Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men under mellantiden bar jag egnat det en noggrann pröfning; betänkligheterna hafva visserligen icke försvunnit, jag tror att intet förslag kan framställas, vid hvilket inga giltiga anmärkmr kunna förekomma. Jag tror också att ingen grundlag kan linnas som icke gör vägen lill representant-kallet osäker för mången, som för ett sådant kunde vara nyttig. Hufvudsaken är att den öpnas för många med förmåga oell vilja alt verka för fäderneslandet och att sältet och medlen lill deras verksamhet underlättas. Det hvilande förslaget har tvenne utmärkta förljensler. Det ena är Arbetsordningen. ', vår närvarande är otvifvelaktig! det sämsta i hela vår Grundlag och otvifvelaktig! en hufvndorsak lill de brister, som man med skäl kan tillägga vära Riksdagar, och jag tillstår att ibland alla de Constitutionella författningar som jag känner, finnes ingen som har en sämre.” ”Vår ulskoltssammansätlning, vår motionsrätt, behofvet af våra återremisser och våra förstärkta Utsk. förlänga offentligt Riksdagsarbetet trots all flit, och göra utgången tvifvelaktig. Genom nya förslaget kunna Riksdagarne lätteligen till en fjerdedel förkortas; de motioner, som icke äga tillräckliga sympatier för att vinna en slutlig framgång, behöfva icke mer borttaga tiden för Ulsk:sbehandling. De olyckliga förstärkta Hiskin, sorn ofta göra utgången af de vigligaste frågor lill ett lotterispel försvinna; de oformliga sammansatte litslen (vid 1829 års Riksdag egde ett sådant af 5 Utsk. och 120 personer rum) nphöra och minst tre fjerdedelar af Riksdagstiden kan sparas.” ”Den andra stora vinsten äf Riksståndens gemensamma öfverläggning. Den måste lemna åt de olika åsigterne och intressena ett tillfälle till pröfning och jemkning, som ej annat kan än underlätta sakernas slutliga afgörande och bereda möjligheten för verkligen nyttiga beslut. Jag hemställer till de Hrr, som af verklig öfvertygelse
En värd Ledamot har yrkat, att 128 skillingar borde antagas såsom det värde, hvarefter silfver-utvexliugen framdeles skulle komma att ske, och han har hufvudsakligen grundat sitt påstående på lättheten att till Specie förvandla både Banco - Ben 11 Sept ernber t> m. och Riksgäldssedlar. Jag anser likväl ett sådant stadgande vara ett alltför våldsamt ingrepp i ägande-rätten, ty hvarje capitalist skulle derigenom förlora omkring 5 procent. Då man nera. ligen hittills fått en Riksdaler Specie för ungefär 122 skillingar, skulle man hädanefter betala 128. Om nian antager att Svenska jorden är intecknad för 60 millioner Riksdaler, så skulle 5 millioner af fordringsägarnes förmögenhet genom detta enda penndrag tillintetgöras Jag tror det således vara val betänkt af Utskotten, ijitt de utsatt ett maximum och ett minimum. Härigenom förekommes, att coursen fej kan falla betydligt under 120 skillingar. Och jag torde få påminna, att det ej är någon fara af maximi bestämmande ttll iö8 skillingar $ ty om coursen skulle stiga betydligt deröfver, så får ej Banken något silfver till uppköp. Jag tillstyrker således bifall å tredje punkten» Herr Stråle': Friherre Cederström haran» sett, att det förslag, jag gjort, innefattar en proposition om bankrutt för Banken. Det år sannt, att det innefattar en declatation, att Banken ej kan betala sina sedlar med mera ån 18 skillingar för 48; men detta har långe varit gifvet, och efter mennisko-förstånd lår det troligen icke kunna blifva annorlunda. Jag kan ej finna, genom hvad medel Bmken skulle kunna betala fullt Ut; ty antingen skulle sedtarne blifva fårre, eller silfret Ökas. Om sedlarne skulle blifva råriv. skui ■ le en mångd af menniskor derpå förlora, och håringarne gå under. Detta år således overkstållbart, Skall man åter Öka silfret, så fattasjej 46* 11 Stfltmbar t. mindre In s5 millioner Specie.
S. D. Föredrogs punktvis Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 4, med uppgift å hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne, hvarvid punkterne 1, 2, 6, 7, 8, 11 och 12, biföllos; hvaremot 3, 4, 5, 9 och 10 punkterne blefvo af Ståndet afslagne. S. D. Föredrogs och till Stats-Utskottet remitterades Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers Berättelse om granskning af de under Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder och medel. S. D. Föredrogos följande Stats-Utshottets Utlåtanden: N:o 50, i anledning af väckt motion, om förbättring af soldaternes vid Södermanlands-regemente löne-förmåner; hvilket Utlåtande, jemte hvad under diskussionen derom i Ståndet förekommit till Stats-Utskottet återremitterades; N:o 52, i anledning af väckt motion, om Statsbidrag för reparation af Westerhejde kyrka på Gottland, bifölls; N:o 54, i anledning af väckt motion, angående nedsättning i arrendet för Skällnora kungsgård, jemte hvad derom i Ståndet blifvit anfördt, återremitterades; samt N:o 56, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition angående eftergift till förmån för Carlstads stadsförsamling af Kronans rätt till ett efter Näringsidkerskan Johanna Emilia Hallander fallet dana-arf, hvilket Utlåtande, jemte hvad under diskussionen derom i Ståndet förekommit till Stats-Utskottet återremitterades. S. D Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 12, i anledning af väckt motion, om upphörande af rättigheten att börda jord å landet. Den 11 Mars. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Företog Höglofl.
Jag har visserligen yrkat afslag både å Utsk:s betänk, och BorgareSlis inbjudning; men om R. o. Ben 19 April e. m. 639 Ad. skulle vilja afslå betänk, med det tillägg, att åt Fullmäktige öfverlemnas att använda de kostnader och de åtgärder, som äro lämplige för alt få ett förbättradt sedelmynt, så anser jag ett sådant beslut vara godt; ty det hindrar icke, utan befordrar hvad nyttigt vara kan. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Jag anhåller om propos. först på Utsk:s betänk. 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att propos:rneskulle framställas i den ordning han nyss omnämnt förslagen, samt hemställde således nu, om II. o. Ad. bifölle BancoUtsk:s utlåt. Ropades starka nej, blandade med ja. Propos. till bifall å förevar, betänk, på det sätt, att R. o. Ad. instämde i BorgareSlis beslut, framställdes härefter och besvarades äfven med starka nej, blandade med ja. Då nu II. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå Utsk:s utlåt, samt besluta, att Bancofullm. må bemyndigas att använda omkostnader, för alt förskaffa sig kännedom om alla de förbättringar, hvilka i sedeltillverkning äro gjorde eller framdeles kunna göras; Ropades starka ja, blandade med nej. Sedan II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, det han trott sig finna, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat den sist gjorde proposm, begärde H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna votering, hvarefter R. o. Ad., uppå derom gjord framställning, biföll, alt ja-propos:n skulle innefatta bifall till Ulsk:s utlåt, och nejpropos:n komme att innehålla den propos., som II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, ansett vara bifallen. Hr von Hartmansdorff: Jag fattade icke rätt sjelfva ordalagen. Stod der blott: ”använda omkostnader”?
Efter något rådgörande derom, beslöts slutligen enhälligt att socknemännen hvar för sig framforsla alla materialierna, hvilka ovillkorligen skola, innan instundande jul, vara på stället framförda och aflämnade, i annor händelse får den försumlige betala hvad deras anskaffande kostar, men sjelfva stallets uppförande till väggar, tak, golf och all inredning, skulle medelst entreprenad auction till den minst bjudande upplåtas. § 3. Begärde Lars Pärsson i Österåsen entledigande från sexmans befattningen, hvilken han i 9 à 10 år bestridt, hvarföre, då denna begäran icke kunde honom vägras, församlingen i hans ställe valde till sexman i 3 kyrko-roten, bonden Olof Svensson i Nygård. § 4. Tillfrågades socknemännen, huruvida de voro hugade och villiga att uppföra en passande byggnad för folk-skolan inom socknen? Hvarvid och ehuru församlingen icke kunde neka behofvet af en sådan byggnad, kunde något beslut nu icke fattas, hälst man icke ännu öfverenskommit och betingat någon tjenlig plats för densamma och församlingen dessutom önskade, åtminstone detta år slippa denna kostnad, men lofvade att tänka på saken till framdeles. In fidem N. S. Edlund Uppläst och erkänt i Häggenås sockenstuga d. 4 november 1849, intyga på församlingens vägnar: Erik Hansson i Storgård Erik Svensson i Nygård 138 Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll i Häggenås sockenstuga d. 4 november 1849. Sedan f.d. hautboisten och rustmästaren C G
Blir Herr Grönhagens Motion remitterad till Lagutskottet, så torde också denna hufvudsakliga Anmärkning få Remissen åtfölja. Den 24 Januarii, Grefve Löwenhjelnij Gustaf: Uti Grefve yon Scheverius Yttrande tyckte jag mig höra några ord Qin EmbetsVerk, som af förnämare Personer riktas mot lägre PolkClasser. Jag tror att när ett Verk agerar clnot några brottsliga inom en Glass, hög eller lag, kan det ej sägas verka mot denna Class, utan tvärtom för en FolkClass och för del Allmänna, Min Anmärkning är kanske obetydlig, men möjeligen kunna våra Protocoller blifva läste äfven af lägre FolkClasser, och då kunde Herr Grefve von Schwerins uttryck, om det ej behörigen vederlagts, leda till ganska skadeliga misstydningar, För öfrigt förenar jag mig med Grefve Mörner deruti, att Policekammaren är en Domstol. Enligt hvad jag begriper är den, sorn dömmer, en Domare, och det ställe, der en Domare har sitt Embetsrum, en Domstol. Som nu Policekammaren verkeligen dömmer, ergo måste ock Policekammaren vara en Domstol. Herr Nauckhoff: \ anledning af hvad Grefve Mörner nyss anfördt, anser jag mig endast höra förklara, att jag på efe skäl jag redan förut framställt är af alldeles olika mening med Herr Grefven, i fråga om min rättighet till Reservation, men deremot fullkomligen öfverensstämmer deruti, att om alla Memorialer med mera försigtighet författades, skulle många onödiga Ordkrig förekommas. — Jag är fast vid den tankan alt Remiss å Herr Grönhagens Den 24 Januarii, 233 Memorial, så vidt det innefattar Motion om cu förändring af Lag eller Författning, ovilkorligen bör ske; men det är mig alldeles likgiltigt, om de berättelser som ej höra till ämnet derifrån uteslutas, blott Remiss på grundämnet ej förvägras, och till Beslut härom vågar jag utbedja mig Herr Grefyens och LandtMayskalkens Proposition, Grefve von Schwerinj Fredric Bogislaus: Hufvudfrågan synes nu hafva öfvergått till bifråga.
Departemenls-ehef må, till utgående från Riksgälds-kontoret anvisas dels ett ärligt belopp af 2,000 Ridr för nästa statsreglerings-period, och dels för en gång 3,500 Ridr, utgörande enahanda ersättning för tiden från den 1 April 1859 till slutet af innevarande år. Departementets Expedition. 2:o. 1 afseende härå hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K. Majits nådiga Proposition beslutat: alt lör 2 k a n s 11 ist-be fa t In i uga r (å 1,800 Ridr) skall uppföras 3,600 Ridr och för 2 Kopisttjenster (A 1,000 Ridr) 2,000 Ridr; att den 3:dje Kopisttjensten skall indragas och aflöningen, 1,000 Ridr, utgå till befrämjande af göromälens gång inom Expeditionen; samt att de vid sednaste riksdag anvisade 1,800 Ridr ”till biträde åt Afdeinings-Chefen för allmänna undervisningen rörande ärenden” skola å staten fortfarande upptagas; hvarjemte den af E. K. Majit äskade förhöjning från 450 till 1.000 Ridr Runt af det ä Expeditionens stat uppförda anslag till gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän och vaklbetjente blifvit af Rikets Ständer beviljad, (se Tab. Litt. A.) Kongl. Bibliolheket. 3:o. 1 de för Bibliothekarien vid Kongl. Bibliolheket nu anvisade lönebelopp af 4,500 Ridr för den förre och 3,000 Ridr lör den sednare, har E. K. Majit föreslagit en förhöjning af 500 Ridr för hvardera; men då, hvad Bibliothekarien angår, Rikets Ständer ansett de vid sista riksdagen för denne embetsman bestämda löneförmåner innefatta tillräcklig godlgörelse för de med hans befattning förenade goro - Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Emot Utskottets Betänkande, för så vidt derigenom tillslyrkes bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i den del, som afser inskränkning i åldern för legokarl inom landtldassen, reserverade sig Petter Jönsson från Jönköpings län, Per Erik Andersson från Westmanlands län, Magnus Mänsson från Östergöthlands län samt Erik Ersson från Gefleborgs län. Slockholm den 2 Februari 1857. På Lag-Utskottets vägnar: Å Högt. Ridderskapet och Adelns vägnar: Å Ilögvördiga Preste-Ståndets vägnar: Eric SPARRE. Th. ANNERSTEDT. Å Wällofliga Borgare-Ståndets vägnar: Å Hedervärda Bonde-Ståndets vägnar: Carl HASSELROT. P. E. ANDERSSON. På Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets vägnar: Å Högloft. Ridderskapet och Adelns vägnar: Å Högvördiga Preste-Ståndets vägnar: F. O. SILFVERSTOLPE. C. H. RUNDGREN. Å Wällofliga Borgare-Ståndets vägnar: Å Hedervärda Bonde-Ståndets vägnar: J. ÖDMANSSON. Petter JÖNSSON. Ludvig Möller. STOCKHOLM, trycki hos Isaac Marcus, 1857. Sammansatta Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-ZJtsk:s Betänkande N:o 2. 1 N:o Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Febr. 1857, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om medgifvande af rättighet för Svensk man att i två eller flera inrikes städer samtidigt drifva handel. Alli ifrån införandet af vårt nya statsskick kar frågan om lossandet af de band, hvarmed man i fordna lider ansåg nödigt att omgärda näringarna, utgjort föremål för de båda Statsmakternas synnerliga uppmärksamhet.
Tvenne Garfverier för beredning af läder efler engelska sättet. Ett Repslageri. F.n Spegel-fabrik. Tvenne Snusoch Tobaks-fabriker och tvenne Urfabriker med tillsammans femtio arbetare och 49,343 R:dr Banko tillverkningsvärde. 36 Handtverkare och fiske-idkande Borgare hvilka till antalet utgöra, de förre 54 och de sednare 126, kunna i allmänhet icke anses hafva vunnit någon egentlig tillväxt eller förkofran under de fem år som denna berättelse omfattar, utan betinna sig dessa klasser i det närmaste på samma ståndpunkt. Undervisnings-anstalterne äro till antal och beskaffenhet lika sorn förut: nemligen en högre lärdomsskola med fyra klasser och en apologistklass samt en stadens enskilda vexel-undervisnings-skola, i hvilken sistnämde omkring 120 barn erhålla undervisning. Fattigvården bestrides fortfarande af en särskildt i sådant afseende tillsatt komité; och hafva sedan sista lemårs-berättelsen afgafs, genom donation af Enkefru Rådmanskan Tröne, fattigkassans tillgångar blifvit ökade med 2,666 R:dr 32 sk. Banko, hvarförutan den, i följd af Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag fattade beslut, från och med 1818 staden restituerade rotefrihels-bevillning 1,651 R:dr Banko blifvit anslagen att för samma välgörande ändamål förräntas intill dess, efter inhämtade närmare upplysningar, en mera ändamålsenlig fattigvårds-inrältning kan komma att organiseras. Med det i staden förut varande kurhus, har numera, i följd af Kongl. Majlis Nådiga Bref den 21 September 1839, blifvil förenadt äfven lazarett för stadens och norra Helsinglands innevånares behof, under styrelse och förvaltning af särskildt af Kongl. Maj:t i Nåder förordnad direktion; och bestrides sjukvården af stadens läkare, såsom tillika antagen kurhusoch lazaretls-läkare, hvarförutan en extra provincialläkare är i staden stationerad. Utom stadens gästgifvare, som tillika innehar källar-rättighet, finnes härstädes Irenne värdshusidkare och krögare.
M:t i nåder föreslagna skuldsättning utgör det enda medel, hvarigenom de tillgångar kunna anskaffas, som erfordras för all ål Sverige bereda en sådan förbättring i dess kommunikalions-väsende, som tillfredsställer på en gång tidens nästan öfverallt uttalade och erkända fordringar samt den allmänna rörelsens och industriens gemensamma behof. Beträffande sjelfva verkställigheten af den inhemska upplåning eller skuldsättning, som Svenska Staten sålunda bör underkasta sig, på det att fullständiga jern vägs-anläggningar må jemväl härstädes kunna utföras, har hos Rikets Ständer företrädesvis kommit i betraktande, som föijer, nemligen: a) låne-sältet: Den motsedda betydligheten och långvarigheten af denna skuldsättning samt de dermed åsyftade ändamål fordra, att län, sorn Staten genom densamma erhåller, varda ä långifvarnes sida ouppsägbara. Låntagaren eller Staten lärer deremot, såsom regel, icke höra afsäga sig rättigheten att kunna återbetala samma lån, derest och då den finnér sådant med det allmännas fördel öfverensstämmande. Under antagande att de personer eller inrättningar och fonder, hvilka komma att begagna sig af tillfället att 'medelst omförmälda län få sina kapitaler förräntade, helst önska att för de Staten härigenom försträckta medel erhålla dess löpande skuldförbindelser och obligationer, synes ’ utgifning af obligationer böra ega rum, hvarigenom äfven både bokföringen förenklas och fordringarnas öfverlåtelse från man till man samt dervid löre fa Ilande liqvider underlättas. Med stöd af hvad Regerings-formens 66 §. innehåller, bör bestyret' med lånets upptagning och skuldens förvaltning m. m. uppdragas åt Riksgälds-kontoret; och som detta Verk omedelbart kan och bör ombesörja upplåningen, synas inga särskilda hufvudförbindeiser eller aulorisationer erforderliga; dock att de obligationer, sorn för vissa andelar af länet varda utgifna, indelas i vissa serier. b) låne-vilkoren: Vid upptagande af lån till större belopp och för längre lid måste, såsom ett för vårdandet af Statens kredit
Men dels försvagades intrycket genom oklarheten i teckningen af Falks karaktär och genom bristande konstnärlig koncentration kring det egentliga ämnet; dels kom boken fram under den ifrigaste reaktionen mot kvinnofrågan; därför blef Sommarsagan i grund missförstådd. När jag i en anmälan af densamma yttrade, att »framtiden måhända kommer att känneteckna vitterheten från senare hälften af vårt århundrade som litteraturen om och af kvinnan», blef äfven detta missförstådt, som en orimlig förstoring af de kvinliga produktionernas värde. Yttrandet innebar endast konstaterandet, att den viktigaste nya »hufvudströmningen» inom litteraturen är det kvinliga elementets framträdande, kvinnornas bekännelser om sig själfva, männens nya syn på och konflikter med den modärna kvinnonaturen, med ett ord allt detta rika stoff, som genom skrifvandet af och om kvinnor blifvit en af århundradets mäst kännetecknande, litterära egendomligheter. Och jag tillåter mig att här upprepa, hvad jag då förgäfves påpekade, att intet af alla de ämnen, hvilka med afseende å kvinnan sysselsatt eller komma att sysselsätta den dikteriska intuitionen eller psykologien, har den betydelse, som innehållet i Alies och Ullas historia: konflikten mellan den modärna kvinliga personlighetens kraf och äktenskapets. Det finnes få områden af människolifvet, som ej beröras af denna konflikt, och dess lösning är ett af de allvarligaste problem, samtiden har att arbeta med. Men när Anne Ch. Leffler påpekade detta, rönte hon samma öde som andra framsynta diktare, att af det, på denna punkt ännu ej vakna, tidsmedvetandet bli misskänd. Och misskännandet kom ej blott från det s. k. unga Sverige, utan äfven från kvinnosakens målsmän. A. Ch. Leffler hade – som den föregående framställningen visat – genom egen erfarenhet kommit fram till kvinnofrågans lifspunkt, den kvinliga personlighetens djupt berättigade kraf på frigörelse, hvilket bland annat innebär rätten att själf medvetet och själfbestämdt sätta in sina krafter i utvecklingsarbetet, vare sig medelbart inom familjen eller omedelbart i det offentliga lifvet.
Majits biträde i sådant fall komme att bero af en förutgången pröfning af behofvet och lämpligheten af en dylik åtgärd, äfvensom af naturen utaf de vilkor som dervid blefvo fästade. ') Tryckta Bihanget till RiksStåndens Protokoll vid Riksdagen 1834 och 1835. io:de Samlingen, i. Afdelningen, N:o 314- 2) Samma Afdelning, N:o 35i. 3) Samma Bihang, i. Samlingen, t. Afdelningen, N:o 8o. 2 10 Såsom Konungens dåvarande Rådgifvare hafva, efter hvad StatsRådsProtokollet öfver Handels och Finansärenden för nyssberörde dag utvisar, D. E., Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, Herrar StatsRådcn, Friherre Åkerhjelm, Poppius och 1111 mera Presidenten Friherre von Schulzenheim samt Föredraganden, Herr StatsSekreteraren, Presidenten Skogman, genom deras tillstyrkande, biträdt den mening, Kongl. Maj:ts ofvanuämnde nådiga skrifvelse uttrycker, att nemligen kreditif för Bankens räkning icke skulle kunna upptagas, utan bägge Statsmakternas, det vill säga Konungs och Ständers, samverkan. Till bemälde Herrar f. d. StatsRådsLedamöters afgifvande förklaring, föranlåtes jag nu, vid käromålets fullföljd, enligt KonstitutionsUtskoltets föreskrift, anmärka, att den sålunda af dem tillstyrkta meningen är stridande emot '72 §. Regeringsformen, enär denna paragraf tillägger Rikets Ständer rätt att ensamt besluta i allt, som rörer styrelsen och förvaltningen af Deras Bank, hvartill således äfven hörer att för dess behof inrikes eller utrikes upptagna lån. de der icke kunna säga belasta Riket, då Banken är en Rikets Ständers enskilda Inrättning; förbehållande mig att, sedan vederbörande sig förklarat, få med ytterligare andragande inkomma. Stockholm den 11 Januari 1841. LANDIN. LitcVördsamt Memorial.
Är åter brottet af den grofva beskaffenhet, att de villkor derigenom blifvit brutne, som utgjorde grundvalen för föreningen till ett Samhälle; Säkerhet till lif och Egendom, då kan jag för min del ej betragta brottslingen annorledes än såsom satt utom Samhället, såsom en fiende till detsamma, emot hvilken den styrande Magten äger att utöfva samma försvars-medel hvaraf hvarje människa i natur tillståndet ägde att sig begagna, och om Staten icke äger annat medel att freda öfrige Medborgare från brottslingens våldsverkan, är det Statens både iättighet och pligt att genom användande af döcls-straff förskaffa Medborgare den säkerhet till lif och egendom, sorn de äga att fordra. Om dessa grundsättser äro gällande , så foijer äfven deraf, att då en Medborgares lif med våld blifvit honom afhändt, den brottslige bör dödas för att sätta öfrige Samhällets Medlemmar i säkerhet for hans mordiska lynne; men utur annan synpunct, än den jag ofvan anfördt, kan svårligen döds-straffet, äfven för mord, efter rättsgrunder försvaras, ty vedergällningsråtten tillhör icke människor, endast Gud, och om man vill använda detta Straff såsom ett skräck-; 5a Den i April. medel, torde både Statens rättighet dertill och det ändamåls-enliga i sjelfva straffet vara myc* ken tvifvel underkastadt. Använder man åter förenämnde grundsatser till frågan om stöld , så torde man lätt finna, att vid första och äfven andra gången detta brott begås , möjligheten af den brottsliges förbättring ännu finnes 5 att brottet, ehuru störande ett af hufvudVilkoren för Samhällsiniättningen, lik\äl innebär den skillnad iirån dråp eller mord , att Tjufven kan återställa det, som han berofvat sin nästa, men icke Dråparen , och att följakteJigen bevarandet af Samhällets säkerhet kan medgifva , att