Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H o n hade på ett förtjusande sätt tackat h o n o m för hans vänlighet o c h när de, efter att ha växlat några hälft allvarsamma hälft skämtsamma ord, • skildes åt, hade han som pris för biljetterna betingat sig en liten linnéabukett, som h o n bar vid sin barm. Och så hade han fått veta, att hon hette A n n a och att hon var förlofvad och snart skulle gifta sig. Då han nu tänkte på sitt m ö t e med henne, kom han ihåg, att hon haft mörka blå ögon, hvilka sett så djupt in i hans, när han ett ögonblick böjt sig öfver henne för att lösgöra buketten — —. Hvilka underliga tankar hade han ej tänkt de närmaste timmarne efter det han skilts från henne! Han hade gripits af en brinnande trå- nad efter detta barn, s o m ej ens anade, hvein han var. Han visste, att h o n skulle kunna bli hans, oin han önskade det; ett visst uttryck i hennes blick hade. skvallrat o m det intryck, han gjort på henne. Men det var, s o m något höll h o n o m tillbaka; bredvid sidan af henne hade för hans själs blick framträdt skepnaden af en annan, s o m han under samtalet m e d den okända hade kallat en d ö d lekkamrat, o c h med minnet af den döda förenade sig en underlig rädsla; han nästan bäfvade för att gripa in i denna lilla främmande flickas lefnadssaga. Skulle han kunna göra henne lycklig! Ja, kan ske för några år, men en dag skulle hans obändiga lynne o c h oroliga natur ta ut sin rätt, och hon skulle k o m m a att fälla mången tår för hans skull. V o r e ej det mycket bättre att låta den andre skänka henne ett lugnt o c h lyckligt lif än att föra henne in i rampljusets o c h konstnärsdrömmarnes oroliga värld? Den middagen flngo de promenerande damerna ej många blickar från sin gunstling, o c h de mö- tande vännerna funno h o n o m ovanligt tystlåten.
Då jag nu vördsamt anhåller att R. o. Ad. behagade besluta på enahanda sätt, som, enligt Riddarh.Sekretms tillkännagil vande, i afs:de på den ifrågv:de 3:dje punkten inom tvänne af de öfriga RiksStånden skett, nemi. att afslå BankoUtsk:ts i denna punkt gjorda framställning, utbeder jag mig i korthet få redogöra lör de motiver, på hvilka denna min hemställan grundar sig. Jag anser nemi. att Utsk:ts förslag i denna framställning är i denna punkt i formligt hänseende oriktig, och åberopar i detta detta hänseende hvad en af reservanterna, Hr Kock, i 5:te punkten af sin från Utsk:ts skiljaktiga mening yttrar: »ätt förestående af Hr A. O. Wallenberg inom Utsk:t framstälda förslag, som utgör en lösryckt del af en utaf honom inom Vällofi. BorgareStA väckt och till StatsUtsk:t remitterad motion, hvilken der redan blifvit behandlad och utan afseende lemnad, icke bordt af BankoUtsk:t allena till behandling uptagas, helst ärendet jemväl angår ett annat Statens verk, nemi. RiksgäldsKontoret, hvars angelägenheter utgöra föremål för utredning och utlåtande af StatsUtsk:t.» Hvad sjelfva saken beträffar, torde det vara ganska tvifvelaktigt huruvida första frågan af den föreslagna åtgärden kan anses blifva fördelaktig, vare sig för Banken eller för Statsverket. Jag kan ej föreställa mig, att det ligger någon fördel för Banken deruti, att Bankens nu innehafvaude ifrågav:de obligationer, enligt Utsk:ts förslag, först efter 40 år skola blifva inlösta, då de deremot under nuv:de förhållande skulle blifva det inom 25 år. Lika litet kan jag inse, att Statsverket genom detta förslag skulle till - 028 Den 22 Februari. skyndas några fördelar, aldenstund de RiksgäldsKonforets obligationer, som af Banken nu innehnfvas, löpa med 4 proc. ränta, då deremot de nya obligationerne, mot hvilka de gamla skulle utbytas, måste bestämmas till högre procent.
Vidare vore kvinnokönet styfinoderligt beliandladt i fråga om iindervisning, i lagarne om ' skilsmässa ocli i afseende på f6räldrarätten: E n .man ' kande behandla sin hustru så illa, att det blefve omöjligt för henne att fortfarande lefva tillsammans ined hononi, och likväl beröfvades hon, om hon skildes från hononl, hela. uppsikten öfver barnen. Man kan nästan säga, att förslagets anhängare behöll0 sista ordet, då debatten, efter att ha pågått i sex timmar, afslöts med ett tal af underhusets ledare Ba (four, hvilken pH ett lika sakrikt so111 talangfullt satt gendref de flesta af motståndarnes skäl. Det hade från flere håll påståtts, att kvinnorna sjalfva icke önskade den ifrågasatta reformen. Detta bestred talaren. I&lt;vinnorna hade genom petitioner, genom allmiinna inöten, genom resolutioner - således på alldeles samma satt som andra orepresenterade sainhällsklasser p2 sin tid - lagt i dagen sin fordran på rösträtt. Och livad det beträffade, att den klass, man nu ville skaffa inflytande. på lagstiftningen, icke hade att klaga öfver. några inissförhållanden, som ej kunde afhjälpas, förrän den finge rösträtt, undrade Balfoiir, om icke många dylika inissförhållanden skulle koinma i dagen, efter sedan kvinnorna väl fått rösträtt. Om man forskade i parlamentets urkunder, skulle man snart få klart för sig, att det i allniänhet varit först sedan en sainhällsklass blifvit röstberättigad, som underhuset insett, att det hade skyldighet att lagstifta för ifrågavarande klass. ' Såväl Gladstone som nästan livarenda talare, som upptsädt inat billen, hade phstått, att kvinnorna skulle demoraliseras genom att deltaga i politiken. Och dock, erinrade Balfour, hade man bhde från liberalt och konservativt håll under de senaste åren uppinuntrat kvinnorna att taga verksam del i de politiska striderna, d % detta kunde gagna de respektive partisyftena.
I detta ämne hafva motioner blifvit väckta inom Vallöf]. Borgare-Ståndet af Herr Carlén (motionen JYs SI) och af Herr Lallerstedt (JYs 204), — samt inom Hederv. Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtige J. Bundbäck från Göteborgs och Bohus län (JYi. 285), Sven Nilsson från Christianstads län (JV2 40), P. O. Hörnfeldt från Wester-Norrlands län (A2 68), Jöns Andersson från Malmöhus län 52), Johan Johansson från Ostergötlands län 273), och Jonas Christopherson från Wermlands län (J>2 342); — hvarförutan Rikets Ständers Juslilie-ombudsman i sin till riksmötet afgifna embetsberättelse (pag. 135) jemväl framställt lagstiftningsförslag i ifrågavarande ämne. Af samtlige dessa framställningar är Herr Carléns motion den mest omfattande. Med anmärkning, hurusom 22 Kap. 4 § Ärfda-Balken i afseende å de medel, hvilka oftast och lättast äro utsatta för sköfling, nemligen den omyndiges reda penningar, icke innehåller annan föreskrift, än att de skola »så förräntas och förkofras, som bäst och säkrast pröfvas», har motionären till en början hemställt, att nämnda lagrum måtte erhålla följande förändrade lydelse: »De lösören, som omyndig ej sjelf behöfver, böra till hans nytta föryttras, men ej må förmyndare sjelf handla till sig något af den omyndiges gods, löst eller fast. Omyndigs redbara penningar skall förmyndaren så förränta och förkofra, som bäst och säkrast pröfvas; och vare, der han sjelf dem innehar, skyldig att ställa säkerhet derför, om så Bih. lill i11. St. Men det hufvudsakligasle af Herr Carléns motion utgöres dock af det författningsförsiag, som motionären, på grund af gjorda anmärkningar emot åtskilliga stadganden i Kongl. Förordningen den 24 September 1861, angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, uppgjort och till antagande i stället för berörda Kongl. Förordning framställt.
&amp; K. Z-iirich. — Han vände tvärt o c h gick nedåt verandan. Aina satt där ej längre orörlig. Blek o c h darrande lutade h o n sig m o t räcket, och då han under sin häftiga vandring u p p o c h ned för andra gången närmade sig pelaren, rörde sig Ainas läppar till en hviskning, sakta, stilla: » Jag tror på er !&gt; H a n famlade efter hennes händer, tryckte d e m hårdt intill sig. » Ni tror på m i g? » upprepade han, sökande efter hennes mening. » Ja, ja — &gt; » Af barmhärtighet? A f medlidande? » » Nej, n e j, inte af medlidande, » h o n skakade energiskt på hufvudet — nu var den värsta ångesten öfver, n u såg h o n allt så lugnt o c h jämnadt framför sig. Ett soligt leende drog öfver hennes läppar; han uppfångade det i skymningens matta dager, det fyllde h o n o m m e d en intensiv känsla af lycka, m e n han upprepade blott, s o m vore han rädd att missförstå h e n n e: » Ni tror på mig —. » » Ja, ja, m e n Ni vet sedan gammalt, att m e d tron följer också något annat, eller h u r? » Nu talade hon som till ett barn, hvilket h o n ville visa rätta vägen — » Med tron hänga ju samman h o p p e t o c h kärleken — det lärde ni er väl s o m liten — » Han endast såg på henne, som ville han öfvertyga sig o m, att det var verklighet, att han — Nils Stange — kunde väcka till lif all den ömhet, s o m strålade h o n o m till mötes ur de mörkblåa ö g o n e n tätt framför h o n o m. » Ni förstår, » fortsatte hon, alltjämt i samma stilla, ö m m a hviskning, » jag tror på er, jag hoppas på er, och jag — jag — » » Ni ålskar mig! » jublade han till. » Ja, ja, » upprepade h o n ånyo m e d samma ljusa öfvertygande leende.
Af Carl Johan Svensén från Calmar län, om kompetens för qvinna till åtskilliga Statens tjenstebefattning ar. En fråga, som alltid mäste återkomma och med intresse behandlas af lagstiftaren, år onekligen den om qvinnans medborgerliga rättigheter. Då qvinnan sjelf står utom representationen, är det en af lagstiftarens ädlaste pligler att tillse, i hvad mån dessa rättigheter kunna och höra i verkligheten erkännas. Under denna tillitsfulla förutsättning vågar jag föra frågan in på lagstiftningens område. Ehuru varmt förordad, har dock qvinnans rätt alt söka anställning i Statens eller kommunens tjenst likväl endast blifvit erkänd, för så vidt den anginge organistoch skollärarebelattningar. Hennes lämplighet lör andra tjenstebefattningar har blifvit förnekad och hennes värde som menniska underkändt. Jag tänker mig här qvinnan såsom menniska och medborgarinna i dess ädlaste mening och vågar påstå, att hennes beroende ställning inom samhället ingalunda är egnad att lifva hennes håg för allt det goda, hvaraf hon måhända mera än mannen år mäglig. — Låtom oss tillse att någonting för henne må kunna göras! — Man har sagt, att qvinnornas egentliga verksamhetskrets är förlagd inom hemmet och familjen; att de som makar och husmödrar bäst uppfylla sin bestämmelse och alt det förthy vore olämpligt att för dem öppna nya banor, som skulle föra dem från det kall, hvartill de al naturen åro bestämda o. s. v. — Men bar Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 739 man då icke besinnat det ovedersägliga förhållandet, att omöjligen alla qvinnor kunna uppnå denna bestämmelse, så vida samhällslagarne skola respekteras. En blick på vår offentliga befolknings-statislik skall måhända föra Uddaren på andra tankar och visa alt rikets folkmängd den 51 December 1855 utgjordes af 1,764,118 mankön och 1,875,214 qvinkön, eller 111,096 flere qvinkön än mankön.
Hvad först angår den af bemälde motionär gjorda framställning, så anser Utskottet, i likhet med hvad i dess utlåtande JYs 71 punkten 3 är anfordt uti en dylik fråga angående inrättande af en armé-förvaitning i Krigs-kollegii ställe m. m , alt, sedan Rikets nu församlade Ständer, genom 3 Stånds sammanstämmande beslut bifallit Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets under JV2 69 afgifua Utlåtande, innefattande tillstyrkande af en underdånig skrifvelse med anhållan om nedsättande af en kommitté för utarbetande af förslag till en förändrad organisation af styrelse-verken, något yttrande i anledning af omförmälda framställning icke er fordras. Beträffande deremot Kongl. Maj:ts Nådiga framställning i afseende å aflöningen för bemälda embetsverk, har Utskottet, som genomgått den föreslagna staten (se den Departements-Chefens ofvannämnda betänkande åtföljande tabell Litt. C.), ansett de föreslagna lönetillökningarne i aflöningsoch gratifikations-medel böra beviljas, och hemställer alltså att det härtill erforderliga belopp 6,420 R:dr R:mt må anvisas, med iakttagande blott af den förändring i staten, att den före slagna lönetillökningen för kanslisten, 250 R:dr, samt de för rättskrifning äskade 600 R:dr sammanslås och ställas till Kongl. Majtts disposition »för kanslist-göromålens bestridande samt renskrifning» inom bemälda embetsverk; hvarjemte Utskottet, på sätt Förvaltningen af Sjö-ärendena föreslagit, till fortfarande utgående ansett sig böra uppföra det till ersättning för ljuspenningar till e. o. tjenstemän i nuvarande stat upptagna belopp 450 R:dr. Stats-Utsleottets Utlåtande Jtti 72.
StatsBevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 1 1 dennes under N:o afgifne, samt den ao derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående upphäfvande af så väl inrikes Tullbevakningen, som Gränse-Tullbevakningen emot Norrige. Herr Silfverberg, Ma g nusDiedric, bade inlemnat ett så lydande Memorial: (Se Bilagan N:o 1.) Herr Uggla, Göran Gustaf, anförde skrifteligen : (Se Bilagan N:o 2.) Justerades följande : Utdrag åf Protocollet hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln Den 37 November f. m. vid Lagtima Riksdagen i Stockholm f. m. dea 27 November 1828 S. D. Såsom en ny gärd af underdånig vördnad för Hennes Majit Drottningens höga Person, instämde Ridderskapet och Adelil 3 det af Hedervärda Bonde-Ståndet den 25 dennes fattade beslut, ätt Rikets Ständer skulle till Kongl. Majit framföra Deras underdåniga önskan, att Hennes Majit Drottningens Höga Kröning må, efter uråldrigt bruk, för sig gå; men ansågo sig både af plikt och förtroende påkallade, att till Kongl. Majlis egen Nådiga pröfning och godtfinnande i underdånighet öfverlemna att dertill utsätta den tid Kongl. Majit lämpligast funné; Uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och A.deln förena, hvarefter, i händelse af deras instämmande deri, Expeditions-Utskottet skulle anmodas, att uppsätta den underdåniga Skrifvelse härom, som, genom en stor Deputation, borde till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas. Ut Supra Härefter uppropades och afgick, under anförande af Grefve Sparre till Söfdeborg, Eric, den Deputation, som borde till de öfrige Riks-Stånden framföra Riaderskapets och Adelns nyss fattade beslut, i afseende å Hennes Majit Drottningens Kröning.
Genom den framställning om hospitalsvårdens förhandenvarande behof, jag i det föregående med ledning af SerafimerOrdensGillets underdåniga skrifvelse i ämnet lemnat, synes nödvändigheten af de för Hospitalsväsendet samt en förbättrad och utvidgad Hospitalsvård begärda anslagen vara tillfyllest ådagalagd, och finner jag mig deri ega giltig anledning att i underdånighet hemställa, det Eders Kongl. 60 Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop.
— Om en förnyad Författning, rör:de, II. 2 s, 245—259. ;— Pannors mätning och stämpling, om, samt ansvar för origtighet dervid. II. 2 s, 111—116, Byggnader, om upplysningars infordrande hvilka och huru många Kronan eger. I, s. 289—tgl, — rörande meddelande af arbetsplaner, m. m, i afseende på uppförande af allmänna, II. s. 196—197, Byggnads-ordning, om fastställande af en viss för Städerne, I. s, 199—201. II. d. B. §. 44. Byggninga-Balken, rörande tillägg till 25 Cap. x §. Böter för Parters försummelse, att afhöra Utslag och Dom, om ändring i stadgandet af; underd. Skrifvelse, I. s, lii —113, R. d. B, §, 28. C. Calmare Stads Kyrko-Råds ansökning om medel till der varande Domkyrkas reparation; underd. Skrifvelse, angående. I, s, 62—C4, 8 [Register'. Calmare Consistorium, om det beviljade Linnebiträde för uppbyggande af ett Gymnasiioell ScholhusI, g, 7X7-741. Canal, om ytterligare anslag för fullbordandet af GöthaI. s. 838 -849 R. d. B. §. 14. Om lånebiträde af allmänna medel till Trollhätta och, Slussverks Bolag.I, s, 877—860. — Verk, rörande anslag af allmänna medel för SöderteljeI. s. 8 70 S73* Rd$• i4. Cancellist, om ytterligare antagande af en , i ExpeditionsUtskottet; Memorial. I s. 3. De Fyra Riks-Ståndens Utlåtande deröfver. I. s, 4. — om aflöning för arne Extra-Ordinarie. I, g. 3oa, : 3lO De fyra Riks-Ståedens utlåtande öfver hemställan.
Personlig skyddsafgift ä 40 öre å 20 öre Yrkesafgift efter 2:dra Art. af fast egendom å rdrs värde för inkomst af kapital » 00 — för dito af rörelse, näring eller yrke samt tjenstbefattning eller pension efter 3:dje Art. af frälseegendom för frälseräntor med kapitalvärde af rdr 00. Man kön. Qvin kön. 00 Sima bevillning Diverse medel: Riksmynt. Credit. Riksmynt Lösen för denna debetsedel . j — j — Anmärkning. Kronofogdes eller annan uppbördsman* qvittens gäller icke utan Häradsskrifvare» eller vederbörande tjenstemans annotation. 142 Enligt gällande Bevillningsstadgas § 75, eger skattskyldig, som, utöfver det af Taxeringskomitén honom påförda belopp, fått sig, till följd af Pröfningskomiténs beslut, förhöjd eller ny bevillningsafgift påförd, att hos Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätt anföra besvär öfver dylikt beslut; hvilka besvär, för att till pröfning varda upptagna, skola ingifvas till Konungens Befallningshafvande inom fyratiofem dagar efter den dag, då denna debetsedel, på sätt i derom utfärdad kungörelse blifvit tillkännagifvet, först hållits den skattskyldige tillhanda; varande den skattskyldige berättigad att, i fall han sådant önskar eller derom hos vederbörande tjensteman sig anmäler, kostnadsfritt erhålla utdrag af taxeringslängden och Pröfningskomiténs protokoll, för att besvären bifogas. Besvär öfver skattskyldig enligt Bevillningsstadgans Irsta eller 3:dje art. påförd afgift kunna hos Konungens Befallningshafvande anföras inom tretio dagar efter den dag, då han, i öfverensstämmelse med samma stadgas 88 §, egt tillfälle sin debetsedel erhålla.
De primär-uppgifter, som för Konungens Befallningshafvande varit att tillgå, äro icke så fullständiga, att alla de af Chefen för Statistiska Centralbyrån framställde frågor kunna ens approximativt besvaras. Så vidt af de till Hushållnings-sällskapet för uppgift till Finans-Kornitén från socknarne aflemnade förteckningar, hvilka Hushållnings-sällskapet tillhandahållit, kan inhemtas, utgjorde, då berörde förteckningar upprättades, i 64 socknar geometriska tunnlandtalet af den odlade jorden 11,344 af god, 61,402 af medelmåttig och 20,813 af svag beskaffenhet, samt naturlig äng 1,824 af god, 31,591 af medelmåttig och 37,770 af svag beskaffenhet. Från öfriga socknarne saknas i detta hänseende all upplysning, som ock lärer vara svår att för närvarande vinna, då jorden icke någonsin varit uppmätt. Till städerna höra 3,136 tunnland åker, 1,447 tunnland äng och 2,006 tunnland skog och betesmark. Der vexelbruk är infördt, såsom å de större egendomarne och jemväl hos åtskilliga af allmogen, är detsamma hufvudsakligen sjuårigt, så att f af den odlade jorden årligen användas till produktion af säd och rotfrukter. För öfrigt finnes ej något allmänt brukningssätt, utan förekommer både tvåskiftesoch enskiftesbruk; äfvensom på en del ställen all den odlade jorden årligen besås; dock synes öfvergången till ett ordnadt vexelbruk vara i tilltagande. Af blandsäd användes hufvudsakligen vårråg och hafre, korn och hafre, samt trindsäd och hafre.
Relief åt dessa idéer ges genom sådana berättelser som den om »en sjuårs gosse, som uppgafs stå i könsförhållande till en jemnårig flicka», till hvilken notis han fogar den anmärkningen: »Fenomenet lär emellertid ej vara enastående efter hvad läkare relaterat i böckerna, och hans egna senare iakttagelser på bondens barn visade, att uppgiften åtminstone var trolig». Om de här åsyftade iakttagelserna skrifver han längre ned, vid relaterandet af sin onanihistoria, följande: »Samtidigt fick han äfven kunskap om att skolbarnen i byn plägade umgänge i skogen, när de gingo från skolan. Dessa barn voro åtta à nio år, och föräldrarne fingo nys om saken, men lade sig icke i den. Detta förhållande eller missförhållande lär vara regel på landsbygden och borde tagas i betraktande då man skrifver så tvärsäkert om lasten och uppmaningar till lasten.» – »Eller missförhållande!» Hr Strindberg synes alltså, ehuru med någon tvekan, anse, att »åtta à nio års ålder» är något för tidigt. Denna lära om könsumgänge mellan barn och ungdom såsom det enda naturliga, såsnart driften börjar, drifves redan i Giftas N:o 1 (se redogörelsen för den bokens innehåll i Nya Dagl. Allehanda-artikeln här ofvan). Och med alla dessa berättelser om »stora brors» och skolkamraters »umgänge med flickor» samt om egna och studentkamraters mandater af samma slag gifver hr Strindberg sedan, alldeles som han sjelf säger om berättelserna i Decamerone, sanktion åt driften. »Den förförda flickan lider ingen skada på annat sätt än att hon förlorar damernas aktning emedan hon var dum. Männen gifta sig både med förförda flickor, enkor och prostituerade qvinnor. De äro icke alls kinkiga. Det är bara damerna och Björnsson som numera vilja ha rena ynglingar.» Med denna hånfulla utgjutelse befriar Strindberg ynglingen från alla skrupler, som kunna uppkomma hos honom med tanke på den förförda och prostituerade qvinnans olyckliga ställning och på hans eget samvetes, religionens, sedlighetens och ärbara menniskors kraf på hans sedliga renhet. Från pieteten för föräldrarne och hemmet och från deras trälbindande auktoritet söker hr Strindberg samtidigt att lösgöra de unga.
Denna lilla digression torde mig förlåtas; mina åsigter hafva ej kunnat göra sig gällande, men detta har ej hindrat mig att använda alla mina krafter att så ändamålsenligt som möjligt befrämja ett tvåkammar-systeme, och ingen skall vara lyckligare än jag, om detta sysleme kunde tillvinna sig ett allmänt bifall och blifva af den allmänna båtnad , som jag önskar lika ifrigt som mine motståndare. I afseende på alla invectiver, som blifvit framkastade, så vore det i sanning fruktlöst att söka till besvarande upptaga och vederlägga dem; det vore ändamålslöst, det vore ett misshushållande med R. o. Adis lid, helst så föga i sak blifvit anfördt, men destomera mot personligheterne en bloc och mot betänkts oanlaglighet en bloc, ni. e. o. då man endast uppradat alla de lyten, hvarmed ett men niskoarbete kan stämplas; men, mine herrar! här kommer dock i betraktande att jag ej kan utfinna den § i grundlagen, på hvilken herrarne stödja sina anspråk att Const.- Utsk. skall gissa till edia önskningar och åsigter. Jag hänvisar till de anmärknir, som blifvit Utsk. meddelade såsom R. o. Adis gemensamma tanke vid föredragningen af mern. N:o 38; jag tror alt de voro så litet utförda, att Utsk. deruti måste finna en fullkomlig ursägt, om det ej kunnat fullgöra sitt arbete bättre. Utsk. har gjort hvad det kunnat; Utsk. har, genom anmälan af oförenliga sk i I jn k tig h eler, utverkat de voteringar, som ägt rum i förstärkt Utsk., och slutligen har Utsk. framställt detta betänk., hvilket Utsk. ingalunda föreställt sig skulle enhälligt antagas. Jag ber herrarne observera, att här matte vara ett åliggande för de klandrande ledamöterne att ur egna fataburar lemna medel till förbättrande af betänk, i den riktning, sorn desse ledamöter sjelfva åsyfta. Jag har hört många, som yrkat ett helt enkelt afslag å delta betänk.
Skrifvelse, N.-o 84• laar E. K. M. begärt, att nämnda summor, tillsammans 606 R:dr 47 sk. 8 rist, måtte på ordinarie stat uppföras; och enär, på sätt utredt blifvit, ifrågavarande belopp komina att ständigt utgå, hafva Rikets Ständer, lika med E. K. M., ansett det icke vara med god ordning förenligt, att möjligheten af deras utbetalning än vidare förblifver af ovissa tillgångar beroende, samt hafva följakteligen bifallit, hvad E. K. M. sålunda i Nåder föreslagit. 3:o Likaledes hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad E. K. M. Nådigst föreslagit, bifallit, att till rese-stipendium för militäre Läkare må å denna Hufvud-Titei uppföras ett serskildt anslag af 1,333 R:dr 16 sk. årligen, hvaremot Rikets Ständer funnit sig icke böra bevilja de utaf E. K. M. till arfvoden åt 20 Reserv-Läkare inom Fält-Läkare-Corpsen äskade 6,000 R:dr. 4:o Enär det för Exercis-sqvadronernes underhåll uti Riks-Staten till 22.000 R:dr årligen uppförda anslag lemnade tillgång endast till kostnaden för Exercis-spvadroner vid Skånska Hussaroch Dragon-Regementena samt Smålands Hussar-Regemente, hvadan de 15,500 R:dr, som ytterligare erfordrats för enahanda ändamål vid Lif-Regementets Dragonoch Hussar-Corpser samt Jemtlands Häst-Jägare-Corps, måst fyllas af det, såsom vederlag för mötespassevolance-afgiften, vid sista Riksdagen beviljade och till K. M;s fria disposition ställda anslag af 186,669