Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Första punkten, angående Manufaktur-diskontfonden. Lades till handlingarne. Andra punkten, angående Ull-diskontfonden och schäferierna i riket. Ansågs ej till någon åtgärd föranleda. Tredje punkten, angående anslaget lill hyresersättning för den så kallade globverkstaden. Utskottets hemställan bifölls. JVS 20, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående afsöndring och upplåtelse åt Westerviks Tändsticksfabriksbolag af en mindre jordrymd från Tredje Majors-bostället Stufverum vid Andra Lifgreuadier-regemenlet. Bifölls. Från Hedern. Bonde-Sldndel. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Memorial, JVS 13, med återlemnande af en inom Yällolliga Borgare-Ståndet utaf Herr L. W. Henschen väckt motion om förändring i stadgandena, angående edgång, blef samma Memorial lagdt lill handlingarne, med förklarande af Ståndet, att det ansåg ifrågavarande motion tillhöra Lag-Utskottets behandling. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, M 20, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition, angående afsöndring och upplåtelse åt Westerviks Tändsticksfabriksbolag af en mindre jordrymd från Tredje Majors-bostället Stufverum vid Andra Lifgrenadier-regementet. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: M 23, i anledning af väckt motion, om upphäfvande af 3 mom. i 47 § af Kongl. Förordningen om landsting; Prot.-Utdrag den 7 Januari 1863. 157 M 24, i anledning af väckt motion, om uppgörande af nya billiga taxor å afgifter till kyrka och kvrkobetjente, m. fl.; och JV3 25, i anledning af väckt motion, angående tre årliga häradsting i Wermland. Den 7 Januari. Frän Högloft.
Den ifrågavarande Olficem var frånvarande då Pommern öfverlemnades till Preussiska Regeringen, emedan han under Norrska Fälttåget blifvit placerad till tjenstgö* ring vid Uplands Regemente och sedermera här qvarstadnat för att fortsätta sina studier. Han. tillkännagaf Val till sin chef, att han önskade förblifva i Sverige, men denna gjorde ej annat än afförde honom ur det Tyska Regementets milor och anmälte honom ej att förses med löne ersättning i Sverige. Sålunda gick han miste om hvad hans kamrater* som blefe Vo Den 22 Julii e. m. Vo anmälte, erhöllo. Då han sedermera erfarit detta, och sökt godfgörelsé, har Utskottet, i sitt Utlåtande till RiksSfånden, afslagit hans begäran, på deri grund att den ej blifvit anmäld inom den tid, Författningarne stadga för ut* bekömmandet äf fordringar hos Kronan. Utom hvad nu blifvit anfördt, tillkommer, att denne Officer) ganska Ung, inträdt Uti Rikets tjenst, vid en ålder af 14 eller 15 år, och.att man således ej af honom bort göra så stränga änspråk på DrätselFörfattningarnes noggranna iakttagande, Då ntl hela sUmman måhända icke Uppgår till 400 R:dr , och följaktligen för Statsverket är obetydlig, mén af vigt för en icke bemedlad Officer; så trör jag det vara ädlare äfvensom rigtigare, att bevilja ärt afslå hanS begäran. Om denna framställning vinnér afseende hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, änhåller jag att Betänkandet måtte blifva å. tetremitteradt. Herr Grefven och LandtMatskalhft frågade örn Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtsköttets Utlåtande böra, i anledning af Herr Von Hartmansdorffs dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återremitteras. Sopades Ja. Ridd. och Ad Prat Vt Sand. 109 o Deri 2 2 Juft'/ e. m.
Pcnninrrar. indelta Kantor, enligt markeIndelt på förslag. Oindclt. Summa. gång, på förslag. Mått. Värde ä 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kub.-fot. R:dr ö. R:dr ö. kub.-fot. k:r R:dr ö. kub.-fot. k:r R:dr ö. Skri frelse N:o 191. Transpoi Lappmarks Ecklesiastikverk, Förs lags-anslag tJnivursiteleme (af kontånia beloppet eli Förslugs-anslag S 30,000 R:dr lör uppriil hållande lill vissi belopp af sådana löner vid Upsala Universitet, i hvilka Span mål ingår.) Penningar: Tillkommer: Förhöjning, se Tab. Litt. C 19,150: — 234,266: 21 indelta Räntor upptagas, såsom nu, till 82,524: — Indelt Spanmål: Tillkommer: Förhöjning, 2,462 Kub.-fot 7 k:r å 2 R:dr; se Tab. Lill. G 4,925: 40. 107,030: 2 Elemenlar-Läroverken (af kontanta beloppet ett särskildt Rcservalions-anslag 3,000 R:dr till arfvoden åt Bihliolhekarier vid de högre läroverken). Besei vations-anslag. Penningar: Tillkommer: Förhöjning, se Tab. Litt. D 93,705: 43. 883,507: 54 Indelta Räntor upplagas, såsom nu, till ' 9,075: 4£ Indelt Spanmål: Nuvarande anslaget 197,512: — Tillkommer: Förhöjning, 31 Kub.-fot 5 k:r å 2 R:dr; se Tab. Litt. D 63: — 197,575; Oi udel l Spanmål: Nuvarande anslaget bibehålies 42,351: 8C Seminarium för bildande af lärarinnor Pedagogier och Folkskolor: Penningar:
Enär na en sådan lagens tolkning, enligt Rikets Ständers åsigt, är med både rättvisa och billighet öfverensstämmande, helst Staten utan tvifvel, icke mindre uti förevarande, än andra likartade fall, såsom i fråga om ersättningar för Medico-legala besiglningar, m. m. d., bör vara skyldig att af allmänna medel bekosta hvad som till allmänna säkerhetens upprätthållande erfordras och att hålla den enskilde skadeslös för de kostnader, honom i sådant hänseende drabbat, och hvilka uti ifrågavarande fall mången gång kunna för mindre bemedlade yara ganska känbara, hafva Rikets Ständer, sota funnit det vara af nöden, att en lagförklaring i öfverensstämmelse härmed varder utfärdad och att tillgångar af Staten beredas till bestridande af de utgifter, hvilka deraf blifva en följd, för deras del belutat, och få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, genom utfärdande allmän Kungörelse, det måtte varda förklaradt: att lagens stadgande i 17 Cap. 5 § Rättegångs-Balken, det den, som vittne påkallat, skall betala dess resekostnad och täring, äfven bör tillämpas i gröfre, för allmämma säkerheten vådliga, brottmål, som af allmän åklagare åtaBih, till R. Sl Prot. 18410 Sami, 1 A/d. 57 4So Expedilions-UtskotUU Förslag till md. Skrif vel e, tf.-a ij8. las, och att följagtligen den, som allmän åklagare, å tjenstens vägnar, åberopat till vittne i dylikt mål och som sig inställt vid Domstol, belägen på minst tre mils afstånd från vittnets hemvist, bör, derest vittnet det äskar och Domaren pröfvar sådant skäligt, tilläggas ersättning af allmänna medel för dess rese-kostnad och uppehälle med högst 16 sk.
Om billigheten och rättvisan af en sådan optionsrätt, som den David Andersson föreslagit, behöfver jag icke orda; den är alltför mycket i ögonen fällande. De fördelar denna optionsrätt skulle medföra för Staten, äro följande: i ;o blifver en följd af denna optionsrätt, att arrendatorer af krono-domäner, dels icke under de sista åren af arrendeliden idka ett sådant åkerbruk, som blott afser att taga den största möjligaste inkomst af jorden, utan afseende på om den sedan blir alldeles urstånd att gifva vidare afkastning; dels-icke vanhäfda egendomen på annat sätt, och låta arrendet åtföljande byggnader m. m. alldeles förfalla; 2:0 upphäfves derigenom det oskick, att arrendatorer af Kronans egendomar, under förevändning af Den 12 April. 399 ärliga förluster, söka efter några år få sina arrenden nedsatta; ty Idir arrendet qvar i deras hand, hvilken innehaft egendomen förut, mätte han hafva så mycken kännedom af densamma, att lian ej gifven mer, än egendomen verkligen är värd. Han kan således ej anföra såsom skäl för en begärd nedsättning i arrendesumman, att han misstagit sig om egendomens godhet. Hade frågan varit 0111 bestämmandet al maximi-belopp för krono-arrenden och optionsrätt, dä skulle jag varit den förste att afslå ett sådant förslag; ty det hade gilvit fria händer att skinna Staten. Detta förslag deremot är grundad! på Statens verkliga fördelar, och rättvisa mot den enskilda. Hr af Ekenstam, Israel: Också jag får vördsammast hos Ståndet anhålla om återremiss af detta betänk., men alldeles icke ur den åsigt, som den siste värde talaren. Jag tror visserligen, på sätt Utsk. nämnt, att optionsrätten är förkastlig, i det nakna skick, hvaruti den 1111 är. Den siste värde talaren har förkastat den, endast om den skulle stå i sammanhang med ett maximi-arrende. Jag tror tvert0111, att optionsrätten icke kan bestå, utan i förening med ett sådant maximi-arrendes bestämmande. Det är af två skäl, nemi. både form och sak, som jag anhåller om återremiss.
CancellersEmbetet och Riksens Ständers J ustitiasOmbudsman förelagt RådstuguRättens Ordförande åtskillige vitén dels till befordrande af förenämnde ransakningars insändande och för att af honom erhålla upplysning, hvarföre de så länge uteblifvit, dels för att förmå honom att besvara de flere skrifvelser , som i särskildta Smnen blifvit ifrån JustitiasCancelleren och Justitieombudsmannen aflåtne, han icke destomindre, med åsidosättande af hvad honom bilf' vit anbefaldt, samma vitén försutit: Att, enär det åsyftade ändamålet med Handlingarnes insändande och Förklaringars afgifvande icke kun* nät genom vitesböters åläggande och utkräfvan» de vinnas, Stadens Borgmästare måst ifrån utöfningen af sin tjenstebefattning tills vidare skiljas: Att Borgmästaren först efter honom föreskrifvit äfventyr af hämtning hos Kongl. HofEätten sig inställt: Att sådane hinder och svårigheter mött för de af honom om händer hafde RådstuguRätten tillhörige Handlingars aflena* nande , att de icke annorledes , än oupptecknade , utmätningsvis ifrån hans boningsoch förvaringsrum stått att erhålla, samt att Rådmännen, uti allt hvad på dem ankommit, sökt att slika oordningar afvärja, hvarföre ock de, efter Borgmästarens vitsordande om deras oskuld, ifrån allt ansvar derföre blifvit befriade; Men, då hvad sålunda emot Borgmästaren enskildt förekommit, innefattade icke endast en grof vårdslöshet och försummelse vid de honom åliggande göromåls bestridande, samt ohörsamhet emot I’örmäns befallningar , utan äfven saknad af det 46 JastltiwOmbiidsm. EmbehBerdttetter. från en rättskaffens
» Är det ingen nere och möter Anna? » » Jo, min yngsta lilla flicka står där på bryggan. » Fru Holm viftade med parasollen åt en liten sex å sju års flicka, klädd i för korta kjolar och urvuxen kappa. Protokollsekreteraren hade knappast hjälpt fru Holm öfver landgången, förrän betjänten från Björkö sprang fram och tog emot hans kappsäck och plaid. Fru Holm kysste sin lilla dotter och stod sedan kvar på bryggan för att se till, att alla hennes saker kommo i land. » Kan jag icke hjälpa Anna med något? » Protokollsekreteraren stirrade rådlös på såpfjärdingen och korgarne. » Nej tack I Nu skall du resa! Det här får drängen bära upp sedan, medan jag håller i hästen. » Protokollsekreteraren såg sökande uppåt stranden och fick syn på en enkel trilla, förspänd en grof, duktig häst och körd af en halfvuxen pojke. » Adjö då, Anna! » sade han och tryckte varmt hennes hand. » Det var roligt att få träffas och upplifva gamla minnen igen! » Hvad sättes på bricka? Ett djur som är vildt. Hvad är väl den himmel, Som icke är blå? I skogarnes vimmel En best, som är grå. En fågel, som bådar Att våren är när. Porträttet du skådar, Hvad om sig det bär? Hvad kallas väl pilten, Som skälmstycken gör? Hvad sättes på filten Att kännas den bör? Hvem lindrar väl smärta Vid sjukbädden vår? Idun åted detta n:r följer tdnns Modeoch Mönstertidning N:r 32 (138) n:r S till dem, nom abonnerat å densamma. Fredagen den 8 augusti 1890. Tidningen kostar AnnonspriM: endast 1 kr. för kvartalet, med 35 öre pr petitrad (10 stafvelser). IdunsModeoch Mönstertidning 1 kr. postarvodet inberäknadt. Utländska annonser 70 öre pr petitrad. TräffaB S byrån kl. 10 — 11. A l l m. Telef. Utg-ifningstid: hvarje helgfri fredag. Prenumeration sker i landsorten, å postanstalterna, i Stockholm hos red., i boklådorna o c h tidningskontoren. Emma Furstenhoflf.
Jag tror att någon 336 Den 19 December. konseqvens måste iakttagas, och om det skall ske i något fall, måste det vara nu. Hvarföre kom vid sista Riksdagen denna jernväg till stånd ? Vi påminna oss den strid, som då föregick emellan Westmanland och Gefle. Jag lemnar osagdt hvilkendera banan var den rätta, den som bifölls eller den andra; men säkert är att R. St:r beviljade det begärda anslaget derföre att det sades, att man med mindre afgifter kunde få en väg genom Dalarne till hafvet. Jag frågar om icke med detta exempel för ögonen, den praxis skall i evighet fortsättas som här redan blifvit börjad, nemi, att man först upgör ett kostnadsförslag, som bestiger sig till icke särdeles högt belopp; sedan begär man af Staten ett understöd till två tredjedelar eller hälften af det beräknade beloppet, och när man väl fått detta understöd och deponerat en hop penningar, så upgör man nytt kostnadsförslag, som är dubbelt högre än det gamla. Jag behötver för att bevisa sanningen häraf blott hänvisa till alla de förnyade ansökningar om anslag, som blifvit gjorda, och man skall finna att så beständigt praktiserats. Jag har redan tillförne fästat It. o. Ad:ns upmärksamhet på detta förhållande och det olämpliga deruti, och jag tror mig minnas, att R. o. Ad. i nästan alla frågor af denna beskaffenhet hyllat den åsigt, att af ta I ad t ord bör stå, och att de kommuner eller bolag, som mot förbindelse att utföra ett arbete mottagit låneunderstöd af Staten, också böra verkställa detta arbete samt att ett brott emot kontraktet genom ytterligare ansökningar icke bör gillas. Det andra skälet, som jag i Retänk. finner anfört för beviljande af ifrågav:de låneunderstöd, är att bolaget möjligen kan komma i förlägenhet derigenom att Staten har säkerhet i banan för det beviljade anslaget. Men, mine Hrr, om donna omständighet utgör ett hinder, så finnas utvägal' att afhjelpa detsamma genom medgifvande från Statens sida af en postposition för ett låns uptagande. Under inga andra omständigheter anser jag att Staten bör medgifva någon förändring i kontraktets ordalydelse.
En hjältes likfärd 339 NÄR KLOCKORNA RINGA. I södra Småland, just där den steniga skånevägen förgrenade sig i några torpstigar och en dammig backe vek upp till sockenkyrkan, stod en rödmålad kvarn med de största vingar, som någon sett i hela bygden. Mjölnaren var länge sedan död. Hans änka, som hette Kerstin Bure och som i sin barndom sett lyckligare dagar och spisat på blanka tenntallrikar, skötte kvarnen på sitt eget vis. Aldrig nämnde hon något om sin börd eller om den kärlekshandel, som lockat henne från ett välbergadt prästhem till en mjölnares trånga tornkammare, där kvarnvingarnas axelstock jämrade midt öfver sofstället, men hon talade heller aldrig om andra ting. Mannen hade varit för fattig att rå om egen stuga och i stället byggt sig en skorsten rätt upp genom kvarntaket. Där fortsatte hon år efter år att tyst och med sin sömnad i handen åse drängarnas arbete. Blef hon någon gång spord till råds, svarade hon helst med att nicka eller skaka på hufvudet, och hon aflägsnade sig sällan på ett stenkasts längd från kvarnen. Till växten var hon lång och smal med späda händer, och hennes ansikte under den alltid lika hvita stärkduken påminde om Maria Magdalenas på altartaflan, fast det var mer gulnadt och visset. Hon tog aldrig kvinnor i sin tjänst, och i synnerhet kvinnorna vande sig så småningom att gå henne tysta förbi. De visste icke rätt om hon var högmodig eller ödmjuk, men de flesta menade, att hon godt kunde vara bådadera. När klockaren infann sig med sina bönemän och i sin bästa söndagsdräkt för att anhålla om den redan grånade gamlas hand, blef han helt brydd och försagd, ty hon rodnade ända till hårfästet och skakade endast på hufvudet. En morgon hittade hon ett spädt gossebarn på rishögen vid källan, och då ingen kände något om föräldrarna, tog hon den lille till sig med stor ömhet. – Ingen kan veta om det ligger onda frön eller goda i ditt hjärta, – sade hon, – men dag kan komma, då jag får pröfva det. Du skall heta Johannes, ty du skall bli from som en Guds ängel.
"Ctt swar i närwarande ämne kunde pä flera sätt aflemnas; här wore tilräckligt att anföra, huruwida Herr Barons upgift i desi Diktamen grundade sig pä werkljga kacka, eller ock war derifrän afwikande; Herr Baron war i öfrigt derom öfwertygad, att annan hemlighet i Banquens ärenden icke war nödig, eller behbfde bewaras, än fbrhällandet emellan reela fonden och deh utelöpande sedlar, hwarifrän äter den reela fond, som borde blifwa grunden för Realisationens företagande, kan fränskiljas, och utan upgift af Banquens financiela tilständ i det hela, göras allmänt bekant." "Widare och dä frägan om den af Kansli-Utskottet författade berättelses upgifwande till Ständcns klena, blef d. 22 Junit af Banco-Utskottet ansedd akt i den dä framstälda Contraproposttioncn kunnL u-ra gas, Den iz September. gc.S, sann Herr Saron akt af samma skäl ett lika alternatif »u bör innefattas i Propositionens sednare del, i händelse votering öfwer förewarande ämne komme att äga runi." Herr Kammarherren f-le^kermkölcl ansäg nödwändigt, att i en Berättelse, som skal! qvalificera Herrar Banco-Zullmäktiges åtgärd till Realisationens företagande, samt Herrar Rcvisorerncs wid 180Z ärs Revision derom fällda omdömen, jämwäl de sinanciela grunder, som derwid blifwit aberopadc och lill bestulet ansetts gällande, böra utan undantag och i sitt fulla sammanhang upgifwas; hwarigcnom äter Banquensinanciela kilständ i det hela dä mera ej worc nägon hemlighet. Herr
A,} med anmälande af det nog obilliga förhållande, att personer, som för brott i stad häktas, måste, intill dess slutligt Utslag fallit, af stadens cassa underhållas, hvaremot underhållet för häktade brottslingar å landet af allmänna medel bestrides, hemställt, om icke, på Magistralernes deram skeende requ isi tioner, städerne kunde för desse utgifter bekomma ersättning af allmänna medel, eller, att städerne i allmänhet, lika med hvad i flere redan lärer ske, få på sig anordnade de till Kongl, Majit och Kronan ifrån städerne ingående årliga saköres medel. Vid öfvervägande af detta ämne, har Utskottet tagit kännedom af Kongl Brefvet den 4 December i8;6, deruti Kongl. Majit, med anledning af väckt fråga, huru långt städernes skyldighet alt underhålla och förvara sådane personer, som derstädes för brott häktas, bör sträcka sigj bland annat, stadgat, ”att städerne böra underhålla personer, som der 4 Stats-Utilwilets Utlåtande P:o a37> for brott häktas, så länge de vid Domstol derstädes äro under ransakning och målet utgör föremål för den police släderne sjelfva böra vidmagthålla;men att deremot, när antingen brottet finnes vara af den gröfre beskaffenhet, alt det skalL Öfver-Damstols granskning underställas, eller ock saken genom besvär dragés under högre Rätts pröfning, kostnaden till de häktades underhåll bör utgå af allmänna medel, fran den dag Stadsdomslolarne hufvudsakligen afgjort målet, till dess slutlig dom fallit och verkslälles.’ Och då städernes skyldighet att underhålla fångar härigenom blifvit bestämd, samt Utskottet i öfrigt anser för gifvet, alt en sådan skyldighet af ålder tillkommit i bredd nied vissa förmoner och rättigheter, hvilka under namn af städernes friheter ännu fortfara; så och enär städernes
Tilt Reservoirernas afskaffande och förflyttande, samt i allmänhet till förbättring i denna det af Sundhels-Policen, hafva ålskillige försök blifvit gjorde, hvilkas framgång dock i hög grad försvåras af Hufvudstadens stora vidsträckthet, som vållar att de kostnader, hvilka erfordras för att i detta fall åstadkomma fullt nöjaktiga resultater, på det hela öfverstiga den jemförelsevis ringa befolkningens vilja eller förmåga. Hvad åter beträffar Gatorna, hvilka, såsom i allmänhet illa lagde med ojemn sten och saknande Trottoirer, äfvensom pä de fleste ställen huggna rännstenar, äro ej allenast mycket svåra att renhålla, utan äfven obeqvänia för åkande och i synnerhet för gående personer; så fordras för deras förbättrande en tjenligare stensättning, än den nu brukliga, och att rännstenarne öfver allt läggas af huggen sten, hvilket ock är taget i betraktande vid den nya Byggnads-Ordningens utarbetning. I hvad mohn och med hvilken fördel macadamisgrade Gator, sorn i synnerhet i England brukas, häF kunna införas, kommer att visa sig genom det försök, sorn; med Eder Kongl, Majrts Nådiga tillstånd nästa våhr skall verkställas med en Gata, hvars underhåll det tillhör Eder Kongl. Maj:t och Kronan att bekosta. Så länge Gatornes underhållande besörjes af Husegarne livar för $igi såsom nu äger rum, ligger deruti ett svårt hinder för verkställigheten och tillsynen deröfver.
Fullm. Aug. W. Stjernstedt. C. E. af Tuneld. L. S. N:o 2313. C. J. Ekströmer. L. s. 93 ^vcftc:0tan&ctö tuöfljuor: Carl Fredric af Wingård, Th. Doctor, Erke-Biskop, Talman, Andlig Ledamot af K. M. Olden. Joli. Jac. Hedren, Vice Talman, Th. Doctor, Biskop i Linköping, C. N. (1., Ridd. af Konung Carl X1I1:s Orden. L. S. G. Nibelius, Biskop i Westerås. L. S. Abr. Z. Pettersson, Pastor Primarius. L. S. L. S. J. A. Butsch, Biskop i Skara. L. S. G. A. Agardh, Biskop i Carlstad. L. S. E. S. Ödman, Kyrkoherde i Wendel af O psala Stift. L. S. H. O. Holmström, Biskop i Strengnäs Stift. L. S. Carl. Er. Hallström, Biskop i Wisby. L. S. Carl Fr. Björkman. Kyrkoherde i Roslags Bro, Th. Doctor, Contracts-Prost, Ledamot af K N. O. L. S. L. O. Berg, Prost och Kyrkoherde i Norrbo och Bjuråker af Upsala Stift. L. S. Elias Fries, Oreon. Pract. Professor i Upsala. L. S. A. E. Knös, Theol. Professor och Kyrkoh, i Gamla Upsala af Upsala Stift, Led. af K. N. O. L. S. Math. Chr. Bergvall, Kyrkoherde i Hedv. Eleon, i Stockholm, L. N. O. L. S. 01. Phil. Utterström, Kyrkoherde i Närtuna och Gottröra af Upsala Slift. L. S. Josef Wallin, Theol. Doctor, Kyrkoherde i Clara Församl. L. N. O. L. S. Er.
Exc. först propos. å bifall dertill, hvarvid svarades blandade ja och nej; samt sedermera propos, på §;ns återremitterande, då svaren jemväl utföllo med ja och nej i blandning; hvaruppå, och sedan berörde propos:r i samma ordning förnyats och på enahanda sätt besvarats, H. Exc. förklarade, att han trott sig finna den sista proposm om återremiss af §;n vara med öfvervägande ja besvarad. §§ 44, 45 och 46, Biföllos. § 47. Hr von Koch: Jag har endast begärt ordet, för att anhålla, det ordet »Stockholm" uti andra raden, andra momentet af denna §, måtte få ändras till »Staden.» Det synes påtagligen vara ett tryckfel, som här tillkommit. Gr. af Ugglas: Uti 3:dje mom:t af den nu föredragna 47:de §:n stadgas, att »inträffadt förfall bör ofördröjligen anmälas för magistraten, kronofogden eller Kronans ombud vid den förestående bev:s-taxeringen, så att före tax:s-komiténs sammanträde suppleant hinner inkallas.” Jag skulle för min del tro att ordet "Kronans ombud” icke här är på sin plats. Kronans ombud på landet vid tax:sförrättningarne är nemi. kronofogde. Således kunde det vara detsamma, om det i denna § stöde »Kronans ombud» eller »kronofode”; men till en början möter härvid den omständigheten, att jag åtminstone icke kan finna, att personen, som är detta VI B. Kronans ombud, med någon säkerhet kan antagas vara af taxrskomiténs ledamöter känd förr, än komitén sammanträder. Jag anser derföre att detta ord ”Kronans ombud” bör utgå; äfvensom att, då det står uti denna §:s 2:dra moment: ”Genom magistratens eller kronofogdens försorg meddelas de valda ledamöterna och suppleanterna underrättelse om deras erhållna uppdrag,” det jemväl bör vara till dessa myndigheter, magistraten eller kronofogden, som inträffadt förfall bör anmälas Likaledes bör det ook, i öfverensstämmelse härmed, vara genom magistrats eller kronofogdes försorg, som suppleant må inkallas.