Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr jemte dito för samma år, och 174 R:dr 39 sk. 3 r. för år 1879, - „ delägarna i Bälinge mossar, inom Bälinge härad och socken, för utdikningen och aftappningen af dessa mossar, , å 2,058 R:dr« 6 sk., dito dito af 102 R:dr 43 sk. 6 r. jemte dito för samma år, och 102 R:<li' 38 sk. 4 r. för år 1879 „ deltagarne i uttappningen af Sandby sjön i Wesslands socken af Örbyhus härad, å 3,000 R:dr, dito dito af 150 R:dr jemte dito för samma år, och 149 R:dr 40 sk. 6 r. för år 1879, „ dito i upprensningen af Slada-ån och sänkningen af Barknåreeller Griggebosjön i Hållnäs socken af Olands härad, å 3,333 R:dr 16 sk., dito dito af 166
Att söka ådagalägga den ofta bestridda, men i själfva verket för en fördomsfri betraktare lika påtagliga som djupgående öfverensstämmelsen mellan den nyare naturforskningens resultat och en personligt idealistisk riktning inom spekulationen, endast båda fattas till sin sanna innebörd, detta utgör onekligen, särskildt i vår tid, en af de största uppgifterna, ej mindre för vetenskapsmannen än för den, som vill göra forskningens frukter bekanta för en större allmänhet. — I och för sig är följaktligen hvarje bemödande i sådan riktning af stort intresse. Men intresset mångdubblas, när bakom försöket står en man, som genom mångfaldiga föregående arbeten i mänsklighetens viktigaste frågor, alla utmärkta genom en tankarnes adel och en formens konstnärliga fulländning, som söker sin like bland samtida, förvärfvat sig ett namn så kändt inom allt Sverges land och ej så litet därutöfver som namnet Viktor Rydberg. Att närmare ingå på hans äldre skrifter förbjuda oss tid och utrymme, så frestande det än vore att lämna en samlad bild af den världsåsikt, han där framställer eller på ett eller annat sätt söker stödja. Att den städse gått i idealistisk riktning i den mening, att den velat häfda en på personlighetsprincipen bygd världsåskådning, torde vara allmänt bekant, likasom att den, på samma gång den som få sökt häfda den personliga individualitetens och frihetens rätt, fattat personlighetens rike såsom ett lefvande, organiskt helt.- Ändtligen har den, trots ali sin opposition emot den ortodoxa dogmatiken, städse stält sig på kristlig grund, i kristendomen, endast rätt förstådd, städse sett den högsta blomman af mänsklighetens andliga lif, i Kristus det i tidén uppen-barade människoidealet. Äfven » den siste Athenaren » erkänner till sist, att hans kamp varit * ej blott fruktlös, utan äfven oberättigad, att kristendomen bär ej blott framtiden, utan äfven sanning i sitt sköte och hans dotter, en af de skäraste kvinnogestalter vår literatur äger, föres, från hat mot kristendomen småningom öfver till att blifva en trosvarm medlem af Kristi sanna församling. Huruvida den uppfattning af kristendomen, Rydberg här och i sina exe-getiska skrifter söker göra gällande, är i allt historiskt trogen, är en fråga, på hvilken vi här ej kunna inlåta oss.
(Jemför Norska Sjölagens 1—4 §§.)» »Dernäst anser jag i Sjölagen ej böra saknas ett allmänt stadgande om en offentlig förteckning öfver alla skepp, som äro bestämda för: sjöfart såsom näringsgren, , det vill med andra ord säga: sådana skepp, som sortera under Sjölagen (således icke krigsskepp, ej he ler de skepp, som uteslutande äro afsedda för egarens personliga bruk). Ett dylikt skeppsregister (jemför Kommerse-Kollegii cirkulär den 15 Juni 1841) bör upptaga skeppets namn, hemort, huvudredare och samtlige medredare m. m., samt införandet deri vara ett vilkor för rättigheten att nyttja Svensk handelsflagga. Endast de allmänna bestämriingarne rörande denna officiella förteckning och densarnmas innehåll äro, efter min tanka, egnade att i Sjölagen inflyta; men deremot kunde åt administrativ-författningar öfverlemnas att stadga om hvad som erfordras för ett dylikt införande, hvilka myndigheter det åligger att hålla ifrågavarande förteckning o. s. v. (jemför Tyska Sjölagen Art. 452 och följande.)» »1 sammanhang med föres k ri I ten om skeppsregister, vill jag fästa uppmärksamheten på den i England gällande föreskrift: att å skepp skall på lämpligt ställe tydligen vara utsatt skeppets namn och hemort» »Ehvad ofvan antydda nya stadgande!) komma att i Sjölagen intagas eller icke, vill del synas, sorn kunde första och andra Afdelniogarne (§§ 1—23) i Förslaget lämpligen sammanslås, med gemensam titel: »Om Skepp och Skeppsrederi», hvarunder äfven är att hänföra skepps byggande, utredning, försäljning m. m.» Med Justitierådet Naumann instämde Justitierådet Alexanderson hvad angår begge de första Afdelningarnes sammanförande under den af Justitierådet Naumann föreslagna gemensamma rubrik, och tillstyrkte äfven begagnande af ordet: skepp i stallet för »fartyg». Justitierådet Cramér förmälte sig anse benämningen »skepp» och »skeppare» böra gifvas företräde framför »fartyg» och »fartygsbefälhavare». § 2.
Såsom ett hufvudsakligt skäl till den klagan, sorn nu spörjes angående skjutsen, är dess förökande under sednare tider; att så är vid några stationer, är en sanning; men denna fråga måste behandlas med afseende ä det stora hela, och dä höra ökningarne till undantagen; deremot kan det icke bestridas, att skjutsen i allmänhet, långt ifrån att förökas, tvertom betydligen förminskats; sanningen häraf bevittnas af de 40 ångfartyg, sorn endast ifrån Stockholm å korta mellantider gå och komma, å hvilka en stor mängd resande transporteras till både inoch utländska orter i alla direktioner, äfvensom en mängd passagerare tillkomma under vägen; härförutan finnas flera dylika fartyg för trafiken å vestra kusten, äfvensom emellan Götheborg och Jönköping; klagan öfver skjutsens förökande är således, med högst fä undantag, alldeles obefogad.. Svårigheten för skjutsens utgörande har blifvit förminskad äfven derigenom, att i sednare tider vägaune betydligt blifvit förbättrade; de resande färdas med mindre tunga vagnar: man kör i allmänhet mindre fort, så att man mycket sällan afhörer de klagomål, som fordom så ofta inträffade; äfvensom har skjutsen af snällposter, paketposter och af fångar blifvit förhöjd till 24 sk.; entreprenader blifvit inrättade till samma lega, samt legan i allmänhet under den svårare årstiden förhöjd till 20 sk. Af allt detta synes att begäran om skjuts-legans ytterligare förhöjning, icke är grundad uppå några verkliga skäl.
De på andra hnfvudtiteln äskade förhöjningar i anslag utgöra således: för Svea Hofrätts Justitiestat R:dr 50: » nytt anslag till personer, menigheter eller allmänna inrättningar för dem frångångna bötes andelar » 250,000: — 250,050: hvilka med tillägg af hufvudtitelns nuvarande slutsumma 2,185,300: — uppgå till 2,435,350: — men då derifrån drages den nedsättning, som skulle på bestämda anslaget till fångars vård och underhåll uppkomma genom de beträffande detta anslag föreslagna förändringar med 400: — kommer hufvudtitelns slutsumma för nästa statsreglering att utgöra R:dr 2,434,950: Dessutom, under åberopande af bifogade Statsråds-protokoll öfver Justitiedepartementsärenden för den 13 innevarande Oktober, äskar Kongl. Majit; a) att till uppförande af en ny Arkivbyggnad för Göta Hofrätt och ombyggande af den Hofrättshuset omgifvande kaj måtte anvisas, att under år 1867 utgå, 40,000 R:dr, utgörande omkring |:delar af den för dessa byggnadsföretag beräknade kostnadssumma; och b) att för verkställande af ifrågasatt tillbyggnad vid kronohäktet å Långholmen och för ett nytt kronohäktes uppförande i någon af städerna Sundsvall eller Hudiksvall måtte ej mindre få användas de uti nämnda Statsråds-protokoll omförmälda besparade medel, i den mån dessa blifva tillgängliga, än ock anvisas, att under år 1867 utgå, ett belopp af 70,000 R:dr. Hufvudsummorna för föremål inom denna hufvudtitel skulle i följd häraf blifva: för ständiga utgifter årligen R:mt R:dr 2,434,950: — deraf förslagsanslag R:dr 1,431,914: 52, för tillfälliga utgifter under år 1867 » » 1 10,000: — Tredje lin fou dtiteln, innefattande anslagen till Utrikes-departementet. De för detta departement nu bestämda anslag uppgå sammanlagda till 479,200 R:dr R:mt årligen.
411 Herr Stahle anhöll att hans till Andra Afdelningen afgifne -yttrande i ämnet, måtte få åtfölja Högloft. Utskottets Betänkande till Riksens Höglofl. Ständer samt reserverade sig, i händelse Afdeiningens Utlåtande af Högloft. Utskottet gillas, emot beslutet om förhöjning å 'JHillen å inkommande varor, såsom endast föranledande till Tull försnillning, emot hvilken låg Tull af honom ansågs såsom enda correctivet. Härutinnan instämde Herrar Danielsson , Himberg och Beckman^ Herr Uggla, Carl, anförde skriftligen: I händelse KonglMajst, i följd af sin höga rätt, skulle finna för godt att till införsel i Riket förbjuda utländska kläden ; så vågar jag föreslå i detta fall den förändring uti Tull-Tariffen å inkommande utländsk ull , att den fina blef förhöjd från nu föreslagne 15 procent till so, procent och den gröfre från 5 procent till .10 procent , emedan det tyckes, vara förenadt med billighet, att detta förbud ej ensamt matte falla fabrikören tili förmån utan äfven dem sorn inom landet producera rå-ämnet, och om prjseme skola komma att fortfarande falla å den inhemska ullen, sorn den under loppet af j-ne. år gjordt, skall de inhemska Schäferierne i stället att förbättras komma att snart återgå till hvad de vöre för iq å jlst år tillbaka, hvilket för så val det allmänna sorn den enskildta blefve en stor förlust; och anhåller jag att detta mitt anförande måtte lå åtfölja Betäukandet till Bespective BiU« Stånden* 4)3 BevillnlngsUtskottets Betänianden, Med Herr Uggla C. förenade sig Herrar Himberg, Stahle, och Wickblad. Herr Limnelius åberopade hvad han uti ämnet förut anfört och ville i synnerhet hafva reserverat sig emot förtuliningen efter värdet och sättet att värdera, Herr Huldt reserverade sig emot Beslutet under åberopande af sin förut afgifne Reservation, som åtföljde Utskottets förra Betänkande. Den 2 Augustt.
» Seså, lugna er, » sade hon, » nog vet ni, att ni kan lita på mig. Jag skall inte förråda er och inte bry er heller. Vi kunna ju låtsa, som om den där ofrivilliga bekännelsen aldrig blifvit gjord. » » Åh, ni är en riktig hederspojke, fru Fanny, » sade Karsten, ännu med helt olycklig min, » och jag är ett nöt, ett ärkenöt! Men ni vet nog själf ... när hjärtat är f u l l t. » » Så läcker det. Ja, jag vet. » » Men det är i alla fall ingen ursäkt. Hela detta förhållande. nej, inte förhållande. jag menar denna känsla, denna — ja, låt oss säga stämning, är ännu någonting så alldeles nytt och spädt och skört; den tål inte att man andas på den; skall det bli något mera af den, borde den ha fått växa osedd, djupt Men så illa skall det väl ej gå, att hela in i skuggan. » den massa af kvinnliga telefonister, som nu » Liksom n ä c k r o s e n. » utbildats, helt hastigt utan vidare beröfvas Han såg på henne med en bedjande blick. sitt lefvebröd, äfven om detta är knappt, ty » Nej, jag skall inte säga ett ord. Men ni ett sådant bemötande ha de ingalunda gjort kan tro mig, då jag säger, att jag förstår er sig förtjänta utaf. fullt, och att jag är er vän och vill handla som en vän. Litar ni på min takt och min kvinnliga instinkt? » Han svarade ingenting, men han räckte henne handen i ett anfall af oemotståndlig rörelse. » Ni kommer tillbaka nästa sommar, inte sant? » V i våga hoppas, att de många, för » Jag tror det. » hvilka Idun, haft lyckan bli en kär vän, » Hvem beror det på? » ej heller framdeles vilja sakna hennes vecko» Kanske på er. » visit, och uppmana därför särskildt våra » Tack för det ordet.
11 beloppen, hvilka af arméens befäl för närvarande utgöras dels till pensions-kassan, dels till arméens ackords-amorteringsfond och dels till statsverket, lärer fråga svårligen under nuvarande förhållanden kunna uppstå om kassans understödjande genom förhöjning i delegarnes afgifter. Då emellertid statsverkets disponibla tillgångar redan äro tagna i anspråk för andra, efter Utskottets tanka, af mera maktpåliggande beskaffenhet varande behof samt det befarade missförhållandet emellan arméens pensionskassas inkomster och utgifter torde i en framtid kunna afhjelpas genom en ändamålsenligare organisation af arméen, har Utskottet funnit sig förhindradt att tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad uti den nådiga propositionen blifvit äskadt. Stockholm den 26 Maj 1848. Reservationer af herr von Troil, S. G.: ”Stats-utskottet har, med begagnande af den väl kända trollformeln: ”bristande tillgångar,” ansett sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall till den af Kongl. Majit gjorda framställning om understöd till arméens pensions-kassa. Det gifves likväl, enligt mitt förmenande, vissa utgifter, hvilka, om de anses af behofvet påkallade, äro af den beskaffenhet, att tillgångar för desamma måste anskaffas, så framt man ej genom uppskof dermed vill så förvärra det onda, att detsamma ej, utan betydligare uppoffringar, kan i framtiden afhjelpas. Sådant är förhållandet med arméens pensionskassa, hvars financiella ställning i närvarande ögonblick är så bekymmersam, att arméens sednast församlade fullmäktige ansett sig böra i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit ville deruppå fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. 9. och har ställningen derefter så försämrats, att arméens fullmäktige, i deras till Kongl.
Som Arméens Organisationssamt ArtilleriExercitii-Medcls Cassornes tillgångar blifvit till fulla realiserade, sä hafva dessa 2:iie Rubriker Transport 4/5>3ö'): 48'9‘ 422 Riksens Ständers Transport 47'’>^99'4°-9" försvunnit uti Riksgälds-Con toirets Räkenskaper. Behållningarnc, hörande till de ane andra Cassorne, hvilka uthalanccras till Ar 1822. utgjordes af: uti Allmänna Hingst-medels-Catsan : Ett nflant Capital Rd. i6,oeo Derpå beräknad ränta 4^4- 16,464. Ett utlånt Capital med derpå heräknad ränta . 279:43. 7. 74343 7 Skånska HingstPremieCassan : Ett uti Mariebergs Egendom intccknadt Capital Rd. 14,000.— —■ Sedan nyssnämrideEgcndom blifvit inköpt för Kronans räkning, harKgl, Maj t, under d, i3 Maji 1817, i Nåder förordnat, att Kongl. Stats-Contoi ret skulle i detta Capital godtgöra Riksgälds-Con toiret 6 proCents årlig Ränta ifrån den 1 Jan, berörde år , och hvilken Ränta beräknad till 1821 årsslut utgjorde , , . 812.—•— , „ JJ.’!1?: 31,555:43- 7. Kongl, Bergs~Collegii f. d. Cassal Jemnlikt Rikets Ständers Beslut vid 1817 och 1818 årens Riksdag, är berörde Cassa aflemnad till Riksgälds-Cantoirct, och hestodo dess tillgångar , vid atlevereringen , af Contant Rd. 2,412: 5.3. samt utlånte Medel . 26,059:42.2. Tillhopa B:co Rd. 28,471:47-5.
Enär någon anledning lill bibehållande af nu gällande särskilda föreskrifter, dels rörande granskningen af kvrkoräkenskaperna från Lunds slift samt Göteborgs och Bohus äfvensom Hallands län, dels i fråga om användandet af Kyrkorna derstädes tillhörige kassor, så mycket mindre förefunnes, som kyrkornas medel voro enskildt tillhörige församlingarne, de der, i händelse brist i kassan uppstode, nödgades tillskjuta hvad som behöldes, och i öfrigt alla pastorer i riket borde hafva lika skyldigheter i afseende på kyrkornas egendom, hafva hos Rikets Ständer framställningar skett, att ifrågavarande särskilda föreskrifter måtte upphöra; och hafva Rikets Ständer beträffande detta ämne inhemtal hurusom, enligt Kongl. Brefvet den 6 April 1695, Landshöfding och Biskop skola hafva inseende deröfver alt kyrkornas medel rätteligen blifva använda till deras nytta och fördel samt alt vederbörande, åt hvilkas förvaltning dessa medel äro anförtrodda, derför årligen böra göra redo och räkning, äfvensom att, enligt 23 § i presterskapets privilegier den 16 Oktober 1723, kyrkoräkenskaperna skola, innan de insändas till Biskop och Landshöfding, ölverses och godkännas af socknemännen å allmän sockenstämma samt slutligen alt delta stadgande blifvit upptaget uti sockenstämmoförordningen den 29 Augusti 1843, med undantag likväl för kyrkorna i Malmöhus, Chri - ExpeditionsU Iskotte Is Förslug' tili underd. Skrifvelse N:o 96. 209 Christianstads, Blekinge, Hallands samt Göteborgs och Bohus län, i afseende å hvilka kyrkors räkenskaper Kongl. Instruktionen den 12 April 1815, § 18, föreskrifver, att den årliga af Pastor och Kyrkovärdar upprättade redogörelsen för kyrkornas medel bör inom stadgad tid aflemnas till Häradsprosten, hvarefter Kontraklsprostarne, hvar och en för sitt kontrakt, böra densamma granska och med sina underskrifter till rigtigheten bestyrka; åliggande det sedermera desse sistnämnde alt insända räkenskaperna till Lands kontoret, för att vidare lill Kongl.
För upgörandet af den blifvande Revilln.-Stadgan torde det tillåtas mig att vördsamt föreslå följande förändringar och förklaringar uti sladganderne enl. den nu gällande: l:o Ronde embelsmäns löner. Såsom sjelf icke ägande någon embetsmanna-befallning och i följd deraf ej heller någon lön, kan jag så mycket mera opartiskt härom yttra mig och får derföre förklara, att för mina ögon synes det som en fullkomlig paradoxe, att, under det jag med ena handan aflemnar en betingad vedergällning för ett åt mig fullgjordt biträde, hålla den andra färdig att återkräfva en del af det jag gifvit, jemte Den 30 December e. m. 335 tiel förkunnandet, att, om denna min besynnerliga prétention ej eflerkommes, finnas tjenliga medel att förmå den tredskande dertill. Om en enskildt skulle så bete sig, skulle det åtminstone väcka allmän förundran, ej blott öfver det orimliga i sjelfva saken, utan äfven derföre alt han belastade sig med att föra dessa, öfver detta gifvande och återtagande, så onödiga räkenskaper; dä bra mycket klokare vore att rent af och vida redligare gifva så mycket mindre lön. Men, då nu lönerna i Sverige visserligen ej äro för stora, synnerligen med afseende på den långa tid våra embetsman fått arbeta, dels för intet, dels för ytterst otillräcklige löner, då de i allmänhet varit nödsakade åsamka sig skulder, under hopp pä bättre tider; så förefaller detta förhållande den opartiske betraktaren så mycket förunderligare. Jag får således föreslå alt em etsmäns löner blifva frän all bevillning befriade. 2:0 Ehuru Prester ej åtnjuta lön direkte af Staten, böra de dock betraktas såsom embetsman och på sådan grund, om man ej erkänner någon annan, äfvenledes från bevillning befrias; hellst jag förmodar man snart skall inse nödvändigheten af, alt äfven de direcle af Staten hufvudsakligen åtnjuta sin aflöning. 3:0
Utskottet underkastar det hela af sitt förslag Riksens Ständers benägna och upplysta oropröfvande, för den i Grundlagen föreskrifna slutliga behandling; hvarjemte Utskottet får bifoga så väl en dess Ledamots, i sammanhang med detta ämne, ingifna anförande, som ock ett Utdrag af Protocollet, innehållande åtskilliga Ledamöters reservationer. Stockholm den 12 Maj 18*8. 74 Cons t. U/sk. Bet änkan den. Innan jag förelägger Höglofl. Utskottet en uppställning af några öfverklagade ofullständigheter i vår Representation, jemte förslag, att med minsta möjliga rubbning af det liela afhjelpa dem, utbeder jag mig få erinra, att detta så grannlaga företag är grundadt dels på det förtroende, Utskottet behagat visa mig, dels ock på den tillförsigt, jag å min sida fästat vid samteliga Ledamöternes förenade varma känsla för Fädernesland, lör medborgerlighet och allmänt väl. Jag skulle önska, att Utskottet, hänfördt af detta tänkesätt, ville för några ögonblick elötnrna sin organisation, och upplösa sig i ett samfund af vänner, sorn, med gemensam böjelse lör gemensamma ändamål, lugnt och förtroligt pröfvade tillämpningen af några allmänt erkända grundsatser till vår närvarande Statsförfattning. Om vi erkänne den orygglig genom sina grundvalar, aktningsvärd genom sin ålder, så böre vi ock samfält bidraga till de stöd, som skola göra den i alla sina delar varagtig; och dessa stöd äro allmän rättvisa och sjelfständighet. Former, som blifvit uppgjorde under Rikets mindre ljusa och lyckliga tidehvarf, kunna ej innefatta allt hvad det sedermera vunnit under 3 ä 400 års tillväxt. Barnålderns kläder kunna ej passa åt manna-åren. Förmögenhet, näringar, upplysning hafva väldigt utvidgat sig: emellan Standen hafva nya classer af medborgare uppkommit, som befinna sig ömsom af lagar och vanor-från Representationen uteslutne. Anspråk h|fva följagtligen Const. Utsk.
Ja! då fråga rörer det svagare könet, får _ridderligheten visserligen i allmänhet mana det starkare till eftergifter, men äfven för sådana eftergifter tror jag dock att det finnes en gräns, hvaröfver man ej kan gå utan att förlora det svagare könets aktning. Härmed må nu vara Deli 17 Mars e. m. 203 huru som helst. Det vissa nr emellertid att, då frågan galler ett stater emellan ingånget aftal, det måste vara hvarje redlig statsmedborgares pligt att hålla detta aftal i helgd oell således efter bästa förmåga motarbeta hvarje försök att ensidigt bryta detsamma. Att den föreslagna revisionen af föreningsaftalet emellan Sverige och Norige är af behofvet i högsta måtto påkallad, det har Utskit efter min åsigt på det mest öfvertygande sätt ådagalagt; men det gör icke tillfyllest att en sådan revision kommer att ega rum. För att ändamålet dermed skall vinnas, erfordras, att den frambringar ett sådant på fullkomlig rättvisa och billighet gruiidadt resultat, som kan åstadkomma ömsesidig belåtenhet inom båda rikena, eller ock, om det ej kan vinnas, att föreningen uplöses. För att kunna klart åskådliggöra mina åsigter i detta afseende, torde det tillåtas mig att framställa ett exempel. Jag tänker mig ett bolag, ingånget emellan 2:i.e bröder. Den äldre brodern, som redan under en lång följd af år drifvit vidsträckta affärer och förvärfvat ett i utlandet för redbarhet kändt och allmänt aktadt namn, uptager den yngre brödren till sin bolagsman. Denne sednare, sorn icke tillskjuter ens en tredjedel i rörelsekapitalet, berättigas, sådant oaktadt, genom kontraktet till åtnjutande af lika stora fördelar som den äldre brodern, endast med någon mindre modifikation.
Men just de vilkor, under hvilka en dylik rubbning kan ske, att nemligen, enligt f2 Kap. 12 § Skiftesstadgan, utrönas bör, huruvida ett skifteslags ägor må kunna erhålla en för deras skötsel lämpligare indelning och såväl derigenom, som genom beredda tillfällen till odling uppbringas till högre afkastning, samt hemmanens värde såmedelst i betydligare måtto ökas, äro desamma, som i motionärernas förslag åsyftas hafva inträffat under omständigheter, hvilka måste erkännas icke vara i Skiftesstadgan föresedda; och långt ifrån alltså att stå i strid med denna stadgas grundsattser, skulle tvärtom det medgifvande, motionären äskat, i sjelfva verket öfverensstämma med densammas anda och syfte. Den rubbning, som härigenom skedde i ett laga kraftvunnet beslut, kan ock med större skäl försvaras, än den, som genom 1827 års Skiftesstadga åbragtes de gamla fastställelse-resolutionerna å storskiften. Ty då den sednare icke kunde ursäktas med annat än den stora och allmänna förkofran, jordbruket genom det nya skiftesverket ansågs skola vinna och verkligen vunnit, förekommer härutöfver, i de händelser ifrågavarande motioner åsyfta, dels att värdet af den mark, hvarå en stadfästad, men för odling obeqväm delning redan ägt rum, är, så länge denna delning skall efterlefvas, i sig sjelf ojemförligt ringare, än om samma ägor genom en vid deras skiftande icke förutsedd vattenafledning 4 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 14. blefve till odling användbara, hvilket, enär samma förmån kommer samtlige delägare till godo, minskar betänkligheten vid att lemna utan afseende deras yrkande, hvilka motsätta sig ett nytt skifte och fordra vidhållande af det äldre laga kraftvunna; dels ock att, derest af vattenafledningen orsakas landvinning, denna i de flesta fall, och der icke särskilda, tillräckligt bestämda öfverenskommelser blifvit derom på förhand träffade, måste blifva föremål för ett nytt laga skifte, för hvars ändamålsenliga verkställande den äldre obeqväma indelningen af ägolotterna skulle, derest den icke kunde ändras, ligga i vägen.