Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Julien de Rhé inhemtade allt detta, då han låtit inmönstra sig i den flygande kolonn af cicisbéer, som oupphörligt kretsade omkring fröken Olga Babarine, och han företog sig att ursinnigt förälska sig i denna sällsamma tjusande flicka, som lät sig skådas i ögonen och som vid det tillfälle, när en gemensam vän presenterade marinlöjtnanten för henne, yttrade i det hon tände en phereslicigarett: “ Ja så, det är ni, som är så kär i mig God dag, * min herre! Derpå gaf hon honom ett kraftigt handslag som en karl. Han företog sig att älska henne, den hederlige och redlige sjömannen, att älska henne, så mycket mer som han snart började begripa henne och beklaga henne. Ty han misstog sig ej derpå: Olga var nyckfull, illa uppfostrad, men utan koketteri och hennes själ var stolt och öppen. Hvem vet? Må hända kände hon hela tomheten^i sitt lif af själs-skakningar och nöjen? Det vissa ' är att hon bedömde, och bédömde strängt dessa unga män, som tumlade sina hästar omkring henne på räfjagterna och som hvarje afton läto inskrifva sina namn i hennes dansprogram.« Alla åtrådde henne, ingen aktade henne, ty ingen af dem hade ännu beslutat sig för att begära hennes hand. Också behandlade hon dem hårdt och återkallade dem till skyldig aktning — med ett dugtigt tag i tygeln, den vackra ryttarinnan — om Ur Dagens krönika IV. 3de fingo det infallet att yttra något allt för nära hennes hals under en hvirflande vals eller att allt för länge trycka hennes hand som hon kamratlikt framräckte. Julien, hvars hjertas finkänsla gjorde honom skarpsynt — nå ja, det är oftast de naiva som se riktigast — upptäckte den hemliga skatt af redbarhet som fans hos denna rasflicka, i grunden så olycklig.
Länen derstädes gjorde båtsmansskjutsen mera tryckande för allmogen, än den vore på något annat ställe inom Riket, att ombyten af de i Stockholm från dessa orter förlagda båtsmän ofördröjligen måtte så regleras, att detta manskap må kunna hädanefter sjöledes transporteras, samt dels att commenderingar af båtsmän från Gottland och Öland tiil Carlskrona måtte fortskaffas sjövägen ända fram till commenderings-orten; och hafva med molionärerne sig förenat Riksdags-fullnaägtige Olof Persson, Hans Persson och Eric Persson från Gefleborgs Län, Pehr Matsson och J. O. Dahlberg från Wester-Norrlamls Län, Johannes Andersson, Anders Larsson, Johan Pehrsson och Eric Persson från Upsala Län, Anders Trysen från Östergöthlands Län, Eric Jansson från Stockholms Län samt Ola Jeppsson från Blekinge Län. Härförutan har Riksdags-fullmägtigen Gustaf Bernhard Appelqvist från Blekinge Län fästat uppmärksamheten på de olägenheter, som inom nämnde Län uppkomma derigenom, att de rustnings-skylclige stundom förständigas att till Carlskrona införa hvar sina båtsmän på samma dag, som de från annat båll uppbådas att lemna kronoskjuts för framtågande afdelningar från andra mera aflägse compagnier, äfvensom deraf, att, då båtsmännen aflemnas directe i Carlskrona, de rustande icke blifva i tillfälle att erhålla behörigt qvitto för de persedlar, som för båtsmännens utredning lefvereras; och, till vinnande af rättelse härutinnan, föreslagit, att samlings-plalser mätte bestämmas invid hvarje gästgifvaregård på den väg, der båtsmännen framtåga, hvarest de närmast boende rusthållarne kunna aflemna sina båtsmän till Conipagni-Cheferne, som då äfven vore i tillfälle att emottaga och qvittera utrednings-persedlarne, för hvilka de rustandes ansvarighet derefter upphörde; samt att båtsmännen från dessa samlings-platser måtte tåga till fots till Carlskrona och endast erhålla skjuts för trossen.
Men inträffade omständigheter, de der ensamt röra vården af min helsa, nödsaka mig, att nu afsäga roig nyssnämnde befattningar, under anhållan, att varda vid min Riksdagsmanna-rält bibehållen, för den möjliga händelsen, att, emot hvad jag hoppas och förmodar, Riksdagen skulle komma att fortfara så länge, att jag, efter återvunnen helsa, återtager min verksamhet i del offentliga lifvet. Den 1 No ven» ber f. m. 171 R. o. Ari. kemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodades ali sammanträda, för att utse en ledamot i Exped.Ulsk. efter Hr Printzensköld. O Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 27 och 31 sist). Okt. på bordet lagda Utlåt. Jll 329, ang:de de i Reger:s-Form:s fi3:dje § omförmälda kreditiv-summors belopp under liden intill nästa Riksdag. Hr Dalman, Wihl. Fredr. Achates, anförde skriftligen: Ehuru jag icke vågar hysa den förhoppning att hos en majoritet inom detta hus finna någon sympatin i den riktning, hvaruti jag går att yttra mig öfver det nu föredragna Betänk., anser jag det likväl vara min pligt såsom representant alt, i ett ämne af så hög politisk och konstitutionell vigl, oförställd! uttala min mening och få den förvarad i Högh R. o. Ad:s prot. Frågan har två sidor. Den politiska och den Jinanciella. För min del anser jag den förra vara den ojemförligt mest maktpåliggande och anhåller för den skull att forst få betrakta denna. Således börjar jag med den förklaring, att jag räknar mig till dem, som obeiingadl gillat den neulraliletsförklaring, Svenska Regeringen, i förbund med Danmark, afgifvit innan del krig utbröt, som för närvar:de håller hela vår verldsdel i ett tillstånd af oro och spänning. Det var då ännu icke möjligt för det Svenska Kabi nettet att beräkna detta krigs hvarken ändamål, utsträckning eller Europeiska betydelse.
Maj f. m. att, jemte det kronofogden skall vara tillstädes, är det uttryckligen uttaladt att bland tax:s-komitéens ledamöter äfven bör vara åtminstone en af beredningens ledamöter, hvarigenom den skattdragande har den garantien att ej blifva öfverröstad af den, som bevakar Kronans rätt. För min del kan jag icke annat än yrka bifall till hvad TJtsk;t föreslagit. Gr. Hamilton: För min del anser jag fortfarande att berednings-komitéerna ej gagna till något, utan att tax:s-komitéerna kunna uträtta allt hvad som ålegat dessa komitéer hvar för sig. Beredningsdistriktena äro så små, att de nära nog sammanfalla med hvarandra, och tax:s-komitéerna hafva också inom pastoratet sitt distrikt, hvilket gör att dessa komitéer sällan hafva sig uppdragen taxeringen inom större distrikt än tvenne berednings-distrikt. För min del anhåller jag fortfarande om afslag å Utsk:ts Bet:de i denna del. Hr Palmcrantz: Det är allmänt kändt att synnerli gast i landsorten hafva i sednare tider en mängd komunal-befattningar ålagts innebyggarne derstädes. Mångenstädes har det gått så långt att hvarje bonde har något kommunalt uppdrag. Detta sätt, på hvilket Bevilln:s-Utsk:t sökt lösa det svåra problemet att utföra beskattningen, kommer också att öka kommunal-tjenstemännens antal. Det lär väl vara oemotsägligt att inrättandet af dessa beredningskomitéer kommer att förorsaka allmogen stort besvär. Jag har genomläst detta Bet:de och för mig är det ingalunda klart, huruvida föreskrifterna ang:de beredningarne kunna stå tillsammans med föreskrifterna ang:de tax:s-komitéernas organisation. Ang:de dessa sednare finnes föreskrifvet att de skola bestå af 9 personer, och att af dessa 9 en från hvarje beredningsdistrikt skall infinna sig. Då torde det hända att vid flere tillfällen antalet 9 kommer att betydligt öfverskridas.
Utan statsanslag, endast med bidrag från stiftets byggnadskassa af 5,000 R:dr R:mt, har Enköpings stad låtit uppföra ett skolhus, som med afdrag af fbrenämnda summa och af hvad som bör räknas på den i samma byggning inrymda folkskolan, kostat minst 85,000 R:dr Runt. Detta skolhus, som är prydligt, ändamålsenligt och afsedt för ett femklassigt läroverk, samt eger en rymlig gymnastiksal, blef hösten år 1864 färdigbygdt, så att skolan då vid terminens början kunde dit inflytta. Beträffande äfven undervisningen, hafva Enköpings stad och orten deromkring, i , samma mån lärjungarnas antal sådant kråft, icke sparat på uppoffringar för erhållande af tillräckliga lärarekrafter, enligt hvad härhos vidfogade intyg af läroverkets inspektor och rektor gifva vid handen. Af dessa intyg visar sig, att genom bidrag såväl af staden som af enskilde i orten deromkring boende personer, en lärare alltsedan höstterminen år 1862, och från innevarande hösttermin tvänne lärare aflönats, så att för närvarande i Enköpings skola undervisning meddelas af 5 lärare i 5 klasser, motsvarande dem i ett femklassigt läroverk, äfvensom att dessa bidrag af staden och enskilde sedan hösten år 1862 till innevarande termins början uppgått till 3,200 R:dr, ett i sanning icke ringa belopp, jemfördt med hvad Staten under samma tid till lärares aflönande derstädes tillskjutit eller 8,388 R:dr Runt. Af synnerlig vigt vid bedömande af nu ifrågavarande behof är vidare att taga i betraktande vidden af det område, hvarifrån ett läroverk har att påräkna lärjungar, och äfven i detta hänseende torde Enköpings läroverk ej stå efter de många andra läroverk, hvilkas behof af utvidgning blifvit af Rikets Ständer erkändt och afhjelpt, enär, enligt hvad en blick på kartan kan öfvertyga om och hvad som erfarenheten under skolans fyraåriga tillvaro bestyrkt, detta läroverk har att påräkna lärjungar från 20 å 30 socknar i en af vårt lands mest odlade och be byggda trakter.
Revisor wald, Ian. 862. Riks-Förestän-aren uppgiswcr för Hr. Landt-Marffalken, Lalemännen och uägra tillkallade Ledamöter af bwarje Stand, Rikets relationer med utrikes Makter, Maji 4Z. 47. — förklarar den hittills gällande 1772 ärS Regeringsform olämpclig samt öfwerlemnar ät Riksens Stander att öfwerenskomma öm en ny, Maji 48. Desi Tal wid Riksdagens öppnande samt Relation om Rikets belägenhet; Masi 61. 82. 86. Desi Nädiga fkrifwelse till Hr. Landt - Marskalken om angelägenheten af den nya Statsförfattningens snara fastställande samt om medel till Rikets förswar, Maji 122. — ytterligare om medel till Rikets förswar, Maji 182. Nädig strifwelsc till Hr. Landt-Marffalken om förändring uti det hittills genom Riddarbus-Ordningen stadgade voterings-sätt Ulasie-wis, Maji 28l utkorad till Konung. Iun. -795. — 601. Rikcgäl-s-Lontoiret, om upptagande af Län för StatsWerkct pä desi Obligationer; se Län. om origtighct i derikrän meddelade uppgifter om Statens inkomster, Sept. 256. 279. 264. 2-.)o. se widare Alun-; Rrut-; Socker-tillroerkningen. — om allmänna Brandförsäkrings-werkets derstädes innestäcnde fond; se Brandförsäkrings , werket, allmänna. — om ökande af desi Äsconterings-rätt, Apr. 320. — grunder till Reglemente för» Febr. 644. 1288. — Fullmägtigc i, — Answarighets - Lag för; se AnsrvarighctxoLag. — om Instruction för dem, Febr. 633. re. se widare Reglemente för Riksgälds-Conto-rct. om decharge för dem, Ian.
Efter skedd föredragning af Borgare-Ståndets den 1 och 3 dennes bordlagda prolokolls-utdrag för den 50 sisllidne November, innefattande inbjudning lill Med-Slånden att förena sig i Borgare-Ståndets för dess del fattade beslut om Riks-Slåndens sammanträdande lili gemensam öfverläggning, angående de hvilande grundlagsförslag, som afse lillökadt antal af Stats-Rådets ledamöter och inrättande af ett nytt Stats-deparlement; blef förenämnde inbjudning af Ridderskapet och Adeln antagen. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln ett af Ilen Cederschiöld, Gustaf, väckt förslag, alt Riks-Stånden skola sammanträda lill gemensam öfverläggning rörande del i Konstitulions-Utskottets Memorial N:o 2 framlagda, från förra riksdagen hvilande, förslag till ändring i 15 § Riksdags-Ordningen, angående hemmansegares representationsrätt; och skulle de öfriga Riks-Stånden inbjudas alt i delta beslut sig förena. S. D. Remitterades till Stats-Ulskoltel: l:o. Herr Brakels, Maaritz, den 50 sistlidne November väckta motion, att det till den af motionären föreslagna provisoriska Vapen-kommiltéen erforderliga anslag måtte särskildt beviljas; 2:o. Friherre Leijonhufvuds, Axel Gabriel, den 1 dennes väckta motion, om pension till framlidne Öfversten 0. A. Brmcronas enka; 5:o.
Trot. 184S, 4 Sand. 2 Afd. 28 Hå/t, 1 2 Statsoch Banco-Utskoitens Memorial, N.o 13'4- förvaltningen af Banken, men hade till föremål att lägga vissa afgifter å den del af allmänheten,* som nödgades från Banken eller derunder lydande Verk begära och utlösa handlingar, sådant oagtadt icke blifvit i den ordning, Grundlagen förutsätter, till Kongl. Maj:ts Nådiga fastställelse öfverlemnad; men att Kongl. Maj:t likväl, då vid föregången granskning, ofvannämnde Taxa för öfrigt icke funnits innefatta anledning till någon erinran, ville, med gillande deraf, låta allmän kungörelse om densamma utgå, med Nådig förklaring, att den skall gälla till efterrättelse fiånoch med den liste Augusti 1841 intill slutet af det år, då nästa Riksdag inträffade; och förväntade Kongl. Maj:t, att Rikets då blifvande Ständer skulle ånyo frågan i underdånighet anmäla, på det att Kongl. Majit måtte komma i tillfälle, att laglikmäligt Nådig fastställelse å merberörde Taxa meddela. I anledning häraf, och sedan Banco-Utskottet, för att bereda likhet i Expeditions-lösen vid begge Rikets Ständers Verk, Banken och RiksgäldsContoret, för öfverläggning i frågan sammanträdt med Stats-Utskottet, få Utskotten nu hemställa, att ifrågavarande Expeditions-Taxa, sådan den vid sisllidne Riksdag antogs och finnes detta memorial bilagd, måtte af Rikets Ständer fastställas, att gälla så väl för Banken, med dertill hörande Discont-Verk och Låne-Contor, som ock för RiksgäldsContoret, samt att Rikets Ständer, med anmälan af deras sålunda för sin del fattade beslut, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit äfven täcktes denna Expeditions-Taxa i Nåder gilla samt genom allmän kungörelse till vederbörandes efterrättelse fastställa.
Ber alle Ise, J\] 10. 21 Utskottet kan härvid likväl ej undgå att anmärka den oriktighet, som i Brukets räkenskaper förefinnes, att värdet å levereradt papper utöfver beloppet af Låne-afdelningens förskott för hvarje år är vordet derstädes balanseradt. såsom en Brukets fordran hos Banken, hvilken fordran, som vid 1847 års ingång beräknades till 54 557 R:dr 23 sk. 1 rst, vid 1849 års slut finnes utbalanserad med 216,881 R:dr 17 sk. 2 rst Banko. Då nu Banken icke vidkännes någon så beskaffad skuld, har härigenom uppkommit en olikhet emellan Bankens och Brukets räkenskaper, och om detta missförhållande finge fortfara, skulle, under förutsättning att Bruksrörelsen årligen utvisade någon vinst, deraf i tidens längd blifva den följd, att Brukets egare, Banken, som i Tumba räkenskaper icke tillgodoräknas någon ränta å dess i Bruket nedlagda Kapital, omsider funne sig i Brukets räkenskaper påförd en skuld, öfverstigande Bankens samtliga tillgångar, en oegenllighet, som kunde blifva ett undransvärdt föremål för efterkommandes forskning. Emedlertid, och som Utskottet har att, från Fullmäktige, införvänta ett på grund af 239 § i Banko-Reglementet upprättadt, men ännu icke till Utskottet inkommet, förslag till förändrad bokföring vid Bruket, blifver Utskottet, vid granskningen af berörde förslag, i tillfälle förebygga fortfarandet af nu anmärkta olämpliga bokföringssätt. § 25. (Rev. Ber. § 84. Banko-Fullm. Ber. § 54). Byggnaders och Uti Revisorernes berättelse anmäles. att hus och byggnader vid machineriers . • t tillstånd.
Men en collect årligen gif. alla 4 församlingar, utom lönen, til organisten. 24 Aspås 29 april 1753 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 167, ÖLA. Åhr 1753, d. 29 apr. Kyrkoräkningen. Klåckstapelen skulle efter wåranden af kyrkwerden Olof Andersson uppsättias. Borggården til annat åhr. Til organistens lön bewiljade sochnemännerne 3 mark kop.m:t af röken, och ryttarne, som äre allenast [lucka] st. 8 öre. Thetta blef sednare icke af; icke heller åstundade Rödöns boerne thet samma. Näskott 27 maj 1753 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 167, ÖLA. I Näskot then 27 maji. Förelästes kyrkio-räkningen. Wille sochnemän. strax effter Pingeshögtiden af sitt framförde wercke upsättia borggården: hwilket och af them rigtigt skedde. 3. Utlofwade ryttare och soldater, samtl. att bidraga til organist lönen 16 öre k.m:t hwarthera. Wid Ytterån ock nogot. Ås 13 juni 1753 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 167, ÖLA. I Åhs then 13 junii. Kyrkio-räkningen. Taltes med theras w...[ ]wilja åter om organist lönen. Begärtes allenast på slutet fem plåtar, 30 d. k.m:t, som efter ledsam twärhet omsider effteråt blifwit samtyckt, doch af bönder och militien, el. af samtl. församl. tilhopa. Collect. Therföre heller lemnades. Doch gåfwo sedermera Åhs församl:s ledam. 140 d. k.m:t til orgewercket. Rödön 17 juni 1753 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 167, ÖLA. I Rödön d. 17 junii.
Så yrka Presteoch Borgare-Stånden, icke någon modification af borgens-systemef, men dess fullkomliga ogillande; så bibehåller Preste-Ståndet, åtminstone vilkorligen, indragningsmagten, änskönt Utskottets förslag hvälfver sig just omkring den motsatta cardinal-punkten: så bestrida Ridderskapet och Adeln, samt Pre-’ steoch Borgare-Stånden Tryckfrihets-nämndens afskaffande, i stället för att modifiera den af Utskottet uppgifna nya Rättegångsordning : allt, med verklig anticipation, som Gunst i t. UtsA:s Memorial N:o 6g, 3 det vill synas, på nästa Ständers beslutande rätt. Emedlertid är denna rätt, enligt Grundlagens bokstaf, ännu beståndande ; och följaktligen kan ej ett Grundlags-ändringsförslag, vid samma Riksdag då det tillstyrk, tes, förfalla, — ej i det reala undertryckas eller tillintetgöras af Ständer, hvilka emottagit frågan endast för beredning till mognad genom hvilan. Sådan är, i alla händelser, Constitutions-Utskottets eller dess stora pluralitets åsigt; och detta Utskott, hvars pligt det blef, att sorgfälligt granska och vårda Grundlagarna, får ej, af eftergifvenhet lör något anspråk på deras tillämpning emot ordalydelsen, föranleda bortskänkandet af Rikets Ständers constitutionela rättigheter, icke förgäta National-representationens conlinuitet, och det samband emellan Riksdagarna, hvilket Grundlagen sjelf i grundlagsfrågor olös-5 ligen tillknutit. Vid slikt förhållande, hvars vigt och inflytelse Rikets Ständer täcktes upplyst inse, gör Constitutiuns-Utskotiet sig hellre den, äfven mer naturliga föreställning, att de Tre Riks-Ståndens, i form af anmärkningar, uttryckta ogillande beslut, inskränkas blott inom det idéala, åsyfta uttalandet af opinioner öfver principerna. Unjler denna synpunkt, 4 Constit> XJt&k.-S Memorial N:o 69. och enär det ej lärer kunna eller böra förvägras närvarande
Grunden för förbudet vore att söka i den falska föreställningen att den fria konkurrensen skulle medföra osäkerhet vid transportfarten öfver Kalmar sund och att till betryggande af densamma erfordrades särskilde personer, som åtoge sig vissa skyldigheter samt underkastade sig kontroller; och för att härför lemna vederlag hade man icke tvekat att fråntaga den emellan ifrågavarande färjeplatser boende allmogen en af densamma frän urminnes tider innehafd och hvarje menniska tillförsäkrad naturlig rättighet att fritt och utan hinder af några, andra personer gifna, privilegier, bereda sig inkomster, jemte det man på samma gång betagit Ölands invånare rätt att, vid öfverfart till fasta landet, om biträde anlita den, som egde största förtroendet. Utom den allmänna orättvisa, som monopoliet på transportfarten medförde, blefve den trafikerande allmogen dessutom ofta hindrad och uppehållen vid färjeplatserne emedan desammas innehafvare, hvilka merendels hade i kommission att uppköpa spanmål och andra varor, genom alt sä länge som möjligt fördröja öfverfarten, beredde sig tillfälle att lill billigaste pris tillhandla sig de medförda varorne, äfvensom afsältningen vid de dervarande gästgifveriet såmedelst ökades. Om man härförulom toge i betraktande alla de öfriga olägenheter ifrågavarande monopolium medförde, såsom, bland annat, att de farkoster, som begagnades vid transporter, blefvo utan förbättring och att en mängd deraf föranledda åtal ofta hårdt drabbade en och annan bland befolkningen, vore det, enligt motionärens förmenande, uppenbart för en hvar att samma monopolium, såvidt med personaltrafiken afsåges ortens invånares resor, icke borde bibehållas, hvadan motionären föreslagit: ”att Rikets Höglofl. Ständer mätte i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla det Han i Nåder täcktes förklara de emellan färjeplatserne Röhälla och Fröbygårda boende personer berättigade att mellan Öland och Kalmar samt fasta lan - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande 1S:0 415. 7 det fortskaffa varor med deras egare eller personer af Ölands allmoge och Kongl. Brefvet af den 13 Juli 1824 i den delen upphäfdt”.
Då arbetet inom denna tid blott kan fullbordas till en ringa del af den längd ån bör upprensas, helst det i förhållande till kostnadsförslaget ringa låneunderstödet icke medgaf arbetets forcerande, då de af intressenterna annorledes sammanbragta medel åtgingo till de betydliga expropriationskostnaderna, materialiers anskaffande, m. m., så är det icke möjligt att förr än det återstående lånebeloppet får lyftas och arbetet fullbordas, verkställa den uppmätning och taxering af den genom rensningen vunna mark, som måste läggas till grund för bestämmandet af den andel i ränteoch amorteringsliqviden, som rätteligen bör drabba hvarje jordegare, helst dessa äro boende i åtta särskilda socknar och till och med två särskilda län. Om intressenterne, hvilka bo i en af de fattigaste delarne af riket, nu i förtid och innan frukter kunna skördas af detta arbete, hvartill de måst använda sin yttersta skärf, erlägga ränta och amortering å låneunderstödet, skulle ytterligare ut - Motioner i Bonde-Ståndet 1365. N:o 332. arma dera, och, oafsedt svårigheten eller omöjligheten att bestämma hvarje delegares anpart deri, afskrämma de fattigare jordegarne från deltagande i företaget, hvarigenom de välgörande följderna deraf, de betrycktes lättnad, förfelas. Att, på sätt Kongl. Maj:t i Sin nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, ytterligare fördela återstående statslånet, så att endast 30,000 R:dr skulle få lyftas under år 1867, är för bolaget alldeles ingen hjelp, ty utan det hela kan arbetet icke forceras att någon frukt deraf är att förvänta på flera år, hvadan jag på alla nu anförda skäl får vördsamt anhålla, dels att Rikets Ständer täcktes besluta att det för Lidaån vid sistlidna riksdag beviljade ännu återstående statslån 80,000 R:dr måtte på en gångfå lyftas under år 1867; dels att ränta och amortering å det hela måtte få beräknas att utgå efter tre år från det, under hvilket hela lånet bekommits. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 15 November 1865.
De kunna wänta på mig, så länge som jag wäntat på dem; hwarpå han begifwit sig åt Ups. att blifwa juris Doctor. Det säjes dock, at K. M:t will hafwa honom i K. Cancelliet. Herr Prof. wet wäl, att Thorild betyder Torén, auctor till passionerna och Kellgrens antagonist. O at han icke ansåge Frälsaren med lika ögon! Öfwer bordet på spisqwarteret sades han åtagit sig Jud. Iscariots apologie, som skaffade en stor bedragare ur werlden. Sättom nu en sådan man till Pr(emier) minister!» Samma dag den 21 april skref åter Franc några ord om Thorild till Rosenstein, som äro intressanta, därför att de bestyrka de uppgifter, Thorild själf gifvit om sitt Stockholmsbesök efter disputationen och särskildt om Schröderheims välvilliga beteende mot sin öfverman i den andliga tvekampen i Upsala: »Thorild har nyligen warit här och mycket gracieuserad af Venus id est Schröderheim. Thorild är ostridigt ett quickt subject. Han har dessutom godt judicium i wittra saker och mycken penetration. Här citeras infall och utlåtelser af honom, som wittna härom. Hela hans olycka är att bli wåldförd af en omåttlig egenkärlek. Den förmörkar ofta hans begrep och gjör honom förhatelig och obegripelig på en gång». Till denna skörd af beskrifningar på Thorilds disputation, vill jag till sist foga den omtalade parodien på hans afhandling. Den är efter all sannolikhet författad af Elis Schröderheim, då mångas vittnesbörd i ofvan citerade bref gifva vid handen, att han gjort en genomgående parodisk opposition, och den satiriserar lustigt Thorilds geniala men abrupta prosa. Något om Critiken öfver Montesquieu. Lagars ursprung är hvarken Rädsla eller Mod. Rätt! Men det är styrka. – Le plus fort är skapad at råda, at befalla. Under Starkotter menar jag armstyrkan; Saul var et hufvud längre än alt folket.