Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna måste anses sorn en fördel, och frågan är blott att kunna gifva den en gagnelig riktning, hvilket åter hufvudsakligen ligger i folkuppfostran. Men jag återgår till frågan i det hela. Sedan uppå K. M:s nåd. befallning redan 1817 och 1818 undersökningar i länen blifvit anställda och committerade organiserade för utrönande af förhållandet med den trängsel i fängelserna i allmänhet, sorn då visade sig, befanns till följd af dessa undersökningar nödigt att, jemte arbetscompagnierna i Carlskrona, inrätta ett allmänt correcfionshus i Wadstena och dessutom åtskilliga mindre i särskilda län, af hvilka det förra eller correctionshuset i Wadstena började träda i verksamhet år 1819, och de sednare successivt uppträdde. Men då ändamålet äfven härigenom icke uppfylldes, utan utrymmena ändock befunnos otillräckliga för behofvet, fortsattes undersökningarna, efter hvilkas fulländande andra anstalter ansågos nödiga. År 1825 beslöts, att, jemte utarbetandet af en ny författning rör:de lösdrifvare, skulle en särskild concentrerad styrelse öfver fångvården bildas, för att i möjligaste mån bereda ett bättre förhållande inom fångväsendet. Denna styrelse trädde i verksamhet år 1826, och efter den för correctionsväsendet då uppgjorda planen hann man redan 1827 så långt, att två correctionsanstalter utom hufvudstaden anlades. Orsaken, hvarföre man valde denna lo - Dea a8 Maj f. ra. cal, var dén, att då i planen ingick syftesmålet att alltid kunna sysselsätta denna vådliga massa af syssellösa menniskor, blef det oundgängligt att söka sådana localer, der enskilda och allmänna industriens tillgångar kunde bereda tillfälle till sysselsättning genom arbeten, för att på en gång minska statens kostnader och gifva ytterligare drift åt denna industri. Dessa inrättningar utvidgades sedermera beständigt till år i832, och gjorde detta till ej obetydlig del med egna krafter, d. v. s. med egna arbetare och användandet af arbetsförtjensterna för fångarnas sysselsättning.
1 Af dénna anledning tror jag Utskottens förslag böra återremitteras och hoppas att det kan förväntas tillbaka, generaliserädt, på sätt Herr Noraeus hemstält, till alla slags exportabla effecter, sorn icke äret af natur att vara underkastade förskämning och förstöring, eller som för sådana händelser äro försäkrade uti godkänd assurance. 1004 Den KJ Julii e. m. Grefve von Rosen, Axel: Alldeles instämm ande med Herr Hjerta omfördelen af en lättad relaxering af jern m. m. i export-orterne , tor* de det tillåtas mig att, ehuru det kan synas vara mera reglementarisk^ få, jemte förklaringen, att största förmånen derigenom onekeligen tillskyndades Exporteurerne , tillägga att den försigtighet vid ifrågavarande relaxering dock borde iakttagas, att de i Landtränteriet nedtatta penningame genast skulle genom Landshöfdingens eller LandshöfdingeEmbetets försorg afgå till BancoStyrelsen. Visserligen tillskyndades derigenom Hands - Contoiret mycket besvär; men jag är äfvertygad, att FxpoJteurer och Brukspatroner vinna så betydligt genom denna åtgärd, att de utan tvifvel åtogo sig att till vederbörande erlägga vanligt remisslage. Jag tror val, att relaxering på uppgifne sätt kan vara mindre nödvändig i Uppstädeme omkring Wenern och Western, ty derifrån skeppas sällan med den skyndsamhet som i Stapelstäderne; men om anstalten skulle utsträckas dit, synes det mig sorn den icke borde utsträckas till andra städer än dem, der Landshöfdingen residerar, eller att åtminstone relaxering ej må äga runi, förr än lånet till Landshöfdingen blifvit in bot al tit, icke derföre, att jag misstror Magistraterne, men derföre att jag anser Banken och de dit hörande Inrättningar böra grundas på bergfasta reglor. Friherre Boye. Ludvig'. Jag förenar mig i ailo med Herr Hjerta, och öhskar alt de sammansatta Utskotten må åt hans erindringar och Den i g Julii e. m. 1005 förslag lemna den uppmärksamhet, som de förtjena.
Rdr 12 sk. 1 rst., eller tillsammans 3,975 Pidr 23 sk. 10 rst., val funnit ej mindre frågan ornZWi/grmfskyldighet att ansvara Staten för ifrågavarande uppbördsmedel, än ock den emot I. d Lmds-Secreteraren Kleman jemte Landshöfdingen i Vermlands Län, i följd deraf, väckta talan om ansvar och ersättning, vara i laga ordning pröfvade och bedömde, äfvensom Statens rätt, genom qvarstad å Dahlgrens egendom, behörigen förvarad för hvad af samma medel ännu oguldet finnes; dock som, i förevarande mål, det serskilda förhållande sig företer, alt Dahlgren, sorn jemte Numan till Statens godtgörande en gång redan utbetalt de ifrågakomne baJance-medlen, endast af dervid lemnadt förtroende till en sin Förman, och genom dennes oredliga förfarande ådragit sig den nu ådörnda ersättningen; så, och med afseende så väl härå och å den ställning, hvari Dahlgren, såsom underordnad Tjensteman, till f. d. Lands-Seoreteraren Kleman sig befunnit, som ock derpå, att, efter hvad E. K. M:s Befallningshafvande upplyst, Dahlgren, i det ögonblick Kronans kraf till fullo utginge, med många barn skulle bringas i en utblottad belägenhet, hafva R. S. velat bevilja Krono-Fogden Dahlgren eftergift från betalningsskyldighet af hvad utaf Krono-Fogden, Kongl. Räntmästare*! Ntimans ifrågavarande balance ännu icke blifvit Kronan godtgjordt, ut - Exp. Vt sk. Förslag till aud. Skrtfv. N:o 34 r, 34*. 3 görande i capital och uppgäld tillsammans 3,279 Rdr 11 sk. 9 rst., äfvensom af den ränta, sorn på capitalbeioppet kan vara upplupen; i följd hvaraf Kronans fordringsanspråk må i räkenska perne afskrifvas. Detta få R. S. till underdånigt svar å E. K. M:s Nådiga remiss meddela, och framhärda etc.
R:dr, nu måtte, såsom ej vidare för fångvården användbar, på grund af ofvanberörda anhållan, till landstinget afträdas, eller huru med byggnaden och dertill hörande uthus eljest borde förhållas, — hade derjemte i underdånighet meddelat: alt gamla länshäktesbyggnaden vid Hernösand blifvit uppförd år 1812 af Ångermanlands innevånare och älven af dem underhållits tilldess, i anledning af väckt fråga vid 1829 års riksdag om länsfängelsernas i Wester-Norriands m. 11. län öfvertagande af Staten emot befrielse för länens innevånare från byggnadernas framtida underhållande, Kongl Maj:t, 24 Expeditions-Utskottets Färsing till underd. Skrifvelse, N:o i0. i enlighet med Rikets Ständers i ämnet gjorda hemställan, den 31 Oktober 1829 förordnat, att, under vilkor att allt anspråk på vidare ersättning för sjelfva fängelsebyggnaden förfölle och hvarken då eller framdeles finge väckas, Staten skulle ensam bekosta underhållet af ifrågavarande fängelsebyggnad; att, i fråga om tomten, å hvilken fängelsebyggnaden blifvit uppförd och som utgöres af ungefär 7T7ff kappland af Gådeå bys egor i Säbrå socken, Säbrå Häradsrätt genom beslut, som efter sakens fullföljd vunnit Kongl. Maj:ts fastställelse, förklarat Kronan böra för tomtlägenheten utgöra afgäld till en af byns hemmansinnehafvare i förhållande till hvad pä hans skatt i byn, jemförd med öfriga delegares, kunde finnas belöpa, och hvilken afgäld sedermera blifvit slutligen bestämd till 2§ kannor korn årligen; alt efter det samma hemmansegare ånyo instämt Kongl. Majit och Kronan med påstående att, derest icke egandeeller nyttjanderätten till tomtplatsen kunde med laga fång värjas, Kronan måtte åläggas genast utrymma densamma och deraf till nämnda hemmansegares disposition ställa den del, hvartill han kunde visa sig berättigad, Häradsrätten genom beslut, som ej blifvit motvädjadt, förklarat anspråket på lägenhetens afträdande icke kunna bifallas; men att Kongl. Majits
M. på så sätt ändradt, att Konungens Bef:h:de skulle efterhöra huruvida hon icke annorstädes ägde anförvandter i det tillstånd, att de kunde förskaffa henne dess underhåll. Uti en annan socken befanns bon äga barn, hvilka ålades att försörja henne. Jag anhåller att få förena mig uti hvad Hr Ribbing anfört. Utsktns förslag i 9 §:n blef af R. o. Ad. bifallet. Hr Rosenblad: Uti nästföljande §§, särdeles den inte, förekommer under Ståndets pröfning en af de vigtigaste principfrågorna, nemi. huruvida , till lindring af vissa communalafgifter, en af de betydligaste inskränkningar, som kan äga rum i den egna sjelfkrafda fria verksamheten att ärligt försörja sig sjelf, bör finnas eller icke. Denna princip är så obeskrifligt vigtig, och R. o. Ad. har vid så mångå tillfällen visat, att dess sjelfskrifna rätt att utgöra en del af nationalrepresentationen icke hindrat det att med den största ömhet vårda intressena för den talrika del af Svenska folket, som icke är och måhända aldrig blir eller bör blifva delaktig af representationen, att jag för min del skulle önska, att Ståndet icke så här sent på aftonen, då vi äro så fåtalige, måtte företaga denna ytterst v ig liga fråga; hvarföre jag vördsamt hemställer, om icke plenum nu kunde få slutas, och fortsättning af della måls pröfning uppskjutas til] nilsiä sammanträde. Åtskilliga röster hördes härvid ropa nej, nej. 10 §:n. Hr Rå fel t: Jag bestrider hvad Utsk:n i denna § föreslagit. Utsk:n hafva nemi. ålagt husbönder att ansvara för hemmansbrukares, arrendatorers och torpares, jemte deras hustrurs och hemmavarande barns försörjning under den tid arbetsaftalet eller eontractet gäller; men desse äro icke att jemföra med vanliga tjenstehjon. De hafva sjelfve tjenstehjon. Dessutom sker uppsägning af arrendatorer mycket längre före flyttningen än af tjenstehjon, hvilka uppsägas blott 3 månader förut.
I sammanhang med Kongl Maj:ts uti Dess nådiga proposition gjorda nådiga framställning, att det för tekniska elementar-skolan i Borås vid sistlidne riksdag för en tid af 3 år beviljade årliga anslag måtte, likasom anslagen för de tekniska elementar-skolorna i Malmö, Orebro och Norrköping, varda å ordinarie stat uppfördt till enahanda belopp, som hittills, eller 7,500 R:dr, har Utskottet till behandling förehaft en inom Preste-ståndet viickt, till Utskottet remitterad, motion, deruti Doktor Gumcelius, med hvilken flere af Preste-ståndets ledamöter instämt, fästat uppmärksamhet på otillräckligheten af de för berörda undervisnings-anstalter anvisade medel och föreslagit en årlig tillökning i det för nyssnämnde skolor beviljade anslag, samt till stöd för sitt i berörda hänseende framställda förslag hufvudsakligen anfört: att egentliga orsaken, hvarföre de i landet befintliga tekniska elementarskolor ännu icke kommit i full verksamhet, härledde sig från missförhållandet emellan de medel, som för dessa läro-anstalter blifvit anslagne och den verkan man med dessa inrättningar afsåge att vinna. När nemligen Kongl. Maj.t vid 1850—51 års riksdag föreslog inrättandet af tekniska elementar-skolor och, i enlighet med en förslagsvis upprättad stat, grundad på en för dessa skolor uppgjord allmän plan, äskade ett årligt anslag af G,600 R:dr Banko för hvarje skola, anvisade Rikets Ständer endast ett belopp af 5,000 R:dr för inrättande af en dylik läro-anslalt i Malmö, hvarefter vid sednaste riksdag anslag beviljades för sådane skolor i Norrköping, Örebro och Borås. Staten åtog sig då att bekosta undervisningen. Deremot föreskrefs att den stad, der en sådan skola förlädes, skulle anskaffa tjenlig lokal. Detta var billigt, enär staden i första hand hade fördel af skolan.
Versformerna äro omväxlande lyriska. Mercurius öppnar balletten med ett tillkännagivande för Svea folk att konungens födelsedag är inne; derpå kommer Flora med fyra zefirer och prisar våren; konungens goda Genius förer med sig L'ame noble (en ädel själ) och L'adresse (snällhet i alla saker); fyra spåmän berömma sig af sin konst, men straffas af Hoppet, som förklarar, att konungens egna höga dygder gifva en bättre säkerhet om framtida lycka, än alla spåmän i verlden; Momus, Scaramouche och Trevelin (Gudaoch menniskogäckarna) utskratta spåmännen. Sådant är innehållet af Första öppningen eller barndomen, der allt sålunda vänder sig om de förhoppningar, den unge konungens barndom innebär. I Andra öppningen eller ungdomen framställes allegoriskt konungens uppfostran. Hebe, ungdomsgudinnan, kommer med Eunomia (god lag), Dice (rättfärdighet) och Irene (fred) samt sjunger några versar till ära för ”den nordiske konungens rätta Hebe,” hans mor, Hedvig Eleonora; en jägare med två vildmän prisar jagtens nytta för kroppens och sinnets utbildande, men varnar för öfverdrifven kärlek till dess nöjen; sex Basker, som anses för ”de gamla Göthernas efterkommande,” förebrå de fransyska Snushanarna deras klemoch kel-aktighet; nordiska konungen bestämmer sig för Pallas i valet emellan henne, Juno och Venus; en blind och två halta uppträda för att antyda, att lika lätt som man mister ett öga eller bryter ett ben, kan ett oförståndigt barn råka i andlig blindhet och blifva haltande till sina seder. I Tredje öppningen eller mandomen uppträda Mars med de gamle Göther, Hercules emellan dygden och vällusten, två båtsmän, Ryktet, som utbasunar kung Carls beröm öfver verlden, och slutligen Diana med fyra nymfer, som prisar lyckan af att vara jungfru och lefva på bygden. Om man än, fast med svårighet, kan leta sig till grunden för några af dessa figurers uppträdande i denna öppning t. ex.
Enär nu Riks-Ståndens sålunda fattade olika beslut, enligt 73 §. af Riksdagsordningen, böra af det Utskott, som med Målet befattning haft, så nara möjligt år, sammanjemnkas, hvarefter Utskottet åligger, att med förslag öfver denna jemnkning inkomma till Riksens Stånders Plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitift besluta, får Utskottet till fullgörande deraf yttra, att det i BondeStåndets åberopande Protocolls-Utdrag, nyttjade uttryck, utan Brollopps-gdrd, tydligen förenar detta Stånds beslut med Presteoch Borgare-Ståndens, att den erbjudna Summan icke skall insamlas genom Ali - Slats-Vlskol Ms Betankandkn. i oo"> Allman gård, hvaraf foijer, att denna fråga genom 3:ne Stånds sammanstämmande beslut , år afgjord; äfvensom då Bonde-Ståndet förklarat, att de 300,000 R:dr af Saltpetter-Fonden, sorn nu disponeras på det sått och utan Bröllopsgård, ersåttrringsvis borde komma Jordbruket till godo, att., vid den blifvande Bevillningens fördelning, nämnde Summa afdrages på det belopp, som eljest skulle af Hemman och Stådernes jord erläggas, efter samma grund, sorn Saltpetter-afgiften, det mäste anses, att Bonde-Ståndet instämt uti Presteoch Borgare-Ståndens beslut, att 300,000 R:dr skola af Saltpetter-Fonden utgå, icke såsom förskott, utan såsom en utgift, derför ingen ersättning Fonden tillflyter, samt, jemväl i denna del, frågan genom 3:ne Stånds beslut, sålunda vara afgjord.
Ir ingar, stats-bidrag till 157, 158. Vägoch Fattenbyggnads-styrelsen, anslag för . 71, 158, Y. Yngaren, anslag för sänkning af 15*. Ystads hamn, stats-bidrag till uppmuddring af . 158. z. Zoologiska föremål, anslag för tekningar af . 74. e A. Aberg, J■ L., pension för ' 74. Åkermans, I, E., enka, pension för 74. Åmåls hamn, stats-bidrag till förbättrande af . 158. Åsen, kronopark, jordupplåtelse från 269. Åsunden, m. 11. sjöar, sänkning af och båtled emellan 163, 363. G Öbergs, S. R., enka. pension för 74. Öfre Frtjksda/s domsaga, utbyte af ett häradshöfdingen derstädes anslaget qvarnställe 86. Öfrer-intendents-embelet., anslag för 7 2. Öjaby och Härlöfs församlingar, afskrifning af lån till 38, 99. Öland, förändrad tid för iippbörds-stänimor derstädes 126, 220. Ölbryggeri, premier och understöd för 1 58, 239. Örebro, anslag till slöjdskola derstädes 71, 264, bvggnads-lån och tomt-reglerings-anslag för 167. Regist. till tbtats-Utsk. STOCKHOLM, t tl. Schultze'* Boktryckeri, 1854. / BIHANG TILL saraa®! imwåiiDiis PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren I85S och 1854* FJERDE SAMIilM(&EM• Afdelningen: Statssamt Allm. Besv. och Ekonomim. fl. Utskotts gemensamma Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. Statasamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens Memorial, N:o i. 1 H:o 1. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Aug. 1834, kl, 12 midd.
Cederströms ifrägavar. motion finge, jemte de i anleda, deraf afgifne yttranden, remitteras till StatsU sk. Då nu föredrogs BancoUtsk:s d. 10 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 23, i anledn. af de inom samtlige RiksStin framställde anmärkmr vid Ulsk:s under N:o 15 afgifna betänk., med förslag lill ett förändradt myntsystem; blef detta utlät, ånyo bordlagdt, pä begäran af Frih. Wrede, Fabian Jacob, Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh. m. fl. Föredrogs och bifölls BancoUtsk:s d. 16 dennes e. m. på bordet lagda mern. N:o 24, med hemställan, att fyra från Ban - B e n 23 N o v e ni 1j e r f. m. 411 ken utgifna odlingslån måtte få afskrifras, samt elt dylikt lån, såsom osäkert, inom linien föras. Lades på bordet följande från StatsUtsk. inkomue utlål:n: N:o 54, i anledn. af R. St:s åren 1841 och 1843 församlade Revisorers berättelser, angide samma år verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående lbnders tillstånd, styrelse och förvaltning, åren 1838, 1839, 1840 och 1841; N:o 55, i anledn. af väckt fråga om afskrifning af Majoren C. Weuus’s skuld till den fordna Spinnoell Correclionsinrältningcn i Stockholm; N:o 56, i anledn. af KT. M:s nåd. skrifvelse, ang:de ersättning lill Elfkarleby gäslgifverihemman i Upsala län för förlorad mark, i följd af en väganläggning; N:o 57, i anledn. af K.
Det var Margots röst, Margots rörelser — Margots var hvarje drag i detta ansigte, hvarje linje i denna lilla spensliga figur. Hon var klädd i siden och dyrbara spetsar; hon var klädd som en dam ur stora verlden; hon åkte efter fyra hästar med livréklädd kusk och livréklädd betjent på bocken; men det var ändå hon, alldeles samma lilla Margot, som så ofta delat hans anspråkslösa frukost på en af restauranterna i Quartier latin i Paris. Det var hon, som med darrande hand fäst violbuketten vid hans rockslag den der Majdagen för ett år sedan, då han lemnade Paris. »Tänk på mig så länge den doftar!» Hvad hade hon haft för skäl att förneka bekantskapen nu? Den gamla damens närvaro? Troligen. Men ändå! Det hade icke ens lyst upp i hennes lilla ansigte. Detta ansigte hade ingenting annat uttryckt, än den iskalla förvåning, hvarmed en dam af verld möter en främlings tillnärmelser. Och åter dök den gamla frågan upp, öfver hvilken han så ofta förgäfves grubblat. Hvem var hon? Hon hade sagt sig älska honom. Hon hade sofvit vid hans barm. Hon hade gråtit när de skulle skiljas. Och nu? Han smålog — ett leende fullt af bitterhet och medlidande. »Lifvet är så underligt.» — Han tyckte sig ännu höra tonfallet i hennes röst, när hon sade det. Ja, lifvet var underligt. Och kvinnorna underligast af allt! Han började hvissla och gick vidare. LA MOUCHE. Det var en junidag 1855. Öfver Paris hvälfde sig en mjölkblå sommarhimmel med drifvande florslätta skyar; solen stod högt på fästet och kastade en oändlighet af värme och ljus öfver Tuilerieträdgårdens sandade gångar och saftiga gröna gräsmattor. Ensam på en stenbänk i skuggan af ett blommande akasieträd, hvars krona tecknade sig mot luften som ett virrvar af konstfullt knypplade spetsar, satt en kvinna och följde med ett par par stora, drömmande ögon springvattnets tusen gnistrande diamanter, som dansade upp och ner i det klara blå.
Huru nämnde Profession nu beklädes är mig alldeles fördoldt; spordt har jag dock, att Tacitus nu för tiden lärer säkert, klart och behagligt expliceras på Skyttianska Lärosalen för ett inskränkt antal åhörare. Scheffer i verlden läste också Livius och Tacitus, men tydde dem ej blott, utan läste öfver dem, så att han, efter philosophiska ideer, ur dessa Auctorer utvecklade djupet af Politiken och den Statsmanliga Talekonsten. Iian trodde nemligen sig ej fylla sitt kall dermed, att han gjorde sin Lärosal till ett Repetitorium för Latinska glosor. Af hvad jag sagt, torde vara antydt, att mångfaldiga omständigheter vid våra HögSkolor finnas, hvilka högt påkalla en noggrann och fördomsfri granskning, för att utfinna, Aiuru de må kunna afhjelpas eller modifieras, eller om de, för att icke skada något ännu vigtigare, måste lemnäs qvarstående. Allt sådant kan man ju icke veta utan undersökning? Jag omfattar alltså med glädje de förenade Utskottens Förslag, om anställande af en Re - Den 18 December. 67 vision öfver Universiteterna. Men ej blott af dem, utan af liela Svenska Läroverket i ett sammanhang. Man har lange nog sysselsatt sig med detailler och splittrade delar, nu kan det vara tid att fatta något i sin helhet. Dessutom är och blir en förbättring af Universiteterna alldeles gagnlös, om ej alla de lägre Undervisnings-anstalterna bildas med dem i samma anda, såsom sanna gradvisa förberednings-anstalter för dem. Jag har varit vidlöftig, och jag måste bedja Herr Grefven och Landt-Marskalken samt Riddei\skapet och Adeln om tillgift för det jag tröttat dem med frambärandet af en gärd åt fäderneslandet, den min känsla äskat. Med handen på hjertat och med fullt medvetande om upprigheten af mina ord, kan jag säga, att nit för Svenska Lärdomen och Litteraturen är min enda passion. Jag måste då vara en varm vän af våra Universiteter, och jag trottsar någon att älska dem innerligare än jag.
Bankooch Riksgälds-Verkens Räkenskaper. S. D. Vid förnyad föredragning af Stat3- och Banko-Utskottens den 26 sisth Junii afiåtne samt den 2g i samma månad på bordet lagde Memorial, rned förslag till Reglemente för Riksens Ständers Fullmäktige, i Riksgälds-Contoiret i afseende på utredningen af Götha Canal-BolagsMalmö- och Götheborgs Diskont-Verk, blef berörde förslag, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Statsoch Banko-Utskotten återremitteradt. a S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-Utskottets den 28 sisth Junii afgifne samt den 29 i samma månad på bordet lagde Utlåtande och förslag angående Riks-Ståndens serskilte beslut, rörande Recognitions Skogarnes upplåtande och försäljning till Skatte, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med antagande af Utskottets jemknings-förslag, i hvad detsamma xörer Ridderskapet och Adeln, frågan om Recognitions-Skogarnes försäljning, på sätt Utskottet hemställt, tili Förstärkta Stats-Utskottets afgörande öfverlemna. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 27 sistl. Junti afiåtne och den 29 i samma månad på bordet U6de Memorial, innefattande Utlåtande olver de hos Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 18 sistl. Februarii meddehhe Betänkande, i anledning af väckte frågor om upphörande af frikallelse för Ridderskapet och Adeln från deltagande med Borgerskapet uti hostnadernfe för deras hus och tomter i städerne till KyrkoPrestScholaeoch Rectors-boställg - Prof. Ut dr. d. 2 Julli l8l8.! 731 byggnader m. m.; fann Ridderskapet och Adeln att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln gi liad t, Utskottets ofvannämnde Memorial endast borde läggas till Handl ingarne.
I sammanhang härmed tillkännagaf Herr Departements-chefen, att, med afseende å framställd anmärkning att åtskilliga expensmedelsräkningar, bland andra för Finansdepartementets Expedition, ej varit åtföljde af någon handling, utvisande att utgiftsbeloppet med vederbörandes tillstånd utbetalts, redogöraren i nämnda Expedition erhållit Herr Departements-chefens förständigande, att för framtiden tillse, att de räkningar, som kunna förekomma, varda försedda med vederbörligt intyg om utgifternas behörighet. Ex protocollo: C. F. Smerling. Finans-kommlttéens underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning vid Kommittéens expensredogörelse för år 1860. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Majrts nådiga remiss å Rikets Ständers Revisorers anmärkning derom, att räkningarne oell qvittens ofver expensutgifterna hos — 323 — ]- inans-kommittéen ej blifvit särskildt attesterade, får jag, å Kommittéens vägnar, såsom utlåtande underdånigst upplysa, att ifrågavarande, såsom verifikationer vid den afgifna expensräkningen bilagda handlingar, så vidt de ej grundas på Eders Kongl. Maj:ts särskildt nådiga beslut, numera blifvit af mig, i egenskap af Kommittéens Ordförande, med attestat 0111 utgiftens riktighet försedde. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte, W. F. TERSMEDEN. G. Fr. Almqvist. Kongl, Krigs-hofrättens underdåniga utlåtande öfver Riket» Ständers Revisorers anmälan om saknad redovisning för ett år 1860 ut. betaldt hyresbelopp. Stormäktigste, Allernådigste Konung!