Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det det nu är möjligt, alt uli det ena kurhus-districtet af Hallands län fylla beliofvet med 4 sk. afgift, tinder det att på samma tid i det andra dislrictet erfordras 5 sk. afgift; hvarföre skall ej denna olikhet få äga-rum eller hvartill skall det tjena alt tvinga det ena dislrictet att betala mer än det behöfver, derföre att det andra districtet har behof af större afgift än det förra? Meningen är ju ingen annan, än alt hvarje kurhus skall få hvad det behöfver, men ej mera. Om nu ett district skulle underlåta att taxera sig till melan det behöfver, så måtte väl deruti ej ligga någon ansvarspåföljd? Men lill undanrödjande af all tvekan, anhåller jag, att ordalagen uti den citerade punkten malle förändras till följande lydelse: "til! veneriska smittans hämmande — " lika f ö r a 11 a betalande inom hvarje kurhus "district, efter dess behof &c.” Hr Ekströmer, Carl Jolf.: Jemte det jag förenar mig med Frih. Sprengtporten uti dess yttrande, ang:de Lurhus-afgiften i Stockholm, får jag. i anledn. af den del af betänk., sorn rör denna afgift för Riket i allmänhet, vördsamt anföra, det jag högligen beklagar, alt Bevilln.Utsk. icke funnit anledn. att fästa afseende på den uti K. M:s nåd. propos. antagna princip, nemi. att kurhus-afgiften hädanefter skulle utgå för sjukvården inom hvarje län så till kurhus som till lazarett. Händelsen är nemi. den, att i de flesta län saknas, snart sagdt, alla tillgångar för lazarettens underhåll. Öfverskotten på kurhus-afgiften har visserligen lemna! någon tillgång för lazaretten, men fyllandet af detta behof bör icke bero af tillfälligheter, om några öfverskott uppkomma, utan det bör en gång för alla bestämmas, alt hvad sorn behöfves för lazaretten skall af länets innevånare bekostas. Det förefaller anmärkningsvärdt, att man med sådan förkärlek omfattat den veneriska sjukdomen.
Min ccxiv Stutsoch Banco-Utskottens Utlåtanden\ mening kati icke vara att klandra det fram*» farna, utan blott att framställa dern, såsom de grunder, hvarifrån jag utgår vid bedömandet af de åtgärder, som Högiofl. Utskotten före4- slagit. — Högiofl. Utskottet! antaga, såsom en bland de egentligaste orsakerna till den Öfverklagade förlägen heten i allmänna rörelsen, det ailä inanna misstroendet enskilde personer emellan} och att detta åter härleder sig ifrån Bancosedlarnes vacklande värde. Ett vacklande myntvärde är visserligeri i flera hänseenden skadligt, men jag anset förtroendet ännu mera skola förstöras, om man, i stället för att alfvailigen söka bereda stadga i myntvärdet, tvärtom vidtager sådane åtgärder, som nog tydeligen utmärka, att man vill för framtiden förvara sig en utväg, att tillvägabringa myntvärdets ytterligare försämring. Det är val icke tänkbart, att man skulle gifva Credit åt den, sora man tror icke ens hafva Vilja och alfvar att betala. Och om ntf obestridligt är, att genom förra Ständers åt-4 gärder, förtroendet till Banco-sedlame, hvarifrån Högiofl. Finance-Beredningen icke titan skäl härleder misstroendet enskilde emellan, blifvit skäkadt, om icke förstördt, så vill det tyckas, som första steget borde blifva, att Bikets Ständer visade det fullkomligaste alfvar, att icke vidare vilja taga någon sådan befattning med Banquen, som i något afseende kan rubba eganderattens helgd. — Sker Statsoch BancoUtskottens Vildtanden. ccxv detta Icke, utan man vid. denna .Riksdag beslutar en ny Sedel-utgifning utan fond, samt för framtiden icke ger alla upptänkeliga garantier till betryggande häremot -vid en kommande Riksdags så tror jag, att Crediten får sista dödsknäckem Ty huru vill man val begära, att någon skall hafva förtroende till Banco-sedeln, då, genom ett Riksdags-beslut, dess värde kan nedsättas och annullera»? Vid en tagen allmän öfversigt af Höglofl.
» Sä kan du fäll ticka, » inföll G u n n a r s otå- ligt, » m e n v i ' o p p a s på ' ärran, vä, och ' an vill inte a t t vi ska ' få en supare till präst, utan en som lär oss Guds väg r ä t t. Det är då fäll som så, må du väta, a t t den som fått de flesta rösterna ha sutti ' å supi ' med böndren på gässivargåla och därför ticka de om ' an, men ingen h ' allvarlig kristen ' ar rösta p å ' a n, inte. » » Nåja, jag får väl följa med er u p p till kungen, » svarade riksdagsmannen, tog på sig fracken och ytterrocken och ledsagade de båda hederliga dannemännen i den tidiga vintermorgonen u p p till slottet. Lyckligtvis var det just en tisdag, konungens mottagningsdag, då man kunde vara viss pä a t t få audiens. U p p k o m n a i västra slottshvalfvets stora t r a p p a, som leder u p p till konungens våning, stannade G u n n a r s och lät sina ögon fara omkring åt alla sidor. » » Hocken kan väta, men nog här det a r storhartadt, dä ' ä ' då fäll visst och sant, det, » svarade Bog A n d e r s och stod en stund alldeles häpen öfver den ståtliga trappuppgången. U p p k o m n a i förrummet blefvo de ytterligare förvånade öfver de fyra uniformsklädda ordonanserna, som sutto där, och öfver de silfvergalonerade lakejerna, hvilka togo emot de audienssökandes ytterplagg. Desse senare mätte med ögonen de båda dalgubbarne från hufvud till fot och voro synbarligen tveksamma, om de skulle släppa in dessa i skinnpälsar klädda » masar » bland de guldsmidda, ordensprydda herrar, som kommit för a t t uppvakta hans majestät och nu gingo af och an i den stora väntsalen. f Riksdagsfullmäktigen hjälpte dem dock ur förlägenheten, i det han kort och godt tillkännagaf, a t t de t r e utgjorde en deputation till konungen.
Vid denna riksdag har till Ekon.Utsk. inkommit åtskilliga motioner, åsyftande att genom föreslagna inskränkningar uti den rätt, att under kringresande i landet verkslälla uppköp af diverse saker, som hittills varit medgifven för ätskillige personer, under namn af lumpsamlare, glasförare, hästhandlare och flera, förekomma det ofog, som af dessa personer skall i landsorterne föröfvas. Jag vill visst icke bestrida det dylikt ofog kan hafva ägt rum; men jag har likväl trott att de anmärkte missbruken kunnat förekommas om gällande författningar behörigen efterlefvats. Dessutom mäste jag såsom en inkonseqvens å Utsk:s sida anmärka, att Utsk. föreslagit inskränkningar endast i fråga om lumpsamlare, men icke om de andra ofvannämnde personerne. De förra hafva dock det företräde, framför de öfrige, att de, genom sitt kringresande och uppköpande för pappersbrukens räkning af lumpor, bereda en stor lättnad för denna ganska vigtiga fabriksnäring. Slutligen har jag icke kunnat förbise, att den nu föreslagna inskränkningen, i afseende på pappersbruksägares rättighet att låta genom särskildta kringresande personer uppköpa sitt råämne, står i strid med den handelsfrihet, som genom 1846 års författning blifvit Svenska folket medgifven. Derföre hade Utsk., i och Den S Mars f. m. S0 med detsamma motionerne i ämnet blifvit tillstyrkte, jemväl bordt föreslå R. St. att hos K. M. anhålla om npphäfvande af den §. i handels-ordn:n, sorn medgifver handelsfrihet för medborgare i allmänhet. Desse äro grunderna för mitt yrkande af afslag å betänk. Frih. Cederström, Claes Rud.: Då jag begärt ordet för att anhålla om bifall till Ekon.Utsk:s förevar, betänk., ber jag att i korthet få redogöra för det förhållande som ledt Utsk. till det slut, hvaruti det stannat, för så vidt skälen derföre skulle anses icke uti sjelfva betänk, nog tydligen ådagalagde. Efter det K. com.-colhm., på grund af K.
Anckarsvärd den i dessa förhandlingar ådagalagda ministeriela caracter vara af den betydenhet för samhället, att han trott sig höra hos Utskottet framställa behofvet deraf, att Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Grefve af lVetterstedt, måtte, på grund af de vittnesbörd Stats-Rådets Protocoll eller Protocollen öfver Ministeriela mål kunde lemna öfver berörde tilldragelser, anmälas till den påföljd Regerings-Formens 107 §. utsätter för bristande vård om Rikets sannskyldiga nytta, Sedan, hvad forst beträffar åtgärden till Protocolls-Secreteraren Brummers entledigande, Constitutions-Utskoltet, jemlikt 42 §. Riksdags-Ordningen, begärt, hos Hr Hof-Cancelleren, Konungens Nådiga Befallning till vederbörande i det ändamål samma §. antyder, har Herr Hof-Cancelleren till svar lemnat, att, oaktadt Kongl. Maj:t ej ansett nyssnämnda §. och ännu mindre io5 §. Regerings - Formen tillämpliga på förevarande fall, K:gl. Maj:t dock för denna gång tillåtit, att -Chefen för Colonial - 6 (lons titut iöns-Ut skottets Memorial K‘.o ij, Ärendenas Departement finge upplysningsvis meddela de uppgifter, som Sunde tjena till utredande af frågan. Dessa uppgifter innefattas i en till Herr Ho f-Can celleren a filateli embetsskrifvelse från bemälde Chef, II. E. Herr Grefve af Wetterstedt, med bifogande af ett inför Konungen allena i Christiania den 2 Junii 1828 hållet Protocoll, hvaraf inhemtas, att Kongl. Majit, på derom, af Chefen för Golonial-Ärendenas Departement, med stöd af 6 §. i Riksdagsbeslutet den 18 Augusti 1812, gjord anmälan, behagat entlediga Protocolls-Séereteraren Carl Magnus Brummer från. denna hans beställning vid samma Departement, med åtföljande löneförmoner på Barthelemisk Stat, hvarom den undertecknade Chefen skulle honom underrätta.
Drätsel-kammare före den 1 Juli 1860, medelst insända handlingar, inför Riksgälds-kontoret styrka, att de byggnader, för hvilkas uppförande understöd utaf ifrågavarande lån meddelats, blifvit inom föreskrifven tid fullbordade och hos Städernas allmänna Rrandstods-bolag eller annan i stadgad ordning bildad och med vederbörligen fastställdt reglemente försedd bra nd forså k ri ngs-i n rä tl ni ng emot brandskada försäkrade; börande de från Riksgälds-kontoret utbekomna lånemedel, hvilkas behöriga användande icke på sådant sätt styrkes, vara före nämnde dag till Riks — gälds-kontoret återställda; hvarjemte Fem procents årlig ränta från slutet af året näst efter det, hvarunder samma belopp blifvit af Riksgälds-kontoret utbetaldl, ska1! della verk godtgöras. §. 43. Sedan ett belopp af 1,230 Spanska daler, som al Kongl. Majit blifvit anvisadt och af Kongl. Stats-konloret förskottsvis utbetaldl till ränlefria låneunderstöd åt de invånare i staden Gustavia på ön S:t Barthelemy, hvilka hemsökts af den nämnde stad år 1852 öfvergångna eldsvåda, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, blifvit Kongl. Stats kontoret under år 1854 af Riksgälds-kontoret ersatt med Fyra tusen femhundraljugenio Riksdaler; så böra de 5 sagde lån föreskrifna och till en tiondedel af lånebeloppet bestämda årliga afhelaluingar, hvilka inllyta till Kongl. Stats-kontorel, i de vanliga liqviderna mellan Statsoch Rikgälds-verken. Riksgäldskontoret godtgöras. 82 Stals-Olskoltets Memorial Jl? 263.
Beträffande sättet för anskaffningen af de medel, som, utöfver härtill disponibla tillgångar, erfordrades för jernvägars anläggning på allmän bekostnad eller genom Statens medverkan, äfvensom lör dylika anläggningars inlösen, då sådan inlösen pröivades böra ske, bes,tölo Rikets Ständer, alt dessa medel skulle beredas genom upplåning emot fonderade, inom riket ulgilna, räntebärande obligationer, lydande å Svenskt mynt och utfärdade, på Rikets Ständers vägnar, al deras Riksgälds-konlor; hvarvid Rikets Ständer förklarade all, lill ränte-liqv ider för de sålunda ulgilna obligationerna samt ka pilj» lets amortering, boide anvisas och å staten för Riksgälds kontoret upplöras eli i öfverensstämmelse med Regerings-Formens 66 § utgående årligt anslag; varande Rikets Ständers, angående denna upplåning, lättade beslut och meddelade stadgande!! under - Sta/sUtskottets Vihl tande N:o 62. 1 slällda Kongl. Majits Nådiga Fastställelse saint, genom derom af Kongl. Majit utfärdad särskild kungörelse, gillade och till allmän vederbörlig efterrättelse fastställda. Uti den, i fråga om erforderliga större jernvägs-anläggniugars utförande på allmän bekostnad, vid denna liiksdag aflåtua, den 28 .nasti.
Jag ber R. o. Ad. om förlåtelse för denna långa, jag hade sjelf så när sagdt, föreläsning; men då det förevar:de förslagets farligaste motståndare just äro de, som af en missförstådd välmening icke vilja antaga detsamma, derföre att det ger för litet på en gång och ej är nog theoretiskt förträffligt, och då frågan i BorgareSt. redan af sådana grunder återremitterats, så har jag ansett nödvändigt att en gång gå till botten med saken och angripa dessa theorelici på deras egen grund, den genomförda deduktionens. Tillämpningen af det förut sagda är dessutom lätt och otvungen. Hvad skulle vinnas, genom den i BankoUtsk.-s Betänk, föreslagna Den 22 Februari f. m. 181 förändringen? Derigenom skulle vinnas först: alt i st. f. den närvande mångfalden af räkne-enheter: Daler, Riksdaler R:gs och Riksdaler B:ko vi skulle erhålla endast en enda eller en som i värde motsvarade den nuvande R:gs R.drn, samt vidare, alt denna enhet indelades efter det så mycket enklare och redigare Decimal-systemet. Ar ej detta en verklig och betydlig förbättring? Jo, svårar man mig från den förut omnämnda ytterliga sidan, jo men olyckan är att speciens vigt icke kan blifva någon jemn afdelning af den blifvande vigtenheten och den nu föreslagna enheten -jidels Specie eller R:gs R:dr kan således ej heller ingå med sin vigt jemt i en sådan framdeles bestämd viglenhet. Vi vilja derföre, att Décimal-systemet införes på en gång i mått, mål och vigt och mynt på det man måtte kunna åstadkomma samma vetenskapliga samband som i Frankrike mellan de olika slagen af storheter med ett ord det Fransyska metersystemet. Men om jag nu skulle lyckas visa, att detta prisade metersystem, ej allenast icke visat sig praktiskt antagligt ens i' sjelfva sitt hemland, åtminstone i sin helhet, utan att det ej engåug inför vetenskapen håller streck i sjelfva sin grund? För att göra detta måste jag gifva en kort öfversigt af metersystemets såväl historik som sjelfva uppställning.
Takdroppen, hvilken utan uppehör, i tusende klara skiftningar faller utanför fönstret till hennes lilla rum, småfåglarne, hvilka under munter flygt slå sina drillande sånger i luften, solen, hvilken ur sin långa dvala ändteligen vaknat, att kring verlden sprida nytt lif och sällhet, allt detta tyckes med underbar kraft inverka på hennes sinne. Med hvilken hänryckning blickar icke hennes tårfyllda öga upp emot himlens hvalf, så länge och så trånadsfull, tills det berusadt af dess klarhet icke längre förmår uthärda den bländande glansen. O! hvad jag af denna själens sysselsättning redan hoppas mycket godt; skall något i verlden bringa den till lugn och friskhet, blir det säkrast betraktandet af Guds sköna natur, hvars obetydligaste uppenbarelse på hennes hjerta alltid gjort ett så djupt intryck. Hon har i dag yttrat ännu en varm anhållan till Hofrådinnan, nemligen, att på ett ögnablick kunna få se Mamsell D., om hvars igenfinnande brefvet tydligen upplyser. Med möda har Hofrådinnan häri kunnat utverka helst en par dagars uppskof, emedan Rosas längtan efter detta besök, verkeligen varit obeskriflig. Hon har likaså, till min stora förvåning, i anseende till det hopp om tillfrisknande hennes krafter nu, om någonsin tyckas gifva, mycket talat om sin föerestående död samt sin önskan att ännu en gång före densamma se R. Att hennes plan är en återförening mellan honom, och den beklagansvärda Caroline, blir mig alltför begripligt, ehuru jag likaså litet som på en återupplefvande kärlek de sistnämnde emellan, tror på de förstnämndes realisering. Jag frugtar endast att detta påtänkta möte alltför mycket kommer att uppröra den arma Rosa, hvarföre jag äfven ärnar uppfordra all min övertalningsförmåga, att, om möjligt helt och hållet afböja detsamma.
Maj:t användas till sådana af Rikets Ständer ej förut pröfvade utgifter, hvilka hädanefter kunna finnas för rikets styrelse af oundgängligt behof påkallade, för samma ändamål, som med hvarje hufvudtitels anslag afses, och hvilka utgifter alltid måste vara tillfälliga och icke af permanent egenskap; hvadan sålunda besparingarna i intet fall må komma i fråga att begagnas till bestridande af årliga löner och arfvoden, hvilka böra rätta sig efter den stats-reglering, sorn af Rikets Ständer blifvit godkänd och måste betraktas såsom gällande, intilldess densamma i vederbörlig ordning förändras; börande vid dispositionen af besparingarna i öfrigt iakttagas, att de besparingar, som ett år reserveras, kunna ett följande år användas.” Vid sistlidne riksdag beslöto Rikets Ständer, med bifall till Statsutskottets i utlåtandet N:o 134 gjorde hemställan, det någon förändring ej skulle ega rum i afseende å förenämnde, rörande dispositionen af besparingarna, vidtagna bestämmelser. Bill. till R. St. Instämmande i den af Rikets Ständer vid de tvenne sislförflutna riksdagarna yttrade åsigt i fråga om ordningen för användandet af hufvudtitlarnes besparingsmedel, anser Utskottet bibehållandet af samma ordning leda till redighet i stats-verkets förvaltning och räkenskaper, hvadan Utskottet hemställer, att Rikets Ständer måtte, i afseende å dispositionen af ifrågavarande besparingar, vidblifva de vid 1840—1841 och 1844— 1845 årens riksdagar derom meddelade beslut. 2:o Uti nu gällande riks-stat finnes, i likhet med hvad uti förut upprättade riks-stater iakttagits, införd en serskild kolumn, innefattande uppgifter rörande de under penn inge-lönerna inbegripna spanmåls-qvantiteter, för hvilka vederbörande löntagare ega att åtnjuta förhöjning.
Trots den bistra kölden hade jag iklädt mig min seminaristmössa af blått siden, hvilken med sin silfverträns och lyra straxt tilldrog sig de goda Glimmingebornas uppmärksamhet. De lyfte också mycket höfligare på hufvudbonaden för mig än för någon patron. Jag intog min vanliga plats på läktaren hos min vän, gamle klockaren och organisten Grönqvist, som blef mycket förtjust öfver att kunna påräkna min hjelp vid upptagandet af psalmerna. Och då preludierna till psalmen N:o 55 förklingat och jag med min kraftigaste röst uppstämde »Var helsad», så vände sig nästan hela församlingen om och skådade upp emot läktaren. Och under glasögonen tyckte jag mig se mer än ett par fagra flickögon glimma af beundran, när de betraktade sångaren. Min ädle f. d. lärare och välgörare, kyrkoherden, höll som vanligt en storslagen predikan öfver dagens heliga text. Efter gudstjenstens slut helsade jag intimare på åtskilliga af mina gamla vänner och bekanta. Serskildt kom socknens rikaste man, Petter Larsson i Boarp, och hans vackra dotter, Nilla, fram till mig på kyrkobacken, hvarvid fadren hedrade mig och min moder med en inbjudning till julkalaset på tredjedagen och dottren skänkte mig ett af sina ljufvaste leenden. Men disharmonien låter här i lifvet ej länge vänta på sig, när harmonien är som störst. I detsamma märkte jag två ondskefulla ögon, som fixerade mig på nära håll. De tillhörde ingen mer eller mindre än min gamle afundsman Sven Jönsson på Lyngen, som sällat sig till oss. Han hade blifvit axelbred och stark, och äfven jag skulle hafva förklarat honom för en ovanligt vacker yngling, om ej hans dolska sinnelag allt fortfarande återspeglat sig i hans ögon. Vi helsade naturligtvis på hvarandra, höfligt men kallt. Hans uppträdande vid detta tillfälle verkade ytterst obehagligt på mig, isynnerhet då jag hörde Petter Larsson på det allra vänligaste inbjuda honom att på hemvägen »titta in i Boarp» och såg den uppmuntrande nick, som Nilla dervid gaf honom.
Jag anser af yttersta vigt, att forgfälligt bevara den helgd, Grundlagen gifvit åt fattade beslut: ty i samma stund man kunde skrida till nytt val af Justitieombudsman , skulle också ingen ting hindra Ständerna, att kunna tillexempel å nyo välja Revisorer, och upphäfva beslutén om Statsanslagen. Herr Hammarsköld: Sedan en värd Talare framställt, hvad han ansett följden skola blifva, om den litterata åsigten af Grundlagen skulle få gälla, så anhåller jag att få framställa den följd jag tror skulle uppkomma, om den spiritualistiska åsigten gillades. Om nytt val företoges af Justitieombudsman, så göres det Constitutorial, sorn, underskrifvet af de 4 Talemännen, blifvit utfärdadt för Suppleanten, till noll , ehuru Lagen innehåller , att, vid Justitieombudsmannens afgång, Suppleanten bör Den 27 September f. m. 383 kallas att inträda i dess Embete. Blir nu detta Constitutorial af noll och intet värde, sä liafva Ständerne tvingat sine Taleman att underskrifva ett falskt document , utom det att Ständerne, i händelse af ett nytt val, vid samma Riksdag fattat tvä olika beslut öfver ett och samina ämne. Ständerne hafva 1 det de valde JustitiajOmbudsmanneii och dess Suppleant^ med detsamma bestämt den senareä ovilkörliga rättighet att efterträda den förre utän nytt val. Skall étt sådant likväl förrättas, så är det förra beslutet alldeles förkastadt. För öfrigt hafva flere Ledamäter omtalt, och till stöd för deras mening åberopat, att bokstafven icke kan vara klar, då tio bland Fullmägsige varit af olika mening. Om man noga genomläser Fullmägtiges Protocoll, skall man finna, att icke alla dessa 10 personer varit af den mening, att Fullmägtige hade orätt, titan flere bland dem ansago blott höflighes pligten fordra, att först anmäla förhållandet för Rikets Ständer, likasom , efter hvad en bland dem yttrat, en Inspector först bör fråga sin husbonde , när han är närvarande, om han vill, att
Beträffande härvid de af åtskillige motionärer gjorda framställningar, dels att de summor, som för ifrågavarande jernvägsanläggningar kunna komma att af Rikets Ständer anvisas, mätte utgå utan återbetalningsskyldighet, dels att Rikets Ständer måtte besluta Helsingborgs-banans anläggande såsom stambana; så, och enär af de inkomna handlingarna inhemtas, alt de redan bildade bolagen äro beredvilliga åtaga sig att för egen räkning anlägga dessa hanor, såvida de på antagliga vilkor erhålla lån lill två tredjedelar af den beräknade koslnadssumman, anser Utskottet, som, lika med Kongl. Majit, icke finner lämpligt att Staten för sitt bidrag skulle såsom delegare ingå i företag af ifrågavarande beskaffenhet, sig böra hemställa: 1 ;o. all Slaten icke annorlunda än genom meddelande af lån, på de vilkor, som af Rikets Ständer kunna varda bestämda, bör medverka till utförandet af de bland ifrågavarande jernvågs-anläggningar, hvilka anses böra af Staten understödjas. Hvad Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 88. 9 Hvad na först angar Ystad—Eslöf-banan, för hvars byggande redan blifvit tecknade 11,356 aktier, hvardera å 100 R:dr, å hvilka inbetalts 100,470 R:dr, så torde icke kunna förnekas, att anläggningen af denna jernväg i flera afseenden måste blifva af stor vigt oell medföra betydliga fördelar icke blott för Skåne utan äfven för landet i allmänhet. I sistnämnda hänseende har blifvit erinradt, att förbindelserna med utlandet genom denna anläggning blefve i högst väsendtlig mån underlättade. Postförbindelsen öfver Ystad, som af ålder varit den allmännast begagnade, skulle, på sätt Kongl. Maj t i den nådiga Propositionen omförmäit, blifva i betydlig man underlättad, om, när södra stambanan binner fullbordas, jernväg funnes jemväl till Ystad, så att ständig, snabb postgång deröfver till Stralsund kunde ordnas.
805 Hvad dernäst angår boställens ifrågasatte skyldighet, att deltaga i Gästgifvarskjuts, hvilken skyldighet blifvit af Riksdags-FulJmägtigen Olof Wikström yrkad pä den grund, att boställens frihet från skjutsningsbesvär vore stadgad genom föreningsoch säkerhets-acten af den 21 Februari *789» hvilken nu mera skulle vara upphäfven; si, enär detta ämne icke hörer tillden genom 1809 års regementsförändring och nu gällande Regeringsform upphäfde Constitutionella delen af den så kallade Säkerhets-Acten, samt dessutom det stadgande, som deri innefattas, angående boställens frihet från skjutsningsbesvär, instämmer, med de i äldre Författningar lagde grunder och med ändamålet af boställens anslående, lieldst deras innehafvare ofta kunna behöfva begagna sina hästar vid resor i Ämbetsärender, finnér Utskottet sig så mycket mindre böra tillstyrka bifall å motionen , som Kronooch Skattehemman fått, just i följe af merberörde 1789 års författning samt Kongl. Kungörelsen den 6 April J810, tillgodonjuta större bidrag af andra hemman vid sfcjutsningsskyldighetens utgörande, an de förut egt att påräkna. Riksdags-Fullmägtige från Stockholms Län hafva yrkat, att den lega, som resande erlägger för begagnande af Gästgifvarens eller den skjutsandes forredskap, måtte varda Eörhöjd; och Utskottet, som här - god Besv. och Elkon, ZJtik. Bttilnkanden■» viel inhemta!, att denna lega blifvit genorft Kongl.