Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. dertill lemnade sin sanctina, hvilket vill säga, att K. M. fann sig nödsakad, att, såsom förmyndare eller ombud för delägarne, taga hvad som kunde fås af cessionanterna. Således har en mak t representerat fordringsägarne i bankens concurs, och det är Konungamakten, och följaktligen äro alla juridiska formaliteter behörigen iakttagna oell en realisation har kommit till stånd. Yi hafva ofta kallat den med sitt rätta namn, nemi. bankrut, och jag gör mig till en samvetssak att ofta upprepa della namn, på det vi derigenom måtte skrämmas från att i framtiden göra bankruter och begå den oärlighet, som de obestridligen innefatta. Hvad fordringsägarne beträffar, så har ingen större rättighet än de öfriga; ty 1818 utfärdades elt moratorium, hvarigenom innehafvare af bankens sedlar stängdes från rättigheten alt få dem invexlade mot silfver och salivera sitt capital under myntvalvationen och det sjunkande penningevärdet. Innehafvarne af bankens sedelmynt hafva således sedan 1818 varit betagne möjligheten att göra sina sedlar gällande annorlunda än de fromma stiftelserna, sorn äro innehafvare af andra slags förbindelser, af samma auetoritet utgifna. Jag tror således ej, att det finnes något skäl att gå ifrån realisationsgrunden. Det är beklagligt, att vi gjort en bankrut, men vi få bättra oss i framtiden; vi skola likväl ej öppna dörren för anspråk, som ej kunna fyllas, ty med samma skäl, som ersättning begäres för bankens ifråga var. förbindelser till fromma stiftelser, kunde man äfven komma med bancosedlarna och begära ersättning för den förlust, man genom bankruten lidit på dem. Jag vill likväl ej motsätta mig återremiss på grund af de anmärknrr, som blifvit gjorda, emedan jag i allmänhet håller af, att uti Den 10 Juni f. ra. /»agor, som ferdin öfverläggning, nila omständigheter blifva noga utredda; meli jag tror att resultatet of återremissen rättsenligt icke kan blifva annat, än hvad BancoUlsk. uti delta betänk, tillstyrkt.
N.o >49 1.000 rdr, eller för tre år 3,000 rdr, men hvad angår anslaget till stipendier för elever, som vid nämnda läroverk genomgå den för civii-ingeniörer bestämda kurs, hvilket hittills utgjort 1,000 r:dr, har E. K. M., för att befrämja det angelägna syftemålet att påskynda bildandet af skicklige ingeniörer för allmänna arbeten, ansett Sig höra af Rikets Ständer begära ett till 2.000 rdr förhöjilt årsanslag för åren 1848, 1849 och 1850, eller tillsammans 6,000 r:dr. Rikets Ständer, som, i betraktande af statsverkets ringa tillgångar, icke kunnat bevilja någon förhöjning i anslaget till stipendier för dem, som genomgå civil-ingeniörskurs, hafva deremot anvisat ifrågavarande tvänne årliga anslag, hvartdera af 1,000 r.dr, att ytterligare under åren 1848, 1849 och 1850 fortfarande utgå. 14:o Jemte dessa till befrämjande af allmänna arbeten i nåder föreslagna statsbidrag, har E. K. M. äskat beviljandet af följande anslag, nemligen: a) I likhet med hvad E. K. M., i Dess vid nästlidna riksdag aflåtna nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och behof föreslagit för anskaffande till Strömsholm och Ottenby stuterier af utländska hingstar till å~ stadkommande af en ädlare och starkare hästrace, företrädesvis tjenlig tillbegagnande äfven vid jordbruket, ett anslag för en gång af 10,000 rdr.
M:ts Propos., så vida R. o. Ad. icke hellre med afs:de å de meningar, som torde komma att göra sig gällande inom de öfriga Stånden, finner skäl att till nästa Riksdag upskjuta densammas afgörande. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: En värd talare har här redan tillräckligt bevisat, att brist på tid för de nuv:de Dep.Oheferne gör det till en ren nödvändighet att inrätta det nya Dep:tet; men äfven om så icke vöre, vågar jag dock tro, att detsamma är af behofvet påkalladt. Afven om Dep.Cheferne kunde befrias från en mängd mindre vigtiga göromål, hvarigenom deras tid blefve mindre strängt uptagen, så äro i alla fall kommunikations-anstalterna af en sådan vigt inom Administrationen, att de fordra sin särskilda man, som dock ingalunda behöfver vara någon egentlig fackman. Ty lika litet som Chefen för SjöförsvarsDep. behöfver tillika vara den skickligaste konstruktör af segelfartyg, lika litet är det skäl att antaga, det någon skulle vara den skickligaste Chef för det nya Dep:tet, derföre att han kunde gifva den bästa ritning på en ångpanna eller ett lokomotiv. Denne Chef måste studera komunikations-anstalternas inrättning i andra länder, och på samma gång ega en klar blick öfver vårt eget lands förhållanden, huru de inverka på kommunikations-anstalterna, och huru dessa, väl ordnade, i sin tur öfva inflytande på hela lifvet och rörelsen inom landet. Kan man föreställa sig, att ett så vigtigt och svårt värf ej skulle fordra sin särskilda man? Kan det väl ligga inom en mans höfva att på en gång stå i spetsen för den inre administrationen och kommunikations-anstalterna? Icke heller lärer någon kunna påstå att förvaltningen af Postverket är ett passande bibestyr åt den, som förestår Rikets finanser. Jag vill dermed ingalunda klandra det sätt, hvarpå nämnde Verk nu förvaltas; men det är klart, att medan man är sysselsatt med hela den intrasslade finans-förvaltningen, är det omöjligt att hafva en sådan sinnes spänstighet, att icke Postverket måste lida på föreningen.
Då studerande ålnjöte sina privilegier såsom akademiska medborgare under två år, efter det de sednast bevistat akademien, och prolongation i denna tid, uppå ansökning, kunde erhållas ända till 3 eller 4 är, så borde följaktligen de frånvarande studenterne så länge upptagas på akademiernes mantalslängd; men huru skulle mantalsskrifvaren få reda på rätta förhållandet härmed eller kunna utröna hvilka af dessa frånvarande studerande funnes till eller icke. Det vore Bevillnings-Utskottcts Utlåtande M 9. Det vöre icke att förvänta, det de öfver hela landet spridda studenterne skulle ordentligen insända uppgifter till mantalsskrifningen vid Universiteten, och vederbörande myndigheter derstädes, som hittills lemnat uppgift på de vid universiteten närvarande studerande, kunde icke heller hafva fullständig kännedom om de frånvarandes lefnadsöden. Följden kunde således lätt blifva deh, att i mantalslängden antecknades både lefvande och döde. Dessutom torde det temligen ofta inträffa, alt studerande, som, vare sig för alltid, eller under ett eller annat år, lemnat universiteten, vunne anställning såsom informatorer hos enskilde personer, inginge i handel och näringar rn. m., eller med ett ord komme i åtnjutande af inkomst, för hvilken de borde erlägga skatt. Genom antagande af Utskottets förslag skulle dock dessa, med bibehållande af namnet studerande, kunna undandraga sig ali beskattning genom åberopande af sina student-privilegier och ådagaläggande deraf, att de voro vid universitetetmantalsskrifne De -åter, som vore nog samvetsgranne att ej begagna sig af dvlika undanflykter, utan på behörigt ställe uppgåfve sina inkomster, komme ovedersägligen att mantalsskrifvas på tvänne ställen.
S. D. Ridderskapets och Adelns, genom Prntocolls-Utdrag af den 12 i denna månad, gjorda inbjudning att deltaga i Ridderskapets och Adelns beslut att, med bifall till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, N:o 143, angående väckt fråga om belåningsrättighet uti publika Fonder å ritorr Spannmål, anmoda Banco-Utskottet att, i afseende på grunderne och vilkoret) för spannmåls belåning, jern - »8 Fröt. Utdrag deri i5 och 16 Man l83o. te de för sa dant ändamål nödiga reglementari$ka föreskrifter, med förslag till Rikets Ständer inkomma, föredrogs nu å ny o; men BondeStåndet fann icke skäl att inbjudningen antaga. S. D. Uppå derom gjord framställning beslöt Bonde-Ståndet att, sedan nu mera hade föifallit alla under denna Riksdag anmälda aninärkningsanledningar emot Konugens Rådgifvare och Föredraganden, dem skulle meddelas decharge för alla de åtgärder, som vid Riksdagen undergått granskning; hvarom underrättelse komine att meddelas Constitutions-Utskottet, genom utdrag af detta Protocoll. S. D. Vid förnyad föredragning lades till Handlingarne Expeditions-Utskottets Memorial: N:o 453, angående en underdånig Skrifvelse om beviljadt ökadt anslag för UndervisningsVerken; och N:o 454, med öfverlemnande till underskrift af den för Riksgälds-Contoiret fastställda Stat, Den 16 Mars V83o. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S, D. Då nu å nyo föredrogs Constitutjons-Utskottets, den 10 dennes, rinder N;o 74, Fröt, Utdrag den 16 Murs i83o, 2g afiåtna och, den 12 derpåföljde e. rn., på bordet lagda Memorial, angående en anmärkningsanledning emot Föredraganden för Coloniai-Areridenas Departement, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde läggas till Handlingarne. S. D.
Då jag deltagit både i den Comité, som förberedde frågan om en förändrad inrättning af StyrelseVerken, och i Särskildta Utskottets öfverläggningnr om samma ämne, kunde åtskillige af Ridderskapet och Adeln möjligen tro, att jag, som blott är Tjensteman, varit en bland dem, som, för den juridiska enhetens skull, medverkat att bringa saken i det skick hon nu befinnes. Jag får derföre vördsamt tillkännagifva, att jag både i Comiten och i Utskottet hufvudsakligen instämt i de åsigter Herr Tham nu yttrat; men all jag på båda ställen blif» 348 Den io December f. m. vit öfverrö’stad. Man liar bestridt Herr Tharas påstående, att grunden till de föreslagna och vidtagna förändringarne i dessa afseenden varit hvad han träffande kallat den juridiska enhets-grundsatsen; men jag bekänner, att ehuru jag sökt med mycken uppmärksamhet följa dessa Öfverläggningar, har jag ej kunnat inse något annat skäl till de vidtagna åtgärderna. I anledning af hvad här blifvit yttradt om Rikets Ständers tillstyrkande, att en sådan inrättning afStyrelseVerken måtte vidtagas, sorn den Herr Tham klandrat, får jag erindra, att det var något tvifvelagtigt, emedan Särskildta Utskottets Betänkande i början understäldes Kongl. Maj:t blott af arne Riksstånd, hvaremot de 2:ne andra, sorn i dylika mål borde äga den mesta sakkännedom, nemligen PresteStåndet samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln uppsköto sakens pröfning till en kommande Riksdag. Men Ridderskapet och Adeln, lät likväl sedermera , i följd af en inbjudning från ett annat Stånd, förmå sig frånträda detta beslut och jemväl öfverlemna frågan till Kongl. Majrts afgörande. Detta skedde likväl ej förr än efter 2 voteringar och en allvarlig strid, som jag vill minnas varade från klockan 5 eftermiddagen till klockan 2 på natten, då jag äfven blef öfverröstad, och det förra beslutet blott genom några rösters pluralitet blef upprifvet.
Räkenskapen, granskad med anmärkningar i Kongl. Kammar-rätten, lemnar följande redogörelse för förhållandet med inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1855 : Uppbörd: Credit Utgifter: Reseoch traktaments-penningar 41: 18. — Skrifmaterialier och expenser 524: 28, —- Byggnader och reparationer 1,147: 44. — Uppköp af inventarier och förbruknings-persedlar 136: 21. 4, Dito af spanmål och gräsfrö m. m 1,713: 24. Balans till år 1857: Arrendena af kungsgårdarne hafva under året uppgått till: Kontant R:dr 236: 16. — Råg T:r 114. Korn » 114. Bafra » 614. Hö Halm » 8,300. Höskörden å icke utarrenderade ängar belöpte under året till 5,160 LU. För de vid denna Stuteri-inrättning befintliga kreatur redovisas sålunda: — 152 — Hingstar Ston Föl Wallackar Behållning från år 1855. 19. 49. 2. Under året har från denna inrättning försålts 15 stycken hästar, och har lägsta priset å försåld häst uppgått till R:dr 164: högsta priset till » 562: samt medelpriset till -■ » 325: 18. — Någon erinran från Revisorernes sida har icke förekommit vid denna räkenskap. Stain-liolläiiderierna. Utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, upplyser denna räkenskap följande: Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Utgifter: — Transportm. fl. kostnader - 565: 39. Sfr 2,949: 7. — Balans till år 1857: Kontant behållning
Man säger, att motionen icke behöfver remitteras till Utskott, emedan den blott år ett amendement. Grundlagen känner icte några sådana motioner. Om man vill vid en väckt motion göra eli amendement, så skall det ske, medan discussionen i hnfvudämnet pågår; då kan man föreslå, alt beslutet deruti må blifva med del ena eller andra vilkoret. Men om mau går så tillväga, som Ben 7 Juni f. m. 57 nian nu syne* beredd alt göra, nemi. all, sedan sjelfva hufvndfrågan år afgjoid, inkomma med eli amendement att beslulet skall förslås så eller sä, eller tillämpas så eller så; om, säger jag, man antager etl dylikt behandlingssätt såsom princip, sä öfverläder man på samma gång grundlagens förbud mot, alt eli redan faltadt beslut lår vid samma riksdag ändras. Om nemi. elt beslut blifvit faltadt och man derefter, i förlitande pä delta besluts varaktighet, atlägsnade sig, så skulle de ledamöter, som stanna! qvar, och som tappat sjelfva hufvudsaken, ldoit behöfva göra eli amendement, hvilket, ulan all förut remitteras lill Utskott, kunde pä slående fot afgöras och i väsendtlig man omintetgöra del föregående beslulet. Det torde för en hvar vara klari, alt om man antager en sådan princip, så blifva våra beslut af alldeles inlel värde. Ty minoriteten skulle pä detta sätt kunna kullkasta hvarje beslut genom alt, vid afpassadt läglig! tillfälle, göra elt amendement dertill, hvilket icke behöfde remitteras. Visserligen är del i grundlagarne stadgådi, alt frågor af enskild beskaffenhet icke behöfva remilieras, utan kunna genast afgöras; men om man uli en allmän fråga, som varit föremål för Utskotts behandling och af Ständerna blifvit afgjord, föreslår någon ändring, så mäste väl della ändringsförslag äfven vara en allmän fråga, del vill säga en sådan, som mäste remitteras till Utskott, innan deröfver beslutes. 1 annai fall skulle våra beslut blifva endast gyckelspel.
Utskottet hemställer derföre, att, såsom arfvode ät gymnastik-lärare vid de högre läroverken, må å stat uppföras ett belopp af 500 R:dr Riksmynt, att höjas, efter 5 års väl vitsordad tjenstgöring, till 750 R:dr och efter 10 års sådan tjenstgöring till 1,000 R:dr, denna tjensfgöringstid beräknad lika med den för andre lärare, från och med kalenderåret näst efter det, under hvilket fullmakten blifvit utfärdad, samt att en summa af 9,000 R:dr samma mynt mätte ställas til! Kongl. Maj:ts disposition, att användas till sådana arfvoden vid de lägre läroverken, i den mån skicklige lärare hinna bildas. I sammanhang härmed har Utskottet ansett sig böra föreslå, att ' Rikets Ständer mätte i en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, att. till förebyggande af en alltför ensidig och öfverdrilven själsansträngning hos skolans lärjungar, dagliga kroppsöfningar för skolungdomen må anbefallas i tjenlig omvexling med undervisnings-ti ni marne.
Genom Christianstad, der de fordna fästningswerken woro förstörda, for jag till Carlskrona. Der war allt wäl bibehållet och till och med de, medan Swerige ännu war fritt, ofulländade werken nu utförda. Här låg den Ryska flottan. Jag kunde likwäl icke förmå mig att bese anläggningarna, helst dertill fordrades många omwägar, som länge skulle uppehållit mig. Endast då jag, från den sköna höjden wid Lyckeby bro, kastade ögat öfwer den härliga utsigten, kände jag en besynnerlig glädje i tanken på hwad wännen Tollin här skulle uträtta nästa wår. Jag ilade nu åter uppåt landet. I Wexiö besökte jag Tegnérs graf. Ryssarne, som hos många stupade Swenska officerare funnit sablar, med den bekanta inskriptionen, undertecknad med Tegnérs namn: ”Hur Swenska stålet biter, Kom, låt oss pröfwa på! Ur wägen, Muskowiter!” hade, wid stadens eröfring, hämnats mången slagen kamrat och mördat den store sångaren. Wettern war sig alldeles olik, sedan en Rysk eskader af skärgårdsfartyg, som hade sin station wid Carlsborg, beständigt ute på den blåa ytan höll sina öfningar. Utefter Wetterns strand nalkades jag den skogiga gränsen emellan Swea och Göta riken. Det war en afton då jag utför den sköna höjden Fagerlid befann mig på wägen till Wredstorps gästgifwargård. Jag lät wagnen hålla på höjden, för att åt Hindiah wisa det sköna aftonlandskapet. Hastigt framträngde på båda sidor om wägen bewäpnade bönder. Innan jag hunnit öppna munnen till ett ord, war kusken nedryckt från sitt säte och kraftiga näfwar grepo hästarna i betslen. En man sprang fram och kastade en blick inuti wagnen. Hindiah uppgaf ett rop, icke af förskräckelse, utan af glädje. ”Carlén!” utropade hon. Jag hade genast anat, att jag här skulle träffa wänner i skogsströfwarne, och jag räckte wänligt handen emot honom. Han blinkade hemlighetsfullt åt mig, lät ett par karlar sätta sig upp i kuskens ställe på kuskbocken och tog sjelf plats inne i wagnen hos oss.
Hjelper icke detta må de felande förlora sina handels-rältigheter. Hr Prytz har sagt det man icke behöfde ingå med någon skrifvelse lill Regeringen, emedan Hon redan infordrat Commerce-Coll:ii utlåt, i ämnet, och i alla fall kan få veta hvad som bör åtgöras. Ja! detta anföres alltid såsom skäl mot dylika underd. skrivelser. Erfarenheten har likväl visat det icke vara onödigt, att R. St. aflåta den föreslagna underd. skrifvelsen, enär vi sett Konungen först efterskänka ett års halfva tull afgifter och ytterligare föreslagit en fortfarande nedsättning i salt tullen. Den förra eftergiften skall förorsakat Riket en förlust af 95,000 R:dr och hvartill har åtgärden gagnat? Händelsen har tvärtom varit, att sedan nedsättningen skedde, har saltpriset ökats från 28 sk. till 32, ja ända till 36 sk. kappen. Häraf ådagalägges, att den föreslagna underd. skrifvelsen är behöflig på det att Regeringen icke må göra vidare eftergifter i tullen å salt, de der icke hjelpa det onda. Men att åter uplifva den gamla författningen om saltuplagen synes mig vara det enda och rätta medlet, emedan under denna författnings fortfarande, priset å salt mig veterligen alldrig varit så högt som det efter hennes uphäfvande blef sistlidet år. Jag anhåller alltså att R. o. Ad. mätte bifalla Betänk. Frih. Raab, Adam Christian: Jag upträder deremot för att anhålla det R. o. Ad. ville afslå Betänk., ty jag kan icke dela Hr von Hartmansdorffs mening, alt Betänk:s vedersakare vilja gifva mat eller salt åt de fattige med bara theorier. Jag har den öfvertygelsen, alt det är ganska praktiskt, hvad som skedde år 1841 nemi., att man befriade stapelstäderne från skyldigheten att hålla saltuplag. Denna åtgärd var just i landets och folkets intresse, på det att salt för bättre pris skulle kunna erhållas.
I sammanhang härmed, och då Utskottet föreslagit Beredningsoch Taxerings-Comitéernes förening, har Utskottet likväl ansett behofvel påkalla tillökning i antalet af Ledamöter uti Pröfnings-Comiteerna, hvilkas befattning, genom en sådan förändring, blifver mera både besvärlig och ansvarsfull, än hittills; och får, med afseende derpå, Utskottet vördsamt tillstyrka den förändrade redaction, som uti 113 § af Utskottets förslag förekommer. På grund deraf, att Götheborgs stad består af nära 20,000 personer, Bevillnings-Utskoltets Betänkande , iV.-o 12. 21 hvilka lill större delen hafva sin inkomst af handel och sjöfart, och den ojemna afkastning, som dessa näringar lemna, ej rätteligen kan bedömas af andra personer, än dem, som äro uti en närmare beröring med orten, och således ej, som nu sker, utaf Länets Pröfnings-Gomitee, hvars medlemv mar, som till större delen utgöras af landtbrukare, äro beonde långt aflägse från staden, såsom varande belägen ytterst i ena ändan af det smala och nästan 20 mil långa Länet, samt således ej kunna ega den kännedom, som fordras om rörelsens afkastning, för att rätt svara mot det medborgerliga kallet; hvilket förhållande måste förorsaka, att
Raab nu afgifvit, enl. min mening, innefattar ett godt sätt att upnå det länge eftersträfvade syftemålet, samt R. o. Ad. eger fullkomlig rättighet att använda sin kanslipersonal på det sätt, Ståndet finner lämpligt och ländande till sin fördel, hvartill med skäl kan räknas, att allmänheten får en riktig och i möjligaste mån fullständig kännedom om det sätt, hvarpå fäderneslandets angelägenheter här handhafvas; kan jag för min del icke annat än instämma i det framställda förslagets syftning, men vill för det närvar:de ej utlåta mig öfver det lämpligaste sättet att få referaterna till allmänhetens kunskap. Ar R. o. Ad. blott ense derom, att personer böra för det här ifrågavar:de ändamålet anställas, torde det icke möta någon särdeles svårighet att finna en person, som åtager sig att med Tidningsredaktina träffa de nödiga öfverenskommelserna. Den person, som, enl. min tanke, ganska väl kunde åtaga sig detta besvär, är Hr Riddarh.- Sekret. Frih. Raab: Sedan Gr. Liljencrantz yttrat sig, har jag föga att tillägga, men anser mig blott böra uptaga Gr. Pukes yttrande, i hvad detsamma innefattar ett försök att, såsom ledamot af Riddarh. -Direkt., undandraga sig det besvär, som förslagets antagande skulle tillskynda nämnde Direkt. Jag för min del tror icke, att det finnes någon annan auktoritet, som är lämpligare att åtaga sig detta besvär, än just Riddarh.-Direkt., enär densamma har om händer alla Riddarhusets angelägenheter. Måhända kunde detta updrag jemväl öfverlemnas åt det blifvande Riddarh.-Utsk., som i många hänseenden under Riksdagarne företräder Direkt: ns ställe, men mig synes, att Direktm f. n. är alldeles oförhindrad att åtaga sig saken, och att åberopandet af obekantskap med Tidningsredaktina ej kan betraktas annorlunda än såsom en tom förevändning. Hr Cederschiöld, Robert Theophron: Jag anhåller att den väckta motionen måtte få hvila på bordet.
Jag har aldrig sagt, att man skulle kunna undfå del af RammarCoIlegii beslut innan Thomoe dag, synnerligast som jag tviflan, att äfven under den nu gällande tiden för markegångssättningen alla räntegifvare hinna att få del af RammarCoIlegii beslut öfver deras besvär in - joS * Den ig Januari c. tn, nan d, 21 Dec, utan har jag endast sagt, att markegångssättningen hinner kungöras så tidigt före Thoma: dag, att Uppsägning i rättan tid kan ske, om någon i följd af raarkegångspriset skulle finna sig dertill befogad; ty det är det kungjorda markegångspriset, hvarefter massan rättar sig i afseende på begagnandet af uppsägningsrätten, och deraf hindras ingen att besvära sig, väl vetande, att om han vinner rättelse, får han äfven godtgörelse. Vidare har Hr v. Hartmansdorff sagt, att det ar stridande mot författningarna, om icke uträkningen sker inom i:sta uppbördsstäminan. Dertill får jag svara, att så icke sker, och att jag vill åtaga mig att bevisa, att författningen icke stadgar, att det skall ske förrän till den ?:dra uppbördsstämman eljer till d. iq Januari, Hr von Hartmansdorff: Jag glömde, då jag sist yttrade mig, en omständighet, sorn verkar ytterligare tidsutdrägt i afseende på besvärens afgörande, den nemi., att de skola ingifvas till K. M:s Bef;h:de, som med näst afgående post insänder den jemte eget utlåt, tili KammarCollegii afgörande. Någon tid behöfves också för att skicka bref t. ex. från Malmö till Stockholm. I anledn. af hvad Hr af Billbergh sist yttrade får jag nämna, att till d. irsta uppbördsstämman lika så väl som till den 2:dra uträkningen i debetsedeln bör Vara uppgjord, emedan det är efter den, som betalningen i penningar skall erläggas, och någon betalning icke lärer kunna försiggå, om man icke vet, huru mycket man skall betala. Jag förnyar min anhållan om afslag på Utskrs tillstyrkande i förevar, mom.