Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med införande af ångan såsom drifkraft hafva därjämte svårigheterna vid en landstigning betydligt ökats, enär denna operation allt fortfarande blir mycket beroende af väder och vind, under det att försvaret däremot är däraf så godt som oberoende. Ej heller historiens vittnesbörd vederlägga denna åsikt, att en i och för sig underlägsen flotta bör kunna hindra en landstigning. Tvärt om anför förf. flèra erfarenhetsstöd därför. Hans mening är dock ej, att helt och hållet förneka möjligheten af en, trots det försökta motståndet, lyckad landstigning. Och därför kunna vi ej undvara landtarmén. Men äfven efter én fiendes landstigning har flottan en stor uppgift att fylla med afseende på afskärande af hans förbindelser med hemlandet. När den härmed till sitt hufvudinnehåll refererade broskyren utkom, hade ännu ej de sista beklagliga afslående eller nedprutande anslagsbesluten fattats i riksdagen. Emellertid hoppas vi, att den nu efteråt skall bidraga att så småningom bilda en allt mera uppoffrings villig opinion särskildt hvad vårt sjöförsvar angår. Om suggestionens pedagogiska betydelse innehåller sista häftet af den danska tidskriften » Vor Ungdom » en intressant artikel, författad af docenten vid Köpenhamns universitet Alfred Lehmann, redan förut känd såsom framstående fackman inom den empiriska psykologien och särskildt specialist inom hypnotismens område. - — Han ansluter sig inom detta till Nancy-skolans teori och anser sålunda, att det viljelösa inflytande, som den i hypnotisk sömn försänkte röner af hypnotisören, icke är till arten, utan endast till grad och omfattning skildt från vårt beroende äfven i normalt tillstånd af vår omgifning. Man kan nämligen försätta en person i hypnotisk sömn blott genom att vare sig med en myndig befallning eller ock ett stilla öfvertalande och öfvertygande bringa honom att med uteslutande af allt annat rikta sin uppmärksamhet på denna tanke: » jag skall sofva! » Hvad är detta annat än suggestion i vaket tillstånd? Och kan man sålunda genom suggestion försätta en normal människa i sömn, hvarför skulle man ej då kunna äfven ingifva henne i vaket tillstånd andra suggestioner? I allmänhet, kan vår vilja ej sätta våra muskler i rörelse på annat sätt, än genom att intensivt koncentrera uppmärksamheten på tanken om denna handling.
En vigtigare omständighet är den akademien vidlådande skyldigheten att arbeta för vitterhetens förädlande i landet. Här måste framför allt den frågan besvaras: om vitterheten är någonting, som, enligt sin natur, kan genom ett särskildt kollegium befordras eller underhjelpas? Om det vore möjligt att med guldstycken öfvertala folk att göra goda poemer, hvilket dock måste vara omöjligt, så vidt den estetiska produktionen är alldeles oafhängig af det poetiska subjektets vilja, visar sig strax en annan omständighet, som lika oundgängligen upphäfver denna ponerade möjlighet. Hur vill man nämligen förlika en myckenhet personers skilda meningar i ämnen, som, för att riktigt bedömas, fordra å ena sidan en ren, oförderfvad känsla, ett poetiskt sinne, och å den andra en fördomsfri filosofisk kunskap om konstens teori? Aderton personer, ur skilda * Denna princip har också troget följts, förmodligen äf pietet för Stiftarens minne, ehuru Akademien numera gerna kunde följa en annan auktoritets exempel, nämligen » Aftonbladets ». Dess redaktör har ju nämligen faktiskt gifvit pieteten för L. J. Hiertas minne på båten (jemför prenumera-tionsanmälan för A. B. dec. 1884 och dec. 1885) .klasser i staten, måste nödvändigt hvar för sig hafva en särskild bildning, allt efter den bestämmelse i samhället som de sjelfva eller omständigheterna gifvit dem. Den punkt, i hvilken pluraliteten, eller ock de mest förnämas, bildning öfverensstämmer, blifver af denna anledning helt naturligt en fast punkt, på hvilken omdömet kommer att hvila. Detta skrefs i » Polyfem * år 1811; men eger ännu tillämpning. Vidare heter det » Hvad för hemliga principer Akademien för vanliga fall kommit öfverens att gilla, kan i det hela vara oss likgiltigt: vi se hurudana de mästerstycken äro, hvilka vunnit dess oinskränkta beröm. Dessa verk äro också alla af samma karaktär, så utan originalitet, att man skulle svärja på att de alla voro af samma författare, utom de af hr Wallmark, hvilkas gränslösa elände sätter dem utom all jemförelse med något i tid och rum existerande. »
»Det bor en gud i vinet», återtog han i sin egen ton, »det fins alltid så mycket mer inom en menniska än hon vågar släppa ut, – mera eld, mera snille – det behöfs en känsla af frigörelse för att kunna gå ut till gränsen. Vinets ande skänker oss denna känsla, det är en gudagnista som tändes för minuten och sedan slocknar.» Hans mor såg nedstämd ut, men sade ingenting. Hildur skulle hellre önskat att han sagt allt detta då de varit ensamma, och så gick han. Sedan Hildur lagt sig, tog hon fram sitt lilla häfte och läste. Det var en fint utförd miniatyrmålning, der omsorgsfullt detaljarbete öfverskylde bristen på kraft; det låg någonting medvetet och öfverförfinadt i hela framställningen, som kom luften att kännas qvaf och parfymerad, men Hildur märkte det icke; hade det också varit gift, skulle hon icke haft men deraf, ty det fans tillräckligt inom henne för att oskadliggöra det: – hela friskheten af ett gryende tycke, hela naiveteten hos ett rent sinne. Då hon slutat lade hon hufvudet på kudden och log, stilla och varmt som om idel ljusa tankar dragit genom hennes själ, och så var det i sjelfva verket, ty han var med i dem alla. Hon tyckte sig se honom, med beundran lyssnande till vännen, som tungt stödd mot bordet och med glaset i hand höll tal för de odödliga idéerna, för detta något, som bär oss genom lifvet. Orden voro själfulla, rösten böjlig, och hon såg hänförelsen lysa ur allas blickar, just som hon sett den i hans. Hur härligt måtte ej detta rikt pulserande vårlif vara! Den som vore student! — Åh nej, den som vore en liten tomte som kunde stå vid nyckelhålet och lyssna! Ja, det var just hvad hon ville. – Hon skrattade åt sitt eget infall, allt syntes så gladt. Men är då icke hvarje qvinna en sådan enfaldig liten tomte, som står utanför, sammanknäppande händerna i glädje öfver den smala ljusstråle, som bryter ut genom dörröppningen? Hvilket tokigt infall! — Men var det icke verkligen sant att han för henne skulle blifva sambandet med den verld som med idéernas, de stora tankarnes .
Hr von Hartmansdorff har föreslagit att antalet af Konungens konsultativa rådgifvare skulle ökas ifrån 3 till 6, och jag skulle för min del vilja med honom deruti instämma, emedan della förslag enklast och med minsta kostnad skulle afhjelpa de öfverklagade olägenheterna, så vida icke den största ibland dem alla likväl qvarstode, näml. den, att den lid, som Konungen skulle egna åt ärendernas afgörande, skulle fortfarande lagas lika mycket i anspråk, som hittills; och om det icke är möjligt för Stads-Rådets ledamöter att vara narrande vid alla dessa föredragningar, utan de mäste hafva ledighet sä väl att begrunda de vigtigare ärenderna, som för att njuta en nödig hvila, såsom Hr von Hartmansdorff sagt, huru kan man då fordra att Konungen skall deltaga i alla dessa mål och likväl hafva lid öfrig att begrunda de angelägenheter, som äro af större vigt? Jag kan åtminstone icke för min del , fatta det, och följden deraf skulle blifva den, att man, genom att tvinga Konungen att deltaga i alla ärenden, långt ifrån alt upprätthålla Konungamakten, tvärtom skulle nedsätta densamma, ty om det är påtagligt att Konungen omöjligen kunde medhinna alt åt ärendernas afgörande egna den uppmärksamhet sorn erfordras, så skulle man kunna komma till den slutsatsen, att Den 12 Juli f. m■ 219 det vore likgiltigt om Konungen öfvervore ärendets afgörande eller icke; kunde lian icke medhinna att tänka öfver de frågor, som förekommo, så kunde han icke eller vid deras afgörande något serdeles uträtta; men vid sådant förhållande synes det vara nödvändigt, att en förändring i den syftning, som här är föreslagen, kommer att ega rum. Ehuru jag i allmänhet och hufvudsakligen gillar Konst.- Ulskis förslag, har jag likväl åtskilliga anmärkntgar alt deremot framställa, hvilka jag önskar måtte tagas i öfvervägande vid den ålerremiss, hvarom jag vördsamt anhåller.
Men hvad dessa sistnämnda fördelar angår, så låter det ej förneka sig, att om den allmänna meningen inom de båda folken är gynsamt stämd för dem, de kunna förverkligas utan behof af någon politisk förening, ja hvad Norge vidkommer, saknas ej skäl för antagandet att de skulle läitare kunna genomföras, derest icke denna gåfve fruktan för sammansmältning en ökad kraft. Åtminstone b ir det svårt att på annat sätt tyda den omständighet, att emot ett väckt förslag i denna syftning kunnat anföras det skäl. »tt den politiska föreningen mellan Sverige och Norge icke nödvändigt fordrade detsammas antagande, ett skäl, som naturligtvis förfaller i samma stund den politiska forén ogen ej vidare existerar. Följden häraf blir emellertid, a t vigten och betydelsen af föreningen numera egentligen är att söka i den ökade kraft till gemen-anu försvar mot yttre fiender, som de båda länderna derigenom erhålla en vigt och betydelse, sorn är desto större, då de, hvar för sig mindre Stater, g m m sitt läge kunna utsättas för mäktiga grannars eröfringsförsök. ålen från denna synpunkt af det gemensamma försvaret, såsom föreningens egentliga syfte, ligger det ock i öppen dag hutu litet någon likställighet eger rum eller någonsin lärer kunna förverkligas. Jentlikhet i rättigheter måste förutsätta och medföra jemlikhet i skyldigheter. Denna regel gä ler för Sia er, som för enskilda, och der en afvikelse från densamma inirädt. der har ock jentlikheten upphört och i stället för likställigheten inträdt den med större skyliigheter betungades underordnande uuder den hvilken, sä att säga. lör lägre pris beräiiuas att erhålla de förmåner, den andre nödgas dyrare betala. För del gemensamma försvaret ställer Sverige lili Uuions-konuugens disposition hela sin för' 30 Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottets Betänkande N:o 37. svars-styrka, medan Norge genom Grnndlagsbud betagit
Ladcs pä bordel. Uplästes ett fran Lag-Utskottet ingiswit memorial af den 2Z Maji innefattande Utlärande öfwer Riksens Ständers Iustitiä Ombudsmans embereberäkkelse »ned derrviv fogade särskilda yttranden» Lades pä bordet. Zerr Landt - Narffalken förmälte att sedan Cvnstitutions-Utskottets fron förra Riksdagen hwilande betänkande om förbättringar i Tryckfrihetsförordningen nu bliswir as Riksens Ständer uptagit, fordrade den nödiga ordningen, alt samma Utffottö, sedan berörde Riksdag hwilande be - Den 3 IunilF«z ränkande af den i6 October 1810 rörande sättet till grundlagsfrågors behandling och afgörande, likaledes nu uptoges oll) granstadcs; hwarsöre Herr Landt. Marskalken läi sist berörde belänkande upläsas. Lades pä bordel. (Grefwe (Z^llenlrorZ, kokan benning, hade inlemnat ekt sä lydande dictamen: Dä wid tilltagände skogsbrist, i förening med ett fortfarande behof af större skogstillgäng, under detta luftstreck, skogarne erhälla dageligen ett ökadt wärde, och i följe deraf, deras fredande för vloflige tillgrepp, är af större angelägenhet, menförknippadt med flere swärigheter än fordom, är det med skälig anledning man derwid fäster lagstiftarens upmärksamhet, till beredande af sadane författningar, som skydda en sadan nu mera dyrbar egendom. I äldre tider dä Swerige war mindre befolkadk, mindre odladt och mera skvgbewäxt, saknades sällan skog lill egne behof, och om de möjeligen inträffade, gjorde allmänna ömnoghetcn deraf i alla fall tillgängen lätt. Flere stadgande», i allmänna lagen wittna äfwen huru ringa skog dä warit agtad, dä alt dömma af bestraffningen, oloflige tillgrep och äwerkan ä skog, »varit ansedde såsom ringa förbrytelser; allmänna lagen i Cap. 5 Z.
Enahanda erinringar gälla äfven 1852 års räkenskaper, men vid 1853 års hafva Revisorerne ej funnit något hufvudsakligt skäl till anmärkning i berörde hänseenden. Revisorerne kunna dock ej underlåta att till behörig rättelse anmäla, att ej vid början af de begge årens hufvudböcker, eller på något annat ställe derstädes, än å de i slutet intagna balans-relationerna äfvensom å böckernas band, de årtal, hvilka räkenskaperna omfatta, finnas angifna. § 8. Uti Styrelsens hufvudböcker för begge revisions-åren finnes ett särskildt konto för »byggnader och reparationer». Efter hvad Revisorerne vid räkenskapernas granskning erfarit, - 159 - innefattar detta konto gemensam redovisning för hvad, af förslags-anslaget till fångars vård och underhåll, till berörde föremål utgått och för den andel af reservations-anslaget å 7:de hirfvudtiteln till byggnader och reparationer i landsorten, som för länsoch kronohäktenas underhåll, med 4,000 R:dr årligen, till Fångvårds-styrelsen utbetalas; i följd hvaraf det icke kunnat utrönas, huruvida behållningar å detta sednare anslag uppkommit, eller om, i händelse åter brist deruti uppstått, densamma blifvit betäckt af derå möjligen befintliga reservationer från föregående år eller af förslags-anslaget till fångars vård och underhåll.
I Iduns underafd. finner Ni flera af Edra frågor besvarade. De öfriga inforas. Innehållsförteckning: » Det gar någon öfver min graf! » Dikt af •I. P Wallin. — Utan lifsmål. Teckning af Ave. — Hur skall en ung qvinna bäst utbildas till en god husmor? Af Silah. — Palmodling i boningarum. Af — n. — Hvad hörer till ett ungt äkta pars bosättning? Al Ebon. — Teater och musik. Af F. Hbg. — Två kyssar. Novellett af Hugo Klein. Våra barn. — Tjenarue. — Bostaden. — Matlagning. — Bakning. — Inläggningar. — Drycker. — Tvätten. — Fonsterträdgården. — Läkareråd. — Frågor. — Svar. — Breflåda. tidningen kostar endast en (I) kröna för qvartalet, befordrlngsafglften Inberäknad. — Fullständig modeoch mönstertidning gratis. 61 Drottninggatan tr. upp 3 få härmed rekommendera sin nya, tidsenliga 0 er 09 I F \ I I M I U U IN Annonser mottagas genofn S. Gumaellus annonsbyrålOcn nos redaktionen till 2 5 öre pr 4-spaltIg petitrad ( Red. befordrar gerna alla inkommande frankerade Fotografering | O: som utföres omsorgsfullt enligt nutidens fordringar. Ser svar, bära tydligt annonsnummer eller signatur, till annonsör, som vid annonsens insändande meddelat Red. namn o. adress. Bäst är att vid annonsens insändande bifoga liqvid i penningar eller gångbara frimärken, Med största högaktning Hvar och en kan sjelf beräkna annonskostnaden, enär hvarje tiotal stafvelser bilda en rad å 25 öre. pj &lt;-+- Minst fyra öfverskjutande stafvelser räknas som full rad. % P Min innerligt älskade hustru Elise o •t Afzelius, född S p a n i e r, afled stilla i en ålder af 22 år vid Hjo vattenkuranstalt den 8 augusti kl. 7,so f. m., några timmar efter en dotters födelse och död, sörjd och begråten af mig, slägtingar och en talrik vänkrets. [461] Arvid Afzelius.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande af den 5 December 1845 hafva KammarCollegium och StatsContoret afstyrkt Nådigt bifall till Rikets Ständers beslut i första och andra punkterne, men tillstyrkt godkännande af de öfrige, blott med någon obetydlig förändring uti de vid femte punkten föreslagne speciella föreskrifter. Slutligen förekommer, att, sedan Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 24 Maj 1845, beslutat, att alla till indelde löntagare med flere anslagne räntor jemte kronotionde borde: till Kronan indragas, och dervid stadgat, huru med beräkning af ersättning derför skulle förfaras, hafva Ständerne, jemlikt nionde punkten af samma skrifvelse, förklarat, att markegång, hvarpå de nya beräkningarne skulle grundas, borde årligen sättas i April månad, med iakttagande, att de under då sist förflutne sex månader i orten gångbara pris dervid tjenade till bestämdt rättesnöre. Olämpligheten deraf, att, på sätt för närvarande sker, verk3^|- ställa markegångssättningen höstetiden, har länge varit insedd. sättning för framtiden. 120 Årets gröda är dä ännu icke aftröskad och således afkastningen icke fullt tillförlitligt känd, hvarjemte någon väsendtligare spanmålshandel vid denna tid icke förekommit och priserna följaktligen icke hunnit stadga sig. Markegångssältningsåtgärden måste således till icke obetydlig del grundas pä suppositioner, hvadan ock erfarenheten ej sällan ådagalagt, att priserna under rätta försäljningsoch levererings-tiden, eller om vintren, ganska mycket afvikit ifrån markegången. Under hittills varande förhållanden, och då bland deputerade funnits både räntetagare och räntegifvare, hafva emedlertid de förre utgjort en motvigt emot oskälig nedsättning, och den ömsesidiga uppsägningsrätten har derjemte, hvad indelda räntorna beträffar, medfört ett korrektif emot öfverdrift å någondera sidan.
Domstols-organisationen samt Brottmåls-lagarne böra emanera, icke från Representationen, utan ifrån-Regeringen, såsom bäst och ensam i tillfälle att med säkerhet få utredt huruvida de föreslagne förändringarne i Domstols-organisationen äro verkställbar, samt om utvägar och medel finnas att tillgå för att i verkställighet sätta Brottmåls-lagen, byggd på sådane strafftheorier, som de, hvilka hos Lag-Comitéen gjort sig gällande. Utgående från dessa grundsatser, ville jag alltså föreslå, alt sedan folkets önskan och åsigter i fråga om de väsendtligaste ifrågaslällde förändringarne i Civil-lagen, blifvit utrönte i anledning af de derom väckte serskilde motioner, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underd. anhålla, att, sedan förslaget Bihang till R. St. Lag-Utskottets Utlåtande N. o Sr. till ny Criminal-lag undergått enahanda granskning i Hof-Rällerna, som i afseende å Civil-lagförslaget varit förordnad, och så väl berörde förslag till Criminal-lag, som förslaget till ny Rättegångs-ordning, derefter blifvit i Högsta Domstolen och Stats-Rådet, i grundlagsenlig fonn, granskade, och Kongl. Maj:t deröfver fattat Dess Höga Beslut, Kongl. Maj:t täcktes i god tid före näst derefter infallande Riksdag sammankalla en Comité, sammansatt af lika många så qvalificerade Ledamöter af hvarje Stånd, att desamme, om de med folkets förtroende dertill hedras, kunna till Riksdagsfullmägtige och Ledamöter i Lag-Utskottet väljas och utses.
Frågan blir helt annorlunda, om Hr Frih. o. Landtm, täckes fördela proposm sålunda: ”Bifaller R. o. Ad., att Gr. Anckarsvärds motion får, sådan den nu är, remitteras, eller fordrar R. o. Ad., att den bör undergå förändring af motionären sjelf, innan remiss deraf kan beviljas. ’’ Hr von Hartmansdorff: Som jag begärt votering, så anhåller jag att få föreslå contra-propos., hvilken, i öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, skulle blifva: vinner nej, vägrar R. o. Ad. remiss af Gr. Anckarsvärds motion N:o 3, intill dess motionären derifrån borttagit hvad deruti finnes influtet, åsyftande att tvinga Konungen till åtgärder, hvilka strida mot hans vilja. Frih. Cederström, Jacob: Den värde ledamoten, som begärt votering, har här gifvit oss en contra-propos., sorn afser en votering öfver hvad som icke finnes, nemi. motionerna förändrade. I det skick frågan är, tillhör det oss alt votera öfver den, och i ett annat skick kan Gr. Anckarsvärd, hvilken dag som helst, inkomma med frågan och få den remitterad. Jag anhåller, att voter:s-propos:n ställes på remiss, eller att frågan om remiss må förfalla. Hr von Hartmansdorff förklarade, att han afstod från att yrka contx-a-propos:n, sådan han den nvss föreslagit. Hr von Troil, Emil: Jag nödgas protestera emot den contra-propos., som Hr von Hartmansdorff föreslagit. Samma 49 § i Riksd.Ordn. som blifvit citerad, och hvilken slutar med de orden: ”uppstår fråga om eller hvart remitteras bör & c.”, utreder jemväl hvilka frågor ovillkorligen böra remitteras, nemi. genom stadgande, att ”hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, så vida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederb. Utsk. förviser, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske.”
— Herrar Kammarherrarnc Baron ^lrennerliiöm och Baron Lennat förenade sig med Herr Kamar-Junkarrn 6)l!enram, j afseende pä det af honom, säsom nämndt är, föreflagne tillägg i Betänkandet; Hwarcfter Herr Prosten ^iststacit äfwcn ptlrade den scrssildta mening, alt han för sin del funne tjenlig?, det Allmogen hwar pä sin ort finge upplysning om hwad i förlikningSwägen blefwc tillgjordt, hwilket utan att i synnerlig män öka Domstolarncs göromäl efter Herr Prostens tanka, lämpeligast kunde ffe genom Anslag ä börén till Lingsrummct, med summarisk uppgift pä anlalet af instämde mäl, deri förlikning warit tilläten, och dernäst deras antal fom blifwit förlikte wid samma Ling; hwarföre Herr Prosten wille hofwa hemställt, om icke ett sä beskaffad? anslag kunde wederbbrandc Domhafwandc förcskrifwas. Dc§e yttranden skulle pä begäran, genom Utdrag af Protocollit, bifogas Utskottets ofwanbcrörde Betänkande. In ststem 8v. Lroome. Begärdes pä Bordet. Den Zo September. 1059 Föredrogs följande: Utdrag af Protocollet, HZllek uti Riksens Högloft.
Markegång på Förslag å 5 R;dr Tunnan. Mått. Värde ä 5 R:di Tunnan. Mått. Värde å 5 R:dr Tunnan. T:r k. St. Prot. 1834 och 1835. 10 Sami. 1 AJd. 1 Band. Riks-Staten. 759,890l—I7 Nionde Huf~ i ' Åkerbruket, Handeln och Näringame. Akerlruketj Handeln och tfdringamc i allmänhet • • Penningar» 153,000 Suoma 153,000 »7 Litt K. vud-Titeln. Indelte Räntor. Span mål. Summa Banco. Indelt. Kronovärde. Markegång po Förslag. Mått. Markegång på Förslag å 5 R:dr Tunnan. 80 2,265 400 11,325 T:r 41 k. 205 153,605 11,325 — 2.345 11,725! 41 — 205l — f —! 164,93ol ~ — *6 Spanmål under Penninge-lönerne ä 6 R:dr Tunnan. Clereeie-Staten Lappmarks Ecclesiastik-Verket . Academie-j Gymnasiioch SkolStalen Gymnastiska Central-Institutet . Vexel-undervisningens Normalskola Mechaniska Skolan Kyrkors underhåll Summa Penningar. Summa. Oindelt. Indelt. Summa Banco. Markegång på Förslag å 5 R;dr Tunnan. Värde ä 5 R;dr Tunnan. Värde å 5 R:dr Tunnan. Mått. Mått. Mått. St. Allmänna Indragnings’-Staten. - ' , Summa Banco. Till bestridande af så väl äldre å denna Hufvud-Titel qvarstående utgifter, som beviljade nya anslag utföres Penningar 230*350 — hvarjemte ännu qvarstå: Spannmål, Indelt 3 T:r a 5 R:dr T:n ... 15:
I anledning af väckt Motion om upprättande och tryckning af förteckning öfver Kongl. Propositioner, Motioner pch Remisspr* Herr Nordenfalk„ Johanj hade inlemnät följande, sorn uppläsles; 334 Den 2i Januarii. Då, uti Ridderskapets och Adelns Plenum den 22 nasti. December f. m., flere anmärkningar, särdeles af Herr Friherre Anckarswärd gjordes emot Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, begärde jag ordet, för att desamma besvara; men innan ordningen hann till mig, var jag dels förekommen af andre talare, dels var ock tiden så långt framliden, att jag ansåg mig icke böra vid samma tillfälle längre uppehålla Ridderskapet och Adeln; hvarföre jag endast förbehöll mig rättigheten, att efter tagen närmare kännedom om discussionen i ämnet och om hvad af de gjorde anmärkningarne ännu kunde återstå obesvaradt, meddela de upplysningar, hvarmed jag borde gå tillhanda; Och det är en sådan mig förbehållen rätt jag nu går att begagna. Herr Friherre Anckarswärd har först fästat uppmärksamheten vid det belopp iji85j8jy R:drj hvilket angifves såsom det ökade behofvet_, och icke kunnat förstå t hvarföre detsamma ej genast blifvit utför dt till verkliga summan. Vid en fortsatt läsning af den Kongl. Propositionen inhämtas, att Kongl. Maj:t för Försvarsverket till Lands och Sjöss låtit serskildt utföra de årliga löpande utgifterne, hvilka af de årliga Stalslnkomsterne skulle fyllas, och serskildt närmare emot Den 21 Januarii. 235 slulcl af den Kongl. Propositionen sådane utomordentlige, icke löpande utan framdeles upphörande, kostnader till försvarsanstalternes iståndsättande, för hvilkas bestridande Kongl. Maj:t alternativt föreslagit beviljande af räntebärande StatsObligalioner. Af en sådan uppställning finner man lätt, hvarföre