Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven i detta landskap kunna vi stiga ned i djupa grufvor och betrakta de olika aflagringarna under jordytan, men det är inga kolade sigillariastammar, hvilka här synas i ljusskenet, utan kolonner och fresker. Det är ingen skridande is, som slipat de nedersta platta stenarna, utan vagnshjul och fotsteg af ett utdödt folk, och fossilerna, som hämtas i dagen, äro icke benskärfvor af flygödlor och stora grodor utan nu senast de i en urna inneslutna lämningarna af Cajus Julius Cæsar. Därigenom att Rom bildar en afrundad inåtvänd värld för sig, finner man emellertid knappast någon ort som tillika gör ett så starkt och nästan forntidsaktigt intryck just af stad, af de gamles »urbs». Särskildt vi nordbor ha ingenting liknande, ty våra städer blicka merendels utåt mot sina omgifningar. I äldre tider förde vår odling ett splittradt vandrarelif allt efter som hofvet flyttade eller olika kloster växte i anseende, och, omgifna af en maktägande landtbefolkning, synas våra hufvudstäder än i dag icke hysa någon verkligt lefvande åstundan att på fullt allvar anlägga en härskarinnas purpur. Redan blotta namnet Rom leder däremot tanken på en ytterlig koncentration, hvilken där också ännu kvarlefver i mycket. Omhägnad af sina murar vänder den eviga staden alla sina ögon inåt mot de förnämsta platserna, och när på Capitolium en talare nämner orden »romerska medborgare», förstår man att han menar ett särskildt undantagsfolk midt bland alla öfriga italienare. De många statyerna af lokala storheter, kransarna som till frejdade stadsborgares minne i talrik mängd pryda murar och enskilda hus och hvilkas torkande lagerkvistar rassla för nattvinden – det är allt ständiga påminnelser om ett inom sig själft slutet samhälle, hvilket sätter sin stolthet i att förhärliga sitt namn och sina söner. Denna stadspatriotism, hvilken man, om också i blygsammare former, återfinner allestädes i den italienska och franska landsorten, är till sitt lynne helt och hållet latinsk och har hos oss sin motsvarighet i kärleken till torfvan och gården.
Mot de båda värde talarnes yttranden måste jag göra några anmärkn:r. Gr. Lagerbjelke har satt i jemförelse de föreskrifter 98 § i riksg:s-kont:s reglemente som lemnäs i afseende på just.ombudsmannens aflönande, med dem som lemnäs i afseende på hans vikaries aflönande; men ordalagen äro dock olika i dessa båda afseenden. Om just.ombudsmannen säges lönevilkor eller löneförbättring (jag minnes ej rätt bvilketdera), men i afseende på hans vikarie är nyttjadt ordet ordinarie lön. Med afseende å just.ombudsmannens lönevilkor har Utsk. föreslagit och R. St. hafva beslutat, att de skola beräknas efter hvad ock dit rätteligen hörer, nemi. tings-gästningspennin - 156 Den 59 Juli. garne och boställsafkastningen; men åter, i hvad vikarien vidkommer, så är hvad Hr von Hartmansdorff behagat yttra nu ej här fullt tillämpligt, ty 98 § — den må i öfrigt leda hvart den vill, så var den dock, liksom den i dag är det, gällande då just.- ombudsmannen valdes, och måste således äfven tillämpas i afseende på hans vikarie — den innehåller 2:ne förutsättningar, antingen att just.ombudsmannen sjelf skulle tillhöra ett kollegialt verk, eller ock att han ej gör det. Nu hörer han ej till ett sådant, och således måste föreskriften tillämpas med afseende ä den 2:dra kategorien, hvaruti uttryckligen bestämmes att vikarien skall åtnjuta ”halfva beloppet af den tjensten åtföljande ordinarie lön”. Enligt det språkbruk, sora inom embetsverken gjort sig gällande, menas med ordinarie lön allt hvad som utgår af boställen eller i kontant lön af Slaten, eller båda tillsammans. Nu finnes verkligen en kontant lön vid detta häradshöfdingedöme, och det är den ränta, som det dihörande bostället utgör till häradshöfdingen.
April afgifne samt den 19 dennes på bordet lagde 2:ne ytterligare Utlåtanden, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkanden : 2, angående jemkning uti Båtsmans-Roterin^ gen i Halland. 2, om yrkad förhöjd Tull-afgift på Boktryckeri-stylar som införskrifvas; Fann Ridderskapet och Adeln för godt att, enär sistnämnde tvenne Betänkanden redan blifvit af de öfrige trenne Respektive Riks-Stånden bifallne, dervid nu mera låta bero. S. D. Då nu ånyo föredrogs Banko-Utskottets den 15 dennes afgifne samt den .19 i samma månad på bordet tagde förnyade Betänkan-’ de, angående förändring af de inom Banko-Verket gällande Befordrings-grunder, enligt hvilka tredjedelen af Bankens Comrnissarier vid inträffande ledigheter tillsättas endast af Frälsemän; blef samma Betänkande, i anseende dertill, att Ridderskapet och Adela ansåg sig. icke böra eftergifva någon af de rättigheter, hvilka blifvit. Prof. Ut dr. d. g 5 Maji 1818.’ 473 Bidderskapet och Adeln vid Banko-Verkets för-' sta Inrättning förbehållne, afslaget. Från Ilögvordiga Prest-Stdndet. S. D.
Skr icke hafva annat att göra än att bedöma, huruvida dr af Const.-Utsk. framställda anmärkntrne äro af beskaffenhet, att rikets väl kräfver, att en anmälan bör göras eller icke, men då ingen af de talare, som här yttrat sig, påyrkat en sådan anmälan och då icke heller jag hyser den åsigten, får jag tillstyrka, att Betänk, mätte läggas lill handlingarne med förklarande, att R. o. Ad. icke finner Rikets väl kräfva, att, på grund af de framställda anmärknrne, göra en så beskaffad anmälan som den, hvartill 107:de §:n Reg.F. berättigar. Gr. Lagerbjelke, Gust.: I afseende på granskningen af de uti Statsrådet förda prof. har Reg.F. uti den 107:de §:n utstakat, hvilka serskilda åliggande, som tillkomma Const.-Utsk., det heter nemi. ”Skulle Const.-Utsk. anmärka, att Statsrådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem uti deras rådslag om allmänna mått och sfeg, icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och Den 5 Juli e. m. 103 drift sitt förtroende-embete utöfvat, ega då Utsk. att sådant tillkännagifva för R. St:r”. Detta är hvad sorn tillkomrner Const-Utsk., och Utsk. har vid denna Riksdag sökt genom det Mern., som nu är föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, fullgöra detta åliggande. Man har klandrat Utsk., derföre att det enl. denna § uptagit åtskilliga rådslag genom hvilka, jemlikt Utsk:s förmenande, Konungens Rådgifvare skulle hafva brutit emot grundlagen, och man har sagt, att dessa förbrytelser icke borde behandlas efter 107:de utan efter 10ö:te §:n.
Båda dessa skådespelerskor hyllades ock med det lifligaste och mest välförtjänta bifall. Hr Hjertstedt gaf en god bild af Ejlert Lövborg, men litet mera eld och passion i spelet skulle ej skadat. Hr Ranft var ej oäfven som den bullrande och naive Jörgen Tesman, hvaremot hr Zachrison föreföll väl säflig som assessor Bräck, hvarjämte masken ingalunda var lyckad. Samspelet var för öfrigt ej precis så godt, som man skulle önskat. Filharmoniska sällskapet gifver till förmån för sin dirigent hr A. Hallen och under medverkan af k. hofkapellet en extra konsert-matiné i Musikaliska akademiens stora sal söndagen den 15 d:s kl. ' h 2 e. m. Programmet upptager åtskilliga omtyckta kompositioner ur sällskapets repertoar, bland annat Gades » Agnete og havfruerne », folkvisorna » Så hafre » o c h » Hök och dufva », arrangerade för kör a kapella af A. Hallen, a capellakörerna » Heidenrcislein » af Schumann och » Nattlig frid » af Saint-Saens. Hofkapellet spelar uvertyren till Wagners » Tannhäuser », orkesterpartiet till den af Hallen tonsatta balladen » Sten Sture », hvilken deklameras af hr Engelbrecht, m m. Idealerna. Berättelse af C. O. Gttmoelius. Belönad med hedersomnämnande vid Iduns stora pristäfling. (Forts.) f ur var det nu med den tillkämpade likgiltigheten? B o r t b l å s t. försvunnen som en dimma för kärlekens sol. Ty hon kände nu, att hon älskade honom, o c h att denna känsla var starkare än allt hvad hon hittills erfarit. Hur gärna skulle hon ej i detta ögonblick velat bortgifva hela den lärdomsapparat, som i så många år varit hennes stolthet, blott för att hafva den älskade bredvid sig, veta honom skyddad för dödsfaran. Under dessa ångestfulla timmar blef det henne mer o c h mer klart, att ett lif utan honom vore såsom en vandring i öknen.
Én Ledamot inom Vällofl, BörgareStåndet, bar i anledning deraf, yttrat: ”att uti ett dylikt *»nj?J|ndrag ej behöfde intagas resumé »f Banco Utskottets Betänkanden. koij allmänna, till Domares och andra Medborgares efterrättelse, kungjorda Forfattningar, om Banquens yttre förhållanden, utan borde detta "Reglemente, eller Instruction endast omfatta Rari quens inre styrelse och förvaltning, samt de dermed förknippade skyldigheter i hela deras omfång, hvilka ämnen, eller sättet och grunderne för Baftquens Administration, numera borde, sedan föremålen, hvarom de Handlade blifvit till pris gifne åt det offentliga kunskapsbegäret, äfven öfverlemnas åt det med-; borgerliga bedömandet.” Utskottet har ingalunda bestridt, och kan' ej sätta i fråga nyttan och fördelarne af en sammanfattning och utgatlring utaf de flere, under tidernes lopp, för förvaltnings-åtgärderne inom Banquen meddelade olika, och hvaran» nan ofta upphäfvande föreskrifter, enär derigenom otvifvelaktigt skulle, utom blotta tillfredsställandet af det offentliga kunskaps begäret, vinnas ett ännu väsendtligare ändamål^ nemligen tillfälle för Banquens egna Tjenstemän och Betjente, att under den practiskä handläggningen vid en del göromål, erhålla en theoretisk kännedom om arbetsordningen i det bela och alla dess grenar. Ett arbete, af så väl denna sorn den vidsträcktare beskaffenhet en. annan Ledamot föreslagit, dock likväl deladt till sina olika föremål, Banquens yttre och inre förhållanden, torde ock blifva nödvändigt att ega för framtiden; och tvänne härom inom Utskottet väckta motioner, hafva fö^ re detta gifvit Utskottet anledning, att fält» Jo* Banco Utskottets Bttankanden.
Då jag åt ... (här dröjde han litet vid namnet) Celia gaf en bok af det äldsta utländska läsebibliotheket, skedde det i öfvertygelse derom, att boken var sedlig. Sedlig, huru skall detta förklaras frågade fröken Dorothée. Josef tycktes litet betänka sig, innan han svarade: När lasten är höljd med rosor, samt behaglig och förförisk framträder i dagen, märker man endast det vackra omhänget och anar icke ormen, som ligger derunder. Jag minnes fabeln om rågeten och killingen. Geten beskref för sin oerfarne son tigern såsom grufligen ful och vederstygglig att åse. Killingen såg en gång ett djur, som var rätt varkert och hade behagliga rörelser. Ja, sjelfva ögonen voro så milda, så milda. Naturligtvis närmade killingen sig ett så intagande djur. Det var tigern, som den gången fick sig en rätt god stek Nutidens flesta romaner äro sådana släta tigrar, som obarmhertigt uppsluka det rena hjertat och den rena känslan Annat är, då lasten framställes i all sin nakenhet, all sin verderstygglighet. Då har han förlorat sin bästa retelse, och man känner, med hvars andas barn man har att göra. Just en sådan bok är nunnan i Gnadenzell. Ja, denna roman verkar äfven genom kontrasten. Så skära, rena och etheriska varelser som Gisela finner man icke i många böcker. Hon framgår genom det hela, som ett rent ackord genom den mest skärande disharmoni. Visst hviskade gamla fröken något sådant som, att hvar menniska får ha sina åsigter, men nog hade Josef ändå gått segrande ur striden. Det skulle väl äfven en annan än jag ha funnit ... en annan, ja, som opartiskt bedömt saken. Alltid ser Josef tingen ur en hög synpunkt. Det är derföre, hofrättsrådinnan plägar säga, att han kan vända svart i hvitt. Hon har icke betänkt det, att hvad som för ett fördomsfullt sinne synes svart, kan för ett fördomsfritt synas hvitt. Ordet fördomsfri tar jag derföre icke ironiskt, såsom min principale ofta brukar. Hon säger till ex. om atheister, att de äro fördomsfria. Jag trodde nyligen, att jag haft en syn.
BancoUtskottet har genom sitt Betänkande ej haft för afsigt att häruti1 åstadkomma någon vidare förändring, än som funnits nödig för att å ena sidan Banquens säkerhet måtte betryggas, men å den andra, full frihet lemnäs låntagaren att sjelf bestämma, till hvem penningarne kunna och böra på hans ansvar öfverlemnas, Utskottet kan ej inse hvaruti den större säkerheten skulle bestå, att sända penningarne till Landt-Bänteriet än till Lands-Cancelliet, hvilka båda äro Kongl. Majtts Befallningshafvande underlydande Departementet Också hafva afsändningarne från Banquen ej skett partielt till någondera af desse Departementer, utan till Kongl. Majus Befallningshafvande, på hvars ompröfnlng förvaringsstället, såsom Utskottet förmodar med rätta, ansetts få ankomma. Banco Utskottet, som, på grund af hvad nu är anfördt i hufvudsaken, förblifver vid dess afgifne utlåtande, får slutligen, med fästadt afseende å en eller annan anmärkning rörands Kedactionen, vördsamt färeslå till grund för de föreskrifter, sorn i detta ämne komma att Banco-Styrelsen meddelas, den förändring af 5 punden så lydand#; Banco Utskottets Betänkanden, 589 ”Ått när målet blifvit vid behörig Domstol utredt, och så vida Kellander dervid frikännes från skyldigheten att ansvara Banquen etc, att orden: frikännes frän, må utgå, och i dess ställe sättas: ej älägges; samt att det uti sista puncten föreslagne Stadgande, så framt utgifvandet af Odlingslån ej skall hedanefter alldeles upphöra, i hvilket fall samma föreskrift vore öfverflödig, må uti Bedactionen sålunda förtydligas: ”hvarje sökande, sorn till Odlingslåns erhållande sig anmäler, blifver förpiigtad, att i och med det samina förklara huru vida han sjelf eller genom ombud vill lyfta penningarne directe i Banquen, eller och önskar, att de för hans räkning öfversändas till Låndt-hushallnings-Sällskapet, till Kongl.
Kolden ute har lockat fram rosor pH eljest bleka kinder, men fingrarna $ire stelfrusna pH litet hvar och man m h t e tin8 upp d e n en smula, innan man kan b o j a a~betet. Snart ar likvd den systematiskt ordnade tillverlrningen af stiirkskjortor, chemisetter, kragar och manschetter i full gAng. En manlig tillskkare, bitradd af ett par flickor, som ordna tygstyckena, s k a till de olika rnodellerna efter triimallar, som fastskrufvas afver iinds till 130 pB hvarandra lagda tyglager, genoin hvilka den skarpa knifven fore; kraftigt och sakert, sorn genom ett enda stycke. Sedan hoplaggas sammanhorande bitm a£ andra flickor, stZi~nplss af de tvR stiimplerskorna, som i oafbruten takt hela dagen Eta starnpelmnskigerna smiilla upp och ner, och aarnmanbuntas till sist i dnssin. Paketer om fem dussin i hvarje, af kragar, manschetter och skjortor i en miingd olika former och storlekar ligga ordnade i facken pB de hyllor, sorn fr&amp;n golf till tak klada tillskaringsri~nllnets vaggar, och triimallarne for de ofver hundra modellerna, som p&amp; en gBng ' in&amp;ste finnas i handeln, ligga likaledes ordnade och numrerade I de stora, ljusn sysalarna sitta sommerskorna vid sina inaskiner, soin drifvas med Bnga. Hvarje sommerska Br specinlist pb en viss del af tillverkningen och har, darigenom att hon i Bratal sysselsatt sig endnst med samma slags arbete, nppniltt en .hog grad af skicklighet inom sitt lilla omrHde. Manschettsommerskorna sy 0ndas.t manschefier, kragsommerslrorna aldrig annat an kragar och trHcklerskorna, som vanda och tr&amp;ckla, hala standigt pA med detta. Noggrannhet.
Tycker åren och det växande förståndet af sig själfva du, att vi ha råd att vara så här öfverflödiga? » ömsesidigt närma sig hvarandra och umgås Fru Wall lutade med en trött rörelse hufvupå det vänskapsfulla, innerliga sätt, som tilldet mot länstolens ryggstöd. kommer syskon, är det tyvärr likväl icke » Ja visst, det går så mycket bättre att arsällan, som barnens osämja förer till en fortbeta efteråt. — Nu öppnar jag luckorna. Känns satt motvilja, ja, fiendskap för hela lifvet — det inte skönt? » ett sorgligt resultat, som kan bereda bekym» Jo, det förstås, men jag tycker bara det mer icke blott för de båda parterna, utan för är synd, när jag tänker på, att du aldrig får hela familjer, framför allt för föräldrarne, som något för din egen del, din lilla stackare. » ju i grund och botten omfp.tta alla sina barn » Prat, lilla mor. Är jag en stackare? Nej, med samma kärlek. du ska ' allt få heder af mig en gång. — Så Må vi därför uppfostra våra barn så, att här skall det stå i tidningen: » Den framstå- vi bespara dem och oss en så sorglig erfaende pianisten fröken Siri Wall lär nyligen renhet, eller så att vi åtminstone ej ha att afslutat ett synnerligen fördelaktigt kontrakt göra oss några förebråelser, om varelser, som att under nästkommande vinter konsertera i naturen ställt hvarandra så nära, kväfva dess — ja, hvar vill du helst? — i Newyork kanröst i stället för att förenas genom ett oslitligt ske! Där betalas det bra. Blir inte det stikärleksband och inbördes dela glädje och ligt? » sorger. » Kära barn! Du har inte ens råd att studera. » » Kommer väl, ska ' du få se. Nästa år höjer jag priset till en krona i timmen, hos somliga åtminstone. — Duger det inte! Nå ja, alltid kommer det någon mecenat till vår lilla stad och får höra mig spela igenom soL u f t s l o t t. nater med Olga eller Alma, eller också går han här utanför på gatan — det är bäst han Skiss af Elisabeth Kuylenstierna. kommer i vår, när dubbelfönsterna äro uttagna » j I ej, käraste min lilla morsgumma!
Jag utbeder mig att äfven få göra några korta anmärkmr i anledning af denna Kongl, skrifvelse. Nora-Ervalla jernvägs-bolaget anhåller om ett län af Staten å tillsammans 333,333 R:dr 16 sk. b:ko, och detta ehuru jernvägen redan är färdig och öppnad för trafiken. Denna begäran utgör således en efterräkning, som jag för min del icke anser böra bifallas. Styrelsen öfver Vägoch Vattenbyggnader har afstyrkt ansökningen, och K. M. har icke yttrat sig för densamma, utan endast öfverlemnat saken till R:ts St:s pröfning. Det är dock anledning att befara, det ganska mycken vigilans kommer alt ega rum för sakens genomdrifvande hos Ständerna, och om det lyckas, fruktar jag, att det blifver till ekonomisk och moralisk förlust. För alt i min mån söka motverka ett sådant resultat, vill jag erinra, att då ett bolag bildat sig och redan emottagit åtskilliga fördelar af det allmänna, emot vilkor att utföra ett visst industrielt företag, blifver del väl detta bolags ensak att se sig före, huruledes det skall kunna gå i land med förelaget. Rolaget klagar deröfver, att af trafiken å banan hittills endast erhållits 3 3/io p:ct å anläggningskostnaden, men härvid bör bemärkas dels att denna bana är helt ny och ännu ej står i förbindelse med någon större jernvägssträckning, men utan tvifvel, då en sådan förening framdeles eger rum. kommer att gifva en högre afkastning och dels att det, helst sedan banan nu är färdig, bör finnas andra utvägar för bolaget att på sin kredit erhålla medel, än att vända sig till St:n. Jag har hört berättas, att då det har varit fråga om försäljning af flera egendomar i jernvägens närhet, hafva de i anseende till förmånen, af sin belägenhet i detta afseende upgifvits vara en tre 80 D en 24 Januari. djetlel mera värda än förut. Vid sådant förhållande torde man icke utan fog kunna begära, att innehafvarne af sådana egendomar eller alla de ortens innebyggarne, som hafva nytta af jernvägen, sjelfva gjorde någonting för att uprättbålla en anläggning af så stort värde för dem.
Uti chefens beslut i de till hans förvaltning hörande ärender , bör ändring få sökas genom besvär, som ingifvas i Stats-Expeditionen för Inrikes förvaltningen, hvarunder ÖfverPost-Directeuren omedelbart bör höra. De genom Postverket inflytande medel redovisas för Stats-Contoiret och nedsättas i Banken. Redogörares räkenskaper skola först i Post-Directionen revideras innan de i Kammar-Rätten inlemnås, för att der undergå granskning *). l7" Convoij - Commissariatet kan, i anseende till detsamma åliggande befattningar, icke annorlunda anses än såsom tillhörande både Utoch Inrikes förvaltningarne; men med afseende å beskaffenheten af verkets förvaltnings-åtgärder, har Utskottet ansett detsamma böra upptagas under Inrikes förvaltningen, genom hvilken controll och inseende öfver begagnandet af de till detta Commis - *) Committerades |betänkande sid. 82. Cancellie-Rådet von Bartmansdorffs förslag1, a:a afd. sid, 263. 16 S» sariats disposition ställde fonder och medel bör besörjas. I afseende på verkets organisation har Utskottet, efter granskning af hvad Committerade härom sidan 62 föreslagit, velat tillstyrka , att en Sjö-Officer, 1 Civil ämbetsman och 1 handlande böra utgöra ledamöter i detta Commissariat. utom den ledamot, som från Konungariket Norrige förordnas i afseende pä detta Rikes bidrag till Convoijmedlen *), Ett Statistiskt Contoir med en förman bör ock under Inrikes förvaltningen finnas. Detta Contoir bör erhålla utsträckt omfattning till alla föremål för Landets Statistik; och skulle således Tabell-Commissionen, sorn hittills allena omfattat Rikets folkmängd , upphöra. Till det nu föreslagna Contoiret skulle icke allenast tabellerne öfver Rikets folkmängd, jemte Landshöfdingames Fem-ars berättelser ingå, ordnas och sammandragas, utan Contoiret jemväl ega rättighet, att från hvilket ämbetsverk som heldst begära och erhålla statistiska upplysningar, hvilka sedan till ett sammanhängande helt för hela Riket borde utarbetas, och städse i ordning hållas, *) Jemför Committerades Betänkande, sid. 62.
15,300: „ utdikningar och aftappningar m. m. 150,000: „ vägar och mindre strömrensnings arbeten 400,000: „ reseoch undersöknings-kostnader samt expenser 30,000: Transport. 774,612: 24. — 1,337,675: Siats-Utskottets MemorialN.o 61. 13 Transport 774,612:24.— 1,337,675: till en lärare vid Marieberg samt sti pend ier 6,000: „ Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader jemte Distiict-Cbeferne . 29,300: „ stuterierne 10,000; „ holländerier 70,000: „ vägen genom Kopparbergs, Gefleborgs och Jemtlands Län 2,400: — 2:o Uti serskilda Kongl. Propositioner och Skrif reiser äskade anslag: till Folk-Skolorne årligen: skolors bildande och underhåll 80,000: bildande af lärare 9,000: stipendier 12,000: 892,312: 24. eller för 3 år, å 101,000 R:dr, 303,000: till inköp af boställe åt en Capelian i Undenäs 2,666: 32. — „ understöd för Rustoch Rotehållare i Jemtland, å 4,000 R:dr årligen, . 12,000: „ Assessor Rudolphis sterbhusdelegare 173: 34. 4. „ National-Museum, 550,000 R:dr på 10 år, gör på 3 år 165,000: „ afskaflande af slafveriet på S:t Barthelemy, 50,000 Spanska Piastrar på 5år, gör för 3 år 30,000, å2R:dr32sk. 80,000: 259 840'18 4 3:o Uti serskilda Kongl. Skrif reiser omnämnde behof:
Stabgan om jagt od) bjurfdng af ben 15 Slpril 1808 beflutabt tillägg, angdenbe anf»ar för ben, font imber förbnben tib tillfanblar ftg bplilt »illebrdb, boillet ide bemidligett blifmit fdngabt d ben tib, bä fdbant »arit tillåtet; f)»arjemte Äottgl. ©läjd, till förefomntanbe af©Igflägtetd utöbanbe i 9lifet, funnit nöbigt förorbna, att, utom i fägnabe £jur Äungöretfe blifmit imber beit 30 ftfilibne September utfärbab. 2Jteb anlebtttng af gjorba frantjlällningar attgåcnbe be kinber ort) ggts„fctabe fmårigf)eter, Ijmitfa förmenats ega rum för merffiäHigljeten af förejfrif Oiifetd norra prooinfer utaf be bent emot ftubb SJiaj:t funnit bet mara åbagalagbt, att till oblittg otjenlig od) af cblingdbar jörb ej åtföljb fro Brefmet ben 18 Sttli 1827 är föreffrifmet, tele, i anfeenbe till flogettö af bet l)årba flintatet od) lanbert? allmänna bejfaffettljet förfenabe återmärt, äfioettfont till följb af lofalförl)ållanbente i öfrigt, {Tulle på ett nog tillfreböfiällanbe fätt uppfylla afftgteit meb be jkbganbett, Ijmtlfa blifmit ntebbelabe till beforbrattbe af be wibfiräcfta ttorbliga prooinferneö bebyggattbe ort) fiörre uppoblittg, utan tioärtom genom mcrf ftätligfjet beraf more att befara, bet fågmerfettö för orten få angelägna beftånb ftnå Brefmet titt $ammar