Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sistnämnda hänseende torde den förorättade hafva gjort tillfyllest om han låter lysa från predikstolen i sin egen församling, helst de angränsande kunna vara så aflägsna, att kostnad och besvär för fortskaffande af kungörelser dit blifva större, än att de uppvägas af det qvarhållna kreaturets hela värde; hemställande Utskottet på grund häraf, att nu nämnda motion ej må vinna bifall. 30 § lyder för närvarande sålunda: »Har någons kreatur på annans egor olofligen inkommit, och ligger vållandet dertill ej den till last, som kreaturet tillhör, njute ändå den, som det å sina egor funnit, der han ej, enligt 22 §, bör skadan sjelf stånda, sin rätt, efter hvad förut är sagdt, emot kreaturets egare; och denne söke sitt skadestånd af den, som vållande var att kreaturet inkom.» Nu har emellertid Lars Rasmusson förmenat, att något stadgande, »mer stridande mot hvarje sund lagstiftningsprincip», neppeligen torde kunna uppletas, enär, derest sjelfva lagen antoge någon vara oskyldig till en uppkommen skada, denne desto heldre borde befrias från följderna, som äfven i tv istiga fall den regeln gällde, att man heldre borde fria än fälla. Att fela mot dessa grundsattser vid stiftandet af en ny lag ledde till att borttaga aktningen för lagen; och det vore, för Sammansatta Laysamt Allm. Best.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 34.
Då dessutom RiddarhusSalen, enligt sakkunniges omdöme, är det enda passande rum för Concerter i Hufvudstaden, kan jag ej Den 16 Mars e. m. 357 se något ondt deri, att den emellan våra sammankomster begagnas, för att förskaffa allmänheten nöjet alt höra utmärkta konstnärer. Om, såsom det är föreslagit, pröfningen af hvarje ansökning öfverlemnas till RiddarhusDirectionen, är jag ock öfvertygad, att en blifvande Direction icke skall underlåta, att dervid bevaka Ridderskapels och Adelns både intresse och värdighet. Men jag delar icke RiddarhusUlskottets tanka om beloppet af den afgift, som för Concertgifvare bör bestämmas, och hvilken jag anser Utskottet hafva föreslagit alltför högt. De 5o R:dr Riksg., som föreslogos, då frågan förra gången förevar, tror jag visserligen vara för ringa, emedan en mängd mindre skicklige Musici derigenom skulle lockas att besvära Directionen med alltför täta ansökningar; men om afgiften förhöjdes till det, som mig synes, lämpliga beloppet af 66 R:dr 32 sk. B:co, och dermed förenades åliggande för Concerlgifvaren, att sjelf bestrida alla kostnader i och för det tillfälliga arrangementet, och att gälda allt, hvad möjligen kunde blifva skadadt, tror jag inga svårigheter på något håll böra möta. Jag anhåller på dessa skäl om bifall till Utskottets Memorial, med den förändring i afseende på beloppet af afgiften, som jag nu föreslagit. Friherre A rickar swärd, Carl Henrik: Jag kan för ingen del instämma i de skäl, 358 Den 16 Mars e. m. som här blifvit anförde emot RiddarhusUtskottets Memorial. RiddarhusCassan är, såsom jag tror, i behof af de inkomster, hvilka kunna tillskyndas densamma, och jag ser ingenting ovärdigt deri, att RiddarhusSalen mellan våra sammankomster begagnas för beredandet af en sådan inkomst. Jag kan ej heller inse, att Salen skulle lida större skada vid Coneerler, än vid vära egna sammankomster, och jag förenar mig således med Herr Grefve De la Gardie. Herr Crusenstolpe:
Hon benågot — åtminstone inte något så där romantiskt. » gärde inte bättre än att få skratta riktigt friskt och ohäjdadt åt något eller intet, den lilla Elsa. Och romantiskt skulle det vara! Inte bråkade hon heller sin hjärna med att funHvad vore lifvet utan romantik? För romantiken svärmade de bägge — öfverdera ut orsaken till Mattys löje. dådigt, dödligt! Det var för dem något ofattligt, Matty kände sig likväl skyidig att gifva skäl hemlighetsfullt, sammanfattningen af allt det därför. tjusningsfulla i lifvets dunkla öden. Matty höjde » Här sitter jag och talar om hurudan hustru sina stora mörka ögon svärmiskt mot himladu skall bli, och så har jag aldrig frågat dig en hvalfvet och Elsa lät sina lugna, nyktra, grå gång, om du ville ha mig, ifall du förstår, » ögon vandra samma väg. och så tänkte och sade hon och gjorde en liten komisk grimas, drömde de — men hvad de tänkte och drömde, i det hon sköt sin bredbrättiga halmhatt åt visste de inte så noga själfva. nacken till. En dag sutto de med armarna om hvarandra » Ja visst, ja visst, » tyckte Elsa och log bredt, i en syrenberså. så att nästan alla hennes jämna hvita tänder Under tystnad skådade de oafbrutet mellan de blefvo synliga, » det är nog som moster Ebba tunga, doftande blomklasarna efter himmelens säger, att alla karlar äro inbilska och utan vidare Några öfverblifna exemplar BARNGÅRDEROBEfl f lickvänskap. E Kingar, Broscher, Armband, Kedjearmband, I3ref besvaras Kedjor, Nålar, omgående. Silfverarbeten, Bordsilfver. Modernast! Solidast! Billigast! IDUN 332 tro, att alla flickor — hvarenda en — hux flux bli betagna i dem. iVten jag, jag är betagen i dig, jag, antingen du nu är herre eller flicka. » Matty fick ett helt regn af kyssar. » Du Elsa, du, vi ska hålla ihop hela lifvet igenom, du, och aldrig i tidernas tid tycka om någon annan. Inte om någon friar till oss en gång — du förstår! » Jo, Elsa förstod godt.
De döda språken befrämjas der uteslutande. Jag kände en utmärkt SkolLärare, som införde de lefvande språken inom sin Skola, men hans efterträdare införde åter de döda. Man ser häraf, hvartåt man syftar, att nemligen på ett skråmessigt sätt dana alla till Ecclesiastika Embetsman, ehuruväl pluraliteten af dem behöfde snarare känna ett främmande språk, hvarmed den kunde taga sig fram i den commerciela verlden, än ett, som den må hända aldrig tänker på, sedan kragen blifvit påsatt. Så är äfven förhållandet med mycken annan lärdom inom Skolorna, synnerligast den matematiska, hvilken onekligen hörer till den medborgerliga bildningen. Jag hörde en gång en bildad Prestman påstå, alt en rectangel och en qvadrat, som hade lika stora sidor, måste vara lika stora, och man kan af dylika exempel se, huru ensidigt vår uppfostran behandlas, hvilket äfven hädanefter förblifver enahanda, om vi nu utan föregående reform bevilja de begärda 60,000 R:dr. Jag förenar mig derföre till alla delar med det beslut BondeStåndet fattat, och att det anslag det beviljat må användas först lill vexelundervisningens allmännare spridande, såsom rätta grunden till samhällets moraliska bildande, samt sedan till läroböcker, och anhåller vördsamt om proposition härå. Många ropade på proposition. I IO De ii i4 Augusti f. m. Herr Rosenblad:
Ständer af gifvande Utlåtanden och Betänkanden. I afseende å utdelningen af de lill Bihanget af Riks-Ståndens Protocoil denna Riksdag'hörande handlingar, hvilka, genom Expeditions-Utskottets försorg, skola till trycket befordras, har fråga inom Utskottet förevarit, angående lämpligaste
M:s nåd. förordnande ansågs höra inhemtas i fråga om brytandet af ej mindre det convolut, som innehåller 1792 års SccretaUtsk:s handlingar, än convolutet med SecrelaUtsk:s-handlingarne vid 1789 års riksdag. Föredrogs Gr. Mörners, Carl Göran Detloff, d. 13 dennes e. m. på bordel lagda motion om upphäfvandc af alla hittills gällande sladganden, som ansetts lägga hinder i vägen för Adelsman att söka tjcnslebefattningar i städerne. Hr Cederschjöld, II o h. Theophron: Sedan det mo nopolium upphört, som R. o. Ad. bitlifls ägt, att få 6 platser inom Högsta Domstolen besatte med ledamöter af R. o. Ad.; sä har Gr. Mörner fästat uppmärksamheten derpå, att billigheten fordrade det RorgareSt. äfven afsade sig det monopolium, hvaraf detsamma för närvarande vöre i åtnjutande, att fä borgmästareoch rådmansplalser besatta med personer tillhörande nämnde Stånd, och för sådant ändamål föreslagit upphäfvande af de författningar, som hindrade adelsmän att kunna till borgmästarceller rådmansplalser utses. För min del anser jag det äfven vara billigt och rältsenligt, alt adelsman må vara lika competenle till förenämnde platser sorn ofrälse män, och det var så - Den 16 November e. m. 313 lunda icke för att motsätta mig denna motion, som jag begärde densamma på bordet, utan derföre att jag icke trodde, att någon författning fans, som lade binder i vägen för adelsmän att lill förenämnde platser befordras. Jag bar sedermera sökt göra mig underrättad om rälta förhållandet oell dervid inhemtat, att K. resol. på städernes besvär d. 3 Dec. 16S0 i 3 § innehåller, alt K.
Utlottningarne »verkställas i Stockholm, och betalningen sker kostnadsfritt, tre månader efter »verkställd lottning, i Frankfurt arn Main hos herrar bröderna Bethmann och »herr Raphael Erlanger, i Hamburg hos Nordtyska Banken.» 8 SlaH Ulskoltels Utlåtande N:o S<S. Efter att sålunda hafva framställt de hufvudsakligaste omständigheter och förhållanden, som antyda beskaffenheten af ifrågavarande lån, hafva Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer för egen del afgifvit följande yttrande: »Vid bedömandet af det sätt, hvarpå Fullmägtige fullgjort det vigtiga upp»draget att afsluta ofvanberörda län, har det icke undgått Revisorernas upp»märksamhet, att Rikets Ständer lemnat Fullmägtige tillstånd att '•upptaga lånet »på det sätt, Fullmägtige funne lämpligast och ändamålsenligast flin beredande te af de för Svenska Staten såsom låntagare mest fördelaktiga vilkor.»
Ståndets ordningsstadga, har FiscaleOj att bötexne honom Dm 19 Julii e. m. affordra och om de ej genast erläggas, den felagtige för Riddarhusutskott uppkalla och der sitt påstående göra. 25 §. RiddarhusFiscalen är derSvarar mot 27§. jemte så val RiddarhusCassang, som de öfrige under RiddarhusDirectionens vård stående CassorB Ombudsman, hvarföre honom åligger i-. o. Granska de Låneansökningar jamte Rotulus och anmärkningar, sorn Kamcreraren enligt 16 §. denna Art. aflemnar, samt utlåta sig hu* ruvida den erbjudne säkerheten är sådan, att lånet enligt Författningarne kan bifallas, eller hvad dervid kan vara att erinra; samt inom åtta dagar efter deraf erhållen del, den sålunda beredde LåneActen jemte skrifteligt utlåtande till Secreteraren återlemna. 2iO. Sedan Kamereraren till Directionen ingifvit förteckningar på så vål In - Dtn 19 Julii «. m. teckningi förnyelser som obetalte Räntor, åligger det Fiscalen att efter Lag och Utlåaings-Reglementet med dem förfara samt räkning öfver utgifterne till Directianen inlemna. 3:0. I alla Rättegångar som röra Riddarhuset utförer Fiscalen Directionens lan och sedan Kamereraren enligt 16 § i denna Artikel, afgifvit bevis öfver beedi'- gandet inför Domstol vid inträffande Concurser, skall Fiscalen, enligt UtlåningsReglementets §. bevaka och utföra Cassans talan, äfvensom för Directionen tidigt tillkännagifva i alla mål som dess befattning tillhörer, hvad *f honom blifvit tillgjordt, hvad åtgärd derå följt och hvad i öfrigt kan vara anmärkningsvärdt. 4:0. Öfver alla Remisser och anförtrodde göromål bör Fiscalen föra ordentligt
Sju skinnsgröt: Riseller krossgrynsgröt utbredes temligen tunnt på ett fat, öfversiktas först med kanel och sedan med socker, så mycket att grö- ten ser hvit ut. Med en glödgad pannkaksspade eller eldskyffel, som hålles öfver den, glaseras gröten, ett nytt hvarf pålägges, öfversiklas och glaseras på samma sätt; härmed fortfares efter behag några gånger. Det är då icke alldeles nödvändigt att gröten får sju skinn: den är ganska god med fyra eller fem. Fria p å narri, 1.25, £ Ä ser af M. Langltl. Orakplcnoldt \ 9 1 " frågor Vla&amp;rjlapTlCI, I.Ù0. och svar. Följas spelets regler, erhåller man alltid lämpligt svar pä frågan. Vaniljglace: 6 äggulor och en eller två hvitor vispas med | liter söt grädde, 200 gr. socker och vanilj efter smak i vattenbad öfver elden tills det tjocknar, aflyftes och röres jills det kallnat, då det fylles i glaceGnst. Stor Julexposition af M a r - zipan och Chokladfigurer, många lustiga saker till barnens julbord. (S. T. A. Gollands l:ma sockersaltade fårkött finnes fortfarande på lager och expedieras franco Stockholm i V s s. ' U t:nor pr 18 à 36 kr. mot efterkraf. När, Gotland i nov. (S. N. A. 4050) Emil Krokstedt. Till salu 1 alla boklådor. (398) Glöm e j T Stockholms-Tidningen innehåller: färskaste telegram och andra nyheter, mycken läsning för familjen, såsom beni / telser, ixiamrrnas spalt * hvarje vecka m. m.
Klokheten synes nu äswen binda, att medan fredens lugn älnjutes, trygga desi waraktighct genom pä förhand beredda medel att anmanda, dä krig inträffar; ty den som. aitan att förolämpa andra alltid ar färdig till manligd förswar, ar säkrast att icke behöfwa förswara sig. Att ett Folk, som ej wille wäga nägot för sin. säkerhet, att kunna förswara hwad Stora Själar aga kärast i wcrlden friheten, icke more den samma wärdig, är lika sä sant som att detta icke kan lampas till det Swensta. När ivar nägonsin faran sä ,stor att modet hos Sweriges Inbyggare i allmänhet swigtade? När nekade nägonsin Swensta Folket en alstad Konung nägot of sine krafter till ett kärt Fä' derneslands räddning ? Sjelfum de sednare t-dcrs bedröfligt! exempel stola dock bcwisa, att icke Undersätarcna tröttnade att lenina allt det biträde, som deras yttersta krafter tilläto; ehuru ert af enwishet päbörjat krig fortsattes pä det orimliga sätt, att hwarje tänkare lätt kunde inse att alla uppoffringar stedde utan ändamål. Gass det någon ort wid krigstheatern der icke hwarje manbar person ivar färdig att gripa till wapen ? Hade icke Bcfälhafwarne ofta swärighet att kunna äterhälla de redlige Bönderna wid sine husliga yrken, dä de utan wapen, utan öfning ej nägot kun, de uträtta? Pä Äland har jag sjelf warit wittne till den ifwer, som eldade Folket att förswara sin hembygd; och den skarpaste ärstid exercerade desie Landtmän hwarje Söndag. Jag kan icke utan rörelse päminna mig glia ds gränSlöfa uppoffringar denna Allmoge under en Den 13 April. 44? längre lid med beredwillighct uthärdade.
Tersmedens åsigt, bypotheksföreningarne Den 12 September f. m. 115 alldeles icke vara frika]lade från ansvar förr än de tillskjutit hvad som af bristen å dem sig belöpte, i mån af deras delaktighet i banken, och först sedan detta skett, skulle grundfonden kunna tillgripas. Det är således ännu ett ytterligare skäl att få denna fråga ställd på klar fot, hvilket efter mitt förmenande icke kan ske annat än medelst en återremiss, hvarom jag alltså får ånyo anhålla. Hr Bildt, Didrik Gillis: Om det vore fråga om att för närvarande stifta ett nytt lagstadgande, så skulle den meningsskiljaktighet, sorn här yppat sig i afs:de å §:ns tolkning, böra föranleda en återremiss; men nu är förhållandet, att detta stadgande i 12:te §:n återfinnes i alla hypotheksföreningars reglementen, nemi. alt hvarje delegare är i mån af sin delaktighet ansvarig för föreningens förbindelser. Alldeles samma stadgande förekommer nu här i afs:de å hypotheksbanken. Vill man nu verkligen att hvpotheksföreningarne skola förena sig, så kan man väl icke här införa någon annan ansvarsgrund, än just den, som förut fanns stadgad för de särskilda hypotheksföreningarne. Sedermera må det bero på domarens tolkning, huru detta stadgande bör tillämpas. Men ett faktum är, att just enahanda föreskrift redan finnes. För mig, likasom för de öfrige ledamöterna af det sammans. Utslct, förefaller stadgandet alldeles icke tvetydigt; tvertom var man fullt ense om att det var både klart och öfverensstämmande med förut gällande lag. Då man ingår i en hypoteksförening, t. ex. till ett belopp af 50,000 rdr, så är man ansvarig derför, ända tilldess hela beloppet är beta 1 dt. Att nu införa ett nytt stadgande, vore att uphäfva R. o. Ad:ns förut fattade beslut, ja, att uphäfva sjelfva grunden för förslaget och göra detsamma omöjligt. Hr Mannerskantz:
Staten skulle få vidkännas derigenom, att den, på sätt motionärerne föreslagit, medelst lån understödjer ifrågavarande byggnadsföretag, är af mindre betydenhet i jemförelse med de bidrag af allmänna medel utan återbetalnings-skyldighet, som för ändamål af enahanda beskaffenhet blifvit för andra samhällen af Utskottet tillstyrkta; — och bör härvid äfven iakttagas, att, då läroverket i Jönköping, efter den utvidgning deraf, som vid förra riksdagen beslutades, numera bör anses såsom en ny läroanstalt, är det med Utskot - 28 Stats-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). tets förut yttrade åsigt, angående understöd af statsmedel till läroverksbyggnader fullt öfverensstämmande, att anslag af allmänna medel icke beviljas för ifrågavarande byggnadsföretag. Beträffande åter låneunderstödets belopp, har Utskottet ansett detta kunna nedsättas till 120,000 R:dr, hvarigenom i allt fall Jönköpings samhälle erhåller ett ganska väsendtligt bidrag till bekostande af den nya byggnaden; — och får Utskottet i följd häraf tillstyrka, att till uppförande, enligt vederbörligen godkänd ritning, af ett nytt lärohus för elementar-läroverket i Jönköping, måtte af Rikets Ständer anvisas ett låneunderstöd af '120,000 R:dr till utgående från Riksgälds-kontoret, emot vilkor att, sedan detta lån, derför en sådan skuldförbindelse bör afgifvas, som af Fullmägtige i nämnde Kontor antages, under fem års tid fått utan ränta innehafvas, fyra procent å detsammas ursprungliga belopp skola före slutet af hvarje år till Riksgälds-kontoret inbetalas, af hvilka fyra procent, tre beräknas såsom årlig ränta för det obetalda lånekapitalet samt det överskjutande beloppet kommer att såsom kapital-afbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna blifvit tillfullo gulden. 106:o. Genom en inom Borgare-Ståndet väckt, motion har Herr O. E. L.
— Från med varmt vatten och aseptintvål, — Att qvinnans arbetsfält. Studier från Stockholms porerna bli » upprifna och mörka » beror helt horisont, af J. N~g. — Iduns fjerde pristäflan. säkert på bildning af s. k. pormaskar. Dessa — Några drag af Ernst Ahlgren. — Teater måste klämmas ut. och musik. — Literatur. — Ett storstadsbarn. Berättelse för Idun af Johan Nordling. Une instilutriee. Alla de symptom, ni skildrar, härleda sig enligt vår tanke af nervI julbrådskan. — Våra barn. — Matlagsvaghet; åtminstone kunna alla, utom möjlining. — Bakning. — Efterrätter. — Inlägggen de två sist nämda, förklaras deraf. En ningar. — Slagt. — Huskurer. — Hvarjeför er lämplig behandling torde derför vara handa. Idun Stockholm, N:r 13 (328) Prenumerationspris Fredagen den 30 mars 1894. pr år: Idun ensam kr. p l. 5: — i-, 50 3: — Byrå: K l a r a v. telef. Redaktör och FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. i /, Matilda Det har nästan blifvit ett talesätt hos oss f ö r närvarande att gnata på vår o p e r a o c h dess förm e n t » dåliga krafter. Detta beror ytterst o c h mest icke på dess onekligen befintliga brister, utan därpå att den nuvarande operaledningen ej förstått konsten att g ö r a sig populär lika bra s o m den f ö r e g å e n d e, o c h den konsten b e t y d e r allt här i S t o c k h o l m. P å samma sätt nu. Den närvarande säsongen är rikare på n y h e t e r •in n å g o n annan u n d e r hela vår operas tillvaro, solistpersonalen nä- stan lika talrik som vid k. operan i Berlin, o c h om somliga af Ifil utgifvare: Nordling. helgfri Tryckeri Aktiebolag, 7: de år g. Utgifningstid: hvarje Iduns fredag.
— Sedermera är det en alltför allmän känd sak att kunna förnekas, att föräldrarne, sjelfva okunnige och mer eller mindre liknöjde i dessa stycken, ligga öfver presterna och på mångfaldiga sätt trakassera dem, för att barnen skola, som det heter »slippa fram»; är presten då icke dess bättre stålsatt emot sådant ogudaktigt lättsinne, så hafva föräldrarne och presten hjelpt hvarandra att utkasta barnet obeväpnadt, redlöst i verldens hvimmel, uti all den andeliga våda, som okunnighet i kristendomen medförer; och begynnelsen sker med den första nattvardsgångens ovärdiga bruk. Hvarföre, torde man invända, skall nattvardsgången vara ovärdig? — Då svaras med den frågan: huru skulle den kunna vara värdig? Det är likväl icke härmed sagdt, att det är alldeles absolut omöjligt, ty Herrans vägar äro underbara och Hans magt oändelig; men menniskor hafva dock betagit barnet första vilkoret för en värdig nattvardsgång, som är en grundlig sjelfpröfning. Okunnighet är ju här gifven, ehuru dess grad kan vara något olika. Sinnet är rigtadt utåt en förförisk verld, till hvars vida, lekande, lustiga fält det unga blodet och den lifliga inbillningen sträcker hela sin håg, föräldrarne påskynda blott utflygten; — och nattvardsgången är porten till allt detta. I hemmet har, på de flesta ställen, Guds ord och Bönen vanligast intet, men, stundom någon gång pro forma brukats. Huru 448 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. N:o 174. skulle här kunna finnas hos barnet någon på djupet gående sjelfpröfning, den deraf uppkommande syndakännedomen, sorgm efter Guds sinne, som kommer åstad bättring till salighet, behof af frälsning, hunger och törst efter Guds nåd i Christo, efter syndernas förlåtelse, Guds rike och Hans rättfärdighet; och allt detta så, att man frågar efter himmel och jord intet, blott man får sin frälsningsoch salighetsfråga besvarad af Honom, som allena kan besvara den: Jesus Christus?
Detta Utskottets yttrande är af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkändt, men af Borgareoch Bonde-Stånden återremitteradt, i anledning hvaraf Utskottet uti Memorialet N:o 127, —• jemte förklarande det Utskottet M Slate-Vttkoltets Utlåtande N:o 1S9. funne sig sakna anledning att frånträda sitt ofvanberönla förslag —- inbjudit Borgareoch Bonde-Stånden att förena sig uti Ridderskapet och Adelns saint Preste-Ståndet? i frågan fattade beslut. Denna inbjudning är emellertid icke antagen hvarken af Borgareeller Bonde-Ståndet, utan hafva dessa Riks-stånd, med afslag å Utskottets hemställan om anslag för agrikultur-kemiska försöks-anstalter vid Landtbruks-akademiens experimentalfält, beslutit, det skulle, till bestridande af kostnaderna för en dylik försöks-anstalt vid Ultuna Landtbruks-institut, den enda som, enligt nämnda Stånds åsigt, för närvarande borde ifrågakomma, anvisas dels 4,500 R:dr, såsom anslag till årliga utgifter, och dels 3,000 R:dr för en gång till uppsättande af ett laboratorium.
På hvart och ett ställe erlägges tull för hvad lastadt blifvit. Då lossning eller lastning på flera ställen egt runi, erläggas dock, i öfverensstämmelse med nyss åberopade 4 §, skeppsumgälder endast å första lossningseller lastningsstället, derom bevis på passet meddelas. § 17. Skeppare ivare skyldig att, på sätt Seglatiöns-ordningen stadgar, å märkrullan noga anteckna sitt förråd af lifsmedel, till mängd och beskaffenhet, Expeditions-Utskottels Förslag till und. Skrifvelse, N.o 2 a. 527 vid dea påföljd för uraktlåtenhet deraf, som högstberörda förordning bestämmer; och må det förråd, som för besättningens behof tili begagnande om skeppsbord finnes nödigt, befrias från tull oell andra algifter i lastningsorten. lill provision må, under sådana vilkor, jemväl kunna hänföras följande qvantiteler vin, bränvin, kaffe och risgryn, nemligen: för fartyg, kommande från östersjön, eller, till någon hamn i Halland samt Götheborgs och Bohus län, från Nordsjö-orter samt Holland, England och Franska vestersjöhamnarna: 3 kannor vin, 2 kannor brännvin, 2 skålpund kaffe och 3 skålpund risgryn, räknadt på hvarje person af besättningens och passagerares antal; samt för fartyg, kommande från orter utom Östersjön, med undantag af nyssnämnde fart till Halland och Bohus län: 5 kannor vin, 4 kannor brännvin, 4 skålpund kalle och (i skålpund risgryn, på enahanda sätt beräknadt. Härvid bör för öfrigt iakttagas, att vin och brännvin icke mot hvartannat utbytes, så att den, som har mindre af den ena, ej får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan, äfvensom att hvad af desse och öfrige nämnde proviant-artiklar öfverstiger en skeppares ofvanföre bestämda förråd i utlastningsorten skall, om det är till införsel lofgifvet, ovilkorligen förtullas. Med det förbjudna förfares på sätt angående dylikt gods finnes stadgadt.