Cornetlen Friherie Casimir Sparre , har väl Högh Ridderskapet och Adeln, i anledning af dervid gjord anmärkning , återremitterat frågan till Stats. Utskottets åtgärd; Men sorn de 3:ne öfrige RiksStånden bifallit berörde Utlåtande, nemligen Högvördige Präste-Ståndet den ig samt Vällofl Borgare-Ståndet och Hedervärda llonde-Ståndet den 22 förlidne Julii, hvarigenom ärendet alltså, likmätigt 69 §. i Regerings-Formen är afgjordt; så får Utskottet sådant till svar på berörde åter» remiss vördsamligcn anmäla. Ankom den 5 Sept. 1823. Memorial, i anledning af återremiss1 uti frågan, om Peru 4 *«»•!> 4 Batli *8 * / 44* Stat s-U ts lotter* B e t ii n i aud e n. sion för Enke-Fru Grefvinnan Adlercreutz. Högloft.
Majit täcktes i nåder vidtaga nödiga åtgärder för cn sådan delning. Rikets Ständers Justitie-ombudsmans berättelse till Rikets år 1853 och 1854 församlade Ständer upplyser att. vid underdånig föredragning den 7 Maj 1851, af Rikets Ständers ofvanberörde skrifvelse, har Kongl. Majit i nåder anbefallt Konsistorierne att, efter inhemtade erforderliga upplysningar, taga i öfvervägande om och hvilka pastorater kunna anses böra undergå delning, samt att. der sådan åtgärd finnes vara af behofvet påkallad, låta i ämnet höra socknemännen; och hade Kongl. Majit, sedan åtskilliga Konsistorier derefter inkommit med, efter vederbörandes hörande, uppgjorda förslag i ämnet, öfverlemnat handhngarne till Kongl. Kammar-kollegium, för att deröfver afgifva underdåniga utlåtanden. Efter hvad Utskottet inhemlat har sedermera, lill följe af dessa förberedande åtgärder, klyfning af åtskilliga pastorater egt rum. På sätt sålunda blifvit så val af Rikets Ständer år 1851, som under innevarande riksmöte af enskilda representanter erinradt, är otvifvelaktig! för cn behörig själavård erforderligt, att antalet åhörare ej står i allt för stort missförhållande till !ärarnes antal Visserligen kan en prestman i ett stort pastorats gemensamma kyrka lika väl förrätta Gudstjensten inför många tusende församlade åhörare, som inför ett mindre antal deraf. De förrättningar, som hufvudsakligen efter handboken utföras, kunna måhända äfven utan svårighet medhinnas samt fullständigt bestridas af en för många tusende gemensam själasörjare, äfvensom de till pastors-expeditionen hörande göromål ej heller torde t delta afseende, utgöra oöfvervinnerliga hinder.
Chef i afgifvet underdånigt memorial, jemte det han dels visat, att, om den ifrågaställda föreningen sattes i ver - ket, de af Rikets Ständer anslagne 21,730 Ridr blefve tillräcklige till aflöning åt två afdelningschefer, tagne bland Topografiska korpsens officerare med ett arfvode af 1,300 Ridr hvardera och 10 underofficerare med 1,310 R:dr i lön hvardera, äfvensom till beklädnadshjelp, inqvartering med flere dylika utgifter, dels erinrat hurusom det måste ligga i de topografiska arbetenas intresse att möjligast påskynda de ekonomiska, hvilka borde föregå såsom utgörande de förras grundläggning, framlagt en fullständig plan för de båda karteverkens utförande i samband. Vidare hade Ofver-direktören vid Landtmäteriet, tili hvilken ofvanbemälde tvänne Chefers yttranden remitterats, under förklarande det han fortfarande hyste den åsigt, att ekonomiska karteverket lämpligast borde ställas under Topografiska korpsens ledning, i underdånighet anfört, hurusom Landtmäteri-kontorets göromål då högst betydligt ökats, ehuru dess ringa tjenstemannapersonal blifvit oförändrad, och att det dåmera vore omöjligt att väl besätta rekognoscörstjensterna med mindre en högst betydlig arfvodestillökning beviljades, men att ett sådant förfaringssätt vore orimligt, helst, enligt det af Chefen för Topografiska korpsen afgifna här ofvan omförmälda förslag, någon förhöjning af arfvodena icke skulle erfordras om ekonomiska karteverkets bearbetande öfverlätes åt Topografiska korpsen.
UndervisningsVerken föreslagit, och vore en anstalt till bildandet af skicklige Lärare för FolkScholor åt hela Fäderneslandet, men icke tillkommit blott för Hufvudsladen eller den deromkring liggande Localen , anslaget borde, till det af enskilde Motionärerne föreslagne belopp, 3333 R:dr 16 sk. ari., förhöjas; hvilken Summa, så vida Inrättningen skulle bringas till fullkomlighet, minst erfordrades, ehuru Directionen, innan den ännu efter slutad reparation af llyggnaderne blifvit öfyertygad om otillräckligheten af förstnämnde belopp, inskiänkte sig dertill uti dess Betänkan den, N.'o 240. 173 lios K. M:t gjorde underd. anhållan; hvarjemte, och då det Sällskap, som redan före sista ltiksdag bildat sig lill befrämjande af YexelUndervisningen, genom både nit för saken och uppoffring af egne tillgångar, uppgående till mera än 7000 R:dr, samt derutöfver 2000 R:dr, hvarföre Sällskapet ådragit sig en räntebärande skuld , arbetat för det ändamål hvars kraftiga befordrande R. St:r sjelfve önskat i införandet af Vexelundervisningsrnethoden uti alla Landsorter, den begäran syntes icke vara obillig, att detta ökade belopp af 3333 R:dr 16 sk. matte åtminstone till 10 år utsträckas, enär hvarken skicklige Lärare skulle vilja ingå på så ansvarsfulla förbindelser under så korrt tid som 5 år, eller resultater lill en säker slutsatts öfver Inrättningens fördelar eller brister derunder kunde hämtas; hvarjemte ersättning borde gifvas Sällskapet för de wpplånta 2000 R:dr, för hvilka ingen annan tillgång funnes, än de med möda och kostnader beredda Schol-Materialierne i Läse-, Räkneoch Skrif-Tabeller. Uti hvilket anförande Herr Biskopen Doctor Wallin, Biskopen Doctor Faxe samt Professoren Bexell instämt. Hvaremot hos H.
Ad:s ledamöter, som behaga taga kännedom af det på bordet hvilande betänk. finna deraf, att ingen räntefrihet skulle beviljas, samt att StatsUtsk. föreslagit att årligen 6 proc:s ränta måtte betalas för lånen, hvaraf 4 proc:t må beräknas såsom ränta å capitalet och 2 proc:t såsom amortissement. I’å dessa vilkor bör i min tanka riksg:s-kont. ingenting förlora vid upptagandet af penningarne och skulle äfven riksg:s-kont. få betala något mera, så torde likväl, då ett vigtigt ändamål dermed afses, man icke böra sätta i fråga att pä sådant sätt gagna det allmänna. Deremot är det ganska gifvet, att kommunerne sjelfva hafva mycket svårare att skaffa sig sädane lån. På dessa grunder har StatsUtsk. trott sig, så väl för Westerås stad som äfven för flere andra, längre fram i betänk, förekommande, hamnanläggningar, böra tillstyrka nödiga lånebiträden. Här har af flere talare blifvit yttrat, att hamnen i Westerås icke är af den vigt för det allmänna, att denna hamn borde företrädesvis erhålla underhåll ifrån staten. Jag har nyss tagit mig friheten tillkännagifva, att detta understöd endast skulle komma att bestå - Den 14 Juni f. m. 49 stå deruti, att Staten såsom en medlare eller mäklare anskaffade penningar, men att Staten för öfrigt icke kommer att derpå göra någon uppoffring. Hvad beträffar hamnbyggnaden i Westerås, så torde en hvar som känner den lifliga trafik, som eger rum emellan denna stad och hufvudstaden lätlligen inse behofvet af förbättring å den dervarande ganska illa försedda hamnen; och till svar på den af Frih. Cederström gjorda anmärknm att läneanslaget borde nedsättas till 13,500 r:dr, ber jag endast att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att i hamnbyggnadsväg uträttar man icke serdeles mycket för 13, eller till och med 20,000 r:dr, och jag får således för min del hemställa om Hr Gr. och Landtnäs propos. till bifall på Utsk:s förslag. Frih. von Kraemer, Rob. Fredr.:
Nilsson finge vid sina innehafvande arfvoden bibehållas, intilldess de möjligen kunna erhålla motsvarande annan aflöning på Rikets Stat eller på Allmänna Indragnings—staten förflyttas, hvarom jag äfven hemställer att till Rikets Ständer nu måtte göras framställning; och då, i händelse denna förflyttning på Allmänna Indragnings-staten medgifves, deras innehafvande arfvoden kunna påräknas för den nya aflöningen för Förråds-personalen i Stockholm och Götheborg, blifva tillgångarne dertill följande: Nuvarande arfvoden för förrådet i Stockholm R:dr 2,550. Nuvarande arfvoden för förrådet i Götheborg » 900. Nuvarande arfvoden för f. d. förrådet i Christianstad » 900. tillhopa R:mt R:dr 4,350. Den föreslagna nya aflöningen uppgår deremot till Runt R:dr 9,225. så att efter afdrag af tillgångarne » » 4,350. ett ökadt anslag till förevarande ändamål erfordras af Ridr R:mt 4,875; förutsatt att förre Förråds-personalen vid det upplösta förrådet i Christianstad med innehafvande arfvoden, tillsammans 900 Ridr, förflyttas på Allmänna Indragnings-staten; hvaremot i annan händelse tillökningen skulle blifva 5,775 Ridr samma mynt. Då likväl af särskilda medel hittills för aflöningen utgått 3,550 Ridr, blifver i sjelfva verket blott skillnaden häremellan och förutnämnde belopp 4,875 Ridr, eller 1,325 Ridr en ny utgift för Staten. Bil. M 3 till Kongl, Maj:ls Nåd. Pröp. M 1, om Statsverket 1836. Öfver-KomrriendanlsExpedilionen i Stockholm.
Majit i 3:ne likartade mål frikänt svaranderna från betalningsskyldighet, utan äfven att Rikets sednast församlade Ständer, på ofvan upptagna skäl, medgifvit afskrifning ur räkenskaperna af 5:ne lån, Lånekontorets revisorer öfver 185G års förvaltning funnit annan åtgärd beträffande det nu ifrågavarande lånet icke kunna vidtagas, än att öfverföra detsamma till räkningen öfver osäkra fordringar, hvarjemte och då S. A. Holmgren afvikit ur riket, utan att efterlemna några tillgångar, samt W. Holmgren, hvilken hos Lånekontoret uppburit medlen, med döden afgålt och beloppet icke kunnat till någon del utgå ur hans urarfvabo, der det blifvit till betalning faststäldl, Revisorerne tillstyrkt alt samma lån, i likhet med de trenne nyss omförmälda, måtte utur räkenskaperne få afskrifvas; 3:o att i afseende på den till afskrifning föreslagna öfver-ränlebalansen å 419 R:dr 4 öre, befmnes att 200 R:dr 52 öre utgöra öfver-räntor på tvänne emot sedermera falska befunne dokumenter utgifna lån, hvilka efter målens utredning, blifvit vid anfordran till kapitalbeloppen återguldne af lånedokumentens inlemnare, som, enligt Kongl. Maj:ts i dylika frågor gifna nådiga beslut, icke äro skyldige erlägga Banko-Ulskoltets Utlåtande N:o 3. 3 annan ränta än 5 procent från den dag de, efter inträdandet af deras betalningsskyldighet, blifvit för sina förbindelser sökte; att 5 R:dr 74 öre återstå såsom öfverränta på ett lån, för hvars gäldande all tillgång bos så väl låntagare sorn löftesmän saknas, och att öfriga 214 R:dr 78 öre förskingrats af vederbörande exekutor, hvilken, såsom nu mera utfattig, ej kan medlen ringaste mån ersätta.