Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande N:o 52, i anledning af väckte motioner om ändring » Kongl. Maj.ts Nådiga kungörelse den 9 Augusti 1851, angående skyldigheten att deltaga i fjerdingsmansbestvret, afslog Ridderskapet och Adeln hvad Utskottet i anledning af Riksdagsmannen Lars Magnus Knutssons motion tillstyrkt, samt bifölls Utskottets hemställan i fråga om Riksdagsmannen Lars Rasmussons motion. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets ne dannämnde den 1 och 4 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 53, i anledning af väckte motioner om meddelande af stapelstadsratt för köpingen Döderhultsvik; samt 154 Prot.- Utdrag den 11 Mars 1854. N:o 54, i anledning af väckt motion om förbud mot förrättande af auktion å dag, som näst föregår Söneller Helgedag. S. D. Föredrogos ånyo och bi föllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 1 och 4 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 55, i anledning af väckte motioner om upphäfvande af 25 § i Kongl. Fiskeri stadgan den 29 Juni 1852; och N:o 56, i anledning af väckte motioner om förändring i Kongl. Förordningen den 7 Maj 1842, angående behörighet att föra befäl å Svenskt handelsfartyg. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets den 4 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 56, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift till förmån för Carlstads stadsförsamling af Kronans rätt till ett efter Näringsidkerskan Johanna Emilia Bollander fallet dana-arf. S. D.
Ridd.Ordn.; och jag skulle tro, att ingen Ridd.- Ordn. kan fråntaga hvarje enskild slägt dess rättighet lill säte och slämma på Riddarhuset, och att denna rättighet icke kan på annat sätt afskaffas än såsom privilegier i allmänhet, i enlighet med 81 § Reg.F. Att denna åsigt äfven gjort sig gällande vid 1809 års riksdag, derpå kan jag anföra bevis. Sedan II. o. Ad. vid denna riksdag gjort de concessioner till de öfriga Stånden, som dä gjordes, inkom RiddiUtsk., på begäran, med en uppgift på de privilegier, som Adeln ännu hade qvar. Första punkten deraf innehåller : ”R. o. Ad. är Svea rikes första Stånd, och äger vid Den 11 September. 309 riksdagarne säle och stämma för hvarje ätt, efter hvad Ridd.Orda. derom stadgar.” Att denna mening icke blott var Ridd.Utsk:s utan äfven Const.Utsk:s vid samma lid, derpå kan jag framdraga ännu ett bevis. Const.Utsk:s d. 10 Juni 1S10 daterade svar på en remiss, huruvida en fråga om förändring af R. o. Ad:s representationsrätt skulle kunna af R. o. Ad. beslutas eller icke, innehåller bland annat följande ord: ”Utsk. får blott tillägga, att, enär Riksd.- Ordn. icke innehåller någon uttrycklig föreskrift om det sätt, på hvilket R. o. Ad. representerar, inga andra förändringar derutinnan, än de af sjelfva luifvudgrunderna, synas fordra RiksStms enhälliga beslut etc.” Således har Const.Utsk. erkänt, att sådana ändringar af Ståndets representationssätt, som röra luifvudgrunderna för detsamma ej kunna ske utan de öfriga Ståndens hörande, på det sätt, som Reg.F. föreskrifver. Detta liar 1810 års Const.Utsk. erkänt^ således det som var det första efter vår närvar, statsförfattnings inträdande.
- ”tida tvistigheter torde böra fästas, att arrendeinnehafvarne, ”såsom ägare af Broby hemman, medgifva K. M. och Kronan ”rätt till qvarnplatsens, damnrfästets och vattenfallets fr am"gena begagnande, så att denna rättighet må varda lagligen ”befästad." Det är icke ens ifrågasatt af arfvingarna, att icke qvarnen och bron höra Kronan till; derföre förefaller det mig besynnerligt, att man skall af dessa arrendeinnebafvare nu begära såsom en förmån, hvad man äger såsom en laglig rättighet, och om en arrendeinnehafvare eller Lemkeske arfvingarne skulle verkställa en sådan hotelse alt inför domstol fullfölja sina anspråk på qvarnplatsen; så tror jag, att det skulle vara föga äfventyr för Kronan alt inlåta sig i en sådan rättegång. Jag anhåller derföre, i likhet med den föregående talaren, om propos. till afslag å ifrågavar. betänkande. Hr Rosenblad, Bernh.: Då jag i ett föregående plenum yttrade mig ang:de ett mern, som från StatsUtsk. inkommit i afseende på beviljande af förmåner ät anenda - Den 3o Maj f. m. toter af Kronans egendomar, så nämnde jag 2:ne undantag, sorn icke voro af den art, hvilken jag ansåg innebära karak teren af de öfriga. Jag förgat då, alt det finnes ett undantag till bland deni, nemi. arrendet å Nyqvarn. Jagskall icke ingå i något slags upptagande af hvad Gr. Wrangel anfört om stafsekonpmiska grunder. Vöre det blott de, sorn talade, så skulle jag, lika i afseende på detta sorn i afseende på de öfriga, afstyrka allt ingående af R. St. i speciella omdömen; men bär är enskildt patt i fråga, som visserligen på lagligt sätt blifvit förvärfvad, men som dock varit något tvifvelaktig, emedan tankarne derom varit delade.
Då med sådan leverering forslingsskyldighet nödvändigt måste följa, ligger redan deruti en borgeu, att denna rätt icke skall begagnas, utan på grund af omständigheternas kraf; och att med utmätning hemsöka en jordbrukare, som icke har tillräckligt penningar, men är villig att betala en del af sin grundskatt i spannemål, vore ej blott ett stort ekonomiskt misstag, utan ock en verklig orättvisa. För min del föreslår jag alltså: att af de uti hemmanens grundskatt ingående persedlar och räntetitlar, spannemål, större ladugårds-produkter (smör, kött, fläsk) och dagsverken, bibehållas oförändrade till sitt nu varande belopp, dock så, att ladugårds-produkterna reduceras till endast ett eller högst tvenne slag, samt dagsverkena till endast ett slag eller s. k. dränge-dagsverken; Bih. till R. St. Prot. t8/f) och 1848 j 4 Sami, 1 Afd. 2 Rand. 58 Haft. *> 34 Stats-Utskotlets Utlåtandej N:0 3/2, att, af dessa persedlar, spännen/ålen må kunna af räntegifvaren in natura lemnäs, der han del' askar; att den i molsaLt fall bör, i likhet med andra persedlar och dagsverken, i penningar lösas, efter ett medelpris af tio års markegång; och att alla öfriga så kallade småpersedlar må lill bestämd penningränta förvandlas, efter det medelpris, som markegångs-taxorna för de 20 firén 1824 till 1843 utvisa, och med den jemkning i afseende å skiliingtal, Stats-utskottets förslag angifver. I afseende å augments-räntorna, anser jag dem böra oförändradt förblifva uti det förhållande, hvari de nu, enligt indelningsverk och författningar, stå till rusthållen.
S. D. Återremitterades Lag Utskottets Betänkande N:o 38, om förändradt sätt^för författningars uppläsande i Kyrkorne. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets Betänkande N.o 40 i den väck - Fröt. Utdr. d. 5 Maj 1823. *07 ta frågan, om bestämmande af viss grund för fastighetsvärde vid Bouppteckningar, hvarefter fattigprocenten må beräknas; beslöt BorgareStåndct att antaga sednare Alternatifvet, eller att det bör förblifva vid hvad Lag och Författningan angående så väl värdering vid Bouppteckningar, som Domares åliggande vid deras ingifvande till Domstolen innehålla, och att någon vidare föreskrift i dessa delar icke är af nöden” — samt gillade äfven hvad Utskottet sedermera i slutet af betänkandet sig utlåtit. S. D. Då nu ånyo föredrogos Allmänna Ekonomi och Besvärs Utskottets särskildta Memorial. N:o 40, Om Skjukskötseln ä Lazaretten och Curhusen; samt N:o 69, I anledning af en väckt motion rörande tillämpningen af Kongl. Majsts Nådiga förordning den 30 December 1819, angående Indelta Infanteriets beklädnad; fann Borgare-Ståndet för godt att låta vid Utskottets i dessa Memorial afgifna yttranden bero. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. Uti Högvördige Preste-Ståndets, och Vällofl. Borgare-Ståndets den 3o:de nästlidne fröt. Ut dr, d. 5 Maj T823. April, enligt ankomne och uppläste Protocolls Utdrag, fattade beslut, rörande anmodan till Constitutions Utskottet, att, så fort sig göra låter, till Riks-Stånden inkomma med Redaction, till de af Riks-Stånden antagne förändringar uti Rikets grundlagar, fann Bonde-Ståndet, uppå gjord proposition, för godt instämma. S. D.
Har Banken brustit i betalning af någon ostridig skuld, af hvad namn den vara må, ege borgenären genast, för hela beloppet, lagsöka en eller flere af Directionens Ledamöter, med samma rätt, att använda utmätningsoch bysättnings-lvång, som Lag i allmänhet emot gäldenär medger; börande härvid Bankens tryckta eller graverade invisningar och credit-sedlar anses i likhet med skuldebref, hvilka lyda å bestämd förfallotid, och jemväl i öfrigt äro af den mest e.xecutiva beskaffenhet, g §. 2 mom. är jemväl af Borgare-Ståndet gillad t, men icke af de öf - Ei!nenoch Lflg-Utskottens Memorial N:o 6. lige Stånden, som, hvart för sig, fattat skiljaktiga beslut. De, sorn närmast synas kunna sammanjemkas, äro Presteoch Bonde-Ståndens, och Utskotten finna sig deraf ega anledning hemställa, om icke, då de stadganden, hvaruti nämnde arne Stånd äro ense, fullständigt upptagas i den af BondeStåndet beslutade redaction, det ifrågavarande 2 mom. kunde, i enlighet dermed, antagas så lydande: Vare det ock, när Banken brustit i betalning, hvar och en af Bankens borgenärer obetaget, att väcka fråga om Bankens försättande i concurs-tillstånd, derom anmälan bör ske hos Konungens Befallningshafvande, sorn genast undersöker Bankens hela ställning: Gitter Directionen då icke visa, att den inträffade oför mågan härrört af en skyndsamt öfvergående tillfällighet, och att Banken alla sina borgenärer förnöja kan, å/igge det Konungens Befallningshafvande, att låta inställa Bank-rörelsen och öfverlemna målet till Domstol, som beslutar, att Banken till concurs skall afträdas; hvilket stadgande komme att utgöra 2 mom. i den blifvande 1 r §.
Reservation af Herr Hagströmer, J. J., som ansåg, att den uti 4:sta punkten af nu gällande Instruktion bestämda tid, inom hvilken revisions-arbetet uti Banko-diskonten bör vara verkstäldt och afsluladt, eller 4 1 månad, borde utsträckas till 2 månader, och åberopade hvad Räkenskaps-Afdelningen uti dess förslag till Memorial i detta hänseende anfört, nemligen: »Då, enligt § 2 af berörde Instruktion, det tillkommer Revisorerne, bland annat, att sorgfälligt tillse: »alt lånen blifvit inom faststälda lider antingen till fullo betalda, eller, med erläggande af föreskrifna Kapilal-afbetalningar, omsatta; samt att förskottsoch öfver-räntor, riktigt beräknade, kommit Verket till godo», och det sålunda åligger dem att verkställa en speciel och särdeles besvärlig granskning, så, och i anseende till den utvidgade verksamhet, Banko-diskont-verket på sednare tider erhållit, bar Utskottet, som genom dertill inom sig utsedde Ledamöter granskat nämnde verks räkenskaper och förvaltning för år 1856, samt dervid kommit i tillfälle att bedöma huru lång tid för verkställandet af berörda revisions-arbete erfordras, ansett tiden lör detsammas fullbordande böra utsträckas till 2 månader.» STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1858. Banko-Uttkollets Memorial Jtä 78. 1 M 78. Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Febr. 1888, kl. 2 e. m. Memorialmed anmälan om verkställd omröstning i förstärkt Banko-Utskott.
Det villkor, att den skall vara i öfverensstämmelse med grundlagen, brytes icke, om endast antalet icke blifver sä inskränkt, att t. ex. icke finnes tillräckligt antal ledamöter för Utsk:n till det antal som grundlagen bestämt. Hr Lagerheim: Då frågan i början syntes mig vara endast om remiss af motionen till Ridd.Utsk., eller de betänklighe ter, som deremot af vissa talare ansågos förekomma, yttrade jag mig icke om sjelfva saken, och jag hade icke eller nu ämnat göra det, om icke åtskilliga punkter i sjelfva den af Hr Rosenstjerna väckta motionen här blifvit af en högaktad ledamot framdragna och ansedda alt föranleda till grundlagsändringar. I följd deraf - Den 11 September. 313 af utbeder jag mig att i största korthet få nämna några ord. Visserligen hade det varit ganska väl, om denna frågas behandling hade kunnat uppskjutas lill dess man fått se, huruvida någon verklig utsigt vore förhanden till en i sin helhet förbätlråd nationalrepresentation ; men då det ligger i sakens natur, att utvecklingen af denna stora fråga omöjligen förr än vid slutet af riksdagen, om ens då, kan förekomma, och således R. o. Ad. derigenom skulle vara alldeles förhindrad att vidtaga de förbättringar inom sin egen organisation, som kunde anses af behofvet och Ståndets egen värdighet påkallade; så anser jag för min del ganska tjenligt, att denna fråga må komma under verklig och grundlig behandling i tid, och R. o. Ad. blifva satt i tillfälle, att derom fatta sitt beslut. I motsats lill denne värde talare, Frih. Palmstjerna, nödgas jag anse de af motionären föreslagna ändringar, i afseende på sjelfva valrättens utöfvande inom ätterna på aunat sätt, kunna leda lill det dermed åsyftade ändamålet. Motionären har uttryckligen åt hvarje ätt bibehållit dess representationsrätt, derigenom att hvarje ätt får välja en elector, och att, om endast en person finnes inom alten, denne är sjelfskrifven elector, och deruti ligger den i privilegierna stadgade äldre representationsrätten förvarad. Äfven uti l(52ö års af Guslaf Adolph utfärdade Ridd.Ordn. var stadgadt val inom ätterne.
Dm T 7 -April. e. nu komligt utredda frågor, uppmärksamheten skall, i stället för att skarpt fästas på det ondas beskaffenhet och dess orsaker, mer än vid en pieliminaire discussic-n kan vara nödigt, vändas uppå bristerna, sorn man i de föreslagna botemedlen upptäcker, och stundom äfven ilrån hufvudfrågan föras uppå bi idéer, sorn under en liflig discussion kunna födas, men ej bevisa något hvarken för eller emot, så tror jag att Högloft. Ridderskapet och Adeln skulle handla sig värdigt, om Ridder* skåpet och Adeln antoge sig de klagandes sak och utan att stänga vägen för de som inkommit med enskildta besvär och motioner att få dem i vederbörlig ordning besvarade och afgjorde, genom infordrande af ett generelt utlåtande öfver det tillstånd, i hvilket för närvarande jordbruket i Riket befinner sig, beredde svar uppå den stora frågan, som så billigt interesserar hvarje Svensk man, om nemligen det är sannt eller ej, att Jordbruket star på branten utaf sitt fall. Ett sådant utlåtande kunde visserligen Oeconomieoch IlesvärsUtskottet afgifva, då redan de enskildta petitioner, som med detta jnäl gemenskap äga, äro till detsamma remitterade; men då Allmänna Besvärsoch OeconomiciJiskottet redan är af göromål öiverhopadt; då det, ehuru anmodadt att afgifva ett generelt utlåtande , dock icke lärer kunna dispensera sig ifrån att besvara hvarje enskildt till detsamma remitteradt mål; då det vöre så högst önskligt, att Riksens Ständer Deli 17 April. e. m. 359 ju förr dess hellre erhöllo det äskade generella utlåtandet, emedan det möjligen skulle kunna föranleda tili andra undersökningar, så anser jag mig böra icke allenast tillstyrka constituerandet af ett särskildt Utskott, utan ock yrka att föremålet för dess befattning måtte utsträckas, ifrån blott en granskning af hvad som må kallas öfverflöd, till en granskning af Rikets allmänna ceconomiska tillstånd.
Hvilken massa af handtryckningar och kyssar utdelade icke min styfmor till höger och venster, under det pappa och Carl drogo försorg om att våra saker kommo ombord. Efter en allvarlig uppmaning af min far, lyckades det mamma att komma ifrån sina vänner och ombord. Jag var så hvimmelkantig, att jag visst aldrig kommit mig för att hvifta med näsduken, om Carl icke gifvit mig en påminnelse derom. På stranden rörde sig ett oräkneligt antal näsdukar upp och ned, så att allt gick omkring för ögonen, och jag gaf icke akt uppå huru vacker vår hufvudstad är äfven från mälaresidan. Vi voro långt förbi Marieberg, då Carl frågade mig om jag trodde det någon stad kunde vara vackrare än Stockholm. Jag måste tillstå att jag ännu icke kommit att tänka derpå, en sak som väckte mycken munterhet hos mamma och Carl. Den senare beklagade att jag icke begagnade ett par så vackra ögon, som mina, då jag hade så mycket att skåda. – Jag tänkte inom mig att jag aldrig mer skulle låta så förbluffa mig, att jag glömde gifva akt på de trakter vi passerade. Att Mälarens stränder äro förtjusande, vet du, som hvarje år rest emellan Mariefred och Stockholm. Pappa följde oss till Södertelje. Aftonen var lugn och herrlig, då fartyget styrde in i nämnde stads kanal, hvilken föreföll mig riktigt storartad, då jag jemförde den med Djurgårdskanalen. Vid inloppet stannade fartyget och der gingo de passagerare af, som skulle till Telje, men de hindrades att landstiga af en mängd gummor, som kommo störtande ombord, med korgar fulla af kringlor och pepparkakor. Hvar och en af passagerarne köpte af dem. Jag fick tre påsar kringlor och tre stora pepparkakor och dervid tänkte jag på hvad vi skulle ha varit lyckliga, om vi, under våra oräkneliga fastedagar i pensionen, haft dessa rariteter. Pappa kysste mamma och mig, skakade Carls hand och följde sedan efter gummorna i land. Han gick uppför vallen med hastiga steg, utan att vända sig om och nicka åt oss.
Ar 1857 den 31 Mars aflät Kongl. Majit äfven tili Rikets Ständer nådig Proposition om anvisande af 321,900 R:dr Runt till uppförande, enligt ofvanberörda ritningar, af den sålunda i underdånighet förordade nybyggnaden, hvilket förslag Rikets Ständer likväl ansågo sig icke böra bifalla, af det skäl, att byggnadsplatsen, om älven derå kunde utan fara uppföras ett hus, afsedt att inrymma stora och tunga pappersmassor, skulle, särdeles med afseende ä grundens beskaffenhet, medföra alltför betydliga kostnader och vida utöfver hvad som erfordrades, derest byggnaden förlädes ä en plats med fast och säker grund; anseende Rikets Ständer ett ännu större och mahanda det väsendtligaste hindret mot förslaget utgöras af den omständigheten, att Riksarkivet, som, utom de historiska samlingarna, innehölle en mängd administrativa handlingar, alla behöfliga för Statens embetsoch tjenstemän, blefve, om det komme att förläggas å norra delen af Carl den XIIIis torg, alldeles för aflägset från Stats-Departementen och öfrige embetsverk i hufvudstaden, hvarigenom både tidsutdrägt vållades och många olägenheter mäste uppkomma för de personer, sorn nödgades begagna sig af nämnde handlingar eller anställa undersökningar på stället ; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer slutligen förklarade sig hufvudsakligen dela föregående Ständers äsigter derom, att, då nyssnämnda torg egde en öppen och med träd försedd plats, belägen invid stadens medelpunkt och således lätt tillgänglig för den större allmänheten, densamma syntes icke böra genom något ej oundgängligen nödvändigt byggnadsföretag inskränkas, isynnerhet som denna plats i dess nuvarande skick företedde både prydlighet och skönhet, hvilken lätteligen kunde förhöjas, om i stället för bebyggande af den nordligaste delen, densamma forsåges med någon passande plantering. Påföljande året 1858 blef genom Ofver-Intendents-embetets försorg ny fullständigare besigtning} ä Riks-arkivets hus företagen, dervid visade sig, att, sedan 1848 Kongl. May.ts Nåd.
Jag kan icke vidkännas någon inkon seqvens i det yttrande jag nyss afgifvit och det hvilket Hr Lilljehöök åberopat, ty jag har talat om att K. M. skulle blifva i tillfälle att pröfva de kostnadsförslag för byggnadens upförande, som kunna vara af nöden, äfvensom att bedöma alla med denna fråga sammanhang egande omständigheter, och på allt detta grunda en Propos. till E. St:r. Detta måtte vara något helt annat än att detaljritningar med kostnadsförslag skulle öfverletnnas direkte till StatsUtsk. , och Ständerna sedan i sin ordning företaga just den financiela pröfning, som icke tillkommer Ständerna oeh endast Regeringen, till hvars upgifter i detta fall, enl. min öfvertygelse, , såvida icke omständigheter bestämt ådagalagt motsatsen, det är E. St:rs skyldighet att sätta förtroende. Nu har K. M. visserligen, såsom här är upgifvet, öfverlcmnat haudlingarne rörande denna byggnad till StatsUtsk., emedan det var kändt att enskilda motioner i frågan blifvit väckte, men jag har icke vid genomläsningen af StatsUtsk:s Betänk., kunnat finna, att K. M. hvarken Den 23 November e. m. tilleller afstyrkt ifrågav:de anslag, utan öfverlemnat saken helt och hållet åt Utsk:s godtycke fdrst, och sedan åt lt. St:rs. När man nu icke har den ringaste ledning af något från ltegeringen afgifvet omdöme, synes mig att man skulle kunna npskjuta ännu några år med detta anslag, då detsamma är af den betydenhet, att man verkligen kan behöfva det för andra och vigtigare föremål nu för ögonblicket. Jag förblifver vid min hemställan, att It. o. Ad. måtte afslå ifrågav:de purfkt. Gr. Hamilton, Malcolm: Jag är af den tanke, att detta anslag bör beviljas. Här är icke fråga om att It. St:r och StatsUtsk. skola pröfva, huruvida ritningarna till skolhuset eller andra byggnader ii ro mer eller mindre fullständiga, utan bär är fråga om att anslå tillräckliga medel för skoloch gymnastik-byggnader i Götheborg.
Den nu upläste Konungens Nådiga Proposition, är ett nytt benus pa Hrns Majus ömhet för Riket och undersåtare. Men ingen revision af allmänna medlen är möjlig innan alla räkningar äro upgjorda. Sjelfwa liqviden kan ej förr än ännu sednare komma i fraga. Således synes mig ingen brädda wara att afgöra, om till detta ärende en eller twä Ledamöter af hwart Ständ böra nämnas, utan kan malek, enligt mm öfwertygelse, utan alt något derwid förloras, hwila pa bordet kill nästa Plenum, och da afgöraS. Herr Greswen och Landt Marskalken fragade om det more Ridderjkapet och AdelnS önskan, art denna Konungens Nådiga Proposition skulle hwila pa bordet? hwartili ropades Uplästes följande: Wördsamt Memorial!
B a B - |° &amp;. B ^ R SS. » S.S„ ". P G « ' A S '! 1-4- CO £J G 3 R J&gt;E] «SNIRTLLNG '. U &amp; B PJ B ET M PJ B. B M O B E P. W FL P P 5 9 t y Alldeles nytt och dessutom ovanligt vackra och välsittande äro de omtyckta Damvästar af bästa ullgarn och med stilig isättning och bård, allt i de vackraste färger, som fås endast från ALB. S. JONSSON, Göteborg. Sändes hvar och en mot 4 kr. efterkraf. Parti rabatt. Uppgif storlek. [2272] CD SI CR &amp; K O O » Ä o! OA G ' G^! M 3 .J ^. •I &amp; &amp; A « 3 B &lt;.£. ' • " 3. LÖRJER GENOM FULLT KOMPETENTA PERSONER U P P K Ö P I ALLA MÖJLIGA BRANSCHER G R A T I S ANS ABONNENTER OCH FÖR UPPDRAG ÅT ANDRA MOT EN obetydlig SKICKAS MOT EFTERKRAF OCH FÄ, NÄR VARANS ART SÅDANT MEDGIFVER, GENAST) M O T FRAKTKOSTNADEN. Pianomagasin. För instrumentens bestånd ansvaras. Äldre Pianos tagas i utbyte. OBS. Ständigt lager af F l y g l a r från Bluthnei och PianinOS från G. Schwechtens berömda fabriker. Regeringsgatan J. i n e EtuiLiljeholmens Vinfabriks [1367] 22 §.
Olägenheterna deraf ökas visserligen med den odlingsbara jordens stigande värde, men i samma mån blir det ock lätt för jordägarne att förena sig om inlösandet af sådana vattenverk, som göra större förfång, hvilket ock under sednare åren ofta nog in trätfat. Ett särskildt förhållande äger i detta hänseende rum med de hemman, hvilkas ägor gränsa till sjön Roxen, som för Götha kanal måste hållas vid en viss vattenhöjd, och hvars önskvärda sänkande således af ett allmännare intresse förhindras. Statsbidragen, hvilkas belopp upplyses af den underdånigst bifogade tabellen, hafva under sednaste för landtmannen särdeles fördelaktiga år med mer än vanlig lätthet utgått, utan i allmänhet andra restantier än för böter och bristande, af konkurser beroende, arrenden sedan föregående tid. Genom nedsättningen i den allmänna bevillningen och, ännu vida mer, genom förändringen i sättet för hemmansräutornas utgörande hafva dessutom en del skattskyldige erhållit en ej obetydlig lindring. Bland de besvär, som ojemnast trycka och dertill med en ständigt växande tyngd, är skjutsnings-skyldigheten. Vid de liesta gästgifvaregårdar, särdeles å mera befarna landsvägar, bestrides skjutsningen af entreprenörer, hvilket för de egentligen skjutsskyldige åtminstone medförer den fördel, att de odeladt kunna egna Lid och arbetskrafter åt hemmanens skötsel, samt att deras tjenare ej förstöras af lefnaden å gästgifvaregårdar och landsvägar. Hittills hafva deremot entreprenörerne i allmänhet härå förlorat, i anseende lill det högt stegrade priset å hästar och foder, dyrheten af tjenares aflöning och underhåll, samt den i följd af postväsendets utvidgning ökade skjutsningen. Det är således uppenbart, att de skjutsskyldiges bidrag snart måste ökas eller ock entreprenaderna åter upphöra.