Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit derefter i Nåder bestämt skillnaden emellan de persedlar, som, inom hvarje Dan, borde såsom hufvudrentor och smärre Rentepersedlar anses, denna skillnad ej allenast gälla för alla år, så länge Upp. 31 3 J)en 16 Maj, Uppbördsverket forblifver 1 dess närvarande till, ständ, utan ock årligen i hvarje Läns Marke» gangs Taxa utmärkas, Beträffande vidare de Kronan behållrie eller af henne åt Indelningshafvare eller andra öfverJåtna Rentedagsverken, anser Utskottet de sammas bibehållande idet skick, hvaruti de, genom Kongl. Oirculair Brefvet den 8 Mars I775 och Kongl. Kammar Collegii Kungörelse den 5 Mars i$li kommit, vara öfverensstämmande med rättvisa och billighet, samt icke kunna hvarken Rentegifvares eller Rentefagares rätt förnärma; likväl med sådan ändring uti de nu gällande För» fattningar, att dessa dagsverken icke måtte kun. na fordras in natura utgjorde från andra Rente» gifvare, än dem som bo inom en mil nära Ren. tetagarens hemvist eller boställe; hörandes de längre horf boende Rentegifvare vara icke alle» nast berättigade, utan äfven skyldige, att samma dagsverken efter Markegångspriset lösa; men i afseende på dagsverken af de inom en mil boende Rentegifvare torde desamma böra få utgöras eller fordras jn natura, efter som vederbörande derom öfverenskomma, och för uppsägning af dem enahanda föreskrifter gälla, sorn i anseende till Spannmålen och hufvud-rentorna ärq stadgade. Till svar å Riksdagsmannen Bruhns
Den af Byggnadsstyrelsen förordade större byggnadsplanen, med tillägg af den särskilda byggnad, som Trafikstyrelsen föreslagit att uppföras utmed banhallens vestra sidovägg, men utan beräkning af någon särskild lokal för centralförvaltningen, skulle alltså i det af Rikets Ständer vid sistlidna riksdag för sammanbindningsbanan genom hufvudstaden anvisade anslag af 3,070,000 R:dr, påkalla förhöjning med nedannämnda belopp, nemligen: tillökning i expropriationskostnader, omkring R:dr 500,000: — skilnaden mellan den byggnadssumma, 318,509 R:dr, som det ursprungliga kostnadsförslaget upptager, och den summa af 726,000 R:dr, hvartill Byggnadsstyrelsen beräknat kostnaden för ett större stationshus med banhall 407,491: — samt slutligen kostnaden för den särskilda byggnad, genom hvars uppförande företrädesvis afsåges att inom stationens hufvudbyggnad bereda plats för en postexpedition 63,000: — Summa R:dr R:mt 970,491:
Af den 11 sistledne Martil, angående Herr Lagmar.nen Grefve Gyllenborgs Memorial, om förändring och lindring i Saltpeter gärdens utgörande af Hemmanen i Riket; deruti, enär de om Saltpetter-tillverkningen och Lefvereringen nu gällande Författningar grundade sig på Riksens Ständers egna beslut och hemställanrien till Kongl Majit, Utskottet icke funnit anledning att tillstyrka någon förändring derutinnan, hel Ist den af Grefve Gyllenborg yrkade rättighet , att få lösa Saltpetter-Skatten med Penningar till en nedsatt ärlig afgift, skulle, efter hvad förra tiders erfarenhet ådagalagdt, rakt motverka den förkofran af Inrikes Saltpettertillverkningen , som Riksens Ständer åsyftadt; och htr Utskottet i öfrigt sig yttrat: Att Grefve Gyllenborgs Förslag, det Saltpetter.Fonden borde användas till Saltpetter-lösnings-prisets nedsättande, icke kunde af Utskottet tillstyrkas, emedan Fonden sådant icke medgaf, om den skulle uppfylla sin bestämmelse; och hvad anginge Grefvens framställning om disposition Ben 1 April. *37 af Saltpetter-Fondens tillgångar; ville Stats Utskottet sig deröfver serskilt utlåta, 1 sammanhang nied det yttrande, Utskottet komme att afgifva i anledning af Herrar Revisorers till Utskottets åtgärd remitterade Berättelse, samt att sluteligen, i afseende på Grefvens hemställan, att till lindring för de Skjutskyldiga, Saltpeiter-transporter, där lämpeligt vore, måtte verkställas sjöledes, Utskotret föreslagit att den önskan måtte till Kongl. Majit i underdånighet framföras, det Kongl. Maj:t Nådigst täcktes låta vidtaga dtn utväg, där sådant möjeligen låter sig göra, att Saitpetter-transporterne måtte ske Sjöledes, på det Allmogen, där Sjölägenhet kunde begagnas, måtte befrias från den svåra och långa transporten Landvågen. 5:0
Ankom till Exp.-Utsk. den 14 Augusti 1834- Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 70, öfver väckta motioner, örn tillägg till 23 Cap. 1 §. Ärfda-B alken, i afseende å Förmyndares redovisningsskyldighet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Utskottet återremitterat ofvanberörde, af Högvördige Preste-Ståndet bifallna Betänkande, vid hvilket blifvit gjorda följande anmärkningar:. i:o att det vore af stor vigt att undanrödja alla förmenta hinder emot antagande af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om upphörande af de så kallade tysta förmonsrätterne framför inteckning; och att för detta ändamål Herr Holms uti ifrågavarande Betänkande besvarade förslag syntes serdeles tjenligt, genom den control, som detsamma, för betryggande af de omyndiges rätt, erbjöd uti Domarens åliggande att vaka deröfver, att Förmyndaren fullgör sin redovisnings-skyldighet; 2:0 att ett stadgande härom desto mindre borde anses i verkställigheten möta alltför stora hinder, som det icke vore meningen, alt någon tillämpning deraf skulle ega rum i afseende på andra förmynderskap, än sådane, om hvilka Domaren egde eller borde ega kännedom, såsom de, hvilka grundas på förordnanden, som meddelas efter Lagförändringens promulgerande; — ehuru det visserligen äfven kunde vara möjligt att anskaffa någorlunda fullständiga förteckningar på förmynderskap, som redan finnas; 3:o att för Öfrigt dessa verkställighets-åtgärder blifva föremål för serskild omsorg och att vederbörande Domare icke lära underlåta, allr, jemte förmynderskaps-protocollet, föra förmyndare-diarium, som upplager Förmyndarens och myndlingens namn samt förmyndare-förordnandets datum, hvaraf utan svårighet kunde inses, när tiden att redovisa för hvarje Förmyndare vore inne; 4:o att man icke borde förqväfva en idee, som syntes leda till den allmänt önskade inrättningen af Förmyndare-Kamrar.
St. skulle anhålla hos Konungen, att lian täcktes låta anställa en undersökning om Friherrens egen rätt till sina egendomar, så vore det väl icke farligt för sanningen; men högst besvärligt skulle det blifva för honom och hvarje annan enskild man i samma belägenhet; emedan parterna, som få vidkännas rällegångskoslnaderne, kunna, om hemmanen äro små och ägarne fattiga, blifva ruinerade, äfven om de sluteligen vinna rättegången. Jag instämmer med Hr Lagerhjelm i den anhållan, att R. o. Ad. ville, med bifall till hvad Ulsk. tillstyrkt i afseende på K. M:s propos., i öfrigt afslå betänk. Dermed haiman icke yttrat, huruvida man anser utredningen fullständig eller icke. Hr Lagerhjelm: Sedan jag sist yttrade mig, har en värd talare sagt, att det icke vore blott individens utan äfven Statens rätt, som vore i fråga; men äfven hvad Kronans rätt angår, så, om jag icke bedrager mig, ligger i instructionen för Kammarcoll. uttryckt det åliggande, att bevara Kronans rätt. Jag ser eller intet hinder för Kammarcoll. att å embetets vägnar hos Konungen anmäla det förhållande, att Kronan ägde rättsanspråk pä dessa hemman, hvilka borde i laglig väg utredas. Följden deraf skulle blifva, i fall Konungen så för godt funne, att Just.cancellern finge befallning att anhängiggöra målet vid laglig domstol. Detta är den naturliga formen för frågan. Hvarföre skall man frångå den och fastställa en ny. Detta liknar allt för mycket att göra en lex in casu. Man säger, att en stämning icke kan vara sä farlig, så länge Svensk lag består. Låtom oss gä till lidningarne, mine Hrr! en beskyllning är icke eller farlig, säger man; man kan vederlägga den och tryckfrihetslagen stadgar ansvar derför. Men sjelfva väckandet af beskyllningen är redan icke bra. Hvarföre kasta sig in i äfventyr, när det icke behöfves. Jag vidhåller mitt förra yrkande. Gr. Cronhjelm:
Vigt är en stor ofullkomlighet och en källa till mycken oreda i handel och vandel, behöfver ej något kraftigare bevis, än att en förändring deri, sedan så lång tid, varit påkallad, förberedelser dertill af Regeringen gjorde och förändringen af folkets representanter vid flera riksmöten begärd. Att på sätt, af det föregående inhemtas, förändringen kan för åtskilliga Ämbetsmän medföra ett i början ökadt besvär, är icke ett skäl att beröfva folket fördelarna af förbättringen, äfven i det fall att det sistnämnda icke genast skulle inse dem, och ingen medborgare bör undandraga sig de små besvärligheter; som äro oskiljagtige från förbättringar i antagna former och förhållanden. Det är på grund af det anförda, sorn Vetenskaps-Akademien icke färeslår till införande i Sverige det Franska systemet af Mått, Mål och Vigt, oakttadt detta systems stora fullkomlig - £96 Betänkande om Mättj Mai och Vigt. het J oaktadt alla de fördelar det erbjuder åt eli folk, som redan vant sig dervid, och oaktadt detta system är till atla sina detaljer redan gifvet ; emedan största delen af den närvarande generationen sannolikt aldrig skulle förmå sig till den ansträngning, som fordras för att lära det, och för att begynna mäta efter nya qvantiteter sedan man redan vant sig vid en viss måttstock, med hvilken man förut alltid gjort sina jemförelser. Det återstår således i detta hänseende endast att bibehålla det gamla, men att derur borttaga allt sorn kan göra oreda, och att redu-1 cera det till den högsta grad af enkelhet och beqvämlighet. Vetenskaps-Akademien tror sig dervid böra fästa en särdeles uppmärksamhet på följande trenne hufvudpuncter, nemligen: 1:0) Bestämmandetaf Enheten i Mått, Mål och Vigt, på ett sådant sätt att dea, äfven efter Rikslikarnes möjliga förlust, kan restitueras genom jemförelse med en oföränderligstorhet och så, att om e» af dessa enheter är gifven, de andra kunna derifrån beräknas. 2io) Fördelningen af Mått, Mål och Vigt på ett sådant sätt, att den, för det allmänna användandet och i räkenskaper medförer den största beqvämlighet, samt 3:0)
Vi fb vara vittnen till det öniiiia afskedet niellaii de båda iilskande ocli iifven Iiöra, Iiiirii en yngre kamrat rasar af svai: .tsjiika. - I, Lek '. m. ocli allvars ' och lor ra^ få vi höra, huru:; lians och ~llon:, finna hvarandra. Förf: s ideal tyckas rara en niedelålders man, en änkling, sorgsen och sluten, och så en helt ung flicka, som knappast hunnit öfver barndomens tröskel. Han uppfostrar henne, och hon bringar glädje i hans mörka l i f. Så itminstone sluta de båda berättelserna. Boken i sin. helhet ä r ej särskildt att rekommendera. Solsken, berättelser och sagor för barii af Ave (Eva WigstrOm) iiied teckningar af Jenny Xyström. Pris 3 kr. Några af dessa beriittelsei. o iiro ' gmska bra, ineii alla .starkt tendensiösa, ofta p&amp; bekostiiad af det barnsliga. Icke heller passa alla för samrnu ålder. Det barn t. ex., .soin förstir och finner sig tilltaladt af: UVkrfro~t) ~, skulle finna t. es. » Ti.äpallen~ alldeles f ö r sm@arnsaktig, och p8 samma sätt ined flwe af de snclra. För iifrige kan sättas i fraga. om det är. nyttigt för barn att lasa sklant som skildringen af Lottas skönhet i sT (' %rfrosta, on1 de .f ransk,z lierrarnes beundran för r den lilla .svenska skönlieten: &gt;, oiii friiarila, som &gt;vrida och vända Lotta f r h i laiiiset. till ljuset för att studera hennes skönhet och litbryta i benudran öfrer de skiftande dagrarna i lienlies ' h8r och fargeii i hennes ögon, etc. etc. Vill nian klandra tanklösa människors satt att behandla och uppfostra barn, det oriktiga i tillställandet af basarer nied utklädningar och dylikt för välgörande andamkl m. ni., livarför skall det af-. handlas i en barnbok?
Ödman, angående ofvanberörda förlagsoch byggnadslån väckt och till Utskottet remitterad motion, deruti motionären, under åberopande af det frikostiga understöd, andra af eldsvådor hemsökta städer och deribland sednast Wexiö utaf allmänna medel fått åtnjuta, begärt: att återstoden af meranamnda förlagslån måtte under 10 års tid och emot erläggandet af 3 procents tänta få amorteras med iVtdel årligen, samt att, utom det för byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne redan beviljade låne-understöd af 30,000 r:dr, ett ytterligare byggnadslån å 50,000 r:dr måtte staden Åmål tillerkännas, för att användas till uppförande af så väl stensom trädhus, dock med rättighet för dem, som redan uppfört eller hädanefter uppbyggde stenhus, att ej allenast, i likhet med alla öfriga låntagare, under 5 års tid vara befriade från ränta och kapital-afbetalning, utan äfven derefter under ytterligare 5 år åtnjuta räntefrihet, hvarund r den årliga betalnings-skyldigheten för lån till stenhusbyggnader alltså skulle inskränkas till 2 procent å kapitalet. För öfrigt har motionären, såsom bevis på det begärda ytterligare byggnadslånets behöflighet, uppgifvit, att, i stället för 34 nedbrunna gårdar, endast 8 nya blifvit uppbyggda afträd och blott 3 samt ett verkstadshus af sten, för hvilka sistnämnda 4 byggnader, jemte en anmäld, men ännu icke verkställd, stenImsbyggnad, hela det af Kongl. Majit i nåder beviljade byggnadslånet redan skulle vara disponeradt. Följaktligen hade tvåtredjedelar af den genom eldsvådan ödelagda trakt af staden ännu icke kunnat bebyggas; och då denna stadsdel, i anseende till tomt-egarnes saknade förmåga att bestrida de ansenliga byggnadskostnaderna, sannolikt komine att länge förblifva uti samma skick, voro alltså flera näringsidkare nödsakade att äfven framgent bedrifva sia rörelse i trånga och otjenliga lokaler.
Den t>o<f eit blott fötmoban, fjtbarö toärbe eitbap tibeit fatt uttot* fa ocfj hvarpå fåfebeé ett fortfarande omerffamfjet, eder förfumtigfjet t ©tatö* huöt)ådningö*tjänfeenbe, icfe bör gruitbaé, tj# ett fudfomtigt utöbanbe af atl ftfF i (Färgårbett funbe, unber toäntningötiben, bliftoa beraf ett föfjb; b a beremot itäjfan rneb toifdjet fan antagaö, att, genom ett fnart utfär* babt förbttb på to t fa år emot fidftjfe ocf; (ForftjFe, änbamålet (Fad loirn itaé ocfj bet få mpefet fäfrare, font ett fåbant förbub fan i toerfjfädighe* ten göraö gädattbe, utan ^ittbet* för utöftoanbet af rättigheten, att i ilar* garben fånga aubra (lagö ftp.
Blott under denna korrta mellantid hade Contoirets omständigheter i den betydeliga mohn förbättrats, att Contoiret som i början af är 1802 icke agde sä stor tillgäng pä Bancomynt, att inrikes intressen dermed kunde liquideras, deremot i Juli mänad 1804 hade en fä betydande fond uti Bancomynt att Contoiret kunde umbära widare biträde af Inrikes Län. Det Den i3 November. 965 Det är wäl sant att en stor del af denna fond blifwit samsad genom Län, men sä utgjorde ock det inwexlade Bmcomyntet en gansta be ydelig summa, för h vilken Contoiret icke betalte någon ränta. Wid Realisations epoquen häftade wal Contoiret för en summa i utelöpande Creditsedlar af närmare fyra millioner, vm hwars infriande Contoiret sjelf stulle besörja, sedan Banquen af hela den utelöpande mastan realiserat 15 millioner; men denna ftuld kunde icke falla Contoiret besvärlig. Hos dek numera uplösta Discont - Werket ägde Coutoiret en ansenlig fordran för meddelte försträckningar, och denne fordran jemte Contoircts ^ledekär uti Aktie-Capital, utgjorde för en belydelig del, en säker fond till Creditsedlarnes inlösen; och dä Csn» toiret till sine utgifter icke behöfde nyttja de uti upbörden inflytande Creditsedlar, Lunde ofwannämnde summa pä detta sätt efter hand amorteras, och hwitket äfwen uti denna naturliga ordning kommit att ste, sä framt de en gäng influtne och amorterade Creditsedlar för vwanliga operationer icke mäst realiseras» Under ären 1825, 1806 och 1827 wann Contoirek allt mer och mer styrka. Genom de tid efter annan pä den Inrikes gälden stcdde afbetalningar, hade utgifterna till intresten ä denna gäld ansenligen minstats. Och för tillgörande afbetalningar pä utrikes skulder kunde nu mera icke möta nägot annat hinder, än bristpäwexlar, enär Contoiret hade öfwer* fiödig §66
– Hemma på Munkhyttan går bergsrådinnan och sparar och sliter för att få pengar att sända dig här i Upsala och för att kunna ha det gladt och muntert under mellanterminerna, då du är hemma. Och under tiden ligger du här och gör ingenting, därför att du ej vet af att det är fara på färde – Jag kunde inte gå längre och se på hur ni bedrogo hvarandra. Hennes nåd trodde, att du läste, och du trodde, att hon var rik. Jag kunde väl ej låta dig förstöra din framtid utan att säga något. Hede satt tyst en stund och eftersinnade. Därpå steg han upp och räckte Ålin handen med ett sorgset leende. – Du förstår väl, att jag inser, att du talar sanning, fastän jag ej vill tro dig. Tack! Ålin skakade hans hand, strålande af förnöjelse. – Du begriper nog, Hede, att ingenting är förloradt, bara du arbetar. Med ditt hufvud kan du vara färdig med graden på en sju, åtta terminer. Hede rätade upp sig. – Var du lugn, Ålin – sade han. – Jag skall bli flitig nu. Ålin reste sig och gick mot dörren, men helt tveksamt. Innan han nått tröskeln, vände han om. – Jag hade ett annat ärende också – sade han. Han blef åter oändligt förlägen. – Jag ville be dig, att du lånar mig fiolen, tills du kommer dig i gång med studierna. – Låna dig fiolen? Ja, svepa in den i silkeduken och läsa in den i fodralet och låta mig bära bort den, annars blir det ingen läsning af för dig. Jag skulle ej vara utom dörr, innan du började spela. Du är så van vid det nu, du kunde ej stå emot, om du hade den här. Sådant där kan man ej öfvervinna, om man ej får hjälp. Det blir en öfvermäktigt. Hede stod motvillig. – Det är ju galenskaper – sade han. »Å nej du, det är inga galenskaper. Du vet ju, att du fått det i arf af bergsrådet, det ligger dig i blodet att spela. Och allt sedan du blef din egen herre här i Upsala, har du ej gjort annat. Du bor ju så här långt ute i stadskanten bara för att ej störa någon med ditt spel. Du kan inte hjälpa dig själf i den här saken.
— N:o 122. i anledning af väckt fråga, om föreläsningar och examina i Rikets Grundlagar vid Universiteten. XIV. B. 42. XV. A. 233. E. 382. — N:o i2j. i anledning af väckta motioner, dels om skyldighet för dem, som undergå Prestexamen, att ådagalägga kunskap uti Vexelundervisningsmethoden, dels angående rättighet för Lärare uti Vexelundervisningsskola att prestvigas. XIV. B. 42. XV. A. 233. E. 382. — N:o 124. i anledning af väckt motion, att Allmogen icke, utan eget medgifvande, måtte besväras med underhållan det af sådana vägar, sorn blifvit på Statens bekostnad anlagde. XIV. B. 42. XV. A. 233. E. 3o8. — N:o 125. i anledning af väckt fråga om utsättande af praemier för ekeplantering å berustade Säterier och Kronoskattehemman. XIV. B. 42. XV. A. 233. — N:o 126. i anledning af väckte motioner om bränvins bränningens inställande. XIV. B. 42- XV. A. 233. —■ N:o 127. i anledning af väckt motion om upphörande af det så kallade Viaticum, eller Djäknegången, inom Vesteroch Norrbottens Län. XV. B. 63; A. 264. — N:o 128. i anledning af väckt motion om inrättande af en Ångbålsfart emellan Gottland och Öland. XV. B. 63. A. 265. — N:o 12g. i anledning af väckt fråga om förbud emot försäljning af Lottsedlar till Utländska Lotterier. XV. 13.63. A. 205.
I den svenska almanackan förekomma ännu namnen Torsmånad (Januari) och Göjemånad (Februari), och enär Tor är en mytisk personlighet och asagud, har man varit dess mer benägen antaga, att Göjemånad också har sitt namn från en mytpersonlighet, nämligen från en gudinna eller dis vid namn Göja, som skulle varit Tors dotter, samt sädens och fruktbarhetens främjarinna. De äldre, på Island ännu nyttjade namnformerna äro þorra-manaðr, »barfrostmånad», hvaraf Torsmånad blott är en förvrängning, samt Goímánaðr, Goemånad eller Giemanaðr, som betyder den månad, som närmast följer årets första nytändning (gæ, gie). Ett offer, som i nämda månad förrättades, kallades efter månadens namn Gói-blot. Om Goe derjämte varit en gudinnas namn eller binamn låter sig numera icke med säkerhet afgöra. Goin (Goinn), namn, förmodligen symboliskt, på en orm, som gnager världsträdets rötter tillsammans med andra ormar: Moin, Grabak, Grafvallad, Ofner, Svafner och Nidhögg. Grafvitner. Goin (se ofvan) och Moin kallas Grafvitners söner eller ledsagare. Grane, en häst, som i hjältesagan rides af Sigurd Fafnersbane. I myten har Grane tillhört den ene eller andre af de ryktbare urtidskonstnärerna. Enligt den nordiska versionen af Sigurds saga vistades denne i sin ungdom hos sin styffaders fader, konung Hjalprek. Denne hade en smedja, hvari Fafners broder Regin arbetade. Då Sigurd på Regins anstiftan fäller Fafner, medför han hästen Grane, och då Hjalprek öfver hufvud framställes som den, hvilken utrustar Sigurd för hans färder, är det antagligast, att Grane varit att tillgå bland Hjalpreks hästar. Namnet Hjalprek, Hjálprekr, är en folketymologisk öfverflyttning af det tyska Elberich. Den tyska mytsagan har känt två konungar och smeder, fader och son, med detta namn.
Den Komité, som för ett par år sedan var tillsammans, riktade upmärksamheten åt afhjelpandet af sådane olikheter vid de båda artillerierna, som ansågos kunna medföra några olägenheter. Så voro t. ex. de norska fänghålen mindre än de svenska, och begagnade olika antändnings-rör, hvilket föranledde Norrmännen att ändra sina fänghål, för att åstadkomma likhet i antändnings-medlen. Ibland de hufvudsakliga föremålen för Komiténs åtgöranden var bestämmandet af infanteri-gevärens förmånligaste kaliber. Då hade man redan hunnit så långt, att raan tydligen insåg tendensen att förminska kalibern för att åstadkomma långsträcktare kulbanor; men Komitén ansåg då icke saken på långt när vara så utredd, att man vågade taga något definitift beslut. Man beslöt istället, att i hvartdera landet af hvarandra oberoende försök skulle göras, och att när dessa försök hade kommit till något resultat, en gemensam svensk-norsk Försöks kommission skulle sammanträda för att, granska de särskilta försöken, anställa nya, om så erfordrades, och derefter afgifva gemensamt utlåtande. Nu är händelsen, att denna kommission är för närv:de tillsammans, och jag har således den förhoppning, att vi inom kort tid få dess betänkande, och att vederbörande derefter skola blifva i tillfälle att definitift afgöra saken. Jag skulle emellertid anse det vara oriktigt, att för gevären söka åstadkomma några andra bestämmelser, än sådana, som för kanonerna finnas angifna i 1831 års kaliber-system, nemi. detaljerade föreskrifter, som, utan att lägga hinder i vägen för vidtagandet af sådana förbättringar, som framdeles vunnen erfarenhet kau påkalla, dock lemna fullkomlig garanti för att samma ammunition alltid kan begagnas. Dermed synes väl ej motionären vara belåten, enär han vill att ali möjlig enhet, äfven i de minsta detaljer, skall vinnas; men, mine Hrr, hvilka kunna olägenheterna vara deraf, att t. ex. hanen i Norige sitter under geväret och i Sverige ofvanpå, eller med andra ord, att det ena landet begagnar kammarladdningsgevär, och det andra hufvudsakligen sådana, som laddas från mynningen?
6t»absrtz ' j-, ?. Krstlrnhsi-Z ^ . vxira Den 2 October. 169 Vpläk I.O5 8166. ock, ^.6e!n 6en 6 Oetc>K, i8lO. » " , Vreste-Sräncler 6on 4 8or^Lre-5»dän<1ed c!sn 4 » - 1>on6s-5räu6sr 4 Wördsamt Memorial. lander den 2?ckra sistledne September, har Hög off. R'dderskapet och'Adeln till BewillningSUtlkottet remitterat ett af Herr Majoren C. von Kruus dit ingifwit