Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna för Arméens löntagare onekligen stora fördel att kunna efter omständigheterna begagna sig af den ena eller andra pensionsstaten, — hvaremot icke något vore att erinra, såvida pensioneringen kunde upprätthållas genom tillgångar, som bildats af officers-korpsens egna bidrag, — hade till påföljd, att de för pensioneringen afsedda medel blefve starkare anlitade, än som egentliga beholvet å pensionärernes sida på- f kallade, utan att i samma mån befrämja pensioneringens syftemål i Statens intresse, nemligen att underlätta afgången af det äldre befälet och förskaffa Arméen en för krigstjenstgöring och vapenöfningar fullt tjenstbar befälspersonal. Fast heldre ansågo Rikets Ständer de vilkor, hvarunder pensionsrätt nu är medgifven, i anseende till dess vidsträckthet, mindre ändamålsenliga i så måtto, som Arméens officerare derigenom bereddes tillfälle att, ehuru ännu fullt tjenstbara, med rätt till pension afgå ur tjensten, för att derefter egna sig åt annan sysselsättning. De tillgångar, som häraf tagas i anspråk, kunde dock bättre användas genom att bereda någon tillökning i pensionsförmånerna för dem, som först efter en längre tjenstetid erhålla afsked. — Dessa omständigheter syntes Rikets Ständer tillräckligt ådagalägga olämpligheten af pensionsväsendets nuvarande inrättning samt behofvet af en annorlunda beskaffad organisation, äfvensom föranleda till den slutsats, att Arméens pensionsväsende icke kunde blifva ändamålsenligt ordnadt, med mindre än att hela pensionsväsendet öfverlemnas åt Staten, som sålunda borde öfvertaga Arméens Pensionskassa, men deremot ock ensam besörja pensioneringen. Om derjemte nu befintliga olikhet i grunderna och vilkoren för pensions åtnjutande blefve afhulpen, skulle, enligt Rikets Ständers åsigt, pensioneringen utan tvifvel mera motsvara sitt ändamål och jemväl i afseende å underhållet blifva för Staten vida mindre betungande, än den nu är och med nuvarande organisation fortfarande måste blifva.
Då Riksgälds-kontorets skulder och tillgångar sins emellan jemföras, visar sig att tillgängarnes sammanlagda belopp öfversteg skuldernas vid 1857 års slut med R:dr 5,343,544: 31. samt vid 1858 års slut med » 5,658,117: 55. och hade alltså Riksgälds-kontorets behållning, enligt detta verks hufvudbok, under sistnämnde år ökats med R:dr 314,573: 24. oaktadt ett sammanlagdt belopp af ej mindre än 6,714,409 R:dr 1 öre utaf de för tillfälliga stats-utgifter vid sednaste riksdag beviljade anslag blifvit under samma år Riksgälds-kontorets kapital-räkning påfördt, samt från sagde räkning alförts ej allenast de, före 1858 års utgång, från Riksgälds-kontoret förskottsvis utbetalda medel till bestridande af kostnaderna för sistförflutne riksdag, 695,319 R:dr 51 öre, utan äfven meranänmde års ränteoch araorterings-anslag, 1,166,666 R:dr 67 öre, för det till statens jernvägs-anläggningar upptagna utländska lån. Jemte det, till upplysning om Riksgälds-kontorets inkomster och utgifter, enligt detta verks nu granskade hufvudbok, bilagda sammandrag af den deruti intagna kassaräkning (tabellen Lit. A.) blifvit uppgjordt, hafva Revisorerne, för underlättande af jemförelsen mellan inkomsternas och utgifternas belopp under sednast förflutna år samt förhållande till samma verks, i föregående revisions-berättelser uppgifna, inkomstoch utgifts-summor, ansett sig böra meddela nedanstående, till sin uppställning jmed de i dessa berättelser intagna tabeller öfverensstämmande, summariska uppgift öfver: Förhållandet mellan Riksgälds-kontorets skulder och tillgångar. Riksgälds-kontorets inkomster och utgifter under år 1858. — 46 — Riksgälds-kontorets inkomster:
Samma vän, som delgaf henne detta, och som kände henne väl och visste, att hennes uttalade brinnande längtan att få en verksamhet, som på något sätt gagnade hennes lidande likar, icke blott var utbrottet af en tillfällig exalterad sinnesstämning, utan en allvarligt menad, från hjärtats djup gående önskan, och som också visste, att hos Thorborg Bappe fnnnos betingelserna för fyllandet af den ingalunda lätta uppgiften, uppmanade henne att söka platsen och föreslog henne samtidigt för en af styrelsemedlemmarna, och resultatet blef, att hon, om också med bäfvan, dock tacksamt följde den fingervisning, som gafs henne, och efter inlämnad och beviljad ansökan den 1 augusti 1878 tillträdde platsen som föreståndarinna för Skolan för sinnesslöa barn i Stockholm. Hvad hon där utträttat är » så litet », säger hon själf — så förvånande mycket, säger den, som följt skolan de 12 åren under hennes ledning, och som vet, hvad arbetet bland de sinnesslöa innebär. Se denna arma varelse framför dig med sitt själlösa ansikte, slö och likgiltig för allt omkring sig, utom möjligen den matportion, som sättes framför honom, och hvilkeu slukas med djurisk glupskhef; eller så orolig, så oförmögen att hålla sina sprittande lemmar och irrande tankar — eller rättare förnimmelser • — • i styr, att det synes omöjligt att få, om blott ett ögonblicks rådrum till ett försök att lugna denna nervösa oro. Hvar finna den punkt där man skulle kunna nå den arma, bundna själen? Och gif sedan akt på denna intressanta, flinka lilla väfverska i sin väfstol, arbetande efter ett mönster, tillräckligt svårt att vålla en normalmänniska hufvudbry — eller se på henne där vid sin knyppeldyna med de vackra, flere tum breda spetsarna; måhända kan ingen af dem göra något annat, de kunna aldrig lära sig att sätta ens två bokstäfver tillsamman, men anlaget för att lära sig begagna skyttel och knyppelpinne är hos dem detta något, som vanligtvis hos hvarje idiot lämnats oberördt af den allmänna förstörelsen. Se det glada frimodiga, ft. J ^ELLGREN.
Ridderskapet och Adeln, Vällofl. Borgare-Ståndet samt Ilederv. Bonde-Stånclet hafva till Lag-Utskottet remitterat följande i detta ämne väckta motioner, nemligen af: l:o Herr Hjerta, Lars, som, under åberopande af de skäl, hvarpå Rikets Ständer grundat sitt vid de två sistförflutne Riksdagarne, uti skrifvelser af den 11 Mars 1830 och den 25 Augusti 1834, framställda, men af Kongl. Maj:t icke bifallna, underdåniga förslag, angående KämnersLagmansoch Riddare-Syne-Rätters upphörande, yrkat, att Utskottet måtte hos Rikets Ständer hemställa, om förnyad t vidtagande af det härom vid sistlidne Riksdag fattade beslut, med bifogande af dertill erforderlige redactions-förändringar i åtskillige Capitel af Rättegångs-, Utsökningsoch Jorda-Balkarne; dervid Herr Friherre Boije, Ludvig, anmärkt, att Lagmans-Rätternes borttagande skulle i så betydlig nion öka Hof-Rätternes arbete, att personalen i de senare domstolarne biefve otillräcklig för målens afgörande; 2:o Herr von Knorring, Carl Henrik, som ansett Kämners-Rätterne, såsom i flere afseenden olämplige, böra afskaffas i de mindre städerne; 3:o Herr M.
Skälet, hvarföre Utsk. ansett Directrs beslut till sin grundsats vara af beskaffenhet, att det bort föranleda till den uti ifrågavar. §. till R. o. Ad. gjorda hemställan, var det, att då penningarna icke blifvit inom stadgad tid insatta, ansåg Utsk. det skola innefatta en prejudice för de öfriga jiingfruerna, om den ifrågavar. blifvit före dem till inskrifning antecknad, särdeles då räritebeloppet å de insatta penningarna var så högst obetydligt. Utsk:s hemställan i denna §. bifölls. 3 §■ Hvad Utsk. i båda momenterna af denna §. hemställt blef af R. o. Ad. bifallet. 4 S Sedan R. o. Ad. i anledn. af Utsk:s memor., ronde förvaltningen af ridd.-ärenderna sedan sista riksdag fattat sitt beslut uti det i denna §. förekommande ämne, fann Ståndet §:n nu ej erfordra någon åtgärd. 5 §. Utskrs i denna §. gjorda hemställan, att R. o. Ad. måtte förklara Ridd.direct. sitt välbehag öfver det sätt, hvarpå stiftsarenderna blifvit sedan början af sista riksdag utaf direct. förvaltade, blef af R. o. Ad. bifallen. Vid förnyad föredragning af Ridd.Utsk:s d. 21 sisth April på bordet lagda memorial, i anledn. af Gr. O. A. Cronhjelms anförande i frågan om maximi-summan för utlåningen på namn ur Riddarhusets cassör, fann R. o. Ad. samma memor., såsom ej erfordrande någon åtgärd, endast böra läggas till handlingarna. Hr Lagerhjelm, Pehr, hade inlemnat ett så lydande anförande: Ridd.Ordnts 22 §. stadgar: ”1 Utsk. föres ordet af den R. o. Ad:s led åmot, som bland de närvarande har främsta sätet på Riddarhuset.” Under tillämpning af detta stadgande har erfarenheten uppdagat flera olägenheter. De egenskaper, som utmärka en god och driftig
Och i öfrigt äfven om en dylik vidlyftig undersökning, som tager i anspråk särdeles mycket både omsorg och tid försiggått, så lärer den ledamot, som vid innevarande Riksdag, redan från dess början, fått för Adliga Ätten Liljehöök af Fårdala N:o 1 intaga säte, under de förhållanden som här sig förete, väl till Riksdagens slut egt bibehålla sin representationsrätt, samt dessutom Herr Anrep, som önskade att utan afbrott få utgifva sitt arbete, icke hvarken kunnat eller behöft afbida resultaterna af en sådan undersökning, enär den utvägen alltid stod honom öppen att i noter och bilagor utreda och uppvisa förmenta oriktigheter i genealogierna. Emellertid erfor Direktionen, vid granskning af det sednast från trycket utkomna 5:te hältet i andra afdelningen af Svenska Adelns Attartaflor, icke allenast att, oaktadt Adliga Ätten N:o 1 Liljehöök af Fårdala vid de flesta föregående Riksdagar sedan år 1809, och jemväl vid den innevarande funnits, efter vid polett-utdelningen enligt RiddarhusOrd:n verkställd granskning af Stamtaflan öfver nämnde Adliga Ätt. representerad, utgifvaren af Ättartaflorne icke destomindre tillåtit sig ej allenast att förklara samma Ätt utslocknad, utan ock företagit sig att till Adliga Ätten Liljehöök N:o 66, öfverflytta en stor del af slägtregistret öfver Adliga Ätten Liljehöök af Fårdala, oaktadt dessa slägter sedan omkring 400 år tillbaka härleda sig från serskilda ättefader och sådeles i genealogiskt hänseende å svärdssidan efter denna tid sakna allt samband; hvarförutan Herr Anrep, lör att gifva stöd för dessa sina egenmyndiga åtgärder gjort högst väsendtliga afvikelse;- från och tillägg" tili de i RiddarhusArkivet förvarade original-stamtaflorne öfver nämnde resp. ätter. Såsom exempel har Direktionen velat anföra följande:
Preste-Ståndet har, pä grund af sitt beslut öfver Stats-Utskottets Utlåtande N:o 339, funnit den del af Särskilda Utskottets hemställan, som innefattas från begynnelseorden natt af den från början» intill orden »utgående nya författning ar», hafva förfallit; men den återstående delen af Utskottets hemställan har al Ståndet blifvit återremitterad, med anmodan till Utskottet att inkomma med särskildt förslag till underdånig skrifvelse, rörande arfvode för debitering och uppbörd af afgifterna för bränvins tillverkning och försäljning. Borgare-Ståndet, som äfvenledes bifallit Stats-Utskottets Betänkande N:o 339, har återremitterat Särskilda Utskottets ifrågavarande Betänkande, i ändamål alt Utskottet må uppgöra förslag till den uppbörds-provision, som bör tillkomma Kronans embetsoch tjenstemän för debitering och redovisning af afgiften för bränvins tillverkning och försäljning. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 127. 21 räkningarne för de olika fögderierna inom samma län sins emellan företedde väsendtliga olikheter och afvikelser från formuläret, särdeles hvad beträffade uppställningen af kontot uti specialräkningarne för ordinarie räntan, från hvilket uti flera räkenskaper hemmantalet oriktigt blifvit uteslutet. Hufvudboken öfver kronouppbörden i Stockholms stad vore upprättad efter ett särskildt formulär, afvikande från det för landsböckerna gällande. Då, genom antagande af det formulär, numera aflidne Kamreraren i Riksbokslutskontoret Jonas Theodor Spongberg i lifstiden upprättat till länens landsböcker med dertill hörande redogörelser samt Stockholms stads kronoräkenskaper, de omständigheter, Revisorerne anmärkt, skulle afhjelpas, och, på sätt Utskottet i sitt utlåtande N:o 21, § 1, närmare omförmält, frågan derom för närvarande är på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende, lärer Revisorernes förevarande framställning icke erfordra någon Rikets Ständers åtgärd. Expensmedels-r åkning arne. § 21.
Välan, utaf hårsmycken i mitt hus hvad helst Jag gömmer, vill jag nu, väninnor, bära hit, Och kransa brodrens hufvud, segervinnarens. KHOREN. Pryd du med smyckena nu Hans hufvud. Oss det egnar, Att börja, vid sång, den älsklige dans. Nu skola de fordne, de käre Förstar regera i vårt land, Med skäl de orättrådiga ödande. I fröjd instämme vår röst! ELEKTRA. Du segersälle, son af far, som priset vann I striderna vid Ilios, Orestes min, Låt denna krans mig fläta dig kring lockarns! Ty efter futtig och sexplethrig kamp, du kom Till hemmet ej; men se'n du dräpt vår fiende Aigisthos, som din fader mördade och min. Du ock hans stridskamrat, utaf en hedersman Uppfostrade, Pylades, kransen ur min hand Emottag; ty du har med honom lika del I striden: eder evig framgång önskar jag. ORESTES. Anse, Elektra, för vår lyckas upphofsmän. Först gudarna, och sedan må du prisa mig, Verkställaren af ödets bud och gudarnes. Här står jag nu, som drap med verk, och ej med ord Aigisthos; och att denna sak må varda klar För alla, bringar jag med mig den dräpne sjelf, Som du kan kasta ut för vargen, om du vill, Kan ge åt etherns söner, fåglarna, till rof, Uppfästande uppå en stång; ty han är nu Din slaf, densamme, som förut din herre var. ELEKTRA. Jag derför blyges; men vill tala ut likväl. ORESTES. Hvad då? säg ut! ty fjerran fruktan är från dig. ELEKTRA. De döda kränka: att ej harm mig drabba må. ORESTES. Ej finna en ende, som dig derför tadlade. ELEKTRA. Tyckmycken är ju dock vår stad, och tadelsjuk. ORESTES. Säg, syster, hvad du vill! på oförsonlig grund Vi begge mot den mannen fattat fiendskap. ELEKTRA (till Aigisthos). Rätt så!
Telramunds parti hade öfvertagits af hr Söderman, som här hade ytterligare tillfälle att dokumentera sig som cn god dramatisk sångare med lif och karaktär i föredra get. Hr Sellergren förtjänar erkännande för sitt utförande af konungens parti. Däremot räckte ej br Vallenius till som härroparen. Ortrud lämpar sig väl för fröken Almatis naturell, men sångerskan bör noga akta sig för att alltför mycket forcera rösten, då den, som nu var fallet, blir skä- rande och skrikig. — Orkestern skötte sig särdeles förtjänstfullt. I sceniskt hänseende hade åtskilliga förändringar vidtagits, ländande till båtnad för det hela. Bland annat hade andra aktens dekoration delvis ommålats och gjorde nu bättre verkan än förut. Under inöfning att med det snaraste gifvas är » Mignon », i hvilken opera en ung sångerska frö ken Cederborg lär komma att debutera. Södra teatern har nu fört fram sitt första nya program för säsongen. Det inledes af en liten enaktsoperett » Modellerna », en ganska behaglig bagatell med musik af G. Douay. En ny debutant, fröken Andersson, ådagalade rätt mycken säkerhet och liflighet i sitt spel o c h sjöng ej oäfvet, då däremot hennes motspelande, hr Änder, som bekant bättre rör sig på det dramatiska än det musikaliska området. Det fransk * lustspel » Utan hemgift » af Albert Debelbj, s o m härefter följer, är ett temligen tillkrångladt sammelsurium, som visserligen ej saknar sina lustiga pointer och situationer, hvilka dock kräfva äkta gallisk fart och esprit i framställningen för att riktigt göra sig. På premieren gick det hela alldeles för tungt. Fullt i sitt esse var endast fröken Lindzén, som åt sin naiva unga fru förlänade mycken täckhet och naturlighet. God kläm var det också delvis öfver hrr Lamberts och Hirschs spel, men de öfriga tycktes ännu ej vara riktigt varma i kläderna, o c h ej ens hr Gustaf Bergström hade någon af sina lyckligare dagar. Teatern lär snart spela ut nya o c h bättre trumfer.
Vid öfvervägånde af frågan om de järnvägsanläggningar, som för nästkommande statsregleringsperiod böra hos Rikets Ständer föreslås till erhållande af anslag, har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med dess, på sätt ofvan blifvit omförmäldt, redan vid förra riksdagen yttrade och af Rikets Ständer jemväl delade åsigt om angelägenheten deraf, att arbetena å ifrågavarande södra stambana företrädesvis fortskyndas, icke tvekat att i främsta rummet äska erforderliga medel för denna stambanas fulländande, på det att, sedan vestra stambanan numera hunnit fullbordas och till hela sin längd för trafiken öppnats, hufvudstaden och mellersta delen af landet måtte så skyndsamt som möjligt komma i direkt jernvägsförbindelse äfven med rikets södra orter och banans slutpunkt Malmö stad. Kongl. Majit anser sig härvid böra för Rikets Ständer omförmäla, hurusom ett större antal petitioner från jordegare och andre innevånare i Östergötlands och Calmar län till Kongl. Majit inkommit, uti hvilka petitioner sökanderne, med framställning om de flerahanda fördelar, som, enligt petitionärernes förmenande, ej mindre för landet i allmänhet medelst en kortare kortimunikation mellan Slockholm och södra Sverige, än ock särskildt för de sydöstra delarne af riket skulle uppkomma derigenom, att den föreslagna stambanan genom Östergötland utlades öster om sjön Sommen, i stället för vester om nämnde sjö, enligt Jernvägskommitténs förslag. Enär en sådan förändring iförslaget om östra stambanans sträckning skulle hafva till följd, att äfven södra stambanan från sjön Salen borde erhålla ett mera östligt läge *oeb sålunda icke utläggas i rigtning åt Nässjö, utan framdragas öfver trakten invid Eksjö mot sydöstra hörnet af sjön Sommen, har Kongl. Majit, i enlighet med förbemälde petitionärers derom framställda begäran, åt Chefen för Statens jernvägsbyggnader uppdragit att, till frågans fullständigare utredande, låta, på petitionärernes bekostnad, verkställa undersökningar om möjligheten alt, ulan alltför stora svårigheter med hänseende till terrängens beskaffenhet, öster om sjön Sommen anlägga eri jernväg i kortaste sträckning från sjön Salen lill staden Linköping. Kongl.
Hvad angick det af Utskottet för Professorn Anders Retzius, med afseende å hans utmärkta förtjenster af den Anatomiska Vetenskapen och ordnandet af Institutets samlingar, föreslagne serskildta årliga arfvodet af 400 R:dr, att, så länge han vid Institutet tjenstgör, honom tilldelas, och hvilket Prot. Utdr. d. 8 Aug. 1840 445 kommer att å Inilragnings-staten uppföras, fann Ståndet skäligt detsamma bevilja. d) Allmänna Barnbördshuset. Biföll Ståndet, att de af Kongl. Maj:t till hyra för lärosal äskade 200: — till hyra för 2:ne runi åt tjenstgörande Läkare 200: — —. — för 2:ne rum för Barnmorske-lärlingar 133: 16. —• lön åt Adjuncten ' 200: —• — —• åt Förestånderskan 166: 32. — inköp och underhåll af instrumenter 50: — —• prasmier för Barnmorske-lärlingar 50: — Summa R:dr 1,000: —- må å stat uppföras. Derjemte biföll Ståndet, att, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, för Professor Cederschöld personelt å Allmänna Indragnings-staten anvisas 1,000 R:dr årligen, under vilkor och förutsättning, alt derigenom försvinna ej mindre de 566 R:dr 32 sk., han förut från Extra Utgifls-fonden uppburit, än de 100 R:dr, som till honom utgått af Carolinska Institutets stat och finnas inbegripne i de för Institutets reglering nu beräknade tillgångav. Utskottets yttrande i mom, e), angående anslag för Djurläkare i Länen blef af Ståndet bifallet. Fortsättningen af föredragningen uppsköts till nästa Plenum. Från Vä 11 q fl. Borgare-Standet. S. D.
Då jag begärde ordet, skedde det endast för att söka åstadkomma någon förkortning i discussioneti. Min mening var nemi. att hemställa till Stalsoch Ekon.Utsk:ns herrar ledamöter alt icke ingå uli alltför vidlyftig vederläggning af de anmärkntr, som blifvit gjorda emot förevar, betänk., emedan jag förmodade, alt de, lika med mig, funno åtskilliga af dessa anmärkn:r af så vigtig beskaffenhet, att de snarare skulle önska återremiss af betänk., för att komma i tillfälle att närmare begrunda hvad som blifvit anmärkt, än att betänk, blefve antaget i dess närvar, skick. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk;ns betänk. N:o 5 återremitterades. H. R. o, Ad. åtskiljdes kl. 4 till 4 em In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Den n Juli e. m. Onsdagen den 22 Juli i84o. Plenum kl. 6 e. rn. Justerades 2 prot.utdr. för denna dag f. m. Föredrogs ånyo Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Ulsktns den i5 och 18 dennes på bordet lagda utlåt. r\:o r, ang:de sättet för utgörandet af städernas, utom Stockholm, inqvarteringsbesvär, samt om en jemnare och rättvisare fördelning deraf. Frih. Cederström, Jacob: Först får ji/g, i enlighet med Frih. Sprengtporten reservation, hemställa, att det årliga anslaget af 24*000 r:dr, motsvarande K. M:s och Kronans inqvarteringsbidrag, hvilket Utsk:n tillstyrkt och anvisat å Riksg.cont., må, till vinnande af bättre ordning, uppföras å riksstaten under tredje hufvudtiteln, dit detta anslag rätteligen hörer. Sedermera får jag i afseende på sjelfva förslaget anmärka, att, då till K.
Skulle jag, den i lifvet härdade och pröfvade mannen, lägga en börda på detta unga, veka, ömma barn, denna dotter, som jag från hennes födelse ej nekat annat än det, som jag sett vara henne till skada, och det för att bereda mig ensam en tröst och glädje, som dock aldrig kunnat blifva i verkligheten hvarken det ena eller andra, då det kostade henne så stor försakelse?” ”Och farbror kände så fast att den förbindelse, hon åtrådde, aldrig kan blifva henne till skada eller olycka?” ”Menniskans blick öfver tidens ting är alltid skum, gosse – men sådan denna blick hos mig var och är, märkte eller märker jag ännu ingenting, som kan tydas till ondt. Lauritz är en klar karakter ... varmt hjerta, kallt hufvud, allvarlig känsla ... han har naturligtvis menskliga fel, men det största rår han ej för, det att han älskade Juanna och vann hennes kärlek.” Kornetten strök handen öfver sin eljest så släta panna – nu var den rynkad, och ett knappt bekämpadt missnöje lågade ur ögonen. ”Akta dig”, återtog herr Tönne straffande, ”att dömma i fåvitsko och orättvisa! Mot ingen böra vi söka vara så rättvisa som mot en fiende, och jag vet att de känslor, du hyser mot kaptenen, gud bättre, alltför mycket närma sig fiendskap.” ”Ursäkta, farbror, här blir för varmt – jag har nu talat ut, och i morgon är jag å väg.” ”Ske som du vill, och eftersom det nu en gång är så illa med ditt sinnelag (må du komma på bättre tankar), så gör du klokast i att icke fara hit förrän ... en tid efter bröllopet.” ”Det sker visst icke heller!” Engelberts röst gick nu i nästan lika starka vågor som blodet kring hjertat. ”Aldrig skall jag i detta hus bevista något annat bröllop än mitt eget. En dag spådde mig en zigenerska, som jag träffade här i skärgården, att, hur omöjligt det än syntes, jag ändå skulle få den, som jag högst på jorden älskade. Men nu ser jag väl att alltsammans är förbi och att jag var tokig, då jag ännu drömde den galna drömmen.”