Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
RegeringsFormen, att sådant ej får ske. §. lyder sålunda: ’’All”mämia frågor, som uti Rikets Ständers ”Plena väckas , må ej till ett omedelbart afgörande der upptagas j utan skola öf” verlemnas till behörigt Utskott, som ege, ”att dem utreda och deröfver sig yttra. ”Utskottens förslag skola först i Ståndens ”Plena framställas till antagande eller för”kastande utan förändringar eller tillsatt”ser. Göras dervid i Ståndens Plena så”dane anmärkningar, som hindra antastandet &c." Det låter sig således ej verkställa, att emot 56 §. styckevis antaga ett Betänkande, då det lörsta gången är under Öfverläggning; all discussion deröfver är alltså öfverflödig. Grefve Frölich: Jag glömde nyss ett skäl, som måhända är upplysande. Det synes mig nemligen som om Utskotten i deras Betänkande sammanblandat 2:ne ämnen, och att det är denna händelse, som leder till villervalla. Om så är, är ej sagt, alt Den 3 April. vi derföre skola rälta det genom en olaglighet; ty att nu bifalla en del och afslå en annan del, skulle vara en olaglighet. Friherre Anckarswärd: Jag fruktar, att villervallan uppstått deraf, alt några Ledamöter, bland hvilkas antal jag äfven är, ej ansett Betänkandet vara ett enda, utan tre särskilta Betänkanden. Rubriken nämner ej ett ord derom. Den lyder: ”Be”tänkandej i anledning af väckta frågor ’’orri förändring i skyldigheten att bygga J’och underhålla Broar och Vägar." Det första och andra af de ämnen, som i Betänkandet afhandlas, rörer egentligen hvad i rubriken nämnes, men det tredje ämnet, nemligen om undersökning, huruvida en väggärd skulle kunna läggas på de vägfarande, är helt och hållet oafhängig! från de öfrige. Jag tror derföre att Betänkandet kan, ulan att ett sådant förfarande är stridande mot våra former, behandlas särskildt för hvarje punkt. Det blef annars förskräckligt vidlyftigt, om
Herr G. U. Stenqvist och Biksdags-lullmäktigen Erik Oisson frän sagde län hafva nemligen hemställt, att då, genom verkställigheten af dessa 2:ne sjöars föreslagna sänkning, skulle vinnas 2,400 tunnland odlingsbar mark af god beskaffenhet, men kostnaden för sagde förelag, i anseende till den dervid nödvändiga inlösningen af de vattenverk, som måste utrifvas, vore allt för stor för att utan bidrag af allmänna medel kunna bestridas, Rikets Ständer, för utförande af delta sjösänknings-löretag, dertill tillräckliga bidrag icke kunde påräknas af de för vattenaflappnings-arbeten i allmänhet anslagna medel, måtte bevilja ett särskildt understöd, motsvarande § af den summa, ungefärligen 92,000 R:dr Banko, som, enligt upprälladt kostnads-förslag och anställd värdering, skulle erfordras för sjöar nes sänkning 8 löt under den nuvarande vattenytan samt för de vid deras utlopp belägna vattenverkens inlösande; hvarjemte molionärerne föreslagit, att en tredjedel af det tillstyrkta siats-bidraget måtte erhållas såsom anslag ulan återbetalnings-skyldighet och det öfriga såsom lån, under de vilkor och iakttagelser, sorn för dylika bidrag varda föreskrifna. Utaf Stats-Ulskollet tillställda handlingar rörande ifrågavarande betydliga arbets-förelag inhemlas, att, enligt ett af Chefen i medlerst» Vägoch Vattenbyggnadsdislriklel, Majoren C A.
Den 24 Martil, e. m. ger. Den ringare del af säden, sorn behöfves för att befordra Potäterne till nöjaktig Bran*, vins-afkastning, kan tagas endast af den blifvande hafran, som dertill utmältes, och tölj-1 den är, att den strida och bästa säden blifver i behåll till vida större qvantum än förut, och Brännvin erhålies derjemte i samma förhållan. de. Jag är så mycket säkrare om deta resul. tat, som m>n egen lilla erfarenhet, jemförd med åtskilige mine Grannars, i den ort jag bor, öfvertygar mig derom: Och om det ej räknas mig till last, vågar jag i detta afseende uppgifva , till närmare granskning och undersökning af hvem som behagar, det jag å en Säteriegendom i Jönköpings Län, som vid mitt tillträde år 1807 aldrig lemnat mera an 200 å 250 tunnor säd i årlig afkastning med uselt framfödande af circa 50 Boskapskreatur och et! dylikt antal får, likväl genom fortsatt BrännJ vinsbränning, så långt Författningarne det tillåtit, samt derpå grundade uppodlingar, hunnit uppdrifva min Ladugård sä vida, att den innevarande år består utaf ett fördubbladt an-i tal, både af Boskapskreatur och Spanska Får, hvilka alla icke allenast aro af en större och förbättrad race, utan finnes jemväl öfverflödig fodertillgå^g för året. Sädesafkastningen, sorn likväl icke ännu till fullo är uttröskad, lemnar, efter säker beräkning at trafvetal och den hittills verkställda aftröskning, qos Tunnor Spann, mål; men en sak, sorn förut aldrig varit påtänkt vid denna F,gendom, är att den jemväl i år renderat 900 tunnor Potntoes samt medelst Drank väl underhåller 50 Svinkreatur, hvilka Den 24 Martil, e. nu 415 framför andra Djur återgifva stark och ymnig gödning för Åkren.
Vi nämna ett (455) af Wynants, en af de äldsta idyllmålare; flera (510, 976, 734), det sednaste serdeles skönt, af Everdingen (1675), en Ruysdaels efterföljare, som målade nordiska landskap; bland en mängd af Berghem tvenne större stycken (670, 676); trenne (426, 635, 666) af den rara Potter; ett utomordentligt antal landskap af Zachtlewen; ett ungefär lika stort af Wouwerman, med hans ryttareoch jagtgrupper; flera af Adrian van der Velde och Jan van der Meer, som också tillhöra de idealiserande idyllmålarne; trenne (824, 926, 986) af Waterloo, ett (843) af Hackert, den förra från slutet af 17:de, den sednare i 18:de seklet; tvenne månsken (1006, 1007) af Arthur van der Neer m. m. Rubens har här berömda stycken: en scen ur Virgilius, «Quos ego» (920) och «der Liebesgarten» (747), ett täckt stycke, något hos denna mästare ovanligt. Mera än af den förstnämnda taflan torde dock de flesta åskådare anslås af en «Meleager och Atalanta» (682), «den druckne Herkules» (691) samt «Paris’ dom» (731). Dessutom af honom en mängd sköna porträtt samt ett landskap (917). Af Rembrandt och hans lärjunge Ferdin. Bol finnas utmärkta stycken. Bland den förres äro «Monoah och hans hustru» (478), tvenne porträtt (472, 575) och «mästaren sjelf med sin hustru» (718), en serdeles humoristisk komposition, de främsta. Ett «landskap» (523) af honom är en sällsynthet.
Meningen der matte väl vara, att dessa Utsk. skola hålla sig inom de kaIhegorierna; men om Coust.Ulsk:s förklaring af 37 §:s 2 mom. skulle ega den kraften alt uphäfva äfven dessa kathegorier, då kommer ju Const.Utsk. sjelf i en strid emellan 29 §:s Usta mom. och 37 §:s 2:dra mom. i en och samma Riksd.Ordn. Alla dessa konflikter undviker man, om man antager den naturliga lankan, som för hvar och en måste visa sig riktig, nemi. att Const.Utskrs rätt att väcka motioner är begränsad inom den för detta Utsk. bestämda kathegori och den linnes utstakad i 29 § Riksd.Ordn. Deremot förefaller det mig som Const.Ulsk:s sätt ali behandla detta ämne är felaktigt och icke låter försvara sig, hvarföre man måste anse det grundlagsvidrigt. Jag kommer således till samma resultat som den föregående talaren, nemi. det resultatet, att som detta sätt att behandla frågorna icke låter förena sig med grundlagens bokstaf och anda, så förmodar jag att Ståndet beslutar att lägga denna afdelning af mern. under litt. B. till handlingarne. Frih. Cederström, Rudolf: Jag är visst icke så erfaren i behandling af grundlagsfrågor, att jag vågar hoppas med mycken framgång kunna upträda efter den sist talande ledamoten, som deruti äger framför mig en mångårig och rik erfarenhet; men det synes mig att då flere föregående riksdagars Const.Utsk., just vid de riksmöten, som följt närmare på grundlagarnes stif - 358 Den 10 Maj f. m lelseperiod, (lpTattat grundlagens bud i 37 § 2 raom. så, sorn Consl.Ulsk. nu gjort, så innebär detta redan en anledning att godkänna delta tolkningssäll, synnerligen sora det skulle medföra ganska stor nytta.
Om, säsom jag förmodar, behr anmärkningar winna Högloft. RiddcrskapclS och Adelns vpmärksamHet, torde de samma genast remitteras till Lag-Utskottet, att författa projcct till den Lag-förklaring och tilläggning hwars nödwändighet är sä uppenbar; och dermed sedan till Rikets församlade Ständers widare granskning och antagande skyndesamt inkomma. Remitterades till Lag-Utskottet. Föredrogs ä npo RiddarehuS - U-ffottcls d. i i A"g. upplästa och pä bordet laggda Memorial rörande Lapum efter Hufwudmanna-rättigheten för yngre ältlin - Den 4 October. 1ZLZ ättlingar af dem, hwilka i senare tider tllk Errfwelig och Friherrrlig wärdighet blifwit uphdjde. Uppä derom af Grefwen och Landt - Marskalken gjord proposition blcf bwad Riddarehus - Utskottet rörande denna fräga tillstyrkt, till alla delar bifallit. Föredrog; ä nyo Lag - UtskottetS d. 22 Sept, upplästa och pä bordet lagda betänkande angäende LacrenS rätta förstånd i 18 Lapitlet 1 H ÄrfdaBalken. Bifölls. Likaledes föredrogs ä nyo Lag-Utskottets deri 22 Sept. upplästa och pä bordet lagda betänkande angående rättighet för afgärda By att söka skifte med Bolby i Skog och Utmark. Bifölls.
Hellre än att på något sätt förminska henne, så förklarar man Rikets försvar, allmänna odlingsföretag eller hvad nyttigt som helst, få blifva utan andra tillskott, än qvarlefvorna från förra riksdagen. Alt hela räntevinslen utlånas, kan hända, äfven om hon öfverlemnas lill Riksg.cont., ty om der öppnas en ny låneanstalt, sä kunna R. St. lika som nu, vara af med sina penningar när de nästa gång sammankomma. I min tanka vore det riktigast att icke föreskrifva något närmare, än att den räntevinst, som årligen varder besparad, må kunna af Fullmäktige efter omständigheterna på följande tvenne sätt begagnas. När man i det ena fallet förmärker att silfret vandrar ur Banken, må Fullmäktige icke utlemna utan innehålla den, hvarigenom sedelstocken förminskas och mera silfvers utförande försvåras. I annat fall, eller om cursen är låg, böra Fullmäktige för denna vinst köpa räntebärande papper. Finnas inga inländska, så köpa Fullmäktige utländska statspapper, hvilket vill säga detsamma, som att köpa vexlar, hvarmed papperen betalas. Då gå sedlarne ut bland allmänheten och silfver går in i Banken. 7 punkten angår öfvertlyttning till Riksg.cont. af Bankens utlåning till städer och corporationer, samt till skiften och odlingar. Ar meningen, alt Banken skulle skänka Riksg.cont. dessa fordringar; så bestrider jag förslaget. 8 punktens innehåll, ”att utlåningen på namn och reverser, med omsättningsrält genom Bancodisconten samt lånecontoren i Götheborg och Malmö likaledes må till Riksg.cont. öfverflyttas med det belopp, hvartill fonden för denna utlåning nu uppgår, eller 8,850,000 r:dr b:co,” sammanhänger med 9 punkten, mom. b, och skall i sammanhang dermed upptagas. 9 punkten litt. a innehåller: ”alt Riksg.cont. aflemnar till Banken ersättning i contant för lånen till städer och corporationer samt till skiften och odlingar.” Delta förslag kunde vara godt nog om man vill göra Riksg.cont. till en utlåningsanstalt; men vill man icke detta, så bör litt. a förfalla.
Vidare, äro de ämnen som der undervisas, i all sin utveckling, till stor del af egenskap, att endast i och för dessa Corpsers behof erfordras; tyman kan lätteligen finna, att hvarken Arméens Officerare i allmänhet, eller ens dess Generaler hafva behof eller nytta af en fullständig kunskap i Fästningsbyggnadens alla detailler, eller uti höjdeoch triangelinätningarnes noggranhet, icke ens i utförlig kännedom af Kanongjuteriets detailler, fördonens och lavetagets construction, fyrverkskroppars förfärdigande m. m. Hvardera bran - Ven 25 Augusti e. m. 351 elien fordrar ett odeladt studium, om någon höjd deri skall uppnås, hvilket skulle borttaga, utan nytta, allt för mycken tid, kanske stundom till skada för FältOfficerares duglighet. Deremot har hvarje Officerare behof af en allmän kunskap i dessa Örne vägar, äfven om för honom i filt icke skulle uppstå andra tillfälligheter än dem TjenstgöringsReglementet förutsätter, och i och för hvilka det ålägger kunskapers inhämtande deruti. Men jag har redan anfört, att dessa kunskaper säkrast inhämtas vid KrigsAcademien, och tror i stöd deraf, i likhet med Utskottet, det är högst angeläget att icke kull, kasta den. Ehuru högst ogerna, nödgas jag upptaga ett anförande emot KrigsAcadeinien, emedan det synes försigtigt att kunna förbigas. Klagan har blifvit förd af män, hvilka sjelfve vid KrigsAcademien blifvit bildade, och lemnat den med de mäst hedrande vittnesbörd om deras insigter: Att de anse sin der skedda uppfostran för felad, och att de utkommit i verlden ,• saknande en mängd nödiga kunskaper, dem de med be-, svär vid äldre år måst inhämta. Jag vågar hemställa , är detta verkligen KrigsAcademiens fel ?
Herr Hjerta, som först uppträdt, har yttrat, i afseende på framledne Assessor Gahns motion, att det alternativa förslaget han uppgaf, skulle hafva härrört derifrån, att man på den tiden icke talade så rent ut. Jag tror dock, ett man icke bör fästa ett sådant begrepp vid 1809 års Lagstiftare; jag tror tvärtom, att de talade ganska rent ut, och så rent, att vi derefter i fred och lugn kunnat yttra oss. Herr Gahns alternativa förslag synes mig ock bevisa, att han för sin del talade rent ut, enär det åtminstone för mig icke är möjligt att tänka mig flere alternativer för §:ns redaction, än dem han uppgifvit. Om hans mening dermed Den ii Februari i f. tn. 20J varit att vinna något, då icke allt kunde vinnas, måste man likväl erkänna, att han beredde möjligheten för Rikets Ständer att vinna allt, derigenom att han ärligt framlade de serskildta alternativen. Herr Hjerta har vidare sagt, alt hvad jag anfört om Riksdagskalielserne intill 18x5 bevisade intet, och en annan värd Talare har återkommit på samma ämne, med yttrande, alt vi ingenting hade att skalla med de Kallelser, som före j 815 blifvit utfärdade. Häruti instämmer jag fullkomligt, och de värde Ledamöterne torde, om de åhört milt anförande, erinra sig, alt jag började med den förklaring, att Riksdagskalielserne intill 1815 rättade sig, utan all tvist, efter föregående Riksdagens slut, i enlighet med första redactionen i RegeringsForrnen. Att jag, vid historiquen af dessa kallelser, sjelf medgifvit, såsom Herr Hjerta yttrat, det kallelsen vid i8i5 års Riksdag utsattes till år 1820, lärer jag icke heller få räkna mig till någon förtjenst; ty detta medgifvande var blott en enkel citation af i8i5 års Riksdags beslut.
En vidsträckt och ändamålsenlig utväg härtill finnes t. ex. uti lindring af den öfverklagade betungande postföringen : uti förbättrade vilkor för de, ganska svår och mödosam befattning ägande postiljonerne; uti anskaffandet af ändamålsenliga åkdon för postens forslande o. s. v. Jag anhåller att dessa mina anmärknrr måtte få åtfölja remissen af den Nåd. Proposrn. Frih. Cederström, Rudolf: Så vidt jag kan inse, inne fattar det nu afgifria yttrandet en motion. Till närmare begrunddande af denna dess egenskap, begär jag att anförandet måtte blifva på bordet hvilande. 332 Dan 22 April. Hr Frih:n o. Ordfm yttrade, att såvida han rått upfattat Hr Stjernsvärds yttrande, detsamma innefattat en motion, och att i sådant fall den begärda bordläggningen ej kunde förvägras. Hr Stjernsvärd: Visserligen förekommer en motion i anförandet, men jag tror icke detta förhindrar att yttrandet kan få medfölja till StatsUtsk. utan bordläggning, ty motionen innehåller blott att R. Sl:r för sin del skulle besluta, att bosta 1 Islägenheter, som anvisas åt tjenstemän, icke få af dem borthyras, utan skola af dem sjelfva bebos. Hr Frihrn o. Ordfm förklarade, att sedan Hr Stjernsvärd medgifvit att hans yttrande innefattade en motion och denna motion blifvit begärd på bordet, densamma borde, enl. Grundlagen, blifva hvilande på bordet till nästa plenum. Hr Pal mcrantz, Joh. Mauritz: Hr Stjernsvärds yttrande innefattar för det första anmärkn:r mot den K. Proposm och för det andra en särskild motion, som icke har direkte sammanhang med dessa anmärkn:r. Hvad de framställda anmärknme beträffar så ber jag att få i dem instämma såsom varande ganska välgrundade. Sjelfva motionen, hvilken nu är bordlagd, torde framdeles blifva tillfälle att yttra sig om. Jag anhåller således, att den del af Hr Stjernsvärds yttrande, som innefattar anmärkmr mot den K. Proposm, måtte få åtfölja till Utsk.
Het är detta förhållande, denna brist, som synes böra afhjelpas. Frih. Hamilton har trott, att uteslutandet af detta bud ur grundlagen vid dess stiftande icke skett af förbiseende, utan med afsigt. Het skulle vara intressant, att veta när och hvar denna fråga tagits under öfvervägande, och af våra grundlagars stiftare afböjts. Härpå torde dock den ädle Frihm blifva oss svaret skyldig; jag betviflar att någon sådan upplysning står att meddela, enär frågan i sjelfva verket icke, på den tiden, i våra offentliga handlingar lärer förekommit. Orsaken, hvarföre ett sådant stadgande, som detta, bör införas, är tydligen att söka dels i de vådor, Sveriges fordna olyckliga föreningar med andra länder orsakat, dels också är den för det närvarande att söka i den tillgifvenhet, vi hafva för vår Konung. Just derföre, att vi älska honom, vilja vi också behålla honom för oss sjelfva, i möjligaste mån, och ej afsäga oss denna förmån, utan de mest giltiga och allmänt gillade skäl. Med all aktning för den vördnad, Gr. Sparre hyser för H. Exc. Just.-Stats-Ministern, anser jag dock, att Hr Gr:n gifvit R. o. Ad. temligen stränga föreskrifter, huru han vill, att Ståndet skall, på grund af H. Exc:s oss meddelade åsigt, i denna fråga besluta, ja, så stränga, att vi icke äro alldeles vana att sådana mottaga. Gr. Sparre har sagt, att R. o. Ad., efter afhörande af H. Exc:s afstyrkande, ej kan annat än afslå, jag tyckte mig till och med höra, att R. o. Ad. »måste» afslå detta förslag; jag deremot inskränker mig till att vördsamt anhålla, det R. o. Ad. ville detsamma bifalla. Flera ledamöter yttrade härtill bifall. 352 Den 6 December f. m. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Då jag anmälde mig, var det i ani. af Frill. Sprengtportens yttrande, att föreningen med Norige skulle lägga hinder i vägen emot antagandet af detta förslag.
Vi voro vänner berättade han och slog troskyldigt upp sina ögon och blickade in i sin hustrus klara och skarpa bruna vi voro vänner, på det viset att jag tog emot henne hemma. Ibland, när hon var exalterad, kastade hon sig i mina armar, fastän jag sade, att det inte alls gick an. Horribel person afbröt frun. Jag betalade hennes utgifter en tid ... jag trodde, att det var min pligt som hennes bekant. Saliga äro de som tro frun talade litet à part. Men så gjorde hon dåliga bekantskaper. Hur det var, kom hon på sjukhuset. Du förstår! Barnet dog. Hm, professorn hm, skaffade henne en utmärkt bra plats, der hon fick stor lön och blef firad och hållen som en prinsessa. Dygdens belöning. Derefter, hm, hon fick snart engagement vid en ambulant teater, der det gick bra i början, tills hon en afton blef sjuk på teatern. Tills hon åter igen kom på sjukhus? Hvad? Och professorn... Nej, visst inte. Åh! hvad kan du tro? Hon blef sjuk på scenen, tog afsked och kom hit, som vi vet', för att studera. Vet du hvad, Attuschka, vi kan ju betala för henne hos en sånglärare, låta henne ta lektioner hos min gamla guvernant i spelning, så kan hon med det samma få lite »sätt», för nu är hon alltför vulgär. Fina Mäienen öfvar in henne till konserten. Hon har det svårt, mycket svårt. Protégén är visst mer än lofligt dum. Herr Adolf bad sin hustru att tala med fru Granberg, för att få henne att intressera sig för Nadja, men fru Bäck ville icke. Gå sjelf sade hon mig förstår hon icke, och dig tycker hon om! Hon är inte af mina får. Och dermed tog hon sin man under hakan, klappade honom beskyddande på hans bleka kind och gick. Herr Adolf iklädde sig sin promenadkostym, lät pigan hjelpa på sig pelsen, tog ett par nya gredelina glacéhandskar, trädde ytterligare på dem pelsfodrade mufftiser, tände en liten fin papyross och gick med små försigtiga steg den långa vägen åt finska jernvägen till. Frun var hemma och tog emot.
Det skulle så. ledes blifva ett nästan alldeles fruktlöst försök, Den 29 Mars, 267 att derifrån vilja afvänja allmänheten, eller söka fråntaga, i synnerhet den arbetande classen, en^ vederqvickelse, hvilken den under ett hårdt climat finner sig ej för någon del kunna umbära, och icke eller tror sig ulan orättvisa kunna beröfvas friheten, att af egna, med svett och möda producerade alster tillverka - då andra nationer, under ett blidare luftstrek, och följaktligen med mindre behof deraf, till öfverflöd finna densamma ersatt uti sitt alltid oförbudna vin. Enär alltså Brännvin är att anse såsom ett nödvändigt ondt , fordrar ock en sund politique, att göra detta onda så litet skadligt, som möjligt är, och i det stället deraf söka draga någon ceconomisk fördel. Enda sättet dertill, och att med sädens besparing, till måtilighet tillfredsställa detta allmänhetens af förnuft och vana hy Hade behof, är, efter mitt förmodande, en alltid tillåten Husbehofsbränning af Potatoes i stället för Säd, Denna jordfrukts produetion är lätt att mångdubbla, och använd till* brännvinsbränning, bespares dervid en sjettedel af den säd, som annars dertill skulle erfordras. Fördelen deraf synes af vidfogade Tabell , som visar förhållandet af brännvins-afkastningen af Säd och af Potatoes, samt huru många tunnland jord besådde med säd, sorn åtgå, för att af dess afkastning erhålla ett lika qvantum brännvin, som jag detta år erhållit af ett geometriskt tunnland planteradt med Den 29 Mavs.
'Ifrågavarande Statsbrist, som uppenbarat omöjligheten för Stats-Utskottet, att vid den tid, då reda erfordras, från vederbörande Embets-Verk erhålla de nöjaktiga uppgifter om Stals-Verkets tillstånd, som böra ligga till grund för angifvande af cathegoriska, på approximativa calculer fotade utlåtanden i ämnen af denna beskaffenhet, synes mig böra, vid en kommande Riksdag, fästa uppmärksamheten på nyttan och nödvändigheten deraf, att extra Bevillningen, i stället för att, såsom Stas-UlskoKets Memorial N.o 45 i. 7 nu, ingå till Stats-Yeiket, måtte få uppbäras af Riksgälds-Contoret, genom hvilken öfverflyttning den fördel dessutom kunde vinnas, alt sistnämnde Verk aldrig, vid bedrifvandet af sin vidsträckta penningerörelse, pericliterar någon förlägenhet. En icke mindre vigtig sak, hvartill förevarande fråga bör, vid nästföljande Riksdag, återföra uppmärksamheten, är angelägenheten af Statsoch Bevillnings-Ulskottens oskiljaktiga förening; hvarom Constitulions-Utskoltet nyligen gjort förslag, som beklagligen blifvit, vid omröstning i ett nyligen förstärkt Constilutions-Utskott, ogilladt N:o 45 f. Ankom till Exp.-Utsk. den 16 April i835. Memorial, med anmälan af Riks-Ståndens fattade olika beslut, i fråga om en årlig nådegåfva t1/11 förre t. f. Öfver-Commissarien vid General-Assistance-Contoret P. I. Åhman. (RGS Afd.) Sedan, genom Memorial ^N:o 420), Utskottet tillstyrkt, att, till förre t. f.