Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det öfverinseende, som IdofRätterne, i egenskap af Ofver-Executorer, torde böra få öfver Corrections.inrättning garna, nödvändigheten, att på flera särskildta stallen anlägga dessa, som fordra en noggrann och nära vård, och local kännedom af dem, som deröfver skola äga uppsigt; det närmare inseende, som Hof-Rätterne böra äga öfver Härads-Rätterna, sedan dessas göromål blifvit permanenta, hvilJcet ock torde, i. synnerhet i början, i betydlig måtto öka Hof Rätternes arbete, som i deras närvarande skick icke skulle medhinnas; angelägenheten för Mof-Rätterna att vinna den local-kännedom. som de indragne Lagmans-Rätterne förut haft; och behofvet för Hof Rätterna att till utredande af vissa tvistemål låta genom sina Ledamöter anställa sådana besigtningar, som Lagrr>ans-Rä(terne hittills förrättat; alla dessa omständigheter utvisa, efter mitt omdöme, icke allenast att dessa ämnen böra i ett sammanhang grånskas och afslutas, ulan ock nyttan af Hof Rätternes utflyttning, som jag således, uppå de ytterligare skäl, hvilka blifvit upptagna i Lag-Comitéens Arbetande Ledamöters Uttänkande, i underdånighet Den 5 Maj - tillstyrker, med hemställan att Nådig Proposition i dessa ämnen till Riksens Ständer måtte få afgå. Justitia Rådet Ziervogel yttrade sig: Den förändring , Lag.Comitéen uti dess af. gifna underdåniga [Betänkande föreslagit, till befrämjande af Rättegångs ärendernas skyndsammare gång och afgörande vid Under.Rätterna och i synnerhet vid Härads-Rätter, är, efter hvad jag kunnat finna , framställd med all den fullständighet och med de skäl, som tillräckligen upplysa nyttan och fördelarna af det ändamål, sona Sökes.
Dessa Memorial och deraf föranledde anföranden äro vordne lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade, men som detta Utskolt ansett ärendet erfordra behandling jemväl af Lag-Utskottet, hafva de förenade Utskotten detsamma under gemensamt öfvervägande tagit; och då Utskotten nu gå alt utlåtande deröfver afgifva, anse Utskotten sig böra i främsta rummet meddela yttrande öfver Herr Le}re’ns förslag, alt det nya systemet för mått, mål och vigt måtte införas och påbjudas till efterlefnad från och med nästkommande år. Då Kongl. Majit, uti Kådig Proposition den ro December 1828, lill Rikets Ständers förnyade granskning öfverlemnade det af Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag redan antagna, på decimal-systemel grundade, förslaget lill förnyad Författning, rörande Rikets mått, mål och vigt, yttrade Kongl. Majit, det Han uppskjutit Författningens utfärdande, tilldess en allmän kännedom blifvit spridd om det uppgjorda systemet, som, sedan det blifvit slutligen faslsläldt, i alla fall borde, innan tillämpningen deraf loge Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 58. 31 sin början, under föregående tid af minst to år harva utgjort föremål för folkundervisningen. Instämmande häruti, anlogo Rikets Ständer den i Kongl. M.ij:Ls Nådiga Proposition omnämnde lid af 10 år, såsom den bestämda gräns, inom hvilken nödige förberedelser kunde vara fullbordade och tillräcklig kännedom om systemets inrättning bibringad den uppväxande generationen, samt tillstyrkte den nya Stadgans utfärdande till efterlefnad år 183g. Denna tidpunkt är emedlertid redan förfluten., utan alt den förutsättning, hvarifrån Rikets Stander ulgingo, kan anses i någon mon förverkligad. Piter Utskottens tanka måste, ehuru underrättelse om det nya systemet för måll, mål och vigt blifvit till allmänhetens kännedom införd i de små Almanachorna, denna allmänhet likväl antagas i närvarande ögonblick derom helt och hållet okunnig.
Ett af dessa ämnen är för närvarande Allmän Närigsfrihet, sorn ju mera häftigt påkallad, ju mer bör blifva föremål för en mer betänksam undersökning, innan Ständerne deröfver säga sitt Ja »Iler sitt Nej, För att i min mån uppmana till denna betänksamhet, har jag uppträdt på min bänk. Att de bestående Skrå författningar i dessa delar äto föråldrade och påkalla jemkning, är oförnek'ligt. M^n är det nödigt och nyttigt, att aldeles upphäfva och afskaffa dem? Denna fråga är mindre lätt att besvara. Dertill tordg'' kanske först fordras att undersöka, om ej/inrättningen af dessa skrän står i så nära sammanhang med det innersta germanska lifvet, med de öfriga uråldriga Europeiskt Monarkiska institutionerna, att skråinrättningens upphäfvande ej möjeligen kan in - 320 Den 12 Februarii, verka på dessa institutioner och deras bestånd. En noggrannare historisk undersökning om dessa skråns första uppkomst och utgrening, torde derföre prselimioariter vara nödvändig. Vidare, om det måste medgifvas, som här af ett par värde talare blifvit sagdt, att skråförfattningarna varit nödvändiga till befordran; de af våra näringars uppkomst, torde det vara angelägit, att undersöka om dessa näringar verkeligen redan vunnit den stadga, att de kunna vara dem förutan, och likväl icke löpa fara, att till sitt intet förfalla. Den regien, sorn gäller för hvarje far, att icke låta bedraga sig af sin sons skenbara framsteg, till att för tidigt släppa honom ur skolan, torde äfven här för Statsmannen vara att bei betänka. Tillfället har förskaffat inig en, äf* ven på erfarenhet grundad, insigt om förhållandet med ett yrke, sorn väl egenteligen aldrig stått under skråtvång, nemligen Boktryck keri-handteringen , men i afseende på hvilken förfatlningarne om gossars läroår, om gossars antagande blott i en viss proportion till Gesäller o. s. v. voro, ända till år 1809 nästan skråmässigt stränga.
Den tid torde kanske vara inne, då det, som Staten kunde från kyrkan anslå lill skolan, ej skulle alldeles anses som helgerån, helst våra kyrkor med vår protestantiska, mera diöactiska än ceremoniella gudstjenst, kunna anses vara ett slags skolor sjelfva. I öfra Sverige, der all kyrkotionde redan för längesedan varit Statens, torde ej mycket vara att frånkänna kyrkorna; i de åter af Danmark afträdda provinser, torde kanske kyrkorna kunna dela betydligt med sig. Jag vågade föreslå att, då, som jag förmodar, pastor i församlingen äfven blir orför. i de skol-direclioner, som för skolorna, hvilka i hans församlingar redan finnas, eller kunna komma till stånd, blifva nödvändiga, skole-och kyrkofonden måtte sammanslås och i rnån af behof, och med vederbör, stifts-styrelsers tillstyrkan, så väl för skolans som för kyrkans räkning användas. Någon orättvisa kan derigenom icke uppstå; ty skulle antingen brist uppkomma för kyrkans eller skolans behof, är det församlingens åliggande att fylla dem båda, och så har alltid, åtminstone hvad mig veterligt är, skett i Skåne, hvarest inga stamboksmedel för kyrkors byggande eller reparerande i allmänhet af Styrelsen beviljas; och om det verkligen någongång skulle komma ifråga, vore det ej annat än en billig reciprocitet, då sådana årligen beviljas åt församlingar i öfra Sverige. Hittills har man haft stora kyrko-cassor, eller åtminstone stora inkomster kyrkorna anslagna, utan att de kunnat till 4 H. 5i Den ao Mars f. ra. någon nytta eliev för något verkligt behof användas, men inga, hvarken skolor eller skolcassor. De kyrkans förvaltare, som velat, att kyrkan skulle hafva någon nytta af sina capitaler, hafva merendels användt dem på att hvarje år hvitmena den både innan och utan, lagt koppar i stället för blytak, och tvertom, och bevarat minnet af dessa förändringar kyrkan undergått, genom i densamma upphängda präktiga epitaphier. Detta vare sagdt om kyrkor i de södra, f. d. Danska provinserna i allmänhet.
Om en allmän Pröfnings-kommitté i hvarje Län. § 114 l:o Konungens Befallningshafvande utnämne, att föra Protokoll och Längder, en person, som icke i annan egenskap vid Kommittéen skall vara närvarande, och som af allmänna medel njuter arfvode, på sätt derom stadgas. 2:o De från särskilda Distrikt i Länen tillkallade Ledamöter njute från och till deras hemvist skjutslega för Två hästar, samt traktamente Tre R:dr R:mt för hvarje resedag, hvartill de, enligt gällande Rese-Reglemente, kunna anses vara be~ Bevillnings-Chkoltett Betänkande JV? 5. 2s> rättigade, äfvensom enahanda traktamente för hvarje förrättningsdag, räknadt ifrän Kommitléens sammanträde, till dess göroinälen blifvit fullbordade. § 116. l:o I Stockholm vare särskild Pröfnings-Kommitté, hvilken, under Ordförande af Öfver—Ståthöllaren, i dess frånvaro af Under-Stålbållaren, eller den Konungen i deras ställe i Nåder förordnar, med laglig rösträttighet, skall bestå af Tre af Ridderskapet och Adeln, Tre Prester, Två af Stockholms Magistrat, dem Öfver-Ståthållaren utser, Tolf rörelse-idkande Borgare, nemligen Tre af Grosshandels-, Tre af Minuthandels-, Två af Fabriksoch Fyra af Handtverks-klasserne, samt Sex Ståndspersoner eller Embelsoch Tjenstemän, tillsammans Tjugusex personer. 2:o
„ Sköldebrand, "347. „ Wirse'n, ”349- „ Björnstjerna; Riddersoch Adelsmän: ”1111. Hr Wirse'n, ”2223. , Rantzou, ”223g. von der Lancken von Wackehits, ”2202. Dorchimont, ”2074. „ Nieroth.” Härom yttrade Ridd.Ulsk. i dess öfver Ridd.directtns embetsberättelse afgifna utlåt, i 4 §:h • ”Dessutom har di”rect:n, med tillämpning af 37 §:n Reg.F:n, utur matrikeln ”såsom upphörda a (fört .7 friherreoch 5 adliga atter, hvil”ka, i osäkerhet om rätta förståndet af nämnda grundlags-J, ”sådan den lydde före sista riksdag, qvarstodo bland de lill ”representation berättigade ätter.” ”DirecCn har desslikes ansett sig böra utur uppropsli”stan utesluta alla de atler, å hvilkas stamtaflor ingen perhson finnes antecknad, såsom född under loppet af de sednast ”förflutna 100 åren, och hafva, på detta sätt g friherre”ätter och 84 adliga kommit att afföras, så att antalet af nu ”lefvande ätter rätteligen borde beräknas till 7g grefvar, rg5 ”friherrar och 889 riddersoch adelsmän, tillsammans 1 16 5.” ”Utaf dessa af directm uti R. o. Ad:s matrikel sålunda ”vidtagna uteslutningar, finner Utsk. den förra grunda sig ”på 37 §:n Reg.Fms uttryckliga ordalydelse, och som den ”sednare uteslutningen leder till att förekomma en onö”dig vidlyftighet och förvillelse, utan alt derigenom förnär”ina någons lagliga rätt; så får Utsk. tillstyrka, att R. o. Ad. ”matte gilla denna direcCns åtgärd.” Vid föredragningen häraf biföll R. o. Ad. den 2 Maj e. m. 1834 hvad Utsk. föreslagit. Gr. Sandels:
Utan att nu ingå i bedömande, huruvida det af motionären väckta ersättningsanspråk må vara grundadt på giltiga skäl eller ej, får Utskottet endast erinra, alt då den för Westerås stad uppkomna minskning i vågpenningar, enligt hvad motionären anfört, skall vara föranledd af den genom Kongl. Förordningen af den 12 Januari 1855 för bruks-effekler medgifna frihet från vågföring, frågan otn ersättning för denna inkomst icke torde böra af Rikets Ständer till omedelbar pröfning upptagas, ulan synes det ankomma på Westerås stad att i sådant hänseende i underdånighet framställa sina anspråk hos Kongl. Maj:t, som icke lärer underlåta att, i anledning deraf vidtaga de åtgärder, Kongl. Maj:t kan i Nåder finna af omständigheterna påkallas; och får Utskottet, på grund häraf, hemställa, att Herr Ekholms motion för närvarande icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 2 Januari 1858. MsO SOS. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Jan. 18S8, kl. 6 e. Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 140, angående dagsverksskyldighet till kungsgårdar och andra kronolägenheter. (I. A.) Ofvannämnda Utlåtande är af Bonde-ståndet, på grund af gjorda anmärkningar, lill Stats-Ulskottet återremitteradt; men som, enligt ankomna protokolls-utdrag, de 3:ne öfriga Riks-stånden bifallit samma Utlåtande, och delta ärende följaktligen är af Rikets Ständer afgjordt, återstår för Utskottet endast att, jemlikt 49 § 4 mom. Riksdags-ordningen, Bonde-ståndet härom underrätta. Stockholm den 2 Januari 1858. Bih. till It. St. 4 Sand, 1 Afd. 4 Band. i Haft. 3 STOCKHOLM, tryckt bos Isaac Marcus, 1858. StalsUtskottets Utlåtande N:o 209. Ank. till Exp.-Utsk. deD 5 Jan. 1858, kl. 11 f. m.
Ständer täckas anordna nödige medel till bestridande as de härtill erforderliga kostnader; äfnien som att Riksgälds-Contoirct icke har nägot egir Pregel-Werk, utan har hwikstämplirigen af de nu bruklige Credit-Sedlär alltid stedt uti Riksens Ständers Banque» Beträffande Eontrollcn wid hwitstämelingen , sä ?)ade Stats - Utstottct, i afseende hära yttrat den tanka , att om RikSgaldS e Eontoiret stulle updragas nägon befattning med berörde Stämpling, Controllen i allmänhet bör sökas deruti, att Stämplarne noga och säkert wärdaö, och att Stämplingen förrättas under jemn och oafbruten tillsyn af nägon Tjenstemän wid Riksgälds-Conioirck, Och derest» enligt Högloft. Bcwill nings - Den 14 April. 48r nings-Utffottets Förslag, serskildt Papper till Chartor skulle komma att tillwerkas wid Banquens Bruk, bör detta pap, per af Riksgälds-Contoiret emottagas och till hwarse ark redov isa?, pä kika satt, som nu sker med det papper, hwilkct nyttjas till Credit-Sedlar och wid Banquens Bruk förfärdigas. Hwad Stats - Utffottet salunda yttrat och föreslagit har Högloft. Nidderffapet och Adeln under den 22 Mars gedkännt, med den förändring, att ät Riksgälds - Conto!» rets Fullmägtige ffall updragas, att i samräd med Kongl. Kammar-Collegium, widtaga atta nödiga mätt och steg tift säkerhet och Controll wid Chartornes förseende med de föreskrifne swart - och hwit-stämplar; Hwaremot Högwördige Preste-Ständet och Walloft.
Då emedlertid enkan von Zweigbergks rätt till åboskapet å hemmanen grundar sig på föreskriften uti ofvan åberopade Nådiga Bref den 31 Juli 1829, bar uti hos Rikets Ständer gjord framställning nu blifvit yrkadt, att hon inålte få behålla åbooch besittningsrätten tili eller arrendet af de utaf bennes aflidne man i lifstiden innehafda, indragna predikantsboställena Törnestorp och Holstena Lunnagården, samt att hon måtte berättigas att af Statsverket uppbära det arrende, som för boställsheminanen till Statsverket ingått under tiden från den 14 Mars 1859 till den dag, då hon komme i åtnjutande af åborätten. Med anledning af hvad sålunda förekommit och då derjemte styrkt blifvit, att enkan von Zweigbergk, som är född den 28 Maj 1798, befinner sig i torftiga omständigheter jemte tvenne döttrar, som af sjukdom äro förhindrade att sig sjelfva försörja, sä hafva Rikets Ständer, ehuru någon ostridig besittningsrätt till ifrågavarande hemman icke torde kunna henne tillerkännas, beslutat att enkan von Zweigbergk, emot det att hon ansvarar för den af hemmanen Törnestorp och Holstena Lunnagården utgående ränta, berättigas att från och med den 14 Mars innevarande år och framgent under sin återstående lifstid, intilldess annan författning med hemmanen kan vidtagas, uppbära det för dem inflytande arrende, samt att tillika erhålla skilnaden emellan det arrendebelopp som från den 14 Mars 1859 till samma dag innevarande år till Statsverket för hemmanen influtit eller kommer att inflyta samt det sammanlagda beloppet af de räntor, som för samma tid bort frän hemmanen utgå, derest enkan von Zweigbergk varit i orubbad besittning deraf. Hvilket Rikets Ständer härmed lå hos E. K. Majit i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 16 November 1863. Expedit,tunsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 166. :i \:o 166.
— Hjertan, som jag engång älskat, äro för mig lika Dygden. Jag kan förströs af lättare föremål, som äro för ofta och för nära omkring mig. Men i min själs djup är endast hon helig; dit vill min rätta kärlek; och äfven under förströelserna åkallar jag henne, med häftiga suckar. Jag säger ingenting om min ”lycka”. Jag tycker ej, att den är mycket svår. För min lefnadsplan har det varit nästan likgiltigt, att bli engagerad; jag är det också ännu inte. – Här äro många tillfällen, att hjelpa och förstöra sig. Jag har länge haft ett, att förtjena, med måttlig möda, en riksdaler om dagen. Jag tror verkligen, att en man med blott skicklighet skulle kunna samla pengar här. Men mig gaf Naturen endast ett hjerta – sällheten – och fattigdomen. Jag är redan ett rang-geni: med anhang, tillbedjare, fiender, ett eget interesse att skydda o. s. v. Detta är dagens, och den lilla periodens, joller. Du får se mig i strid och tumult; anfäktad, huggande; förnedrad, upphöjd; i min äras, oros tid; aldrig fallen. Detta måste så vara. Tro ej alla de löjliga små-anekdoter man förer till dig i landsorterna. Kungen, Geniet, den lysande Skökan äro – så till vida – under samma öde. Alla skola tala om dem; få veta. – Jag är mig alldeles lik. Kanske något mera man och häftig. Älskar ännu högst allt rätt; tillber ännu högst allt redligt, godt och ljuft; lefver ännu enfaldigt och fritt. Du skall få se mitt samma hjerta offentligen. Magister K** har fullbordat sin historia. Det är en moralisk, politisk och lärd fanfaron: ej ond, men af den underlige Guden så ställd, som vore han det i hvart steg af sitt lif. Han började med en universal-ansökning hos Kungen, om emploi vid första tillfälle; bilagd med ett ark verser i rebell-ton; och under couvert till Drottningen. Fick nej.
danska öf \ .crsiit: ning nf S tuart hlills bok on1 Qvinnnns undrrtryclita s: iill:; iiig. Cfwrs. af iakttagare på de sociala rörelsernas område, hvilken förblandar tvänne motsatta riktningar och fördömer den ena för den andras skull. Vi skola först och utförligast granska den svenska. representanten af gruppen: fruken Kiy. Van vid det enkla, sakrika och af naturlig varme genomandade skrifsatt, som i Tidskrift fös Hemmet plägat utmärka Elizabeth R. Brownings och George Eliots sinrika kommentator, häpnar läsaren vid att i hennes ifrågavarande uppsats Om reaktwnen mot qvi ?tnofvGgan patraffa ett gåtolikt opus, som skulle lemna honom alldeles villrådig om meningen af dess innehåll, om ej öfverskriften gifvit ett slags Ariadne-trad till labyrinten. Man förstår att förf: an ömmar för männen i allmänhet och de iikta mannen i synnerhet. Hon beklagar qvinnornas arbetstaflan med dem, wsom ofta skola försörja andra ». Hon tror att intresset för de nya uppgifter, som vänta qvinnan på arbetets omr8cle1 skall förinå henne att undertrycka kärleken och försaka äktenskapet, eller i alla händelser att vardslösa hemmet. Hon gisslar de » valdsammaw (?) försök som göras att tvinga naturen att passa in i likställighetsteorien, m. m. Men i samma andedrag yrkar hon, att hvarje lagligt hinder för qvinnan att p % alla områden likstdhs med mannen måtte upphafvas! Diktarnes skildring af mannens skuld i de olyckliga äktenskapen fall af tio best&amp; hans skzcld endast &amp; * i, att anser förtan osann.
110. — i anledning af väckt fråga om anordnandet efter Stat från StatsContoret af löner och pensioner vid alla förvaltande Verk och Inrättningar. LII. B. 190. LIV. A. 216. — i anledning af verkställd granskning af den så kallade Lappmarks Ecklesiastikfonden. LIL B. 190. LIV. A. 215. LXIV. E. 81. — i anledning af väckt motion, att förteckningarne öfver Kronans hus och byggnader måtte till trycket befordras. LII. B. 190. LIV. A. 217. LXII. U. 323. A. io3. — angående StatsRegleringen i allmänhet, samt beloppet af den intill nästa Riksdag erforderlige Statsbristsumma. LII. B. 190. LV. A. i/j. •— öfver Herr LandtMarskalkens och Talmännens samt Herr Ordförandens i StatsUtskottet förslag till vedergällning för Hemliga Utskottets Canzlioch Vaktbetjening. LII. B. 329. Lill. A, 122. — angående ett förelupet misstag vid lipp - görandet af Bilagan N:o 1i till Utskottets Memorial N:o 335. LII. B. 32g. LIV. 283. LV. A. 14. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStånden i fråga om förlängning af ArrendeContractet på Starby Kungsgård för Majoren Vult von Steijern. Lill. B. 123. A. i95. LIV. B. 165. A. 213. LVU. E. 3. — i anledning af väckt motion om inventering af Rikets Regalier. LIV. B. 164. A. 257. — om verkställd granskning af SaltpetterFondens Räkenskaper för år 1826. LIV. B. 164. A. 257. E. iio. — om verkställd granskning af NummerLotteriets Räkenskaper för år 1826. LIV. B. 164.
N:o 30. ene löftesmannen, Premier-löjtnanten Friherre P. Cronhjelm, före lånets förfallotid gjort konkurs, deruti Diskontverkets fordran blifvit bevakad; men att massan varit i saknad af tillgångar, hvadan någon syssloman icke ens förordnats; att, sedan Friherre Cronhjelm år 1843 i fattigdom aflidit å Invalid-inrättningen vid Ulriksdahl, någon utdelning i följd af lånets bevakande uti urarfvamålet efter honom icke kunnat erhållas, enär hans efterlemnade tillgångar enligt bouppteckningen uppgått lill endast 7 r:dr 21 sk. banko; samt slutligen alt sökanden F. Bergenstråhle, som, då länet upptogs, tjensigjorde såsom löjtnant vid Kongl. Andra Lifgardet, funnits vid lagsökningstiden hafva erhållit afsked och lemnat riket; att sedan underrättelse ingått, det han, återkommet) till riket, skulle innehafva någon befattning å Carlstens fästning, lagsökning mot honom anställts hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus län, som, i anledning af Bergenslråhlcs invändning emot krafvel, förklarade detsamma tvistig., hvarefter Bergenstråhle, instämd till Domstol, blifvit, genom Kongl. Götha Hofiätts laga kraftvunne Dom den 12 Juli 1839, ålagd betalningsskyldighet, vid sökt verkställighet af hvilken Dom, Bergenstråhle, enligt afgifne utmätnings-bevjs, befunnits sakna all annan tillgång än det, icke utmätningsbara, arfvode han såsom Kommendant på Carlsborg åtnjuter. Jemte meddelande af ofvan omförmälde upplysningar, har Diskont-direktionen tillkännagifvit, att Kommendanten F Bergenstråhle, på uppmaning, att, vid äfventyr af bysättning, betala sin skuld til!
Inlagd uträkning, för ett af ifrågavarande hemman, sorn ej vore bland de högst beskattade af dem, efter Irenne års medium uppg inge lill icke mindre än 56 Rdr. xa sk. öfver det fordna sladge-priset af ir Rdr. 5 sk, 4 rst„ har Motionairen, af berörde anledningar samt med åberopande af Kongl. Kammar-Collegii skrifvelse till Konungens Befallningshafvande i Länet den 4 Pebruarii 1720^ som förklarar, alt med stadge-räntans utgörande skulle förblifva, och samma Collegii skrifvelse af den 29 April 1769. att räfltorne borde utgå i contant utan förhöjning, yrkat, att inne* hafvarne af ofvannamnde 24 mantal mätte varda återställde i sin fordna rättighet, att få lösa sina hemmansräntor efter det vissa stadgepriset, serdeles söm den syntes härleda sig ifrån ett i äldre tider tillkommet Contra c t, sorn, efter Motionairens tanka, icke borde kunna ensidigt rubbas. Enär, efter Utskottets förmodan, saltet för utgörandet af ifrågavarande hemmans räntor och prestationer blifvit bestämdt genom vederbörande auctoiiteters i laga ordning fattade beslut, och Motionairens förslag således åsyftar partiel rubbning i de för hemmansbeskattningen i allmänhet stadgade grunder; Stats-TJtsloltets Utlåtande Nio 244. finner Utskottet sig, på desse skäl, icke kunna tillstyrka bifall å Johan Peter Janssons ofvanberörde motion. Stockholm den 2o Aug. i834.
I första Momentet af ben under granskning warande Z ädw flera punkter hwilka wäckt Ridderskapet och AdelnS uppmärksamhet. Första frägan är om antalet af Ledamöter hwilka i Utskott böra wara tillstädes när beflut fattas, och hwilket Constitutions»Utskottet fdrcstagit till Adelar. Man har trodk, att detta borde utsättas till Adelar af hwarje Ständ. Onekeligcn är i denna fordran en skags billighet; men jag hemställer till Högloft. Rid, derskapet och Adelns pröfning om icke ConstitukionS, Utskottets anmärkning är grundad, och om icke i fall ett Ständ inom ett Utskott skulle willja undandraga sig betz öfwerläggningar detta stadgande är den enda möjliga kontroll deremot. Om ej en sädan kontroll funnes, kunde ärenderne komma i rnoEvite, hwarpj rättigheten för det bestämda antalet har synts Utskok, tet wara det enda tjcnliga band. En coercitif kraft mäste finnas som motwerkar det gröfwa interetzcts och sntriguens inflytelse, och förmär hwart Ständ, att för sitt egit intere^e ej undandraga sig deltagandet i bfwerläggningarna. Och denna eoärcitiva kraft» hwad kan den wara annan än den att de fränwarande förlora sin rätt. Skulle det föreslagna stadgande tvid, tagas, sä kunde ju minoriteten, en ganska ringa mi, nvritct af endast z ibland 24 .dceidcra och uppskjuta Utskottens werksamhct och besluta. Sädan kan wäl alldrig afsigtcn wara. I afseende äter. pä omröstningen per capirs hafwa flere wärdk Ledamöter redan förut yttrat att det är dm melhvde som närmast nalkas M 4483 Den 20 Vctober. till uttrycket as den allmänna willjan. När Sedama ter af flera S'änd i Utstött samlas att gemensamt öfWerlägga, wiil )ag fräga Högloft.