Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dr.Pr 3,613,700: od) nde ofroanuptagne allmänna fSeitillning hitforeé ineP behållne 2,270,600: utgöra 33en)illning£meblen en fununa af Dv:Dr 7,884,10c: 5. 34. ^iP Pen TtUmhnna Setrillningcns forPelning, ^afme SCBi i Pet Imf# toubfafliga tilldmpat famina gvunPer, font i Pe fePnare Q3enMllning6fdrfatt# tångarne blifeoit folfDe; få att Pen $itf)6ranPe od) för Pet natmaranPe, till ungefär famina belopp, utgåenPe förlofning i Pen roiP 1823 år 6 DukéPag be# rafnaPe allmänna SSercillntng, ar en naturlig folfP af folkofntngen famt anPra PermeP gemenfFap eganPe forlfållanPen; men ^CÖi bafme, åt Pe i Pen mt upprattaPe $ororPnitigen forekomtnanPe jtaDganPen, få rodi om uppgått# ning af heiwiianérodrPeii, font, i fråga om Äongl. Äammar#9idtten£ an# märkning^* ocf> profningératt i bemillningftnål, gifroit en ftorre tpPIigljet cd) beffamPbet; åberopanPe QlBi , i affeenPe på Pe i öfrigt härutinnan eoiPtagne fordnPringar och femkningar, $Sår unPerPåniga fkrifroelfe af Pen 8 uti inne# maranPe måitaP famt Pen af Of; utfarPaPe Q3eivillning$ftabga. 0- 37. 3 fråga om £uU#23cwt(lnmgett h^f^e *201 bibehållit och ån roiPare fatt i utöfning
”Nej, icke på mycket länge i dessa oroliga tider.” ”Allt sen min salige, unge herres frånfälle, har min enda återstående önskan varit den, att få frambära hans herredömes sista farväl och helsning till hans fru moder; men kort efter min ädle, unge herres död, nedlade mig sorg och saknad på sjuksängen. En långvarig svaghet gjorde det omöjligt för mig, att sen våga på att försöka färdas den svåra vägen, antingen öfver Qvarken, eller Norrbotten om. Jag hade emellertid dock afsändt en skriftlig relation, men nu har hennes frudöme låtit mig tillhandakomma ett bref, deri hon säger sig önska, att af mig mundteligen få höra allt om min salige, unge herres slut och sista dagar. Men säger hon tillika, att jungfru Hebla hade med en tidigare lägenhet skrifvit till jungfru Sigrid, för att be eder, om möjligt, utverka hos eder fru moder tillstånd att få öfverresa till Stockholm. Detta bref har väl förkommit, som så ofta sker. Men behagar jungfrun eller fru Metta se det, som här står, så ålägger mig hennes frudöme, fru Ebba, att infinna mig hos fru Metta Liljeholm, för att erbjuda min ödmjuka tjenst att till Stockholm ledsaga jungfru Sigrid. Min salige, käre, unge herres syster, jungfru Karins sinnesoch helsotillstånd lär vara mycket sorgligt, och sedan hennes frudöme lyckats utverka tillstånd att få hafva hos sig en ung vän till henne, hade jungfru Hebla skrifvit för att fråga, huruvida jungfru Sigrid ville till viljes göra jungfru Karins längtan efter henne.” Fru Metta gaf genast sitt bifall; hon hade nu börjat lära känna Sigrid nog, för att veta, det under den stilla ytan bodde styrka, och att bästa sättet att förströ henne, vore att gifva henne tillfälle att vara verksam för andra, och att hon skulle göra våld på sig sjelf att öfvervinna sin egen sorg, för att kunna vara en tröst för de af olyckan så hårdt slagna. Johan Bertilsson visste nu ytterligare om de Flemingska fruntimmerna berätta åtskilligt. Isynnerhet hade han hört att jungfru Karin lidit så mycket af Welam de Wyks död, att man fruktat, det hon icke skulle uthärda med det nya slaget: förlusten af den älskade brodren. För
Om således ett antal af 2,000 lärare skulle för närvarande hafva ett så lågt lönebelopp, som 250 R:dr, komnie Statens andel af lönefyllnaden att utgöra öfverhufvud 75 R:dr för hvar och en, eller tillsammans en summa af 150,000 R:dr. Då likväl det verkliga förhållandet i många fall kan anses mera fördelaktigt, hafva Rikets Ständer ansett det erforderliga anslaget kunna beräknas till 120,000 R:dr. Bih. till Ii. St. Skrifvelse, N:o 169. Enär anvisandet af ifrågavarande anslag är förenadt med en bestämd föreskrift att examinerad folkskolelärares lön skall framgent utgöra minst 400 R:dr och församlingarnes bidrag för detta ändamål, i följd deraf, skola för framtiden fortfarande utgå, lära väl äfven Statens bidrag för samma ändamål med lika säkerhet böra vara att påräkna. På grund häraf, och då lärarne i annat fall skulle beröfvas den dem billigtvis tillkommande förmånen, att vara tryggade vid den visserligen i alla fall knappa löneinkomst, hvilken Rikets Ständer funnit böra såsom deras minimi-lön bestämmas, hafva Rikets Ständer ansett ifrågaställa anslag böra på ordinarie stat uppföras. I öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer beslutat, det lönen för en examinerad lärare, vare sig vid fast eller ambulatorisk folkskola, utom husrum, vedbrand och kofoder, skall vara minst 400 R:dr, samt ställt till E. K. Maj:ts disposition 120,000 R:dr, att å Åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat uppföras, för att åt de församlingar, som fullgjort eller åtaga sig att fullgöra de, i sammanhang med anvisande af anslaget till folkskoleväsendets utveckling och förbättring i allmänhet, föreskrifna vilkor och som förbundit sig att till hälften fylla hvad som brister i ofvansagda minimibelopp, såsom statsbidrag tilldela den motsvarande hälften af denna brist.
Oi Ad. Prot. N:o 33. 34, 25 8 Den 29 Mary. fordra en betydlig iståndsättning eller ombyggande enligt den plan, som redan då var uppgjord. Jag tror mig ej vidare böra vara vidlöftig med den mängd bevis jag kunde uppräkna. Stor är den svårighet och oreda, som genom ofvannämnde lån eller förskott och ersättningar emellan olika Verk och detailer, samt emellan ordinaira och extra medel, nödvändigt måste uppkomma, samt förorsaka en vidlyftighet i räkenskaperna och tids - utdrägt vid hvarje sådant tillfälle. Oberäknelig är den skada och förlust, som derigenom tillskyndas Staten. Jag anhåller derföre, att detta Memorial må till StatsUtskottet remitteras, med anmodan att uppgöra ett förslag, hvaruti bestämmes för hvardera af Defensions verken till Sjös och Lands en viss del af den för begge gemensamt anslagna summa, och att denna summa må bestämmas af medel som effectivt inflyta i StatsOssan, med vilkor att redovisning för desamma genom Förvaltningen af Sjöärenderna hvarje år till Kongl. Majrt inlemnas, att vid påföljande Riksdag Riksens Ständer meddelas och af dem granskas. Begärdes på bordet. Ytterligare uppläste Herr Blomstedt följande: Sedan jag i särskildt Memorial haft äran anmäla nödvändigheten af en bestämdare repartition på de till sjöförsvaret anslagna medel, torde mig vid närvarande tillfälle äfven Den 2.9 Mars'. »59 tillåtas framställa ett annat, dermed gemenskap ägande ämne., som, af mera vidsträckt inflytande, må. hända ock af mera vigt för Statens väl, i samma mon påkallar ett fördomsfritt och moget öfvei vägande. Jag vili försöka att i korthet visa den sanhing,att Rikets sjöförsvar förtjenar och fordrar Riksens Ständers uppmärksamhet, mer än man i allmänhet tro^ för att blifva hvad det bör vara. Skandinavien Er nästan kringfluten; ty den begränsas till största delen af haf, och i jemförelse mot det hela blott till obetydlig del af en ouppodlad och föga bebodd landsträcka.
Men Chenyennespäjaren hade faktiskt en häst, den han var villig att sälja för tjugufem dollars, och tio minuter senare red vännen Enoch i väg på den betydligt magra kampen, utan sadel, men med sitt eget betsel, det han med ett grin af belåtenhet hängt öfver hufvudet på sin nya häst. En smula oroliga kände vi oss visst för honom de andra troligen mest för sina telegram men redan vid middagstiden följande dag infann han sig med kvittot, fick sina extra fem dollars och såg själanöjd ut, ehuru han föreföll betydligt styfbent och ögonskenligen sporde mycket ringa böjelse för en sittande ställning. Efter den mandaten blef han anlitad såsom kurir, så ofta hans häst blott orkade själf var han alltid redo och öfveralt inom agenturen blefvo han och hans historia så väl kända, att till och med stabschefen, så snart han visade sig och sade: pass telekram Rössville, utan vidare skref ut ett sådant med ett "here old boy, look out for your scalp", eller något i den vägen. På det enformigaste möjliga sätt gledo dagarna framåt, under oupphörligt manövrerande af trupperna för att utan blodsutgjutelse drifva de röde tillbaka till agenturen, och till ytterst ringa fröjd för oss tidningskorrespondenter, som endast genom högkvarteret kunde erhålla några nyheter, tills ändtligen indianernas hufvudstyrka slog läger endast några få mil från Pine Ridge, och underhandlingar inleddes med höfdingarna om slutlig underkastelse. Då blef situationen intressant, ty misslyckades underhandlingarna, så kunde man hvilket ögonblick som hälst vänta ett angrepp af de mångfaldigt talrikare rödskinnen mot agenturens endast några hundra man starka besättning. Till och med Enoch Muponen begynte förefalla nervös vid utsikten att möjligen ändå inom kort få återse sin bruna vallack, och kunde endast med svårighet afhållas från ett desperat försök att stjäla sig ut till indianlägret, något som var strängt förbjudet. Så ficks slutligen en öfverenskommelse om en stor pow-wow med höfdingarna till stånd och på bestämdt klockslag kommo de ridande in till agenturen i samlad trupp, målade och befjädrade och mera respektingifvande i sin vilda ståt än åtminstone jag skulle trott det möjligt.
Ad:s närvar, hela antal skall i bänkm:s-afdelningar indelas; den innehåller derjemte, att, "sedan detta blifvit verkstäldt, uppropas hvarje afdelning för sig, som begifver sig inom skranket att förrätta bänkm:s-vai, hvarvid hvar och en inlemnar en sluten sedel’’ o. s. v. Man må vända frågan huru man vill , så skola ovillkorligen de af Gr. Anckarsvärd väckta frågor leda lill godtycklig behandling af Ridd.Ordms i .3 §, eller också till ett medgifvande, i afseende på det ofta åberopade stadgandet i Riksd.Ordn., hvarom vi nu icke äga att besluta; ty frågor om lätta förståndet af grundlagen må icke i Ståndens plena väckas, hvarken före eller efter det riksdagen blifvit constituerad, utan sedan Utsk:n blifvit bildade, må man derom vända sig till Const.Utsk., hvarifrån frågan bör inkomma till Stånden. Grundlagsätiftarne hafva ej velat veta af, att man här skulle komma att votera, om huru grundlagen bör förstås, hvarom fråga endast får väckas i Const.Utsk. Jag kan således icke annat, än ånyo bestrida yrkandet om framställning af en propos. i detta ämne, samt anhåller att frågan må förfalla. Frih. von Döbeln: Jag anser icke, att grundlagen helt och hållet nekat Konungens embetsmän att utöfva inflytande på riksd:s-göromålen. Jag anser således icke, att dem må förvägras att deltaga i bänkm:s-valen , och tror, att constitutionen förmenat dem att vara ledamöter af Utskm, endast af den orsak, att de ej må komma i en förstärk oppo - Den 20 Januari. 29 silion mot sig sjelfva. Således är jag af den öfvertygelse, att någon propos. uppå den ifrågavar. §:n ej må äga rum ; men om fdr Frih. o. Landtm, anser den böra meddelas, hvilket han bäst kan bedömma, så finner jag den propos. vara bäst redigerad, som här af Ridd.Secrel. upplästes.
Jemväl äro så kallade torgdagar vid Motala verkstad och Waldemarsvik, då kringliggande orten säljer eller köper landtmannavaror af alla slag, äfvensom vissa enklare handtverksvaror. 16 Af öppna bodar finnas många nog på landsbygden, hvilket väl understundom kan vara beqvämt för de kringboende, men hvarest priset är högre än i städerna, utan att varans beskaffenhet motsvarar skillnaden. Den olofliga handeln eller lurendrejeriet synes vara mycket inskränkt mot förra tider, om man skall döma efter de varor, som finnas till köps. Rörelsen på Götha kanal tilltager, ehuru långsamt, såsom troligen beroende mera af den i allmänhet tilltagande folkmängdens och förmögenhetens ökade behof, än af någon ny rigtning för handeln eller uppkomst af nya industrigrenar eller hastigare utveckling af de gamla. Likväl har transporten af sill på kanal-linien uppgått från ungefärligen 4,000 tunnor till 8,300, och den af tackjern från ungefärligen 6,000 Skeppid till 8,400. Förhållandet visar sig dock bäst utaf uppgifterna om de kanal-afgifter, hvilka här erlagts, och som utgjort: år 1842 27,615: 34.10., och transito vid Mem dessutom 1843 26,057: 15. 7 af 17 fartyg 712: 15. 2. 1844 26,172: 33. 6. • • • „ 18 „ 769: 4. 4. 1845 27,661: 19. 6 „ 29 , 1,828: 46. 2 ** 1846 37,075: 41.11. • . • „ 22 „ 1,267: 20. 11. 1847 , . , . 31,125: 28. 10 „ 21 „ 710: — 4. Såsom någonting föga vanligt må nämnas, att år 1845 gick genom kanalen ett ifrån Portugal kommande fartyg till Calmar. §• Binäringar.
Villigt nedlägger jag ock denna rätt på fäderneslandets altare, under förklarande att, om jag hitintills under en 35-årig tjenstemannabana uti någon rigtning förmått gagna ett kärt fosterland, skall jag äfven hädanefter under det nya statsskicket söka ådagalägga, att uti ett sannt fosterländskt hjerta lefver kärleken till fosterjorden lika varm, hurudant än denna fosterjords statsskick må vara. Utur djupet af mitt bröst utsäger jag: Gud bevare Fosterland och Konungl Måtte Herren hålla sin skyddande hand fridfullt öfver Svea folk! Hr Liljenstolpe, Johan Axel: Då jag under R. o. Ad:ns öfverläggning rörande det af K. M. vid 1863 års riksdag framlagda och af R. o. Ad. den 7 uti innev:de månad antagna förlag till representationens förändrande, icke ansett mig böra ytterligare uttänja denna långvariga öfverläggning med framställandet af mina enskilda, ringa betydande åsigter i detta för fo - Den 0 December. 443 sterlandet så vigtiga ämne, anhåller jag nu att till R. o. Ad:ns prot. få anmäla, det jag vid R. o. Ad:ns omröstning rörande förslaget med nej besvarat den uppstälda voterings-proposm. Såsom skäl för detta mitt votum får jag vidare anföra, att ehuru säkerligen ingen lifligare än jag kunnat känna och inse felen och bristerna uti 1810 års R. O., hvaribland synnerligast Adelns sjelfskrifvenhet synts mig orättvis, oförnuftig och förkastlig, — ehuru i följd häraf säkerligen ingen lifligare än jag kunnat önska en tidsenlig representationsreform, —jag, vid omsorgsfull pröfning af det nu antagna förslaget, likväl funnit detta vara af sådan beskaffenhet, att afgifvandet af min röst för antagandet af detta förslag skulle varit stridande emot min pligt såsom medborgare och representant. Hvad som uti det antagna förslaget grundat denna min öfvertygelse är hufvusakligen: att detta förslag orättvist och oklokt utesluter från valrätt och valbarhet till 2:dra kammaren en stor mängd medborgare, hvilka enligt 1810 års R.
8. ■otsväseadet, anslag derför ,,,,, .» se Anslag för en g-'<ng, f) .otterier, om förbud mot försäljning af lotter för utländskas räkning och för enskilda Lotteriföretag ,,,, ■otteriet, Kongl., angående; se Hufy ud-litel 2:dra, sid. 22, Numer-Lotteriet. lottkastning, om upphörande deraf i dråpmål Kongl. Maj:ts Nådiga .Svar „ . eif, upprensning deraf; k:de, uleä se Anslag lör upprensning gång, g) , fögderis kronotiondebodar, om en i 1837 års räkning balancerad post; se Anmälan 146 umpsamling, om ändringar uti eller tillägg vid författningarne derom Undy om anslag till Cathedral-skolau derstädes unda kronohemman; se Arrende. ■Unds boställe, afskrifning af förre Arrendatorn Gustafssons skuld för arrendet af; se Afskrif ning. •2- ^ 2 “5 TO C/3 “ 77- ~ ^ C < T3 v. B > 3- eller Memoria “e a:: — 3 w, TT ST ® S n si. Riks-Ståndens Beslut v> c r3 -* a. — Uo 55 Trai era C3 Oi o o ra era ClCD o - * aq BorgareStåndet Bondet. • N:o W:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. O 2- O tn to 5’ erci M* B a. O. rs n - 1—1 033 fö 2. * cnj cc C ro Ji.' Kidd. 0. PresteBorgareStåndet. Bonde~n7ö N:o Sid. Adeln. Ständet. Ståndet. Nro s. Lunds
Vid 14 § yttrade Justitie-Rådet Alexanderson: att enär, enligt 3, 4 och 5 §§, utmätning i Sverige skulle följa på Norrsk dom, ehuru domen ännu ej vunnit laga kraft (upaaankelig relskrafl), det syntes böra i Norrska Författningen tillses om ej enahanda grundsats kunde få tillämpning äfven i Norrige, så att utmätning på Svensk dom, änskönt ej laga kraftvunnen, finge der ega rum, till beredande af säkerhet för fordringsegaren, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Svensk lag medgifver; och torde i sådant fall den nu löreslagna 14 § höra ändras så, att ordet ”lagakraftegande” komme att uteslutas. Af Justitie-Rådet Alexanderson framställdes slutligen den erinran, att han trodde Förslagets redaktion, för vinnande af ökad egentlighet och bestämdhet, påkalla några jemkningar, hvarmed Justitie-Rådet, ehuru nogsamt inseende svårigheten all finna de för båda rikenas ömsesidiga rättsförhållanden mest lämpliga uttryck, velat göra försök uti följande uppsats: ”Förslag till Förordning om verkställighet i Sverige of Norrsk dom och örn inbördes hand ruckning ar i vissa fall: §. 1. Domar och utslag (kjendelser), meddelade af Norrsk Rätt, må, så vidt de stadga annat än straff, i Sverige verkställas genom utmätning. Norrsk Kalls beslut, hvarigenom tili böter blifvit dömdt, må ock här verkställas, der tillgång lill böternas gäldande finnes. Lika med Norrsk Rätts dom anses förlikning, afslutad inför Norrsk lörlikningskommission eller domstol; äfvensom Norrsk embetsrnyndighels bÖteskraf, när parten detsamma godkunl, och Norrska Regeringens Finans-Departements utslag i tullmål. § 2. Om utmätning af böter förordne vederbörande Konungens Befallningshafvande, på begäran af Norrsk Amtman. Uti öinge fall må utmätning sökas omedelbart hos vederbörande Kronofogde eller Magistrat. § 3. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 109. 9 § 3.
En annan mening, som hos dessa torde vara mera gängse och älven af eq publicist blifvit förfäktad, medgifver väl anklagelsens grundlöshet och den åtalade handlingens oförvitlighet, men fordrar icke desto mindre, att remissen skulle af åklagaren antagas såsom välgrundad, understödjas, men ingalunda motsägas eller betviflas, och att om åklagaren dertill saknade vilja eller förmåga, han då borde från embetet afträda. Skall jag tro, att denna mening hyllas af större delen bland svenska allmänhetens bildadé medlemmar; så har jag dermed äfven antagit, att större delen af aktningsvärda svenska medborgare finner skrymteriet oundgängligt för fullgörande af vissa tjenstepligter, och nemligen äfven sådana, som tillhöra rättvisans handhafvande, ja äfven den högsta, för samhället och hela det allmännas välfärd vigtigaste, deruti mest omedelbarligen ingripande rättvisans. Ty skulle till slut ingen åtaga sig att skrymta och mot bättre vetande låtsa gilla en anklagelse, som i fäderneslandets namn påyrkar bestraffande af en fullgjord pligt; då skulle också omöjligen saken blifva utförd af någon redlig man, som förstode den; och således mäste en hycklare, för hvilken fäderneslandets interesse är likgiltigt, härvid göra tjenst såsom Rikets Ständers Justitiä-Ombudsman. Den åter, som högr^ aktar sanningen och rättvisans fordran än fördelarna af tjensten, måste resignera, om detta är den enda medgifna utvägen att med heder komma ifrån skrymteriet. Män af ära och upplysning måste således, den ene efter den andra, resignera; och saken blir aldrig utförd, om ej slutligen en annorlunda beskaffad person väljes. — Att saken på allt detta ingen ting kan vinna, torde vara här ofvan ådagalagdt. Jag har nu ytterligare bjudit skäl för mig, och hoppas hafva visat, att jag utan öfverträdelse af pligt ej kunnat handla annorlunda, än som skett. Gäller ej detta skäl tjlj — 129 — afböjande af mina samtidas tadel; sä torde dock möjligen deraf följa att en annan gång ett lika beskaffa dt förfarande vinner bifall.
Askar och Dosor, tullbehandlas lika med det ämne, arbetad*, hvaraf de bestå; De med asterisk (*) betecknade artiklar äro sådana, för hvilka någon ändring i ett eller annat afseende blifvit af Utskottet föreslagen. Förslag till Tulltaxa. 3 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. Askar och Dosor: al sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen 1 skalp. R:dr öre. 20 Assa foetida (Dyfvelsträck); hänföres under Apotheksvaror. Auripigmcnt; hänföres under Färger, ej specificerade. Balsam, kopaive-, peruviansk och annan nativ F •i Band: silkessammetsoch helsidenä) 1 skålp. 2 halfsiden2) 1 skålp. 1 25 Altin. Ingen skilnad i tullberäkningen göres, om uti halfsidenband silket utgör blott en ringa beståndsdel. andra slag, derunder inbegripna sådana, äfven af silke, hvari kautschuk, gutta percha eller likarlade ämnen ingå . t skålp. 50 Bark, alla ej specificerade slag _ Fri. Barometrar; se Instrumenter, fysiska m. fl. Bast och Bastrep Fria. Bastmattor Fria. Beck och Beckolja . Fria. Bayerskt eller Tyrolerbeck; hänföres under Hartz. Ben: oarbetadt, alla slag. derunder inbegripna tangentskifvor till s. k. klaviaturer, klufvet, spjelkadt och sågadt ben samt förmalda ben eller s. k. benmjöl Fril ;t. arbetadt: Elfenoch Hvalrosständer 1 skålp. 50 andra slag 1 skålp. — 15 Benspalt; hänföres under Spillning. Bensvart, Benkol eller Bister 1 centner. 75 Bcrberisröttcr — Fria Bernsten, rå och oarbetad, äfvensom arbetad, men oinfattad _ Fri. ') Enligt den med Frankrike afslutade Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 1 R:dr 80 öre. ’) Enligt den med Frankrike afslutade
Af Tufve Larsson frän Christianstads Län: att antalet af Ledamöter i Egodelnings-Rätten vore, i förhållande till vigton af de ärenden som i en sådan Rätt städse förekomma, i Molionairens tanka, för ringa; till stöd för hvilken anmärkning han framställt den olikhet, som förekommer deruti, alt, vid frågor om jord, den åtminstone för Allmogen väsendtligaste egendom, erfordras endast 3:ne Ledamöter, utom Ordföranden, för att bedöma halten af Parternes ömsesidiga anspråk, då deremot ett till Tings-Rätten instämdtmål, om det än blott anginge några skillingar, icke kan afgöras, utan att sju af Nämnden i i \ Lag-j samt Allm. Besv. o. Oee. Utsk. Bet. IV.-o 8. 69 beslutet deltaga; hvadan Motionairen föreslagit, att antalet af Ledamöter i Egodelnings-Rätt måtte ökas till minst fyra, och att;, i händelse af skiljaktiga meningar , den tanka, hvarom 3:ne af Ledamöterne sig förena, blifver beslut. ’’Detta halva Utskotten i öfvervägande ’’tagit; och hvad först beträffar de af Herr ’’Tham gjorda anmärkningar, så få Utskot”ten vördsamt upplysa, att, redan för flera Riksdagar tillbaka, Rikets Ständer yrhat sammandragning af de serskilda För”författningarne om Egodelnings - Verket, ”hvilka tilläto på en gång både Storskiften ”och, med deras upphäfvande, Enskiften; ”de förra pröfvades, såsom i alla tider med ’’skiftes-mål tillgått, af Domaren, och de ”senare blott af Kongl. Majrts Befallningshafvande. ” ”Samtidigt med berörde yrkande före’’slogo äfven Rikets Ständer Egodelnings”Rättens organiserande för Skiftes-Målens behandling, och vid hvarje af de senare ”Riksdagarne hafva Rikets Ständer samma dyrkande förnyat.
Så är dock icke förhållandet, hvilket synes, såväl af denna §, som af slutet i § 4 af instruktionen. Att äfven köpeafhandlingar böra tagas med i betraktande och till ledning för omdömet, torde väl icke vara för mycket, dä köpeskillingen väl kan under vanliga förhållanden antagas vara en egendoms värdemätare. Om deremot till följd af särskilda förhållanden så icke är, utan man anser sig böra afvika från det i köp åsätta värdet, så kan ju sådant särskildt utsättas i protokollet. —• Hvad beträffar förhållandet i Stockholm, så är det kändt, att här nästan aldrig någon taxering sättes under sista köpeskillingen eller sista brandförsäkringsvärdet, med undantag kanske för en och annan fastighet nu efter krisen. — Här har ock blifvit yttradt, att man borde tydligare uttrycka, att man hade att hålla sig till nettobehållningen af egendom såsom ledning vid uppskattningen, och icke till bruttoafkastningen, men detta påpekande torde näppeligen behöfvas, då det väl ej kan komma i fråga, att någon skulle vilja lägga den sednare till grund. — Jag vill nu icke vara vidlyftigare, och önskar blott att man ej måtte alltför mycket fördjupa sig i detaljer, emedan de andra Stånden då få ett alltför stort försprång, och vi aldrig komma till något resultat. Gr. Lagerbjelke: Säkert har meningen med Bevillms förordningen från början varit, att egendomarne allesamman skulle taxeras till deras verkliga värden. Så har dock ej skett, troligen derföre, att man satt proc:n så hög, att, om taxeringen skett riktigt, hade en mycket större summa kommit att 72 Pen 12 Maj f. tn. utgå, än sorn man åsyftat. Anledningen till den ojemnhet, sorn förefunnits, har varit obestämdheten i Bevillmsförordningens föreskrifter. Då nu en ny skulle uppgöras, sökte man att vinna det i den gamla afsedda målet och undvika de fel, som gjort, att detta mål ej kunnat upnås. Man har derföre borttagit minimi-taritferna, man har gjort stadganderna bestämdare, man har nedsatt bevillningen från 100 öre pr tusen till 30 öre.