Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot om, genom tillfälliga olyckshändelser, minskad vatten-, skogsoch mäldetillgång, nya husbehofsqvarnars anläggande o. s. v., sågeller mjölqvarn förlorar större eller mindre del af sin inkomst, måste grundskatten ändock till fullo utgöras; och ehuruväl vid anläggning af nya qvarnar och sågar hör tillses, att förut skattlagde dylika inrättningar icke lida förminskning i deras vid skattläggningen påräknade inkomster, så lärer det dock vara obestridligt, att nya verks anläggning i viss mån verkar menligt för äldre närliggande, hvilkas bestånd derigenom kan i större eller mindre grad äfventyras, enär qvarnoch sågegares rätt att mot tulltägt betjena allmänheten icke är inskränkt endast till dem, som vid skattläggningen ansetts komma att af en viss qvarn eller såg sig begagna. Om förfatlningarne äfven vid alla dylika fall medgåfve förmedling, så förekommer likväl dervid, att både tidsutdrägt och omkostnader blefve dermed förenade, hvarjemte full rättvisa dymedelst kunde blott för tillfället vinnas, helst de orsaker, hvarå förmedlingen grundades, möjligen åter kunde upphöra. I de fall åter, då qvarneller sågverk måste helt och hållet nedläggas och raseras, fordrar ock billigheten, att verket varder från skattens utgörande befriadt; men då Författningarne icke uttryckligen sådant medgifva, hafva ansökningar om dylik befrielse, ehuru i sednare tider ofta beviljade, stundom blifvit afslagne. Till undanrödjande af dessa och dylika missförhållanden vid beskattningen af qvarnoch sågverk, äfvensom för att, så vidt möjligt, utvidga rättigheten till anläggning af dylika, nya, för allmänhetens betjenande och lill förädlande af landets Slals-Ulskotlels Utlåtande, M 149. 7 produkter behöfliga verk, anser derföre Utskottet önskvärd!, om de för dessa verk nu fastställda olika beskattningsgrunder kunde bringas till enhet, hvilket synes lämpligast kunna åstadkommas derigenom, att de en del af ifrågavarande verk åsatte grundskatter utbytas mot bevillning.
Följden blef att de ynglingar, hvilka bestämt sig för militär-ståndet tidigt lemnade de allmänna läroverken för att på enskild väg beredas till inträde vid Krigs-akademien, hvilket medförde många och väsendtliga olägenheter. Så snart derföre 1849 års cirkulär rörande rikets elementarläroverk lemnade utsigt till en förändrad organisation af dessa, indrogs några månader derefter, eller i början af år 1850, den 1:sta klassen vid Carlberg. Det visade sig dock snart att denna indragning skett för tidigt. 1849 års cirkulär anbefallde väl en ny organisation, men innehöll blott grunddragen dertill, och det samband, som behöfdes mellan undervisningen vid de allmänna läroverken och fordringarne för inträde vid Carlberg, kunde icke vinnas innan elementarläroverken blifvit genom en ny skolstadga fullständigt organiserade och läsningen inom de särskilda klasserna tillräckligt ordnad. Emellertid hade, till följd af den skedda indragningen, fordringarne för inträde blifvit betydligt höjde och behofvet af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottett Betänkande A! 90. 11 privatundervisning för beredelse till inträdet, med alla dermed följande olägenheter, ökade i stället för minskade. Ändtligen utfärdades år 1856 en ny skolstadga, att tjena till efterrättelse från och med höstterminen det följande året. Uti ett den 10 Juni 1857 til! Kongl. Majit ställdt memorial yttrade Krigs-akademiens Styrelse, »att tiden snart vore inne att underställa Kongl. Majits pröfning ett vid läroverket länge påtänkt förslag i afseende på tillvägabringande af ett sådant samband emelian Statens Kri»s-skola och de öfriga elementar-Iäroverken, som emellan dessa allmänna bild O O ningsanstalter kunde och borde ega rum.» Den nya Skolstadgan hade emellertid knappt hunnit att pröfvas, innan man fick skäl antaga att den ej skulle blifva af lång varaktighet. En ny Skolstadga utkom också förliden sommar och började på hösten att tillämpas.
Skall dispens-systemet fortfara, måste det vara underkastadt kontroller och i visst läll försvåras, så att dispens ej blir liktydigt med sjelfsvåld. Denna kontroll finnes uti nyss åberopade 1865 års Kongl. Kungörelse, att dispens endast kan beviljas af ephorus efter lärarekollegiets hörande. Detta är välbetänkt. Lika välbetänkt är ock löreskrilten att den dispenserade lärjungen under de fria timmarne skall under lärarens tillsyn sysselsättas på läroruinmet med skriftliga arbeten. Härigenom kan läraren ölvervaka lärjungens både flit och uppförande, och lockelsen Iråntagas honom, att, genom tillåtelse till arbete utom skolan, lå en olta nog torde hända illa begagnad frihet. Af hvad jag nu anfört, följer att Utsk:ts förslag innebär föij:de olägenheter: a) det skadliga för undervisningsväsendet uti de täta och vexlande, hvarandra ej säl an motsägande föreskrifterna inom undervisningens ordnande; 412 Deu 17 Mars f. m. b) om dispensväsendet bestämmes så som Utsk:t föreslagit, blir deraf en nödvändig följd att undervisningen måste ordnas på tre linier, i stället för de två, sorn nu finnas, samt att dessa tre fordra ökadt antal lärare, således betydligt ökade statsutgifter; c) omöjligheten att kontrollera de dispenserade lärjungarnes arbete och uppförande utom skolan; d) dispens-systemet för mycket utsträckt inverkar eller kari åtminstone inverka demoraliserande både på lärare och lärjungar; e) det mindre välbetänkta att låta ynglingen eller dess målsman redan uti 5:te eller 6:te klassen al läroverket, då ännu omkring fyra år af studii-kursen återstå, bestämma en framtida verksamhetsbana ; f) det mindre lämpliga eller, snart sagdt, olämpliga deruti att 15. St:r skulle begära ändring uti en lag, som ej är äldre än 10 månader; denna lag har ännu ej hunnit blifva af erfarenheten pröfvad; intill dess detta skett, bör den få vara gällande utan förändring.
Emot detta utslag har hos Kongl. Maj:t häradshöfdingen Bergqvist anfört underdåniga besvär, som ännu äro på nådig pröfning beroende. 103 Uti en till mig ingifven skrift hade länsnotarien Johan Erik Sellström anmält och med bifogade handlingar sökt styrka, huruledes Rektors-embetet vid Kongl. Universitetet i Upsala, genom promotorial från Konungens Befallningshafvande i Stockholms län, emottagit Sellströms ansökning om laga verkställighet af ett utslag, hvarigenom en af Sellström lagsökt person blifvit ådörndt att betala 240 R:dr banko, jemte ränta och expenser, samt derefter, i anledning af Konungens Befallningshafvandes särskilda skrifvelser, uti aflåtna svar af den 27 Juli samt den 10 och 27 Augusti 1841, meddelat den underrättelse, att Rektors-embetet skulle hafva, jemte skrifvelse, med posten den 23 näslförutgångna Juni till Konungens Befallningshafvande insändt det utfordrade beloppet, utgörande tillsammans 271 R:dr 4 sk; I anseende hvartill och då emellertid inträffat, att någon sådan skrifvelse icke skulle kommit Konungens Befallningshafvande tillhanda, samt, äfven med förutsättande deraf, att uppgiften om medlens öfversändande vore sanning, Rektors-embetet ändock syntes hafva begått en försumlighet derutinnan, att omförmälda betydliga penningremiss blifvit med posten expedierad, utan att brefvet varit försedt med behörig rekommendation, Sellström anhållit om sådana åtgärders vidlagande, att Rektors-embetet måtte varda ålagdt ersätta honom ofvannämnde 271 R:dr 4 sk. jemte ränta derå och den ytterligare förorsakade kostnaden.
— Dr notisboken. Dagny Undep juni, juli, augusti och s e p t e m b e ~ utkommer Dagny med endast e t t bafte mgnatligen. DAGNY. SOCIALA OCH LITTERINTRESSEN UTCIFVEN AF. : Rosalie Olivecrona, fodd Roos. Forslag till bildandet af Fredrika-Bren~er-Forbundets distriktforeningar for hiilsooch sjukvHrd pfi landsbygden. E-LF: VEr nyaste kvinliga filosofie doktor. B. B.: Bindande Litteratur: L. N.: Sin nastas hustru af Harold Gote. band af .Anna Wahlenberg. B. B.: bergt tag en * och Andra beriittelser och sltisser af Elin Ameen. L. W-M: ~eligionsundervisning Lt vlra bwn af S. 13. Adlersparre. A. S.: F r h 1895 Irs riksdag. (Forts.) Foreningsmeddelanden. F r i n skilcla h8ll. J .I ot Solidt, tidsenligt LifF8rstlkringsbolag. - SvensK d8dlighet. Kvinliga agenter oeh inspekt8rer antagas. Froken Kristine Dahls rationella Underklader siisom Chemilettcr, Rriistbnt~d. dclndc K,jolit~ m. m. Suenska ~ r a k t e r formioieningens Underklader i K. M. Lundbergs Bo~attnlngsma~asin och Almedahls Fabriks Fiirsu / iningsmagasin 2 Storlxyrlrobrinken 2. Hygieniska Skodon tillverkas for Herrar, Darner och Barn, Priskwrctr,tera STOCKHOLM. fiwrt co pd lief~iir * tr rr ORS.! Prislteliintn: if r) t.iikt-Kefotn1fii1 ' ~~11i11~i * 11. Skodon tillverkas afven efter modern fason. Allt.
SD. Sedan Borgare-Ståndet, som förut gillat Banco-Utskottens Betänkande , angående Banco - Utskottets - Discont -Styrelsen, denna dag lagt cili handlingarne Utskottets i detta mai afgifne förnyade Utlåtande N:o 80: sa fann Ståndet sig icke hunna antaga Hedervärda Bonde-Standets, genom nu ankommet Protocolls-Utdrag at denna dag > gjorde inbjudning, till instämmande u{i Bonde, Ståndets i målet fattade Beslut. 226 Prof. Utdr. d, 35 Nov. 1S23. S. D. Föredrops ånyo Banco Utskottets Memorial N:o 77, med förslag lill reglsmentaiiska föreskrifter, i afseende pä de Odlings-Llän, sorn, enligt Ständernes Beslut, ytterligare komma att från Banken utgifvas; Och blefvo dessa Handlingar af Borgare-Ståndet godkänd t, med antagande af sednare alternativen i usta Artikeln 7:de 8:de och 9:Je §$., samt i 4:de Art. 1 och -2 §§■ S. D. Med bifall till Högloft. Ridderskapets oeh Adelns inbjudning t nu S ny o föredraget Protocolls-lJtdrrtg för den 19 dennes, beslöt BorgareStåndet den förändring i Ekonomi-Utskottets den 2o:de denne# af Borgare-Ståndet gillade UtlåtandeISto 2X1* uti fragan otn förekommande af missbruk vid Prestval, att, så snart ett Consistoriel! Pastorat varder ledigt, förenings upprättande, om Prest-rättigheter bör genast och derest möjligt är, före valet af Consistorium ä den blifvande Pastorns vä»- nar sökas och i föreskrefven ordning fullföljas.
Vid behandlingen af detta ärende har Utskottet jemväl förehaft en af Riksdagsfullmäktigen Bengt Nilsson från Kronobergs Län väckt motion, deruti, med anförande af hvad vid sednaste Riksmöte blifvit i afseende å Salpeterhjelpens utgörande i de Småländska Länen beslutadt, motionären hemställt, att äfven rusthållen inom samma provins, hvilka i allmänhet vore små, men hårdt betungade, måtte, i anseende till den minskning de till rusthållen anslagna augments-räntorna genom Salpeterhjelpens förändrade debitering undergått, komma i åtnjutande af enahanda ersättning, som redan blifvit militieoch läro-staten samt landsstats-tjenstemännen tillagd, — uti hvilken motion Peter Jönsson och Nils Svensson från Jönköpings Län, äfvensom G. Johansson från Kronobergs Län instämt. Framställningar i detta ämne, af lika innehåll med nu anförde motion, utgjorde redan vid sistförflutne Riksdag föremål för Rikets Ständers pröfning; men med godkännande af hvad dåvarande Stats-Utskott, i anledning deraf, yttrat, funno Rikets Ständer samma framställningar icke föranleda till någon åtgärd å deras sida. Till stöd för denna åsigt hade Stats-Utskottet anfört dels, att då rusthållen vid indelningsverkets införande lingö omförmälde augmentsräntor till hjelp i rustningen sig anslagne, sådant icke kunnat ske med annan rätt än Kronan då egt, hvilken rätt till Salpeterhjelpen inskränkt sig till att derför uppbära penningar efter kronovärdi, och dels att rusthållen i Småland, enligt hvad indelnings-verkcn 6 Stals-Ulskoltets Utlåtande N: 33. öfver de indelta Kavalleri-Regementena utvisade, jemförelsevis med rusthåll i en del andra Rikets provinser, icke kunde anses såsom hardt betungade; — och som dessa skäl fortfarande ega full giltighet, finner Utskottet sig sakna anledning att till Bengt Nilssons förevarande motion tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 19 Februari 1857. Ulf:o 33 (Litt. Ii).
Rosenstein för dess mig beviste mångåriga och trogna vänskap, har jag ej kunnat förbigå den omständighet, som gifvit första anledningen till vår närmare bekantskap, och icke eller neka mig den heder att i mitt lefverne anteckna hans vördade namn. Det var i denna akademi, som jag första gången hörde Kellgren nämnas, hvars namn några år därefter återskallade kring Sverge och i ett odödligt minne är bibehållet. Hans första kände och till akademien insände snilleprof, kalladt En ynglings inträde i världen, ansågs af drottningen och akademien förtjänt af det högsta priset i skaldekonsten, en ringa belöning för hans förtjänster. Någon likhet med min karaktär var orsaken, att Kellgren i detta poem på flera ställen, utan att blifva det varse, syns hafva kopierat »Världsföraktarn», hvarföre han ock vid närmare eftersinnande funnit godt att utesluta det ur samlingen af sina arbeten. Men det var denna likhet, som gjorde mig angelägen om hans bekantskap och knöt mellan oss en aldrig ångrad eller bruten vänskap, förr än döden oss åtskilt. I Gustaf den tredjes litterära tidehvarf är Kellgrens namn inskrifvet med för djupa karaktärer att kunna förbigås, och skola hans förtjänster därstädes vidare anföras. I motsats af den behagligaste bekantskap påtrugades mig i Vitterhetsakademien den plågsammaste, som kan upptänkas med en därstädes antagen ledamot, en furie på parnassen, som förföljt mig med sina vers under flera års förlopp vid måltider, på gatorne, i allmänna samlingsrum och private ställen, hvar han kunnat råka mig. Hvem i Stockholm vistande igenkänner ej på denna beskrifning den gamla Liljestrålen,125 som ännu vid åttatio år trampar gatorna med en otrolig hastighet att upphinna något rof för sin skaldegåfva och undvikes som pesten af alla bekanta, som möta honom. Med några under den förflutne barbariska tiden dräglige vers, införde i Dagligt Allehanda, hade han erhållit ett rykte af skald, som öppnade för honom dörren till Vitterhetsakademien, där han med all möjlig stolthet inträdde, anseende sig som Dalins lärjunge och efterföljare på parnassen.
Med lättsinnige stillnads a> sökningar alltför ofta beswärad; htvä>fvre Riksens Ständer i underdänighct ön^ sta att 8deks Kongl. Maj.ft, äfwen i benna del, täcktes ; Räder tilläta, det förtydligande i deras afgisne underdäniga Förflag, att i stället för e nu nämnde stäk, blott i allmänhet omrördes; groft och werkligt rvanfräjdanbe brott, samt Fästnings - straff pä bestämda ävj genom hwilka ordalag äfwen sunde utan ändring i meningen, undwikas att särskildt äberopa io:de Capitlct L § Misigernings-Balken; sä att Eders Kongl. Majus i afseende pä sistnämdc omständighet äsyftade, s Högsta Domstolens Pro^ tocoll utMärkte, Nädiga afsigt än widare befrämjades. 'io Den ösncrtygclse hos Allmänheten att Eder Kongl, Majit alltid täcktes öfwer stillnads ansökningar i Räder inhemta Dom-Capitlets och wederbörande Prcsterstaps utlåtande och intyg, systes i stor Mott kunsta bidraga till bibehällande af det religicusä begrepp , soM wid ägtettstap w rit och bör wara fästädt; Hwarföre och emedan de wid hwärje serstildt tillfälle förekommande omständigheter kunna förtjena att af Kongl. Majit i Räder ofmerwagas^ hwilka merendels bäst af Prcstcrstapet kännas, Riksens Ständer för deras del äfwen i underdånighet önsta, att stadgandet om Dom-Capitlets och Prestmästs hörande bleff we sä uttryckt att det alltid ansages för nvdwändigt.
För allmänheten åter måste det vara temligen likgiltigt, om den vinst, som tillfallit ett bankbolag, tillkommit derigenom, att den utgifvit egna sedlar eller rört sig med Kiksbankens eller andra bankinrättningars sedlar. Med ani. häraf vågar jag för min del påyrka att R. o. Ad., som, förra gången ärendet förevar, återremitterat denna g, måtte, med förkastande af Utskits förslag, vidblifva hvad som f'. n. gäller i alside å beskattning för enskilda bankbolag. Hr Printzensköld: Den omständigheten, att den ena se delutgifvande banken har utelöpande ett större antal sedlar, än den andra, utgör ingalunda något bevis derpå, att den förra har en större inkomst på sin rörelse, än den sednare. Det är många andra omständigheter, som inverka på detta förhållande. Då emellertid Bevilln.Utskit såsom grundsats antagit, att det är inkomsten, som bör beskattas, så måste det väl äfven vara denna grundsats, som bör följas i afside å de sedelutgifvande bankerna. Kan det ' Den 22 Augusti e. m. 223 således af räkenskaperna visa sig hvad inkomst en sedelutgifvande bank har, den må vara olika hos olika banker, så är det väl denna inkomst, som bör påföras bevilln., men ingalunda den omständighet, att de hafva en större eller mindre mängd utelöpande sedlar. En sådan grundsats strider just emot den, som det varit Utsk:ts pligt att äfven här göra gällande, och då de sedelutgifvande bankerna äro i en sådan ställning, att de på det mest beqväma sätt i verlden hafva tillfälle att bereda sig högst betydliga inkomster i jemförelse med hvad andra kunna göra; så är det också billigt att de få betala i förhållande derefter.
Kammaren, såsom KammarColl. i fordna tider kallades, hafva blygts öfver sitt år 1828, begångna misstag att tillstyrka vice AdvokatEiskals-tjenstens indragning, då Coll. nu åter förordar inrättande af denna tjenst, ehuru under ett annat namn. Ty hur Den 21 Oktober f. m. 165 man än må betrakta saken, är dock denne kanslist, som bär föreslås, de jure Advokatfiskal, d. v. s. han utför, under samma ansvar, samma göromål, som ordinarie Advokatfiskal har på sin andel att handlägga. Då hail således är AdvokatFiskalens biträde, icke till namnet, utan till gagnet, så att lian under eget ansvar upträder och för Kronans falan samt handlägger de ärenden, som till AdvokatFiskals-embetet blifvit öfverlemnade och den ordinarie AdvokatFiskalen ieke medhinner, så borde han väl rätteligen hafva fått den titel, som honom tillkommer, enär han är en tjensteman inom "Kont., som vid utöfningen af sin syssla företräder ÅdvokatFiskalens ställe, utom det att lian understundom är nödsakad helt och hållet öfvertaga den sistnämndes göromål. Namnet kan dock vara likgiltigt; men då det är kändt, att AdvokatFiskalens göromål äro så öfverhopande, att han, under förutsättning att han någongång kan behöfva ledighet, eller att han någon gång kan blifva sjuk, omöjligen medhinner att. sköta dem alla; så är det också alldeles nödvändigt, att vid hans sida ställes en tjensteman som eger erforderlig skicklighet för att kunna förestå AdvokatFiskals-embetet när helst sådant påkallas af behofvet; och det är då icke mindre nödvändigt, att man betraktar denna tjensteman icke som kanslist, utan såsom verklig Advokatfiskal, ehuru man icke ansett sig för sin egen heder skull böra tillägga honom samma benämning som tillförene.
Jag får derföre ödmjukast anhålla, att Höglofl BancoUtskottets Betänkande må återremitteras. Herr Grefven och LandtMarskalken hemStällde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de af Herr Cederskjöld! gjorda Anmärkningar hindra antagandet af Utskottets Betänkande, samt på sådan grund behagade detsamma, jemte Anmärkningarne, till Utskottet återremittera. Ropades Ja och Nej. Herr Heykenskjöld, Detlof: Det synes mig vara ganska billigt, att när man äger rättighet att för massift Silfver bekomma Speciemynt, man också på samma grund bör emot sådant Mynt kunnai Banquen erhålla Omyntadt Silfver, hellst, på sätt Herr Cederskjöld ganska rigtigt anmärkt, det i annat fall skulle blifva nästan omöjligt att kunna begagna Speciemynt. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken förnyad Proposition, blef Banco - Den 19 Martil Utskottets Betänkande, tillika med de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremit* teradt. Föredrogs å nyo BancoUtskottefs den ro. sistledne Mars afgifne, samt den 1 7. i samma månad eftermiddagen på bordet lagde förnyade Betänkande, i anledning af Aterremiss utaf frågan om förlängning i Prsescriptionstiden för Låns omsättning i BancoDiscontVerket. Herr Strussenfelt, Michael, och Herr Munck af Rosenschöld, Ebérhard, jemte andre Herrar Ledamöter, atihöllo att Betänkandet måtte yt-i terligare få hvila på bordet till nästa Plenum; hvilket, uppå gjord Proposition, af Ridder. skåpet och Adeln bifölls. Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets den 5 dennes aflåtne samt den 17 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande svar på Ridderskapets och Adelns Återremiss af Utskottets den 30 sisledne Januarii meddelte yttrande, angående Represen* tationsfrågans närvarande skick. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard:
Santesson har hos Utskottet skriftligen anhållit om eftergift af upplupne öfver-räntan å 6 st. dels af honom emot borgen af hans numera aflidna svärmoder, enkefru Anna M. Matsen^ född Hjerta, och dels af henne emot Santessons borgen, hos Rikets Ständers låne-kontor i Götheborg upptagne lån, samt, såsom stöd för bifall härtill, au - Banko-Ulikottets Utlåtande, N:o 34. 9 fört, att berörde lån upptagits icke för hans egen, ulan för hans svärmoders räkning, i hvars urarfva bo han förlorat omkring 30,000 r:dr Inko; att han, som förut hos såväl banko-diskont-verket, sorn låne-kontoret i Götheborg, häftat för högst betydliga förbindelser, synnerligast emot liypothek af götha kanal-aktier, af hvilka iian i flera år varit egare till ett belopp af 700,000 r:dr b:ko, städse sökt, så länge han dertill egt förmåga, att godtgöra sin skuld, så att, sedan några af hans vänner, utaf deltagande för hans iråkade medellösa belägenhet, till kapitalen inbetalt de lån, hvarom nu är fråga, hans enda återstående diskont-skuld utgöres af förenämnde öfver-ränla, uppgående tillsammans till 1834 r:dr 44 sk. 11 rst. b:ko; samt att han uppå sina förra förbindelser, uti räntor och öfverräntor, dels å 12 och dels å 8 procent, inbetalt minst 30 gånger det nu till eftergift ifrågasatta belopp.
I följd häraf, och då det genom särskilda författningar, vid ansvar,’ , är förbjudet domhafvande å landet, att, efter slutadt ting, afresa, från tingsstaden innan han till parterne utlemnat deras exemplar af meddelade utslag jemte andra handlingar, hvadan det motsatta förhållande, sorn, enligt motionärens förmenande, i hans hemort skall ega rum, ej lärer kunna på frågans bedömande hafva inflytande, får Utskottet, hvars yttrade åsigter i ämnet öfverensstämma med sist församlade Ständers, vördsamt afstyrka bifall till ifrågavarande mation. Stockholm den 13 Maj 1854. STOCKHOLM, typografiska föreningens roktryckeri, 1854. f - Cisti-Q-thrh ftvlfömktrtotiF. få* 3H. 1 A ak. t»ib ES-p.-UjstL & 2 Jfemi ISäUvkt. t? «. ra. i' fmleérrfng af Sucktäi motionär tm antagande af ny liyrka-lag., 'Sveriges nu gällande Kyrko-lagstiftning innefattas i 1886 års Kyrkoordning, jemte, de flere sedermera utkomna författningar, som dels ändra eller förklara densamma, dels ock dertill lägga nya föreskrifter. Nämnde lvyrko-ordMfig var frukten af iner än ett sekels bemödanden, att i riket befordra den Evangciiska kyrkans inre utveckling, ordna församlingsvårdcn samt befästa lärans Renhet. Men det dröjde emedlertid icke länge, förr än dess förklaring i åtskilliga stycken af presterskapet påkallades; pcb vid 1723 års riksmöte blef en allmän revision deraf beslutad, samt uppdragen åt en deputation af andliga och verldsliga ledamöter.