Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För den händelse att olörsörjdt barn icke kunde till visst samhälle hänföras, utginge kostnaden för barnets vård icke af ifrågavarande medel, utan af det anslag, som funnes i stat upptaget för besörjande af den fattigvård, som ålåge Staten. Vore åter föräldrar ur stånd att lemna sina barn tjenlig vård och uppfostran, borde desse, enligt Kongl. Fattig Bih. till, R. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande M 7. vårds-förordningen den 13 Juli 1853 celi Folkskole-stadgan den 18 Juni 1842, understödjas af församlingen. I högst ringa mån kunde ock med dessa medel beredas någon lättnad för de församlingar, som vore mer än andra betungade med fattiga barns underhåll och dertill hade mindre förmåga, ty utom för de Skånska länen, hvilka ensainme tillgodonjöte af hela beloppet, utgjorde den summa, som utdelades, för de fleste andra länen föga mer än 300 R:dr banko om året på hvarje län, hvarmed föga kunde uträttas för att jemna lättigvårds-kostnaderna emellan socknarne. Detta vore icke heller afsedt med dessa medel, utan vore deras ändamål att användas för faderoch moderlösa barn, hvilka icke hade anhöriga med förmåga eller pligt att dem underhålla; men då det numera icke vore möjligt att finna fosterföräldrar, som ville åtaga sig sådane barn för den ringa ersättning, sorn, enligt föreskriften i 7 § af Instruktionen för Kongl. Serafiiner-Ordens-Gillet den 28 April 1791, finge gifvas af dessa medel, nemligen högst åtta ll:dr banko årligen lör hvarje barn under G år och mindre för äldre barn, så hade deraf blifvit en följd, att medlen numera utdelades mest till fattiga föräldrar såsom bidrag vid vård om deras er/na barn, hvilket ingalunda varit från början afsedt med medlen. Det synes icke heller öfverensstämma med nu gällande grundsatser för fattiga personers understödjande, att dessa Statens medel användes på omförmälda sätt, hvarigenom allt för ringa gagn vunnes.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, vill Kongl. Maj:t härmed i Nåder föreslå': a) att alla de åt embetsoch tjenstemän på lön indelde räntor och tiondeanslag, de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser tillhörande dylika indelningar och anslag, samt de, såsom ersättning för vissa hemman eller lägenheter åtföljande besvär, anvisade ränteeller tionde-anslag, jemte de vissa städer tillerkände anslag af dylik beskaffenhet, hvilka icke komma att till statsverket indragas, må, likasom de kronan behållna, af räntegifvarne få lösas med penningar efter ett, hvarje år för de nästförförfiutna tio åren bestämdt, medelpris, utan rättighet för räntetagarne, att något af dessa anslag till leverering in natura uppsäga; dock att för dem af nuvarande embetsoch tjenstemän, hvilka enligt fullmagter eller konstitutorialer äro i åtnjutande af så beskaffade löner, utan att serskildt förbehåll om förändring blifvit i fullmaglen eller konstitutorialet gjordt, förändringen först vid deras afgång från embetet eller tjensten må träda i verkställighet, så v ida de icke sjelfve, deröfver hörde, förklara sig önska, att den derförinnan må för sig gå; liili. till 11, St. Prot. I Sami. 1 Afd. 11 Haft. 3 18 Kongl. May.ts Nåd. Proposition, N:o 59. b) att räntetagarne för upphörandet af deras hittills åtnjutna optionsrätt till ränteoch tionde-anslagens utfordrande in natura, och af rättigheten att utaf räntegifvarne uppbära forsellön då lösen med penningar eger rum, hållas skadeslösa på det sätt, att de af statsverket årligen erhålla ersättning för sistnämnde afgift till samma belopp, hvartill den för närvarande af dem tillgodonjutes; c) att alla räntegifvares nuvarande rättighet att uppsäga räntorna och tionden till leverering in natura må, så snart den i mom. litt.
Herr klorZeristolpe, ^n-lei'8, föreslog, at oaktadt frägan om Jnstruction för JustitiäOmbudsmannen komme at hwila, Statsutskottet likwäl emedlertid mätte sysselsätta sig med förestäende af lönen och tractamenten för Justitiä - Ombudsmannen och desi expedition, samt resepenningarne för den förstnämdr. Ester nägon korrt öfwerläggning, hwarunder ä ena sidan erinrades, at det ännu ej more - Den iZ Augusti. ioor. re afgjordt, huru talrik JustitieOmbudsmannens expedition skulle blifwa, och a den anora anmärktes, at frägan om hwarje persons arfwode more oberoende af antalet, beslut Ridderffapet och Adeln, pä Herr Landtmarffalkens proposition, at StatsUtffottet tils widaw mätte föreflä lönen och resepenmngarne för JustttieOmbudsmannen sjelf. Upropades och afsändes, under anförande af Friherre Legerström, 'I trure, den Deputation til de andra Ständen, som förut blifwit besluten, och hwilken, jemte sit förra updrag, äfwen skutte underrätta de öfrige respective Gränden, om Ridderskapets och Adelns bej-ut rörande RiksdagsOrdningens och Jnstructionens företagande, samt updragande ät Statsutskottet at föreflä Lön och Resepenningar ät JustitieOmbudsmannen. Uplästes följande: Utdrag af Protocollet, hällit hos BondeStändet den 8 Augusti 1809. S. D. Efter föregängen granskning af Statsutskottets meddelte ProtocollsUktdrag af den 29 sistl Julii, angäende ätskillige wid öfwerseende af Statswerkets tillständ anmärkte och hemstälte omständigheter, beflöt BondeStändet at förena sig med hwad Wällofl.
Vill Ledamot, sorn ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda tanka hos de öfriga Stånden anmäla, slånde det honom fritt, senom särskildt Memorial eller Dielamen ’j till Protokollet, hvilket må Mcd-Ståmden tillställas, enär han de för communicationen och Protokollet nödiga exemplaren deraf till Sekreteraren ademnar. Lag samma vare, då någon Remiss går från Riksstånd till Utskott, eller Utlåtande från Utskott till Riks-Stund; kunnande dock ej i något fall utlåtande eller beslut genom enskild Ledamots eller minoritetens protest eller reservation uppehållas. 2:o. Af Protokollsutdragen böra alltid Fyra exemplar utskrifvas, af hvilka de Frenne afgå till Mcd-Ständen, pir alt derstädes qvarblifva, och det Fjerde, eller sa kallad Löpare, kringsändes, påtecknas i hvarje Stånd af Sekreteraren, samt städner slutligen hos Ridderskapet och Adeln, för gens början, enligt 98 §., tilländalupit, må likväl nya frågor af riksdagsman icke väckas kunna, utan så vida de af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffade händelser omedelbarligen föranledas. I Sländen må ej väckas motioner eller förslag angående allmänna frågor, utan endast sådane, som Ståndets enskilda besvär och angelägenheter röra. Intet ärende må nedläggas utan Ståndets eller Riksnämndens uttryckliga beslut. §. 49. Del beslut öfver en allmän fråga, som Riksnumndcn fattat, skall genom protokollsutdrag meddelas Stånden. Resia t, hvaruti Stånden slädnät, skola pä enahanda säll meddelas så väl de öfriga Stånden, som Riksnämnden. Vill ledamot, som ej uti besluta/ instämt, sin serskilda mening hos Stånden eller Riksnämnden anmäla, stånde det honom fritt, "enem serskildt memorial eller diktamen P till protokollet, hvilket bör protokollsutdraget åtfölja, så framt han de för kommunikationen och protokollet nödiga exemplaren deraf till Sekreteraren aflemnar.
Till genmäle härå torde endast böra upplysas: att allt det hö, som vid upphandlingsauktionen om hösten år 1847 utbjöds till lefverering vid Carlsborg, under loppet af år 1848 blifvit betaldt med 14 sk. banko per lispund; — att, i anseende till det betydliga höförråd, som förefanns vid 1848 års slut, upphandlingsauktion å hö för 1849 års behof ej ansetts erforderlig, äfvensom att det fortifikationsbefälet och tjenstemännen tillkommande vallhöet, som lefvereras med 25 Tk på IM, ingalunda blifvit för år 1849 för mycket betaldt med 12 sk. 10 rst. per lispund, — hvilket lärer utgjort det då i orten gångbara priset, enär samma års markegångstaxa för Skaraborgs län, hvarinom Carlsborgs fästning är belägen, upptager priset å 1 IM liö, med 20 W på Lik, till 12 sk. banko. — Vidkommande åter det ytterst låga priset af 6 sk. 1 r.st. per IM, hvartill Kronans å Wisingsö skördade hö blifvit samma år försåldt vid auktion i Grenna, utvisar detta påtagligen endera, att nämnde hö varit af dålig beskaffenhet, eller att detsammas afhemtande varit förenadt med kostnader och olägenheter, då i båda fallen den uppställda jemförelsen blifver ej blott vacklande, utan missledande, eller ock att Kronans rätt vid sistberörde auktion icke vederbörligen bevakats, helst 1849 års markegångspris å hö, jemväl för Jönköpings län, utgjorde 12 sk. per IM; ett förhållande, hvilket snarare än ofvan anmärkta omständighet synes varit förtjent af Revisorernes uppmärksamhet.
45 förbindelser, bar man velat ifrågasätta eller bestrida Norges ejelfbeslämningsrätt i afseende på denna dess Grundlov; men äfven med antagande att sådant kan vara förhållandet, behöfver man för gendrifvande af derpå grundade påstående endast hänvisa till hvad 112 § i Grundloven bjuder angående samma lags principer, hvilka aldrig kunna eller få utgöra föremål för ändringsförslag. Till en sådan princip kan ej ur något antagligt skäl hänföras frågan om Siåthållare-embetet, hvilket endast afser Norges inre förvaltning, oberoende af föreningen med Sverige, och i afseende på hvilket embetes tillsättande, den till upphäfvande nu föreslagna § i Grundloven, medelst den Konungen lemnade mera utsträckta frihet i valet af person, tillerkänt Svensk man ej rättighet att blifva utsedd utan endast behörighet och möjlighet att kunna utses. Under sådana förhållanden och då i ofvannämnde 112 § i Grundloven, utan annat än här förut antydt undantag för samma lags principer, är medgifven Norges ordentliga Storthing rättighet, att i föreskrifven ordning besluta öfver väckta förslag lill förändringar i Grundloven, Norges Konung dock alltid Sin rätt förbehållen, att med hänsyn jemväl till sin egenskap af Sveriges Konung, på sätt Han lämpligast finner, tillse och bedöma huruvida den föreslagna grundlags-förändringen må vara af omständigheterna påkallad, och bereda dermed åsyftad fördel, utan att menligt inverka på de förenade rikenas ömsesidiga rätt och inbördes förhållanden; samt i afseende på den af Norges Storthing för dess del beslutade och i föreskrifven ordning till Norges Kunung nuhänskjutna frågan om ändring af en enkel bestämmelse i 14 § af Norges Grundlov, denna fråga ej utgör föremål för Sveriges Rikes Ständers behandling; ,ej heller uppgifna vigtiga skäl och omständigheter, nu mera än tillförene, dä samma fråga varit Konungens nådiga pröfning underställd, påkallar Rikets Ständers särskilda uppmärksamhet och tillgörande, anser jag mig i allt detta ega grundade skäl till vördsam hemställan att Herr W. F. Dalmans omförmälda motion ej mätte till någon Rikets Ständers åtgärd för anleda, v I förestående reservation hafva instämt Herrar G■ O. Sundblad och J. G.
Jag anhåller, alt motionen må hvila på bordet, på det att R. o. Ad., mera fulltaligt samladt än vid detta tillfälle, må få pröfva i hvad mån motionen innefattar någonting olagligt, hvilket då bör utgå, men det lagliga deraf qvarstå. Hr Hjerta, Lars: Til! det mesta förekommen af den siste värde talaren, vill jag blott laga mig den friheten fästa Hr Frih. o. Landtmts uppmärksamhet derpå, att Frih. Fleming i sin motion ingalunda föreslår någon förändring i grundlagen, och att, 0111 dess innehåll äfven kunde anses stridande emot syftningen af en grundlag, sådant i min tanke icke kan gifva Hr Landtm, rätt att visa densamma från R. o. Adis plenum till Coust.Utskottet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, i anledn. af hvad Hrr von Hartmansdorff och Hjerta anfört , ansåg sig böra tillägga till hvad han förut sagt, att om Frih. Fleming ur motionen borttoge det grundlagsvidriga, intet hinder vore för propos. till remiss deraf. Hr Hjerta: Jag vågar tro, att Hr Frih. o Landtm, icke på förhand kan ålägga Frih. Fleming att göra nå - Den 7 Mars f. m. gon förändring i sin motion, då densamma icke åsyftar någon förändring i grundlagen. Det måste för öfrigt vara R. o. Ad. obetaget att pröfva och afgöra, huruvida R. o. Ad. delar Hr Landtm:s tanka, att motionen är stridande mot grundlagen. Blir R. o. Ad. då af stridig åsigt med II r Landtm., så mäste Ståndet äga att lä denna formfråga hänvisad till Const.Utsk:s afgörande, och denna rätt äger Hr Landtm, i min tanka icke att undertrycka. Jag förnyar min anhållan , att motionen må få hvila på bordet. Frih. Fleming: Jag tror icke, att min motion innehåller någonting lagstridigt.
På pianot, på hvilket man, som det särskildt stod anslaget öfver det, ej fick spela skalor eller öfningar, dunkade en outtröttlig, tysk gouvernante med outtröttliga, knotiga, hårda fingrar igenom en af Raffs koncertpolkor – samma, evigt samma passager som i går, i förgår och dagen förut, beständigt de der kinkiga oktavgreppen, med hvilka hon regelbundet alla dagar underhöll utan att någonsin få upp dem i tempo. Och nere vid det stora midten-fönstret der bladgruppen och aqvariet stodo, satt minsann också som vanligt madame Nicoud med sin stickning i knät och en nersmetad lånbiblioteksvolym i handen. Gerhard gick fram och helsade, och innan han viste ordet af, stod han – också precis som vanligt – öfver öronen i en vetenskaplig diskution en Bordeaux-viner – madame Nicoud var nämligen från den stora, franska vinstaden och reste så att säga för sin mans vinhandel på de schweisiska kurorterna. Och dagligen beskref hon för Gerhard, huru helsosamt, ja hvilket lifselixir det skulle vara för honom att dricka af hennes mans äkta, oförfalskade rödvin, helst detta famösa Chateau-Léoville, »Crû exceptionel». Så går Gerhard ut i trädgården genom den långa verandan, der samspråkande grupper redan slagit sig ned med böcker och sömnad under det nerfälda soltältet, utför trapporna, prydda af fayencekrukor med präktiga rosenstånd. I bersåer och löfsalar sitta pensionärer af båda könen och studera kommunikationstabeller. Ett par pigga ungherrar i knäbyxor och några smärta engelska fröknar i korta kjolar gå med raketterna i händerna till lawn-tennis-platsen, ett annat parti spela croquet, och den lilla ryskan, hvilken man i pensionen tror stå i förbindelse med nihilisterna, sitter som vanligt ensam för sig sjelf och röker en cigarett, flyktigt genomögnande en rysk tidning. Dernere under accasiornas bladtyngda grenar har den gråhåriga, bockskäggiga lilla Irländaren redan fått ihop sina whistande vänner och sitter nu i efterhand med en lång trumfsvit.
De olägenheter och förluster, som härflyta deraf, att ett Svenskt 4 R:drR:mtstycke i silfver innehåller omkring % mera finsilfver, än såväl en R:dr Hamburger Banko, som Norska och Danska specier, hvaraf 9j st. utmyntas på en mark kölniskt fint, hafva vid föregående riksdagar framkallat förslag, åsyftande att bereda likhet i värdet emellan Svenskt silfvermynt och Hamburger Banko, hvaremot vid denna riksdag den önskvärda förändringen af Svenska myntet ansetts kunna pä ändamålsenligare sätt åstadkommas derigenom, att, såsom Herr A W. Björck, i en inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt och till Utskottet, hänvisad motion, JW 198, föreslagit, den franska graminvigten skall utgöra myntvigt ; att 500 gramm finsilfver skola utmyntas till 20 R:dr silfver specie samt att myntet skall bestå af 9 delar silfver och en del koppar, och alitsa 18 R:dr silfver-specic i vigt innehålla 500 gramm, med iakttagande hvaraf ett Svenskt 4 R:dr R:mt-stycke i silfver komme att i det närmaste motsvara värdet af en och en half Preussisk eller Vereins-thaler, hvilket mynt numera är gemensamt för flertalet Tyska Stater. Till närmare förklaring häraf anföres i motionen följande: ”Enligt myntordningen den 9 Maj 1835 och Kongl. Förordningen den 3 Februari 1855 består myntsilfver af 3 delar fint silfver och en del koppar. Af 2 skålpund viktualievigt sådant silfver utmyntas 25 hela R:dr silfver specie, som alltså innehålla 1^ skålpund fint silfver. Då nu ett Svenskt skålpund motsvarar 425 Franska gramm, hvaraf utmyntas 16$ specier, visar sig, att en specie innehåller 25| Franska gramm finsilfver.” ”Den Tyska Yereins-thalern är deremot grundad derpå, att ett skålpund Tysk tullvigt, motsvarande 500 Franska gramm finsilfver, utmyntas till 30 Thaler, så att hvarje Thaler innehåller 16§ gramm finsilfver.
I de goda dagarna bör man bereda sig på de onda; under en välviljande och constitutionelt sinnad Regering mäste man klokt befästa, icke liknöjdt försvaga de garantier, som framdeles ej torde erbjudas mer. 1 längden underläte t. ex. Regeringen att utfärda den serskilda kallelse eller erinran, hvilken nu vanligen föregår Ständernas Lagtima sammanträden. Inga val skulle då måhända ske, inga Ständer då mötas. Organiserades ock omsider Riksdagen, så drabbade, j’ör dröjsmålet, intet ansvar Konungens Rådgifvare, emedan ingen pligt finnes dem ålagd att tillstyrka en sådan, i Grundlagen ej anbefalld, kallelse till Lagtima Riksdag. Det gifves dessutom flera omständigheter, än lidens bestämmande för Riksdagsmannaval ens förrättande, som Rikets Ständer 6 Bil. till C o rist. Utsli, Betänk, N:o Ij. hittills försummat att i Riksdagskallelsen utsätta, t. ex. stadgandet i 1II§. RegeringsFormen, angående .skydd och säkerhet för Riksdagsmän, hvilket stadgande skall, enligt Riksdags-Ordningens 7.7 §., i Riksdagskallelsen intagas. Valtidens utsättande till Tre månader före Riksdagen anser jag högst tjenlig!, emedan denna längre tidrymd ganska väl erfordras, dels med hänsigt till den genom klagomål uppkommande tids-utdrägt, dels för besörjandet af Riksdagsmannens oeconomiska eller Embets-angelägenheter, deis i synnerhet för hans beredning, genom studerandet af Grundlagarna och föregående Rik sdags-för handlingar, lill det ansvarsfulla och magtpåliggande varfvet att vara Folks-Representant, Tredje Frågan: ”Af hvilket, eller hvilka Utskott bör förevarande motion rätteligen behandlas?” •—■ Mig förefaller det naturligt och grundlagsenlig!, att ConstitutionsU Iskottet må yttra sig i sjelfva hufvudämnet, visa och utveckla billigheten, nödvändigheten, fördelarne af förslagets antagande i principen, men att, i afseende på form och uppställning, målet sedermera må till Expeditions-Utskottets åtgärd öfverlemnas. Bil. till Coust. Visit. Bettini;.
Vidkommande härefter § 10, så har man ansett minimum afkunskaps mått böra vara lika för barn i städer och på landet, hvadan det yrkande blifvit framstäldt, att Utskottens förslag om ett större kunskaps-mått för barn i städerne, än på landet, måtte utgå. Ehuru Utskotten med det i slutet af §. införda stadgande åsyftat, att göra skolgångens längre fortfarande nödvändigt för barn i städerne, hvilka hafva vida lättare att besöka skolan och det största behof att begagna den , ej blott för att lära nyttiga kunskaper, utan äfven för att i det längsta undvika den förderfliga undervisning, som under ett sysslolöst lif på galorna inhämtas, så medgifva Utskotten dock gerna, att ingen inre grund finnes att af dem fordra ett förhöjd t minimum af kunskaper, emot det, som för barn på landsbygden är'föreskrifvet, hvarföre Utskotten tillstyrka, att delta stadgande må utgå. (§ 11.) Mot förslaget i 11 §. har blifvit invändt, att man ej borde meddela skolbarnen den tillämpande christendoms-undervisningen under den föga framskridna ålder, då barnen besöka skolan. Att i otid begynna härmed vöre antingen att trötta med lärdomar, som icke rätt kunde uppfattas, eller ock att bortnöta i förväg den lefvande känslan för det heliga. Denna undervisnings uppfattande förutsatte ett mognadt förstånd och ett i det andliga lifvet inblickande hjerta. I anseende härtill och då nu förberedelse uti religions-kunskapen, som borde uti skolan inhämtas, alltför väl kan och bör meddelas af skol-lärarne sjelfve, har det af Utskotten tillstyrkte åliggande för presterskapet, att å vissa tider besöka Skolan , ansetts böra utbytas mot en föreskrift, att, jemte en allmän öfversigt öfver bela skolan, i synnerhet med nit och omsorg fästa uppmärksamheten vid christendomslärarnes rätta och grundliga meddelande, Derförutan har äfven blifvit anmärkt, att presterskapet skulle vara af egna tjenste-åligganden förhindradt att uppfylla föreskrifterne uti denna §.
R:dr, hvilka afsells för underhåll af länsoch krono-häkten, ett särskildt reservalions-anslag mätte för detta ändamål å 2:ilra Hufvud-liteln anvisas till belopp af 13,500 R:dr, för att, utan all inblandning med förslags-anslaget tili fångars vård och underhåll, af Fångvårdsstyrelsen handhafva*; och redovisas. J afseende å behofvet af detta anslag är upplyst, alt de för nämnda ändamål hittills anvisade medel, hvilka från och med år 1843 af Fångvårds-styrelsen disponerats, icke något år befunnits tillräcklige, utan att kostnaden för ifrågavarande fängelsers underhåll, från och''med nyssnämnda år till och med år 1854, i medeltal uppgått till 6,062 R:dr 27 sk. b:ko årligen, samt att äfven detta belopp blefve för framtiden otillräckligt, af anledning dels att under sagde lid (lere länscellfängelscr äro uppförde, för hvilka endast obetydligare underhållskostnader hittills i allmänhet kunnat ifrågakomma, då deremot nu mera några af dessa fängelser, som varit begagnade omkring 10 år, redan voro och de öfriga, allt efter liden för deras användande, blefvo i behof af kostsammare reparationer, dels alt cellfängelsernas konstruktion och beskaffenhet i öfrigt föranledde högre underhållskostnader än de gamla läns-fängelserna; och bar, enligt uppgjord kalkyl, kostnaden för det närvarande och deri närmaste framtiden af Fångvårds-stvrelsen ansetts icke kunna beräknas till lägre belopp än 9,000 R:dr b:ko årligen.
S-D. § anledning af stedde anmärkningar wid Stats,Utskottets den az fistledne Junti afgifne Betänkande om tillökning i en del Embets-och Tjenste^ mäns Löningswilkor, atersörwistes detta ärende tik Stats-UtstottetS ytterligare beredning. iUt sugrs» kx krotocollc^ LetLsteöM» Litzäng. Nr» -z. Ut - isi6 Den 9 Julir. Utdrag af Wällöf!. Borgare - Gtändets protocoll, hället wid Urtima Riksdagen j Örebro den 9 Julii 1812. S«D. ^bid förnyad föredragning gillades de af Allmänna Beswärsoch Ekonsmie,Utskottet afgifne Betänkanden, i anledning af . i:o. Herr Borgmästaren Ornbergs och Herr Grosshandlaren Segerdahls motioner om anläggande af Fyrbakar tvid Holmön och Östergarnsholmen. 2:0. Herr Borgmästaren K fell anders Memorial om inskränkning i Närings-Jdkar^S rätt, att biwista marknader. z:o. Herr Commerce-Rådet Santessons motton om införande uti allmänna Tidningarne af alla Kongl. Majus Nådiga Beslut, som fattas uti Allmänna Ekonomiska ärender. 4:0. Herr Borgmästaren Lagergrens Memorial, angående förbättring af Hamnen wid Staden Falkenberg; och 5:0. Herr Handelsmannen Sta beck s Memorial om inrättande af Hushalls-Nämder eller sä kallade Industrie,Committeer. Ut supra; Lx ?rotocc>IIo, f. Lerjström. Utdrag af protocsllet, hället hos Hederwärda Bonde-Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro -en 9 Julii 1812. S. D. Ä§id föredragning af Stats-Utskottets, sedan sista Pleni-dag pä Bordet lagde Betänkande, angående M§- Den 9 Julli. rsi7 Riksgälds-Contvirets styrelse under Riksdag a annan ort än Huswudstaden, dies Let senare alternativet, som bestämmer samma styrelse, af Bonde,Ständer bifallit. Ut sugrs. Lx krotocollo, 6.