Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anslag å Carolinska Institutets stat till en professorslön åt Ofverläkaren vid Stockholms stads och läns kurhus, angående. I. R. 223. III. B. 427. Se vidare StatsUtskottels betänkande N:o 41. — angående det vid 1818 års Riksdag af Rikets Ständer till Sveriges Enkedrottningar fastställda. I. 518. R. 611. III. Se vidare StatsUtskottets betänkande N:o 34. — till utgifvande af ett arbete med öfversigt öfver hela statsverkets organisation, om beviljande af. I. 550. R. 621. III. B. 427. Se vidare StatsUtskottels betänkande N:o 41. — angående åtskilliga i sammanhang med 6:te hufvudtiteln äskade. VII. B. 32, 133. A. 261, 295. VIII. U. 391. A. 425. A. 485. — angående tiden och sättet för utgående af de vid denna riksdag för en gång eller för 3 år anvisade. VIII. B. 391. A. 426. X. E. 563. — till förbättrad sjukvård vid Krigsacademien och Universileterna. Se Sjukvård. — till ersättande af accord, utgifne af Landtstatstjenstemän, angående. Se Accord. •—■ till rättareskolor, angående. Se Rättareskolor. — till en agronom, som vore pligtig lemna biträde åt reqvirenter i landsorterne. Se Agronom. — till räddningsanstalter för vanvårdade barn. Se Räddningsanstalt. — till en undervisningsanstalt för blinda. Se Blinda. — till slöjdskolan i Christianstad. Se Slöjdskola. — lill befrämjande af boskapsskötsel, medelst anläggande af stamliolländerier. Se Boskapsskötseln. ( 15 ) Anslag, lill Stockholms Lyceum och Realgymnasium. Se Stockholms Lyceum. — till utvidgning af Carlskrona läroverk. Se Carlskrona. — för ordnandet af VitterhetsHistorieoch Anliqvitets-Academiens samlingar.
Ty dels kan Banquen icke, för en Ränteoch Clapital-afbeialning, i Rakenskaperne godtgöra sin Gäldenär förr, än penninsarne i vederbörlig ord» ning kunnat blifva i Banquen insatte, hvaraf Följden är, att Lånet under mellantiden till oalkortadt belopp, fortfar att löpa med ränta, fastän en Låntagare på förenämnde sätt sin afbetalning fullgjort; och dels lära vederbörande Räntmästare och Kronofogdar örn de ock funnes villige att åtaga sig en slik uppbörd och redovisning, för enskilde personers så beskaffade skulder, emedlertid hvarken vilja elier kunna förpligtas sådant verkställa, utan särskild vedergällning, som lika fullt ändå måste drabba Låntagaren och ingalunda kunde påbördas Banquen elier det Allmänna. På desse grunder och då Riksdags-Pullmägtigen David . Rasmundsotis, till stöd för begärd förändring i liqvidationssättet af skulder till Banquen, anförde skäl, efter Banco-Utskottets tanka, fullkomligen uppvägas och vederläggas af de flerfalldige olägenheter, som vid en sådan förändring skulle blifva en följd, kan förslagets antagande ej af Banco Utskottet tillstyrkas, hvilket dock vördsamt underställes de Respective Ståndens vidare upplysta ompröf* ning. Stockholm den 24 Martu 1823. Atiköm dan i,| April 1823. Memorial till Rikets högloft. Ständer, i anleda ning af någre från Bahquens Fiscals-Ämbete väckte frågor, om ändring och undantag l någre allmänna Lagar och Författningar, för, betryggande af Banco-Verkets säkerhet. ■I^anquens Fiscals-Ämbete har, uti dess till Banco-Utskottet Vid innevarande Riksdag afgifne Berättelse, gjort framställning, rörande nödvändigheten af Lagstiftande magtens mellan ko rast, i afseende på visse förändringar och Undantag i utfärdade Allmänna Lagar och För-* fattningar, för att, dels närmare bestämma Barv* quens i äldre Privilegier tillerkände rätt, och dels betrygga Verket för de äfventyr, sorn»
LXV. B. 324. A. 43a. Statsoch BankoUtskottens, de förstärkta, ledamöter, val af. LVM. 44- Stats-, Bankosamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt motion om inrättande af ett JordbruksContor. XXXIX. B. 224. XL. A. 127. XLI. 72. — i anledning af väckt motion angående låns meddelande å spannemål. XXXIX. B. 224. XL. A. 127. XLI. 172. LX. U. 128. LXV. A. 6o. LXVI. B. 3o3. A. 313. —- i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Vattencommunicationcrs Befrämjande, jemte åtskillige med detta ämne gemenskap ägande, inom RiksStånden af" gifne, Memorialer. LIV. B. 166, 284. LVI. Å. 193. LXV. E. 392. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anvisandet af erforderliga medel till anskaffning af Spannemål vid Syo inträffande missväxtår. LVIII. B. 188. LXV. U. 110. LXVI, 4. E. 5. A. y3. E. 2o3, 204* Stats-, Bankosamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af återremiss af Utskottens Utlåtande angående fortfarande anslag lill Strömrensningar och lättade Vatten-communicationers befrämjande. LXII. B. 218. LXV. E. 392. Stats-, Bankooch LagUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden med förslag till Lag, angående Myntbestämningen. XLII. B. 160. XLVI. Å. 242.
St. godkände äfven det i sammanhang härmed upgjorda system för förvaltning af fonden, sorn framlades till dess pröfning, men R. St. funne det vara olämpligt att Fullmäktige i Riksg:s-kont. skulle hafva besvär med att förvalta dessa penningar och samla ränta på ränta, utan ålade derföre kanal-direkt:nen att sjelf göra denna förräntning samt laga så att först efter vissa tider summorna i runda poster öfverlemnades till Riksg:s-kont. Man ansåg - naturligtvis af vigt att en sådan utlåning ifrån kanal-direkt:ns sida skulle ske under rigtigt säkra och betryggande vilkor och med afseende derpå ansåg man räntefoten icke böra beräknas högre än till 5 för hundra. Man vet att före år 1841 var räntan i allmänhet högre än nu nemi. 6 proc. och att 5 proc. dä var en lindrig ränta; men man fann obil lighelen deri att göra räntan fix, utan man bestämde endast att räntan ”tills vidare” skulle utgöra 5 proc. Nu har det visat sig vara ganska svårt för Direktmen att utlåna dessa penningar för 5 proc. ehuru sådant hittills verkligen gått för sig. I det lånereglemente, som K. M. fastställt för detta verk äro ganska stränga vilkor för enskilte låntagare, men då det dessutom har varit tillåtligt för direktmen att upköpa säkra obligationer och deponera dem i Riksg:s-kont., är detta en fördel för direktmen och för Staten som man bör göra allt för att kunna göra till godo med afseende på den större säkerhet som dessa obligationer äga framför enskilda personers förbindelser, hvilka lätt föranleda upsägningar och trassel. Vid 1854 års slut är en af de 75 serierna slutad. Nu inträder således med delta års slut en ny tidsperiod. Detta har gifvit motionärerna anledn. att inkomma med anhållan till R. St. att direktionen hädanefter kunde få antaga sådana obligationer eller andra förbindelser, som löpa med mindre eller 4,j proc. ränta, hvarigenom det skulle blifva möjligt för denna direktion att hädanefter kunna i Riksg:s-kont. hypothisera obligationer.
— Hade k. operan sålunda all heder af måndagens föreställning, så kan detta däremot ej sägas om söndagens, då » Trubaduren » uppfördes. Hr Mm-ello hade här som Manrico ett nytt parti, hvari han dock ej lyckades prestera något vidare märkligt. Och om debutanten, norrmannen hr André, är bäst att tills vidare ej säga ett ord. Hans grefve Luna blef nästan en parodi. ' •Fruntimmerssidan redde sig bäst. Fru Östberg som Leonora glänste som vanligt genom sin sångkonst och lyckades besegra den lilla indisposition, hvaraf hon i första akten besvärades. Och fru Almati-Rundberg hade åter en alltigenom lycklig afton; hennes Azucena blef nästan den mest helgjutna pi estationen för aftonen. Hr Söderman skötte likaledes sitt lilla parti med vanlig omsorg. — Hvartill det nu en gång skulle tjäna att återupptaga denna opera, kunna vi emellertid ej förstå. - Södra teatern har — efter den framgång det gamla Blancheska lustspelet gjorde på hr Boos matiné å Dram. teatern — nu upptagit » Dardanell och hans upptåg på landet » med hr Bergström i titelrollen samt gifver det för välbesatta och animerade hus. Icke går väl prestationen i sin helhet upp mot den nämnda å den kungliga scenen med fruarna Hartmans och Sandells oförlikneliga Agapet och Dorotea, men äfven dessas representanter på Söder — fröknarna Ohlson och Lindzén — låta med nöje se sig och hr Bergström är naturligtvis oförbränneligen densamme i alla väderstreck. Vasateatern har som förpjäs till Lemaitres » Den kritiska åldern » nu ett par kvällar gifvit ett enaktslustspel » En treflig betjänt », af Claireville och O. Gastineau, till hvilket vi torde få tillfälle återkomma. Fröken Amanda Bylanders matiné i söndags å denna teater hade lockat ett ganska godt hus, dock icke så fulltaligt, som det varit att vänta på grund af det värdefulla programmet. Detta inleddes med hr de Wahls nätta proverb » För tidigt », däri författaren själf och fru Eliason täflade att på ett älskvärdt och behagfullt sätt utföra de två rollerna i stycket.
Blekeri-inrättning med det snaraste försåldes och Manufactur-fonden såmedelst befriades från de icke obetydliga och för densamma främmande utbetalningar i arrende-afgift m. m., hvilka fonden, i följd af inrättningens bibehållande för Statens räkning, nu årligen måste vidkännas. 3 I afseende pä förvaltningen af Manufactur-medlen förekommer vidare, att Pastellmålaren P. Lindberg, enligt Kongl. Brefvet den 7 Maj; 1836, fått sig af nämnde medel i Nåder tillagdt ett årligt understöd af o '0-0 200 R:dr Banco, att under 3 år uppbäras i ocb för utvidgandet och fullkomnandet af den tillverkning af pastellfärger och svartkritor, sorn af honom härstädes drifves. Revisorerne hafva ej kunnat underlåta att, i anledning häraf, yttra den öfvertygelse, att i allmänhet fabrikshandteringar af den beskaffenhet, att de för deras bestånd och vidare utveckling finnas i behof af så ringa understöd som det Pastellmålaren Lindberg beviljade, icke synas vara förtjenta att af Staten uppmuntras, samt att en dylik uppmuntran desto mindre bort vid detta tillfälle äga rum, som Fabriksidkaren L. C. Hasselgren redan fått i ocb för fullkomnandet och utvidgandet af den rit färgs—till verkning, lian här i staden idkar, af Manuläclurmedlen uppbära ett sammanräknad t understöd af 1,000 R:dr Banco, utan att, så vidt Revisorerne kunnat utröna, berörde tillverkning derigenom i någon betydligare mån tilltagit eller nått någon högre fullkomlighet. Hvad angår den af Kongl. Maj:t, under den 18 September 1829, af det å Riks-Statens åttonde Hufvud-Titel till Extra utgifter uppförda anslag Nådigst anvisade summa af 2,000 R:dr Banco årligen, att af O O O . Kongl. Commerce-Collegium, i mån af behofvet, disponeras till godtgörande af sådana utaf Svenske och Norrske Consulerne anmälda utgifter, för hvilka de, enligt förfaltningarne, äro till ersättning af Svenska Statsverket berättigade, har Kongl.
»Jo visst», sade han, »men ingen hindrar mig att ha så många hustrur jag vill. Har du icke hört ryktesvis, att jag är gift med Gullveig?» – »Jag ser henne icke här», sade Svipdag; »hvar finns hon?» – »Jo, det är en lustig sak», sade Gymer; »Fröja har låtit narra sig än en gång af henne. Hon har nu en tid varit i Folkvang som Fröjas tjenarinna. Du känner ju Aurboda? Det är hon.» Svipdag vardt högligen förvånad öfver denna upptäckt. Gymer hade icke få salkämpar och äfven några gäster hos sig. Hans mening var, att när det druckits in på natten och glädjen stigit som högst mot tak, skulle äktenskapen tillkännagifvas och bekräftas med öfliga bruk. Men innan det skett, stego två objudna gäster in i salen. Den ene hade svärd vid sidan och båge på axeln och bar i handen »väghjälpens träd», en rönn, som Tor ryckt upp, när han vadade genom Elivågor, fullt så god att utdela slag med som den, hvilken Ulls fader Egil en gång fått af Tor att svänga mot Geirrauds jättar. Bakom Ull kom Tor, och han såg bister ut. Svipdag reste sig från sin stol och ropade: »Välkommen, Midgards värnare! Välkommen, Egils son, min broder! Det vardt som jag sade er. Här firas två bröllopp: Gymers med Fröja och mitt med Gerd. Vig du nu Gymer med din hammare!» Sedan järnhammaren blifvit splittrad, bar Tor sin gamle hammare af sten. Den var ej så flygskicklig, men den var säker i slaget. Gymer, hans salkämpar och gäster rusade upp. De fleste af desse flydde genom bärgsalarnes långa räcka ut. Men några, som ej kunde undkomma, stannade kring Gymer, och var denne en så väldig kämpe, att det fordrades Tors asakraft och hammare för att fälla honom, hvilket icke skedde förr än efter hård strid. De andre stupade under Ulls och Svipdags hugg. Gerd måste åse denna kamp. Den var för henne en föga glad inledning till hennes förmälningsfäst i Asgard.
» Usch, Ruffen, » sa jag, «det här känns rysligt! Naturligtvis är de söta skeppen skjutna i trasor! » Men de var bättre byggda än så! Inte ett tåg var krökt på deras spiror den här gången heller, ja till och med de docklika räddningsbåtarna hade redt sig, fast de, genom sitt läge, varit så ofantligt utsatta för kulregnet. » Så ska man bygga krigsskepp, du, Ruffen! » sa jag beundrande, men lika gärna hade jag kunnat tala till en stock! Nu hofverade sig skeppen värre mot hvarandra, man riktigt såg, hur de skälfde af krigslust, men så måtte de ha tänkt om, ty just när man väntade en ny sammandrabbning, kilade de tillbaka bakom berget igen, i allsköns sämja och trefnad. (För att ladda om kanonerna, som en liten vaktgosse upplyste!) Strax därpå kom den lilla söta kryssaren, hon hette » Extra » — namnet stod i berget! — utdansande, nog för att roa oss, medan vi väntade på slutnumret, » Fästningsstrid ». Hon var så näpen och rörde sig så kvickt, att jag kände mig riktigt hågad applådera, men det var väl att jag inte gjorde det, efter som » Extra » vid närmare bekantskap befanns vara en riktigt dålig båt! När de fientliga flottorna, nu ytterst försiktigt och spännande långsamt, gledo ut från berget och intogo sina posisjoner så långt ifrån hvarandra som möjligt, hvad gjorde då det ohederliga tinget, jag menar » Extra »?) Jo, hon kilade mellan de olika flottorna och strödde ut exploderande » petarder » (bra lika » s varmare ») i vattnet, utan att en smid bry sig om, om de träffade vän eller fiende. Nu var luften tung af väntan och dystert allvar. I två väl ordnade linier kröpo skeppen långsamt mot hvarandra, medan minbåten lade sig tätt intill stugan, nog för att beskydda den, hvilket jag just tyckte var riktigt vackert gjordt af en minbåt, hvars idé ju är: » förstörelse! » Allt närmare, allt mera indianlikt krypande, gledo skeppen mot hvarandra. » O, » sa jag, » så spännande det här är! Om jag bara begrep, hvar de ska få en fästning ifrån.
Friherre Cederström'. 1 hvad Grefve von Schwerin sednast yttrat, att nemligen det är ohöfligt, att icke besvara en undfången skrif* velse Instämmer jag fullkomligen, om deri är af beskaffenhet att påkalla något Svar. Den ifrågavarande är det i ett fall, om Riksens Ständer önska publicitet vid sina öfverläggningar. Då blifver ett svar nödvändigt, och då följer äfven Kongl. Maj:ts Nådiga sanction på beslutet. Men annat är att besvara Kongl. Maj:ts skrifvelse, och annat att förklara, att man är hindrad af ett föregående beslut att vidtaga någon åtgärd i saken; ty detta är, jag Upprepar det ännu en gång, bestämdt olagligt. Herr Treffenberg, Curry Gabriel: Jag vill påminna mig, att då remiss första gången skedde af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse i ämnet, yäckte Herr Lefren en lika beskaffad motiont soia den Herr Munck af Rosenskjöld nu gjort. Jag Dm 30 September e. rn. 513 Jag hemställer om det går an att nu upp. taga den sistnämnde, sedan Ridderskapet och. Adeln förra gången förmådde Herr Lefrén, att återtaga sin motion. Herr Grefven och Z-andtMarskalken tillkätimgäf, att Presteoch BondeStånden lågt Lag. och ÖeconomieUtskottens ifrågavarande Utlåtande till handlingarne. BorgareStåndet åter hade återremitterat målet till Utskotten, med förständigande aU^ofördröjeligen, med Utlåtande i hufvudsaken till RiksStånden inkomma* Öm nu Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt besluta, att remittera frågan till Gon* stitutionsUtskottet, komine densamma i ett be* synnerligt skick. Herr LandtMarskalken tillstyrkte således, för dess del, att, i händelse Ridderskapet och Adeln ej skulle vilja, på sätt 0 refve von Schwerin föreslagit, lägga Utlåtandet till handlingarne, Ridderskapet och Adeln måtte förfara på enahanda sätt, som BorgareStåndet, samt återremittera frågan.
Visserligen skall fröken Key på detta aïgument svara, a t t kvinnorna misslyckats iifveii på de. naturlige arbetsområdena därför att, de icke i arbetet satt in sina kvinliga egen-. domligheter)). Men liärmed har hon koinmit in på ett område, så mystiskt och så dogmatiskt, a t t jag och många med mig ej kunna följa med längre. : ..:: * Fröken Key vill knappast önska, a t t kvinnan skall lära sig a t t mer koncentrera sig på sitt arbete, ty hon fruktar, a t t hon d % skall mista det sinne för detaljen och för personliga förhållanden, som ä r utmarkande för sann kvinlighet. l i e n när man kastar en blick p % den svenska kvinnan i det hela - ej blott på de få studentskorna och kvinliga lrandid~terna, utan p % våra hederliga fruar och fröknar i stad och p&amp; land, s % finner man faran för a t t de skola niista intresset för smftting och för personliga förhhllanden på intet sätt öfverhängaude. Fastmer finner man, a t t det probleliiet ännu kvarst8r olöst, huru de skola kunna förvarfva. sig några icke-personliga, så a t t säga objektiva intressen. Den so111 har umgåtts med vanliga, riktigt äkta genoinsnittskvinnor vet, huru sällan de liafva reda på sin hemorts, sin kommuns eller sin stads mest i ögonen fallande intressen. H u r ofta ser man icke en liustrli sitta med illa dold ledsnad och likgiltighet, under det inaniien med lif och varme berättar för en främmande person om sitt arbete eller om sina medborgerliga intressen! Så snart hon kan, afbryter hon samtalet för att sticka iii en liten intetsägande notis, soni oftast går ut på personligheter. Säkerligen skulle manuell, som s i gäriia talar med den främmande om sitt arbete, g#rna sett, a t t hans egen liiistrii visat n %gon ' sympati därför.
Indi agrrings-8ta ten öfverllvtta merbernälele öfvertalige tjenstemän, lill elet belopp, sorn lrär neelan linnes upptaget. t. cl. Ilevisions-Leereterareu, tri trerre /i. ^o/r.erorr fyllnad i pension 340: llegistratorrr, lixped!tiuns-8eereteraren /ior^err ^ lön-f^ll irael ^ . 316:34.11. Dito Dito clito 344. Öfver taline: Drotoeolls-Mereteraren 1,538:46. 5. 9. med den under en del as lönerne deiädil-ide 8jX>nn>u1 .as 568 l:r; döraude ddväl liärvid 8ä80in viddor 8lad»a8, all osvandemälde, öfvertalig dm lielaoed d'je»8lemän 8aml 55>dll,eljen le adela varit advldig, all, en livar i 8in desallniI > ljenalgra, dä aädanl gdadi>8, 8iMil ull. dräg.alälda, lid i^>^>li)>!Nl<ie ä Indi a^ning-8laleii lorealaga lonedelo^^ adol-, i vanlig ordnin-; iniuadaa eller uji^döra, deiesl. innedasvarne sraindele8 eiliäda annan indoni8l »4 allmänna medel.
— kontoret och häradshöfdingens residens, alltill? Jo, jag skaffade mig en massa onödiga beLinne och underkläder 30 — tid beväpnade med röda rosor och karamellhof, köpte snask och dylikt, och det har hela Skor 10. - lifvet igenom varit min olycka. Inte lärde jag strutar, och någon gång nedlät sig äfven Summa kr. — mig att försaka något öfverflödigt, nej visst inte! den förståndiga Elsa att taga del i promeAtt lägga undan några penningar, för att sedan Ett annat år köper jag i stället för linne något naderna. Och alla stadens flickor sågo så kunna utbilda något särskildt anlag, blef ej helmera i klädningsväg. ler af. Däremot känner jag många, som aldrig underligt menande på den vackre vice hä- Hur jag använder mina kläder? erhållit så mycket som en krona till att använda För min del har jag funnit det vara bättre att radshöfdingen, som var så ståtlig, sjöng en efter behag, och jag har många gånger förvånat använda mina omoderna kjolar till s. k. hemmamig öfver, hur de kunna hålla så hårdt om slanblusar, men först sedan de blifvit väl borstade utmärkt tenor och kunde roa ett helt sälltarne, då jag och många med mig, som från och ångpressade hos färgaren, då det blifver som skap. Inte kunde man begripa hvad egentbarndomen varit vanda att handtera penningar, nytt. På samma sätt använder jag omoderna ligen han såg hos den där långa fröken ha så svårt att hålla dem fast. Det är ej här tvättklädningar, härtill någon mörk kjol. Min Thea, påstodo borgmästarns halfgamla döttfråga om dåliga karaktärer eller annan svaghet. s. k. gatkjol använder jag aldrig inne, utan byter Nej, felet ligger i hemmets uppfostran med nålom så fort jag kommer hem; på detta vis håller rar, som väntat i 13 år på att få kasta en blick in i det förlofvade landet. penningar. den sig fraich länge. Kängor använder jag aldrig Signaturen A — s uppsats i frågan är både inne, utan föregående års skor; på detta vis Men herrarne tyckte, att fröken Thea praktisk och tillförlitlig, men jag kan ej förstå, hålla kängorna i flere år.
Bevillning, i Göteborgs och Bohus Län för flera 5r, Just. Omb, Berätt, II: 200. o, följ, 2o3. o. följ, 324. o. följ. — den år 1817 beslutna allmänna, dess fortfarande för år 181S, S. U. Bet, IV: 33. Bet. IV: 89. Besl. IX: 98. grunderne för den allmänna, Bev. U. Bet, V: 5. Besk IX: 97. lil. Bev. U. Bet. V: 28. Bev. U. Meni. V; i3i,Besl. IX: 247. Först, S. U. Meni. IV: 848. Besl. IX: 3oo, Summan deraf, S, U. Mern. — Vidare om Ölverfiödsoch Fyllnads-afgifterne Bev. U. Bet. Besl. IX: 678. 684. 690. 694, — Om Öfverflödsafgiften Bev. U. Bet. V'. Först. S. U. Mern. IV: 2006. — Åter om Öfverflödsafgiften Bev, U. Först. S. U. Mern, IV: 2055. Besl. IX: 769. 777. åtskilliga serskilda Memorial om Bevillnir^en, Bev, U. Bet. V: 298. Bev. U. Bet, V: 373. Öfversigt alf liela Bevilln., Bev, U. Mern. V: 424.' Början och Slutet af Förordn, X: Co2, Skrif, ora Bevillningarne X; 690, tiden huru länge deri utgöres, C, U. Bet. lil: 47, Besk IX: 329. 335.
Sitt samtycke till dessa indragningar; att armeen ej kunde i den mening, Utskottet antagit, sägas blifva mera disponibel, genom elen föreslagne minskningen af Generals-befäl och sammanslagningen af Regementer, som äro förlagde på vidsträckt terräng; att indragning af den stående hären ej vore ledande till ett bättre försvarssystem, då det nemligen väl vore lätt alt, enligt Utskottets förslag, förstärka armeens förut befintliga fredsfot under ett anfallskrig på utländskt botten, men svårt, om icke omöjligt att verkställa sådant under ett försvarskrig inom eget land; att den af Utskottet antagne proportion emellan Cavallen och Infanteri vore origtig och mindre än hos alla andra nationer; att Beväringen, då den ej vore fullt bildad och exercerad, ej kunde uti krig göra samma nytta, som den vid tjensten vande soldaten, och att en så stor utsträckning af Beväringsmanskapets vapenöfningar, att detsamma kunde i tjenstbarhet mäta sig med den stående hären, skulle blifva för nationen mera betungande, än som fördelen af alla de indragningar, Utskottet velat tillvägabringa, kunde uppväga, och att det emedlertid föreföll besynnerligt, att Utskottet, som på utsträckningen af Beväringens vapenöfningar grundat sitt förslag till indragningar i den stående hären, icke bifallit Kongl. Maj:ts Proposition om anslag för Revär! ngs-exercis under 21 dygn, utan endast tillstyrkt nödiga medel för en tid af 12 dygn, inoch utryckningsdagarne oberäknade, samt derjemte föreslagit indragning uti armeens befäl, hvars bibehållande eller snarare förökande stod i det närmaste sammanhang med förslaget om Beväringsmanskapets användande för landets försvar; äfvensom slutligen att bristande tillgångar för Stats-ULskotlets Utlåtandej IV.-O 202. j verkställande af de, ntaf Kongl. Maj:t nödige ansedde åtgärder, ej kunde såsom skäl för afslag anföras, då landets formonliga financiella ställning sådant vederläde; varande jemväl åtskillige anmärkningar framställde vid de Utlåtandet åtföljande bilagor, Litt.