Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då de hunnit hennes hem, brände den första kyssen het på hans läppar, och då de skildes, hade han gifvit henne löfte att komma redan i morgon. Fru Granberg låg hemma och grät. Gång på gång steg hon upp, lyssnade vid den öppnade fönsterluckan, gick till spegeln, såg sig i sitt elände, grät än mera, gick till tvättfatet och lät det friska, iskalla vattnet gång på gång skölja bort de varma tårarne. Om ett par timmar hörde hon hans steg. Hon visste precist hur hans bottforer knarrade i den hårdt sammanpackade snön på trottoaren. Han gick uppför alla trapporna, det kunde dra om en minut, så kom han i förstun, sedan i tamburen. Nu tog han af sig sina kläder så kom han in i salen. Ah! hon skulle vara så vänlig, icke säga hur sjuk hon var, hur sorgsen, hur misstänksam, hur väl hon skulle behöft hans hjelp, hans, hennes egen mans! Hon skulle tvärtom visa ett vänligt ansigte. Hon skulle le, ja, se så snäll ut. Med det samma brast hon på nytt ut i gråt. Han hörde vid dörren den undertryckta snyftning och de häftiga suckar, som hon förgäfves försökte qväfva. Då vände han om, gick genom salen till sitt rum, stängde dörren med något hård hand och vred den i lås efter sig. När pigan på morgonen kom in med fruns chokolad och herrns kaffe, hade den lilla frun just somnat. Med utvattnade röda ögon såg hon upp. Kom hit, Anuschka. Ja, matmor. Lägg din hand på mitt hufvud! Så der ja, det är så skönt. Du är snäll, Anuschka. Jag har en snäll flicka i dig, Anuschka, och det är godt, när man är sjuk och ensam. Pigan pysslade vänligt om sin matmor och kysste hennes hand. Hon förstod så godt situationen. Hon hade varit med om sådant förut, på andra ställen. Hon hjelpte på med morgonklädningen, ledde frun till bordet, serverade chokoladen och kammade håret. Så gick hon in till herrn. Fru Granberg tog sitt handarbete, tårarne trillade en efter en ned på den lilla småbarnsskjorta hon sydde. Och så tryckte hon sina läppar mot det fina linnet och kysste det innerligt, som hade det förstått henne.
Men dess segertåg igenom människans tankevärld håller just på att stanna vid » die Grenzen des Naturerkennens », där t. ex. en du Bois-Reymond kommenderar halt och pekar på » sju världsgåtor ». Där kommer emellertid människan helt säkert icke att stanna. Ty just på andra sidan dessa » oöfverstigliga » gränser börjar det för människans tanke egentligen intressanta området. Det hjälper ej att tala om omöjligheten att få » veta » något om det gåtfulla därinom. Vore ock en sådan omöjlighet för handen, så vill människan ändå hellre syssla med att söka gissa gåtor än åter och åter tugga om, hvad hon precist vet. Och rent af tvingande blir behofvet att gå in på detta område — lifvets, viljefrihetens, personlighetens, det sedligas område — därför, att människans praktiska kraf omöjligen kunna tillgodoses, om detta lemnas ur räkningen. Börjar t. ex. läkaren läsa litet djupare i nervstoffet och dess » mekanism », så stöter han otvifvelaktigt på det andliga lifvets stora världsgåta. Och när han skall söka i människokärlekens intresse sätta i ordning » människomaskinens » finaste del, nervsystemet, sä vet han, att han ej kan uteslutande mekaniskt bedöma det. Det går ej an att handskas med människan alldeles som med en maskin i rörelse. Det går ej ens an att behandla människan blott såsom en djurkropp. Läkaren tvingas mer och mer in på etikens sfer. Det vet hvar / 5 18 NÅGRA TANKAR OM NERYLIFVET OCH DET SEDLIGA. och en, som har praktik i nervsjukdomar, och sådan praktik saknar helt visst ingen läkare nu för tiden. Men när man kommer in på etikens, område, vilja gärna äfven vi lekmän hafva ett ord med i laget. Då kan just t. o. m. en stackars teolog ha rätt att yttra sig. Ty, med all aktning för herrar läkare, några trollkarlar äro de icke, som man blindt skall tro på. Man får dock stundom höra talas om läkareråd och anvisningar, hvilka just ingå på det etiska området, som smaka betydligt af fusk och kvacksalveri. Det är kanske ej så underligt.
Mig synes, som det hade varit Stats-utskottets pligt alt, sedan statsverkets tillgångar med den noggranhet, här är möjlig, blifvit beräknade, samt ett på den gamla riksstaten, Kongl. Maj:ts proposition samt de enskildta motioner grundadt allmänt öfverslag af statsverkets utgifter upprättadt, med behörigt afseende å anslagens relativa vigt, pra rata parte fördela de afkortningar, »statens knappa tillgångar» fordrade. När så icke skett, hvilket vid det flygtigaste ögnakast på hela tablån af statsregleringen är uppenbart, anser jag det vara en lika oeftergiflig pligt för Utskottet att föreslå Rikets Ständer sådana utvägar till de aldra nödigaste statsutgifternas bestridande, att icke alla större produktiva företag i detta på betydligare förlagskapitaler fattiga land alldeles afstanna, den årligen tillväxande mängden af fattiga arbetare lemnäs utan sysselsättning och derigenom falla den, efter införandet af den nya fattigvårdsstadgan, högst ojemnt på serskilta kommuner fördelade, men öfverallt betungande fattigvården till last, samt landets vigtigaste interessen åsidosättas. En fullständig tafla, med behörigt afseende å landets stigande folkmängd, och andra förhållanden, öfver de anslag utan återbäringsskyldighet eller lån, hvilka innevarande och sednast förflutna riksdagar blifvit för fattigvården, jordbruket och öfriga vigtigare näringar beviljade, jemförda med öfriga statsanslag, skulle vara mycket upplysande och blifva ännu mera lärorik, om jemförelsen utsträcktes äfven till främmande länder, der inhemska uäringarne med nödig omsorg hägnas och vårdas. Elementerna för en sådan öfversigt finnas, men den korta tid af 24 timmar, Statsutskottet, enligt förut fattadt beslut, medgifvit för reservationernes uppsättande, lemna, under de trägna riksdagsgöromålen, dertill icke tillräckligt rådrum. Jag måste således inskränka mig till den allmänna förklaring, jag i detta afseende afgifvit.
Ty din godhet är stor öfver mig, och du hafver frälst mina själ utu det djupa helvetet. Gud, de stolte sätta sig emot mig, och de tyranners hop står mig efter mina själ, och hafva dig intet för ögon. Men du, Herre Gud, äst barmhertig och nådelig, tålig, och af stora mildhet och trohet. Vänd dig till mig, var mig nådelig; stärk din tjenare med dine magt, och hjelp dine tjenarinnos son. Gör ett tecken med mig, att mig väl går, att de set, som mig hata, och skämma sig, att du med mig står, Herre, och tröstar mig. En Psalmvisa Korah barnas. Han är fast grundad på de helga bergen. Herren älskar Zions portar, öfver alla Jacobs boningar. Härlig ting varda i dig predikade, du Guds stad. Sela. Jag vill predika låta för Rahab och Babel, att de mig känna skola. Si, de Philisteer och Tyrer, samt med de Ethioper, varda der födde. Man skall i Zion säga, att allahanda folk derinne födt varder, och att han, den Högste, bygger honom. Herren skall predika låta i allahanda tungomål, att ock någre af dem skola der födde varda. Sela. Och de sångare skola alle i dig sjunga till skiftes, såsom i en dans. En Psalmvisa Korah barnas, till att föresjunga, om de eländas svaghet; en undervisning Hemans, dens Esrahitens. Herre Gud, min Frälsare, jag ropar dag och natt inför dig. Låt mina bön komma inför dig; böj din öron till mitt ropande. Ty min själ är full med jämmer, och mitt lif är hardt när helvetet. Jag är aktad lik vid dem som i kulona fara; jag är såsom en man, den ingen hjelp hafver. Jag ligger ibland de döda öfvergifven, såsom de slagne, de i grafvene ligga; på hvilka du intet mer tänker, och de ifrå dine hand afskilde äro. Du hafver lagt mig i gropena neder, uti mörkret och i djupet. Din grymhet trycker mig, och tränger mig med allom dinom böljom. Sela.
Till svar härå framställer jag blott den motsatta fråga: vore det rättare att, då en äganderätt nu skall bestämmas, tillskapa den, der icke ens nyttjanderätten under sekler existerat, och i de fleste fall aldrig kommer att existera? Är det icke rättare och billigare, att tillerkänna denna äganderätt åt dem, som njutit en bestämd nyttjanderätt, och sorn haft 134 Den 10 September e. m. utgifter för Alltnänningens värd och afmätning; är det icke derjemte ledande till allmän nytta, då det försäkrar de verklige beliöfvandes framtida bestånd. Jag bekänner, att jag icke kan inse, huru svaren på dessa frågor kunna vara underkastade så mycken tvetydighet. Jag kan icke annat än finna den största obillighet deri, alt de med tillräcklig, ja äfven öfverflödig, skogsoch betestillgång försedde hemman, ofta belägne i en skogrikare trakt af Länet eller Häradet, der hemmanen vanligen lia större utrymmen, nu skulle få del i en Laudseller HäradsAUmänning, deraf de aldrig hemtat, aldrig behöft hemta, och aldrig väntat sig få hemta förmån, och sådant på deras bekostnad, som äro skoglöse, ha inskränktare utrymmen, haft sitt ofta enda .skogsfång och bete å Allmänningen, och detsamma ensamt efter författningar åtnjutit. Ett allmänt missnöje skulle ovilkorligen deraf uppkomma. Också vore det, i afseende på skogsvården, skadligt, emedan de skogägande icke skulle sätta värde på bibehållandet af en skogs-lott så ringa och äfven oftast aflägse belägen. 4:o Det starkaste stödet för Utskottens tanka hemta Utskotten deraf, att författningarne, såsotn Utskotten ansebestämdt förklara, att Sockne-allmänningar tillhöra alla hemman i socknen. Detta stödja Utskotten egentligen 1:0 på 10 §. i i8o5 års
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 21 Mars 1857. si. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Mars 1857. Preste-Slåndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående reglering af utgifterne under Riks-Slalens Forsla Hufvud-T Hel. (Stats-Utsk:s Utkde N:o 40). S. A. K. I afseende å utgifterne under Riks-Statens Första Hufvud-Titef, omfattande Kongl. Hofoch Slotts-Staterne, samt vid sistliden Riksdag fastställde till ett sammanräknadt belopp 84 Expeditions-Ulshottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 51. af 780,840 R:dr Banko, motsvarande 1,171,260 R:dr R:mt, har E. K. M:t i Dess aflåtna Nådiga proposition om stats-verkets tillstånd oell behof föreslagit följande förändringar, nemligen: l:o. Alt, enär, till följd af U.K. H. Hertigens af Östergöthland snart förestående förmälning, kostnaden för Dess hofhållning kunde antagas uppgå lill ett årligt belopp af 150.000 R:dr R:mt, deruti inbegripne 18,000 R:dr såsom handpenningar för H. K. Höghets blifvande Gemål, men häraf eller i rundt tal 44.000 R:dr, börde, enligt den delningsgrund, som, med afseende å de förenade Konungarikena Sveriges och Norriges olika folkmängd, blifvit antagen, belöpa sig på sistnämnda Rike.
Närmaste anledningen, att detta stycke togs upp, var väl den, att fröken Anna Zetterberg kommit hem, efter att hafva instuderat rollen för ingen mindre än Adelaide Ristori. Jag måste dock genast bekänna min tro att, med undantag af några » stora tag » i sista akten, samt måhända någon teknisk färdighet, fröken Zetterberg skulle hafva kunnat göra rollen lika bra, innan hon for ut. Denna unga skådespelerska har något af detta, som aldrig kan läras, hon har geni. Hennes studier hafva hittills i främsta hand gått ut på att be-Il8 TEATER-REVY. herrska stämman oeh få lugn i uppträdandet. I dessa afseenden vann hon före sin senaste studieresa en lysande seger i Francillon, och ett bättre resultat härutinnan kan hon svårligen nå. Drottningens roll i » Ruy Bias » är en farlig uppgift for fröken Zetterberg, i synnerhet i andra akten, där hon är den instängda fågeln, som flaxar sig trött mot burens forgylda stänger och kvider af ledsnad och längtan. Denna kvidan är farlig. De första scenerna blefvo trots många fint tänkta detaljer nästan pinsamma genom det ytterst nervösa spelsättet. Mot slutet af akten, efter Ruy Bias ' entrée (» Det är han » säger fröken Z. briljant) höjde hon sig i intresse, och tredje aktens stora scen gjordes förträffligt. I den mån det i sista akten var möjligt uppfatta något från den mörka scenen, bröt sig hennes breda spelsätt med de stora gesterna för skarpt mot herr Hillbergs don Salluste, hvars » kraft » består i sammanbitna tänder och halfslutna ögon. Detta spelsätt gifver herr Hillberg en och annan effekt till skänks, då han någon gång släpper fram stämman eller slår upp ögonen till en full blick, men det blir litet långtrådigt, medan han mumlar och blundar. Herr Palme är måhända den af dramatiska teaterns nuvarande förmågor, som lämpar sig bäst för tragedien. Han har romantik uti sig, och han har åtminstone någon rutin i dylika roller. Den i sig själf så föga troliga tredje akten kunde herr Palme måhända ej göra troligare. Han saknade kraft i monologen, men så ställer denna monolog ock anspråk!
Odelska appreteringsverket i Stockholm med hvad dertill hörer; 4:o om anvisande af ett lån af 250,000 R:dr R:mt till förbättring och utvidgning af Helsingborgs hamn; 5:o angående afsöndring af jord från Regementspastors-bostället Westerhus, till utvidgande af Jemtlands Hästjägareoch Fältjägare-corpsers mötesplats å Frösön; 6:o angående utbyte af f, d. förarebostället vid Södermanlands regemente, \ mantal Wreta, emot kronoskattehemmanen Kroberga Westergården i och Östergården \ mantal i Nyköpings län; 7:o angående anslag af vin och byggnadssäd för Qvarsebo församling; 8:o angående ytterligare anslag för reparations-arbeten å Westerås domkyrka; 9:o angående ytterligare anslag till iståndsättande af Linköpings domkyrka; 10:o angående ifrågasatt upphörande af de s. k. frisocknarnes tjenstbar heter till Dylta svafvelbruk och socknarnes rotering; !l:o angående väckt fråga om lindring i båtsmanshållet med afseende på derifrån utgående beklädnadsbidrag; d2:o angående förnyad indelning af nyroterade jorden i Blekinge län; 15:o i fråga om den tillämnade fyrinrältningens å Hernö-klubb förläggande till Lungön utanföre Hernösand; 14:o angående begärdt ytterligare statsbidrag till fullbordande af hainnoch kanal-byggnaden vid staden Carlstad; 15:o angående gjord underdånig framställning om ytterligare låneunderstöd för kyrkobyggnaden i Christinehamn; samt Prot.-Utdrag den 23 November 1859. 61 16:o med öfverlemnande af förslag till ordnande af den civila helsovården i Riket. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottel: l:o Kongl. Maj:ts den 19 dennes på bordet lagda nådiga Proposition till Rikets Ständer angående ändringar i gällande förordning om vilkoren för bränvinstillverkning; jemte de i anledning deraf nu afgifna yttranden; samt 2:o Kongl.
R:dr må såsom arfvode till en materialbokhållare vid Kungsholms fästning, utbetalas af extra anslaget till fästningsbyggnaderne vid Carlskrona. 4:o. Oaktadt vid sistl. riksdag Rikets Ständer, på anförda skäl, funnit sig icke kunna bevilja af E. K. M:t då äskat årligt anslag af 3,640 R:dr till uppsättande af en föreslagen serskild Ingeniörtrupp, hvilken, utom nödigt befäl och underbefäl, borde bestå af 60 man värfvade sappörer och vore påräknad alt utgöra stam åt det beväringsmanskap, som kunde finnas tjenligt alt densamma tilldelas, har E. K. M:t likväl ansell behofvet af sådana trupper för Svenska arméen, hvilken ensam bland Europas krigshärar saknade deni, vara så oafvislig!, att E. K. M:t deraf föranlåtits ånyo upptaga denna fråga, och i följd deraf i nåder föreslagit Rikets nu församlade Ständer, alt till underhållet af ett sappörkompani af 120 man, under befäl af en kapten, 2 löjtnanter, 1 underlöjtnant och 3 underkonduktörer, fördeladt i 2 sappör-, 1 minöroch 3 pontonier-afdelningar, bevilja ett årligt anslag af 17,500 R:d>', deraf E. K. M:t ansåge ett belopp al 3,914 R:dr, eller hvad som beräknats vara erforderligt för truppens beklädnad, böra afskiljas och tilläggas anslaget till försvarsverket i allmänhet, samt återstoden 13,586 R:dr sammanföras med anslaget för Ingeniör-korpsen, hvilken åter, då den, i händelse högstberörde förslag bifölles, komme att med trupp förses, lämpligen kunde under rubriken värfvade arméen upptagas, hvarjemte E. K. M:t begärt Rikets Ständers medgifvande, att till bestridande af kostnaderna för det ifrågaställa sappörkompaniets första uppsättning, hvilka beräknats uppgå lill ett belopp af 16,360
Onsdagen den 5 Februari i84o. Plenum kl. io f. m. Företog H. R. o. Ad. val af nya Bänkman i följande bänkmans-ledigheter, nemi. för i H. 28 ai8 Don 5 Februari. 3:dje Bänkm.-s-Afd. efter K:o i3i. Gr. De Geer, Carl; 6:te Bänkm:s-AJd. efter N:o 255. Frih. Falkenberg, Conrad; "j.-de Bänkm.-s-Afd. efter N:o 338. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredrik; io:de Bänkm:sAfd. efter N:o 107. Hr Ulfsax; Fullm. Frih. Hermelin, August, och N:o rg3, Hr Bäck i Finland; Fullm. Gr. Spens, Carl Gust; l3.de ran, samt N:o 2 tog A, Hr Anckarsvärd, August; 1/f:de B'ånkm:s-Afd. efter N:o 1117. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf; i5:de Bänkm.-s-Afd. efter N:o 1313. Hr Ehrenpreus; Fullm. Frih. Leijonhufvud, Abraham; i6.-de Bänkm.-s-Afd. efter N:o i43o. Hr Gyllengahm; Fullm. Hr von Troil, Emil, samt N:o 1479- Hr Ulfhjelm; Fullm. Hr af Geijerstam, Carl; 1S.de Frih. Leijonhufvud, Gust. Alexander, samt N:o 1736 B. Hr Hallenborg, Carl Johan; ig.-de Bänkm.-s-Afd. efter N:o igi2 B. Hr Nordensköld, Otto Gustaf; ao.de 31 . sta Bänkm.-s-Afd. efter N:o 2018.
Under de politiska rörelserna i Tyskland åren 1848 och 1849, upträdde der åtskilliga sekter, afvikande från den Lutherska bekännelsen, i de orter, hvarest hon är rådande, förklarande sig alldeles icke vara affällingar derifrån, utan blott frie, såsom det hette. Den s. k. fria kyrkan utbildade sig i Saxen och i Hamburg med flere andra ställen. Jag begagnade tillfället att bevista Gudsljensten i dessa församlingar under mitt vistande i Tyskland år 1851. Verkan af sådana församlingar har redan visat sig, och skall ytterligare göra det. I Leipzig besökte jag först en Luthersk kyrka på morgonen. Der funnos omkring 20 åhörare. Längre fram på dagen gick jag i den fria kyrkan. Der voro ungefär 200. Presten inom denna församling hade för sina predikningar skull, blifvit förbjuden att på predikstolen upträda. Då lånade sig den fria församlingen en prest från Dresden. Han var Polack, och hans predikan helt och hållet 376 Den 31 Juni c. m. politisk, ehuru bibelspråk dervid begagnades. Jag beklagar hvarje samhälle, som af sådana söndringar besväras. I Hamburg bevistade jag Gudstjenslen i en fii församling. Der utgjorde icke politiken utan morallilosofien, predi .ans föremål, dock med afsöndring från religionen, så mycket mijligt var. Hvad verka dessa kyrkor? Af deras frugt skolén J kaana dem, heter det. I den fria Riks-Staden Schweinfurt vid 5 ain. fanns en stor fabrikant, hvilken blifvit hänförd af rörelserne år 1848 ända derhän, att han lät uphygga en kyrka åt den fria församlingen. Hon fick ej liela kyrka, utan kallades (lie Halle, för att derigenom undgå sammanblandning med andra kyrkor. Men slutet blef, att presten i denna fria församling rymde, med fabrikantens hustru till London, der han sammanträffade med en Tysk Kat holik, hvilken frän Hamburg hade rymt med en köpmans hustru. Schweinfurtaren vigde Hamburgaren vid sin skötfa, och Hamburgaren vigde Schweinfurtaren vid sin.
Han begärte säleves att Herr Landt-Marskalken läckres göra proposition lill bifall pä betänkandet i hela desi widd, Herr Den iZ Augusti. 727 Herr kotklieb anmärkte, att någon besparing för Riddarhus-casian ej synres sa aldeles hafwa ingått i Utskottets plan, dä Utstottet sjelf föreslagit, att de extra Csnizlister, hwilka ytterligare ftulle behöfwaS, borde af Riddarhus casian erhälla arfwoden, och dä till arbetets bestridande beljenin» gen nödwändigt skulle komma att ökas, upkomme wisit inHen besparing för ossian. Herr-Landt-Narffalken gjorde proposition till bifall ä Riddarhus-Utskottels utlärande pä det satt, att enligt Utskottets förslag mätte af Riddarhus - catzans. medel anfläs i arfwoden för denna Riksdag ät Riddarhus-Fiscalen samt Riddarhusets r:ne ordinarie Cantzlister, hwardera 300 R:daler Banco; och att hwad anginge frägan om bestämmande af beloppet af sadane arfwoden för dem wid tillkommande Riksdagar till likhet med dem, som Riksdags. Cantzlisterne af Statswerket tilldelas, densamma ansägs kunna pä serskilt pröfning wid början af nästkommande Riksdag ankomma. Ropades i allmänhet Ja; men -Aerr Ler^enlkölä begärde proposition pä Utskottets betänkande till hela desi sturehäll. -Herr Landt-Narffalkeu yttrade, det hans proposition war ställd pä Utskottets betänkande, med den tilläggning, akt den sednare frägan mätte kunna »vid annan Riksdags början uptagas s^och pröfwas. Zerr Lergenlkölä yrkade ä nyo, att
Vid öfvervägande häraf hafva Rikets Ständer af tillgängliga handlingar inhemtat, att aiun-tillverkningen, som för närvarande i riket idkas vid sju alun-bruk, under en längre följd af år varit i ett jemnl aftagande, och att försäljningspriset å Kronans afradsalun ifrån år 1847, då det utgjort 12 R:dr 18 sk. 6 rst. för tunnan, ständigt förminskats, till dess det, vid försäljningen år 1852, icke uppgick till mera än 10 R:dr-30 sk. 4 rst. för en lika qvantitet’; och då, vid sådant förhållande, för gifvet kan antagas, att denna näring befinner sig i en särdeles betryckt belägenhet, som icke kan tillskrifvas endast tillfälliga konjunkturs-förhållanden, samt alun-verken dessutom, jemlikt 24, 76 och 77 §§. i nu gällande Bevillnings-förordning, äro, i likhet med fabriker å landet, beskattade så väl för den till verken hörande fasta egendomen, som för sjelfva näringen, hafva, med afseende tillika å det såsom Stats-inkomst obetydliga beloppet, hvartill alun-tionden uppgår, Rikets Ständer, för sin del, beslutat, att alun-tionden bör, från och med år 1855, upphöra och denna titel således från Stats-verkels inkomster för framtiden uteslutas. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anöiäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 8 April 1854. Expeditions-Vtskoltets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 April 18S4. Preste-Ståndet den 8 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphörande af den sä kallade mö tes-afgiften. (Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64. Litt. F.) S. A. K.
Rosander utgifvet, arbete, benämndt -‘Den kunskapsrike Skolmästaren“, för att hvarje församling i riket tilldelas. Per Engman från Wester-Norrlands län, om viss nedsättning af skatte talet å alla inom de Norrländska länen belägna, under de tio sednaste åren skattlagda krononybyggen, m. m. N:o 272. „ Carl Dahlgren från Elfsborgs län, att för folkundervisningens befrämjande den s. k. personliga skyddsafgiften må till hela sitt belopp komma hvarje församling tillgodo, m. m. „ Eric Ersson från Gefleborgs län, om anslag för utvidgning af ele mentarläroverket i Söderhamn. „ Nils Jansson från Östergötlands län, om upphäfvande af gällande föreskrifter, angående hembud och lösen af jord eller ränta. „ Nils Jansson från Östergötlands län, om pension åt Häradshöfdingen C. G. Levins efterlemnade onka, Wilhelmina Levin. N:o 276. „ Nils Jansson från Östergötlands län, att de före år 1864 tjenstgörande lärare vid elementarläroverken måtte vid uppflyttning till högre lönegrad, förunnas samma förmåner, som beviljats deni, hvilka efter nämnda tid vunnit anställning. Peter Larsson från Gotlands län, om upphäfvande af gällande före skrifter för upptagande af kollekt vid bröllop och barnsdop. „ Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län, om anslag för utvidg ning af elementarläroverket i Åmål. N:o 279. „ Erik Johan Budberg från Calmar län, om pension åt Underlöjtnanten L. S. von Schautz. „ Magnus Svensson från Skaraborgs län, om bestämmande af annan grund för skyldigheten att hygga kyrka och prestgård. „ Magnus Svensson från Skaraborgs län, om vilkorlig förhöjning at de från Wadstena krigsmanshuskassa utgående underhållsmedel. „ Johannes Andersson från Elfsborgs län, om en jemnare fördelning af roteringsskyldigheten vid Elfsborgs och Westgöta-Dals regementen. Johannes Andersson från Elfsborgs län, om befrielse för frivilliga skarpskytteföreningar att återlemna från Kronans förråd erhållna gevär, m. m. N:o 284.