Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta afseende har jag velat reservationsvis få antecknad den åsigt, att den nu ifrågasatta utvidgningsförmånen rättvisligen bör tillkomma lika väl Helsingborgs som Hudiksvalls läroverk, för hvilka begge giltiga skäl förefinnas, om än till en del af olika beskaffenhet, enligt hvad reciien i Utskottets betänkande visar.» af Herr P. Staaff: »Det stora antalet lärjungar vid läroverket i Helsingborg i förening med det obestridliga faktum att de derintill närbelägna och sålunda lättast tillgängliga på klassiska linien fullständiga läroverken äro öfverfyllda och endast med svårighet kunna mottaga lärjungar från andra läroverk, utgöra omständigheter, som, i min tanke, böra fullt berättiga. Helsingborgs läroverk att utvidgas till fullständigt jemväl på klassiska linien; hvadan och då Höglofliga Stats-Utskottet, oaktadt den frikostighet, hvarmed Åttonde Hufvudtiteln i allmänhet omhuldats, synes i hänsigt till den för Helsingborgs läroverk af Herr F. Booth m. fl. föreslagna utvidgning, förbisett ofvanberörda fullt giltiga skäl till bifall, jag nödgas vördsamt anmäla min reservation mot Betänkandet, så vidt derigenom berörda utvidgning icke bifallits; och får i sammanhang härmed jag vördsamt föreslå, att Helsingborgs läroverk måtte utvidgas till fullständigt jemväl å klassiska linien och för sådant ändamål anvisas nödiga medel, 4,900 R:dr R:mt.» Vid 39:de punkten (angående uppfattning af Wadstena läroverk till femklassigt): af Riksdagsfullmägtigen Jonas Andersson från Östergötlands län. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. Vid 41:sta punkten (angående uppfiyttning af Söderhamns läroverk till femklassigt): af Riksdagsfullmägtigen Erik Ersson från Gefleborgs län. Vid 43:dje punkten (angående utvidgning af Oscarskamns läroverk till femklassigt): af Riksdagsfullmägtigen G. J. Svensén från Calmar län: »De skäl, som blifvit anförda för detta läroverks utvidgande har Utskottet icke funnit nöjaktiga för bifall till förslaget.
December, till vederbörande uppbördsman aflemna skriftlig uppgift å det då tilländalupna smides-årets tillverkning, bestyrkt af uppbördsmaunen vid vågen, i afseende på det belopp, som är vågförd t; samt 4:o att hammarskatten, beräknad efter dessa uppgifter, erlägges vid vanlig tid, hvarefter uppgifterne af uppbördsmaunen aflemnas till påföljande årets Bevillnings-Taxerings-Comité för orten, som bruken tillhöra, för att granskas; och om Comiteen, pä grund af den kännedom, dess ledamöter kunna ega, eller de upplysningar, sorn annars kunna erhållas om tillverkningens belopp, anser detta, så vidt det icke är med våg-attest bestyrkt, vara för lågt uppgifvet, eger Comiteen att pröfva och bestämma det högre belopp, hvarföre skatten skall beräknas, med bruksegaren öppen lernnad rätt att deri söka ändring, på sätt om bevillningsmål i allmänhet är stadgadt. Den sålunda Expeditions-ZJtskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 358. tillkomna ökade skatten skall i serskild uppbördslängd upptagas och behörigen redovisas. I alla fall skola uppgifterne förses med bevis om den anställda granskningen och, sålunda bestyrkte, bifogas räkenskaperne. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 2 Juni 1841. Nso 358, Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Juni 1841. Preste-Ståndet den i Borgare-Ståndet den i Bonde-Ståndet den 2 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , med öfverlemnande af förslag till Lag för enskilde Banker. (Bancooch Lag-Ulsk. Bet. N:o 1, Uti. N:o 5 och Mern. IS:o 8 och 9, samt Först, Banco-Utsk. Mern. N:o 186.) S. A. K. Då Rikets Ständer anse de föreskrifter, som innefattas uti Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1824, angående inrättande af enskilde Banker och Disconter, jemförd med allmänna Lagen uti 15 Cap.
Stockholm dea 28 November 1861. C. d'Orchimont. Kongl. Krigs-kollcgii Intendents-afdclnings underdåniga yttrande, angående en af Rikets Ständers Revisorer ar 1861 gjord framställning. Stor mäktig ste, Allernadigste Konung! Till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss å Rikets Ständers senast församlade Revisorers afgifna berättelse, i hvad densamma angar verkställd granskning af Eders Kongl. Majlis och rikets Krigs-kollegii räkenskaper för ar 1859, får Kollegium å Intendents-afdelning en, enär någon anmärkning mot nämnde Afdelnings förvaltning eller räkenskaper i berättelsen icke förekommer, blott, ined anledning af Revisorernes framställning derom, att de funnit mathållningen vid garnisons-regementena i hufvudstaden, ehuru till födoämnenas beskaffenhet oklanderlig, likväl tili deras qvantitet otillräcklig, att vid de särskilda regementena spisordningen är i någon man olika, och att mer än 2 mål på dagen icke bestås soldaten vid nagotdera af berörda regementen, i underdånighet anmäla, att Kongl. Maj:t i nådigt bref den 19 Juli ^1855 fastställt lika utspisningsstater för värfvade regementena, med öfverlemnande åt ^den morn hvarje regemente inrättade Direktion för manskapets mathållning att, med såväl födoämnenas fördelning i olika mål, som desammas utbytande mot andra lika lämpliga proviantartiklar, få, efter omständigheterna och eget bedömande, från den allmänna spisordningen afvika; dock under noggrant iakttagande deraf att, å ena sidan, högre kostnad icke genom ett sådant ombyte föranledes samt, å den andra, soldaten kommer i fullt åtnju tande af de för honom afsedda underhållsförmåner. Kollegium framhärdar med dj'upaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Uuderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN. i. SÖDERLING. cFLAURÉN.
Fångvårdsstyrelsen, hvars underdåniga utlåtande i anledning af denna ansökning blifvit infordradt, bade i afseende pä ifrågavarande fängelsebyggnads tillkomst upplyst, att, sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Jemtlands län i underdånighet hemställt, att, då fängelset i Östersund genom vådeld den 1 April 1826 afbrunnit och länets innevånare af uppgifna anledningar voro oförmögne att en emot ändamålet svarande fängelsebyggnad af egna tillgångar ånyo uppbygga, ett nytt länshäkte af sten måtte få af allmänna medel uppföras, hade Kongl. Maj:t, som i ämnet hört Rikets Ständer, genom nådigt Bref den 31 Oktober 1829 dels förordnat alt ifrågavarande fängelsebyggnad för länet skulle uppföras af sten i enlighet med en dertill af Öfverintendenls-embetet uppgjord ritning, dels ock, beträffande kostnaden, uppgående enligt förslaget till 7,188 R:dr 40 sk. Banko, förklarat, att Kongl. Majit, på enahanda skäl, som för Westerbottens län genom nådigt Bref den 23 Januari 1819 åberopats, funnit godt tillåta, att hällten af nämnda summa, eller 3,594 Ridr 20 sk., finge af det allmänna bekostas att utgå af allmänna byggnadsanslaget för de publika husen i landsorterna; hvarjemte Kongl. Majit, i enlighet med hvad Rikets Ständer hemställt, förordnat, att, sedan fängelsehuset blifvit behörigen uppfördt och godkändt, det framtida underhållet deraf komme att af Staten öfvertagas, med vilkor att allt anspråk på vidare ersättning för sjelfva fängelsebyggnaden för folie och hvarken då eller framdeles finge väckas, och, som anledning icke vore för handen att, sedan det nuvarande länscellfängelset i Östersund blifvit uppfördt, den gamla under åren 1832—1834 uppförda fängelsebyggnaden, som icke vore lill reservhäkte lämplig, vidare behöfde till fångars förvarande användas och E. K.
DesJ sa ärenden utgjorde de vidlyftigaste och mest invecklade, som en Underdomare å landet hade att handlägga, och det syntes följaktligen icke välbetänkt, att just i dem Domaren oftast nödsakades att i brådska fullborda sitt arbete, stundom på sådana ställen, der Rällen knappast kunde få tak öfver hufvudet, och der arbetet stördes både af vistelseorten och dess omgifning. Stadgandet plägade ej heller, och kunde icke ens alltid, efterföljas; Bill. lill R. St. T-de Sami. r.sta Afd. 3 i8 Lag-Utskottets Betänkande N.o gu utan man sökte blott att få målet ulageradt, hvarefter Gullen afkunnade sitt beslut efter ett i hast uppsatt concept och förrältningen aflysles med löfte till parterne att lå fullständig expedition, så fort ske kunde, sig tillställd. Men emedlertid mäste Domaren antingen äfventyra lilllal för en lagöfverlrädelse, som det icke stått i hans förmåga att undvika, eller ock mäste lian förmå parterne alt till Protocollet förklara, det de afstå från rättigheten till expeditionens erhållande på stället, hvilket icke syntes passande, och ej heller alltid lyckades.
Vid uppbåd til! mönstring, vapenöfning eller krig skall såsom laga förfall anses: om man är sjuk; om man i Kongl Maj:ts och rikets tjenst är uppbådad eller farén; om man i häkte sitter; om man af fiende, vådeld, eller vattunöd hindras; vederbörande dock obetaget att, då andra än nu sagda förfall förebärns, pröfva, om de äro af den vigt, att de såsom ursäkt gälla må. Utom de i föregående moment uppräknade omständigheter, skall, så vidt angår den i 3 § omnämnda del af sjöbeväringen, såsom laga förfall för inställelse till sjökrigstjenst räknas: att vara pä utrikes sjöresa stadd; eller på inrikes sjöresa för tillfället från sin hemort afliigsnad; eller före den dag, sjöbeväringen eller någon del deraf blifvit, genom allmän kungörelse, till krigstjenstgöring kallad, vara å fartyg inmönstrad till förestående sjöresa ; eller ock att genom kontrakt eller annan laglig öfverenskommelse redan tillförene hafva förbundit sig att någon viss, ännu ej tilländalupen tid tjena enskild man eller bolag å dess fartyg; inträdande dock skyldigheten till sjökrigstjenst i de tre första fallen den dag efter resans slut, då sjölagen medgifver befrielse från den innehafvande enskilda sjörensten; samt i sisla fallet 30 dagar efter det fartyget första gången kommit i Svensk hamn, sedan sjö— beväringens kallande till krigstjenst kungjordt är eller krigsförklaring blifvit utfärdad. § 40. Den stående arméens rättighet att värfva och rekrytera äfven bland de bevörings-skyldige fortfar, och anses den bevärings-skyldige, som tjenar för nummer i den stående arméen, derigenom uppfylla sin beväringspligt; börande dock härvid noga iakttagas, att, sedan någon del af beväringsmanskapet blifvit till rikets försvar uppbådad och inmönstrad, ingen sålunda utskrifvet» får för arméen eller flottan anvärfvas eller till indelta urméens äe! Ier flottans kompletterande vid krigets utbrott användas. § 41- Mom. 1.
Pojken sprang så hem efter svärdet, som vog sex lispund, drog linne-rocken öfver sina kläder, lockade sin hund, och vandrade vägen fram emot hafvet. När han kom till stället, hvarest konunga-dottern satt på sjö-stranden och grät, blef skräddaren öfvermåttan glad, der han krupit upp i gran-toppen. Men pojken lät icke märka sig, utan gick fram till prinsessan, helsade henne höfviskt, och sporde: »skön jungfru! hvi sitten J här så sorgsen och allena? Konungadottern svarade: ’jag må väl vara sorgsen; min fader har varit i sjö-nöd och bortlofvat mig till ett styggt hafs-troll. Jag rädes, det kommer snart och tager mig, arma jungfru.’ Pojken sade: »finnes då uti hela er faders rike ingen man och kämpe, som kan frälsa edert lif?» ’Jo,’ svarade prinsessan, ’det sitter en manhaftig skräddare här i denna gran. Han har lofvat frälsa mig, såsom han frälsat min syster.’ Vid dessa ord vände heren sig om, och såg hvarest skräddaren satt högst i trädet. Då log pojken, och sade: »jungfru! sätten icke eder lit till en sådan kämpe. Men om J viljen löska mig en stund, skall jag frälsa edert lif.» Detta tycktes konunga-dottern vara en dristig begäran, men i sin stora nöd samtyckte hon att göra såsom han bad. Då talade heren till sin hund: »liten Trogen, sitt troget på vakt!» Derefter lade han sitt hufvud på jungfruns knä, och hon löskade honom. Skräddare-svennen satt tyst i granen och såg deruppå. Men konunga-dottern drog en svart silkes-tråd ur sin kappa, och flätade den oförmärkt in i herens långa hår. I detsamma begynte Trogen skälla, och der blef ett starkt gny och dönande uti sjön, så att böljorna vältrade högt upp på sanden. Nu framkom ur djupet ett ofantligt hafs-troll, som var styggt till åsyn och hade sex hufvuden. Trollets hund var så stor, som en tu års gammal oxe. Vidundret sporde:
Jag åberopar mig i öfrigt hvad Herr Morath så grundeligen anfort, och anhåller att få med honom mig förena. Herr Cederschjöld: Till svar på den sista varda Talarens anmärkning, torde jag blott få anföra att Stockholms inhemska proviantering visserligen verkar förmonligt på handels - 540 Den 29 Maji. balancen, genom tryckningens förminskning; men det hindrar ej, att ju en friare utförsel kari serskilt verka till samma gemensamma ändamål, genom ökad mottryckning. Herr Munck af Rosenchöld: Sorn jag anser detta ämne för ett af de vigtigaste , som vid denna Riksdag blifvit framiagde för Riksens Ständers öfveriäggningar, utbeder jag mig, att dervid ännu några ögonblick få fästa Ridderskåpets och Adelns uppmärksamhet. Jag tror att en fri export skulle vara för oss gagnelig i flere afseenden. Om till exempel Skåne och Blekinge fått fritt exportera sina producter, skulle derigenom ej blott skadan för Riket i der hela at den öfverdrifva importen från Finland till Hufvudstaden minskats, utan äfven deu alla näringar i flere Provincer och i synnerhet i Skåne nedtryckande penningebristen i betydlig mon blifvit athulpeo, ty äfven i Danmark finnas mycket Svenska Bonco-Sedlar. De sorn önska och inse nödvändigheten af en ökad penningetillgång uti landet, borde äfven finna en fri export vara ett billigare medel andetag tillskapa nya Sedlar; ty det försämrar ej Sedelmyntet, att småningom återbringa de Sedlar som finnas hos utlänningen. Då Finland ligger så mycket närmare Stockholm vo. re obilligt, att hastigt afbryta importen af Hufvudstadens behof derifrån, och ingen utväg naturligare för att confrcballancera den annars allt för mycket öfvervägande importen af Finska, nu mera utländska varor, än att Skåne finge lika fritt exporteia sina producter till Den 29 Maji. 541 Köpenhamn eller andra utländska orter. Man har sagt, att grunden till det ännu existerande förbudet för Blekinge, att sjövägen fritt utföra ved till Skåne, vore frugtan, att den kunde i stället utföras till Danska ön Bornholm
Då Rikets Ständer vid Riksdagen 1840 —1841 biföllo upplåtandet af Ulltuna kungsladugård i Upsala län lill inrättande åfelt landtbruks-instilut, så snart då varande arrende af egendomen komme att upphöra, beviljade Rikets Ständer tillika ett årligt anslag af 4000 R: !r banko, motsvarande arrende-beloppet, att från år 1841 afsättas, helst räntebärande lill bildande af en fond för uppköp af inventarier m. m. Ilen för detta landtbruksinstitut förordnade styrelse har, på sätt närlagd» protokoll öfver civil-ärenden innehåller, i underdåniga skrifvelse!' till Kongl. Maj:t ådagalagt, hurusom fortfarandet af berörde anslag äfven sedan arrendet af Ulltuna kungsladugård nästa år upphör, vore oundgängeligen nödigt för alt institutet, sedan det med början af år 1849 komme att träda i verksamhet, må kunna uppfylla dess vigtiga bestämmelse, och Kongl. Maj:t föreslår derföre Rikets Ständer heviIjandet af ett fortfarande anslag af 4000 R:dr för Ulltuna landtbruksinstitut, med vilkor alt minst sex elever och eli lika antal Transport R:dr 105,164: 66: 105,230: Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. till R. St. 1847. 39 Transport R:dr 105,230: 32. — lärlingar derstädes kostnadsfritt lemnäs uppehälle och undervisning. Vid sistförflulna Riksdag medgåfvo Rikets Ständer att, det vid Riksdagen 1840 —1841 beviljade anslag af 10,000 R:dr för landtbruks-inslilutet vid
Specie, yttrar Utskottet, att det borde blifva detsamma uppdraget, att om liquiden af dessa skulder Herrar Fullmägtiga uti RiksgäidsContoiret särskild föreskrift meddela. 10:0 Från StatsUtskottet, af den 18 Juli, i anledning af Kongl. Majit Nådiga ben 20 Juli e. ni. 979 Pioposition angående Rikets Utländska Gäld; åberopandes sig Utskottet föregående Betänkande, såsom det der äfven innefattar* utlåtande öfver Kongl. Maj:t$ nu ifrågavarande Nådiga Propositions Ii:o Från StatsUtskottet, af den 18 Juli, angående den Summa som för Statgoch RiksgäldsVerkets behof erfordras att genom Allmän Bevillning utgöras; uppgåendes denna Summa till ett belopp af 2,550,000 R;d. Banco, hvarunder likväl icke inbegripes de StatsVerkets Extra Ordinairft inkomster, hvilka under benämning af Bevillning ingå till Kongl. StatsContoiret, och bestå af Tull-, Postoch Chartas Sigillatas-medel, samt BränvinsBrännings och Consumtions-afgift, hvilka särskilda Bevilliiingar, vid den nu verkställda StatsReglevingen, äro upptagna att utgöra samma belopp, sorn tillförene, nämligen 1*987,349 Rd. 14 sk. 5 rst. 12:0 Från StatsUtskottet, af den 19 Juli, rörande Skånska StenkohlsGrufvans Interessenters underdåniga ansökning om Exportationspremier och publika lån m. ut. Utskottet har endast ansett sig böra tillstyrka, att tillverkningspremier a 6sk. Banco för hvarje Tunna Stenkohl, sorn ifrån den viel Grufvan belägna Höganäs hamn afsändes, Vare sig ineller utrikes, måtte betsås; hvil - Den £0 Juli e. m. la premier
Landtbruks-skolorna icke kunnat utöfva åsyftad verksamhet med mindre anslag än 2,000 ridr för hvardera, total-anslaget för dessa skolor, hvilka numera, sedan en dylik skola blifvit sistlidet år inrättad i Nerike, inalles utgöra 10, måtte förhöjas till 20,000 ridr att utgå med 2,000 för hvardera under ofvanberörde af Landtbruks-Akademiens Förvaltnings-Komité föreslagna vilkor. Befrämjandet i allmänhet af Jordbruk och Landlmanna-näringar: a) Styrelsens för Svenska Trädgårdsföreningen underdåniga skrifvelse af den 25 sistlidne September, deruti, jemte förmälan, hurusom denna Förening i 18 år oafbrutet sökt sprida håg för trädgårdsodlingen inom fäderneslandet, och under de sednare åren, förmedelst det årliga anslag af 1,333 ridr 16 sk» Kongl, Maj;ts Nåd. Prog. om. 13 banko, som Rikets Ständer, uppå Kongl. Maj:ts nådiga framställningar, beviljat till understöd åt Föreningens elevskola, blifvit satt i tillfälle ej allenast att utvidga sin elevskola, vid hvilken från början af 1847 intill September månad detta år lemnats kostnadsfri undervisning åt 39 elever, deraf större delen redan antagits till trädgårdsmästare hos enskilde efter erhållne tillfredsställande vitsord om goda insigter i hvad till nämnda yrke hörer, utan ock att verkställa utdelning af 3,380 fruktträd samt ett större antal andra nyttiga växter åt mindre bemedlade jordbrukare i riket, Föreningen, enär berörde anslag endast vore beviljadt för den tid, hvarunder sednast fastställde Statsreglering förblefve gällande, bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om adåtande af Nådig proposition till Rikets snart sammanträdande Ständer angående fortfarande af dylikt anslag, hvarförutan Föreningen hvarken kunde ändamålsenligt vidmakthålla omförmälda läroanstalt för danandet af skicklige Trädgårdsmästare, eller tillvägabringa den större odling af fruktträd och plantor för kostnadsfri utdelning, hvartill förberedande åtgärder redan vore vidtagne; varande vid Föreningens skrifvelse bifogade vidimerade afskrifter af de redogörelser, som
Anmärkningar af olika beskaffenhet äro häremot gjorda. De innehålla: dels ett bestridande af hela anslaget. Skälen härtill innefattas uti anföranden: inom Ridd. och Adeln af Herr CederschöldP. G._, som dock tillika förmält sin afsigt ingalunda vara att beröfva * ' v ^2 Stats-Utskoltets Vetenskapen något slags understöd; alt 2 förtjente Läkare i Stockholm skola förut med framgång förestått den ifrågavarande Machinen, hvarföre de icke haft någon lön, men funnit sig belåtne med de betjenades tacksamhets offer, och att SundhetsColIegii Vaktmästare äfven skola såsom en förmon sökt befattningen att kringdraga skifvan: att Electricitetens nytta till Sjukdomars botande varit länge känd: att sättet att begagna densamma vore detsamma nu som förr, och att om någon nv upptäckt skett, den borde bidraga att bota så många flere och i samma mohn öka vedergällningen; inom Vällofl. BorgareSländet af Hr Stahle, att anslaget vore öfverflödigt, då en Electricitets-Appaj-eille förut är att tillgå vid Seraphimer-Ordens Lazarettet: att vedergällningen till en arbetskarl, i56 R:dr årligen för kringdragning af skifvan vissa timmar af dagen vore för hög, då årliga anslaget för en HofRättsPost icke blifvit upptaget till mera än 120 R:dr: att den till reparation af Machinen afsatte Summa , IÖ2 R:dr, jemväl skulle vara öfverdrifven, och att Machinen derförutan vore afsedd egentligen för Hufvudstadens innevånare; samt inom Hederv. BondeStändet af flere Ledamöter, som alla instämt deruti, att Landet icke borde skatta för en Inrättning, hvaraf endast Hufvudstaden emottoge nyttan. dels påstående om anslagets nedsättning till 200 eller högst 3oo R.dr B.coi derföre blifvit åberopadt hos IL. Ridd. och Adelil af Herr Rosenqvist af Akershult • samt hos Vällofl. BorgareSländet af Herr Leffler, att
Bankens hela förråd af denna myntsort för närvarande utgör R:dr iö2,85o, än äfven att, i anseende till Silfver-utvexlingens början, redan den 1 i. denna månad, Utskottet, på det att Rikets Ständers beslut i detta ämne icke måtte förfela Bill. till R. St. 2 Banco-Utskottets Bet. 2V.-0 Sy. det dermed åsyftade ändamål, redan ifrån vexlingens första början, låtit förständiga vederbörande, att, intill dess annorlunda förordnadt varder, innehålla med utvexling ifrån Banken af J_:dels R:drs-stycken. Antora till Exned.-Utsk. den xo October. Betänkande, i anledning af åtskilliga inom Riks-Stånden väckte motioner, angående anstånd med inbetalningar och lagsökningar för Discontgerkens räkning för de orter, der Chöler af ar soten härjat. Till Utskottets behandling hafva, genom Protocolls-Utdrag af den 18 sisllidne Augusti, blifvit öfverlemnade, från Vällofl. Borgare-Ståndet, ett af Herrar Santesson, Wijk och Leffler, i egenskap af Götheborgs Stads Riksdags-Fullmägtige undertecknadt Memorial, samt, från Hedervärda Bonde-Slåndet, ett af Riksdags-Fullmägligen Anders Danielson från Elfsborgs Län afgifvet anförande, hvarmedelst uppmärksamheten blifvit fästad derå, alt ehuru gränsen ännu icke kunde bestämmas för de härjningar Cholera-farsoten komme att medföra för Götheborgs Stad, jemte öfriga delar af Götheborgs-och Bohus
Uti 13 mom. af föreskrifterne i afseende å Jordebokens upprättande har KammarCollegium föreslagit, att de Prestgårdar, som icke redan finnas åsatte mantal och ränta, hvilket förhållande med många af dem inträffar, borde, för anteckning i Jordeboken, behörigen skattläggas; men, då härvid, hvad räntan angår, endast varit åsyftadt, att den skulle kunna under behörig anordningstitel åter afföras, för att sålunda visa sammanlagda beloppet af dylika räntor, hvilket likväl, enligt hvad Comiterade i det föregående yttrat, icke medför någon nytta, då nämnde belopp ej utvisar Statens verkliga uppoffring genom egendomarnes upplåtande till boställen, så anse Comiterade dylik skattläggningsåtgärd icke böra ifrågakomma och följaktligen de, till stöd derför, af KammarCollegium åberopade Kongl. Bref den 8 Juni 1686, 15 Maj och 22 Juli 16115 samt KammarCollegii skrifvelse den 28 Januari 1698, långt ifrån att bringas till hittills saknad tillämpning, fastmera böra till all kraft och verkan upphäfvas; och må härvid tillika anmärkas, att det af Col legium jemväl åberopade Kongl. Brefvet den 24 Juli 1830 afser ”SpecialStater för ”Clereciets samt Gymnasiioch Skol-Staternes anslag i kronotionde och penningar samt ”uppgifter å taxeringsvärdet af Ecclesiastike boställen”, men icke dylike boställens skattläggning, der sådant ej förut skett. Deremot vore det onekligen lämpligt, om hemmantal å de oskattlagde presterliga boställen, hvarom här är fråga, kunde beräknas och i Jordeboken upptagas, på det upplysning om samtlige för detta behof anslagne egendomars mantal måtte vinnas, och således Jordeboken härutinnan erhålla en nu saknad fullständighet.