Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kyrkvärden, hemmansegaren Olof Larsson i Häste, hvilken eger att å ort och tid som kronofogden bestämmer, sig inställa. §2 Till sexman i stället för Eric Jonsson i Kälen utsågs bonden Pehr Jonsson derstädes. För sjukliga och fattiga enkan Carin Bengtsdotter i Dvärsett beviljades, såsom understöd tills widare, 1/2 tunna korn samt 3 r.d. 16 sk. b:co i penningar af fattigcassans tillgångar. Ort och tid som ofwan. In fidem Byström t.f. pastor. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 192–193, ÖLA. Protokoll hållet vid i laga tid pålyst sockenstämma i Rödön den 6:te december 1857. § 1 S.D. Med anledning af rektor Sundbergs å Östersunds skolstats wägnar till pastors embetet i Rödön aflåtna skrifvelse med anhållan det räntegifvarne inom Rödöns tingslag i allmänna socken stämmor tillfrågades om de önskade lösa den berörde skolsta[ten] tillkommande andel i kronooch kyrkotionden för innevarande år emott ett pris af 16 r.d. r.m:t. per t:a med villkor af betalningens erläggande i början af instundande mars., sammanträdde nu räntegifvarne inom Rödöns och Näskotts socknar och vid framställandet af ifrågavarande lösningsanbud, förklarade sig vederbörande enhälligt nöjde att på sagda wilkor antaga det samma; dock på så sätt, att hvar och en löste sitt inslag och wore befriad från all transports ersättning. § 2 Till ombud wid det till den 11:te instundande januari kl.10 f.m. af landshöfdinge embetet å dess sessionsrum utlyste landsting, utsågs enhälligt orgelnisten Öberg, för att föra socknemännens talan vid öfverläggning och beslut rörande de landets angelägenheter som wid berörde landsting komma att handläggas; förklarande sig socknemännen nöjde med hvad bemälde ombud härutinnan kunde lagligen göra eller låta. Justeradt samma dag. Ut supra. In fidem Lars Larsson i Häste Byström Måns Pehrsson i Trusta.
Domkapitlets ledamöter skulle för viss tid väljas af de kapitlet underlydande prester och skollärare, oaktadt dessa fortfarande komme att vara Domkapitlets domsrätt underkastade i afseende på begångna tjenstefel, icke syntes lämpligt; att, dä, enligt förslaget, de Kyrkoherdar, hvilkas hemvist vore mera än fem mil från stiftsstaden aflägset, skulle ega att undandraga sig ledamotskap i Domkapitlet, samt ej heller de, som på grund af val en gäng fem år innehaft sådan befattning, kunde emot sin vilja återväljas, det lätt skulle kunna inträffa, alt de väljande blelve vid valet inskränkta inom alltför trånga gränser; samt alt, till följd af täta ombyten af Domkapitlets ledamöter, enhet i dess åtgärder och beslut kunde komma att saknas; så tillkännagaf E. K. Majit, genom nådig skrifvelse till Rikets Ständer af den 27 Oktober 1859, alt, med afseende å Högsta Domstolens ofvanberörda anmärkningar och enär den af Rikets Ständer föreslagna organisation af Domkapitlen, enligt hvilken till ledamöter kunde inväljas dels kyrkoherdar utan högre lärdomsbildning, dels lektorer utan presterlig bildning och bekantskap - Exp edi tio ris - Vts k o t/e ts Forsing till underd. Skrifvelse, N:o 155. 17 kantskap med stiftets förhållanden, icke i högre grad än den nuvarande organisationen medförde säkerhet derom, att Domkapitlen endast komme alt beslå af sådane ledamöter, som hvar för sig vore skicklige att deltaga i alla de olikartade göromål, som tillhöra Domkapitlens handläggning, E. K. Majit, efter Stats-Rådets hörande, funnit Sig böra vägra nådigt bifall lill Rikets Ständers ifrågavarande förslag.
Frilr.n synes syfta derhän, att genom förändrad representation, en majorte' skulle kunna bilda sig, hvilken kunde äga tillräcklig styrka, för alt så trycka på Regeringen, att hon nödgades böja sig under densamraas för ögonblicket yttrade vilja och derefter förändra sina grundsatser. För min del får jag förklara, att jag anser hvarje Regering, som rätt upfyller sin bestämmelse, böra vara uphöjd öfver alla partier, icke böja sig för något, utan styra landet efter de grundsatser, som finnas stadgade i våra lagar, de må vara grundlagar eller äga hvad annat namn som helst. Skulle så lyckligt vara, att vår representation sätter Regeringen, icke blott i nödvändighet, utan jemväl i tillfälle, att, oberoende af dylika påtryckningar, som dem, Hr Frih. Raab åsyftat, utöfva sitt vigtiga kall, så anser jag också deruti ligga ett bevis, att den representation vi åge är den bästa af alla. Frih. Hamilton, Hugo: En värd ledamot här midtöfver, hvilken jag värderar som vän, och högaktar som representant och publik man, har i dag adresserat sig till ledamöterne af den minorité, som här förefanns då representationsfrågan sednast på detta rum förevar och beklagat den tystnad dessa ledamöter nu iaktta - 252 Den 27 Maj e. m. git, under uttryck af förundran deröfver att ingen underslödt honom i det yrkande han i sitt första anförande framställde, eller att R. o. Ad. måtte, i st. f. att antaga ConslUtsk:s afgifna förslag till ombildniog af vårt nuvarande representatationssätt, såsom sin gemensamma tanke framlägga flr Brincks reservation. I allmänhet anser jag mig just icke vara skyldig att redogöra hvarföre jag tiger eller talar men, somsagdtär, en vän har framkastat förebråelsen, och jag vill derföre uplaga och besvara den. Mitt första skäl till tystnad var, att jag högst ogerna uprepar hvad andre sagt före mig, bättre och fullständigare än hvad jag skulle kunnat framföra samt alt nästan allt blifvit yttradt, som jag haft att säga.
Bonde-Ståndets beslut innehåller tillika det förklarande, att Ståndet för sin del biträdde den af Herr Grefve Hamilton inom Utskottet afgifna reservation, i hvilken är vordet yrkadt, att Rikets Ständer måtte, med upphäfvande af 1810 års förordning, i följande delar, för sin del besluta en författning, så lydande: ”der sådan stridighet i lynne och tänkesätt emellan makar sig yppar, att den under ständiga tillfällen till utbrott slutligen öfvergått till afsky och hat, må domstol efter företedt bevis om undergångne sådana varningsgrader, som i 14 Kap. 1 § Giftermåls-Balken sägs, till äktenskapsskilnad döma”. Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hafva väl icke beledsagat sina beslut om återremiss med något bestämdt förklarande af Ståndens tanke i ämnet. Bih. till R. St. Men af de uttalanden, som i dessa två Stånd föregått besluten, framgår, enligt Utskottets uppfattning, tydligt, att jemväl de med ärendets återförvisande till Utskottet åsyftat, att Utskottet mätte taga i öfvervägande, huruvida med ändring af den lagstiftning i ämnet, som innefattas i 1810 års förordning, motionärens alternativt framställda förslag om rättighet för domaren att i ifrågavarande fall döma till äktenskapsskilnad bör vinna bifall. Utskottet, som det alltså åligger att afgifva yttrande öfver detta förslag, får till en början erinra, att genom detsammas antagande rätten till erhållande af äktenskapsskilnad egentligen icke blefve utsträckt till flera fall, än hvari den redan eger rum.
Tisdagen den 2 September; Plenum klockao half till 5 eftermiddagen.' Företogos val af Suppleanter till Riddersakpets och Adelös Fullmägtige i Riksens Ständers RiksgäldsContoir; och befunnos, vid valförrättningens slut, klockan £ till 7 eftermiddagen, följande Herrar, genom de fleste rösterne, dertill hafva blifvit Utsedde; N:o 335. Friherre von pöbeln; Full oläglig Herr Franc Sparre^ Bengt Erland 71 röster. Herr Hegardt, Christian Bernhald 58 d:o. N:o 2275. Herr Lefrén, Johan Pehr ; . .63 d:o. r Föredrgs å hyo och bifölls LagUtskoU tets den 15 sistledne Aiigusti under N;o 153 afgifne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen, på bordel lagde betänkande, öfver åtskilige frågor om ändring och undantag i allmänna Lagar och Författningar, för betryggande af BancoVerkets säkerhet. Före - Den 2 September e, ml jfij Foredrogos å nyo och gillades Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 19 och 23 sistledne Augusti afgifne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkanden: N.o 170. Om Statsrättigheters meddelan^ de för Köpingen Ronneby. Om Glasoch Porcellainförares, Smideshandlares och Lumpsamlares obehö4 riga kringstrykande, samt om tillåtelse för Allmogen att, under deras resor afyttra förenämnde varor, som de af Bruksägare kunna sig tillhandla. Föredrogs å nyo och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 25 sistledne Augusti afgifne , samt den 30 derpå följde eftermiddagen på bordet lagade , Utlåtanden : N.o 435. Om nyhemmans anslående till hjelp för svaga Rotar m. m. Rörande BytesVerket.
Han kommer ej ihåg, att det är vår bröllopsdag i dag, utan sade, att han blef så förvånad, när han i går fick mitt telegram, att jag skulle komma hem. Ja, i dag för ett år sedan blef jag hans hustru. Har jag uppfyllt mina plikter mot honom? — » Längre kom han ej. Deras bröllopsdag! Och det hade han inte kommit i håg! Nu förstod han, hvarför hon hade kommit hem just i dag. Han smög sig tyst ur rummet. Hon älskade honom således, honom som så ofta hade varit sträng mot henne, så ofta hade •M U r notisboken. Mathilda ROOS, den värderade författarinnan och en af Iduns helst lästa medarbetarinnor, har af Svenska akademien hedrats med en premie af 500 kr. vid fördelningen af de för året anslagna medlen till » författare af utmärkt förtjänst. » Huslig ekonomi. Till den i Kassel den 5 och ö d:s hållna examen i ämnet » huslig ekonomi » anmälde sig äfven 2 skandinaviska damer, nämligen fröken Ida Norrby frän Upsala och fröken Hanna Hansen från Vikedal vid Stavanger. Examenskomitén fann den duglighet, som examinanderna uppnått i såväl praktiskt som teoretiskt afseende, särdeles tillfredsställande, och komiténs ordförande tackade i varma och berömmande ordalag fröken Augusta Förster för det utmärkta sätt, på hvilket hon ledt kursen. Denna har varat i sex månader och omfattat så väl praktiska hushållsgöromål som pedagogik. På fjärran arbetsfält. Till föreståndarinna för missionsskolan vid Appelsbosch (Sydafrika) har Svenska kyrkans missionsstyrelse antagit fröken Beda Wennerqviet. Den nya lärarinnan, som år 1883 aflade afgångsexamen vid folkskolelärarinneseminariet i Stockholm och sedan dess utöfvat lärarinneverksamhet i hemlandet, kommer att i sällskap med fröknarna Hedvig Posse och Ester Goes utresa till missionsfältet under instundande sommar. Kvinnlig svensk läkare. Från Womens Medieal College utexaminerades nyligen miss Anna Larsson såsom medicine doktor. Damernas bicykleklubb, den första i Sverige, konstituerades i lördags i Upsala.
Barchaeus den 21 Juni 1806 upprättade testamente innehölle, att årliga räntan å det af honom donerade kapitalet skulle, »såsom ett stipendium tilldelas någon af Akademiens Adjunkter i Theologiska, Juridiska och Filosofiska Fakulteterna eller ock vice Biblio thekarie eller någon af Bibliothekets Amanuenser» och deraf syntes följa, att nämnde stipendium icke kunde åtnjutas af annan än i tjenst varande Adjunkt, vice Bibliothekarie eller Amanuens, samt, jemlikt nådiga Brefvet af den 22 April 1779, den Universitets-liirore och tjenstemän å lön anslagna ved endast tillfölle dem, som vore i verklig tjenst, så kunde Konsistorium icke anse Adjunkten Falck efter afskedstagande! vara lagligen berättigad att uppbära hvarken förberörde stipendium eller den honom såsom Adjunkt tillkommande lönered, hvaremot Consistorium ansåge Adjunkten Falck, med hänseende till hans höga ålder, långa och för uppehållande af åtskilliga Professioner mer än vanligt anlitade lärareverksamhet väl förtjent att, då han vid tilltagande svaghet och sjuklighet nödgas söka afsked, varda hugnad med bibehållande af hela sin innehafvande lön 2,500 R:dr, så vida tillgång dertill kunde beredas; Och som Emeriti-löner för Adjunkter icke funnos anslagna, hemställde Kanslern, huruvida det icke skulle täckas Kongl. Majit att till Rikets Ständer aflåta Proposition om anslag på Indragnings-Staten af ett nyssnämnde Adjunktslön motsvarande belopp, för alt få af Adjunkten Falck åtnjutas, sedan han sökt och erhållit afsked. Stats—Rådet tillstyrkte, att Kongl. Majit måtte, på sätt Universitetets Kansler hemställt, till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition derom, att Adjunkten Falck, efter erhållet afsked, måtte, i likhet med hvad förut i dylikt fall egt rum, för sin återstående lifstid hugnas med cn årlig pension från Allmänna Indragnings-Staten, motsvarande hans vid Universitetet innehafvande lön af 2,500 R:dr Riksmynt, Bil.
Emot Domhafvanden i Bräkne Härad har angifvelse "blifvit gjord, att vid behandling af en å höstetinget år 1851 anhängig konkurs, hvari vid samma ting inställelsedagen inträffat, Domhafvanden vägrat att emottaga en af sysslomannen i konkursen den 30 Oktober ingifven skrift, åtföljd af handlingar; och har jag, efter Domhafvandens hörande, funnit mig böra till laga åtal befordra den olaglighet, jag ansåg sålunda vara af honom begången; hvarföre detta åtal blifvit utförd t inför Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, som deröfver meddelat utslag den 10 Februari 1854 af innehåll, att som borgenärer i afträdt bo, jemlikt 86 § Konkurslagen den 12 Mars 1830 äga vid Häradsrätt å det ting, då inställelsedagen infaller, anföra allt hvad de mot gäldenären eller mot hvarandra hafva att anmärka, samt angifvaren således varit lagligen berättigad att å 1851 års hösteting i Bräkne Härad, då inställelsedag varit i omförmälte konkurs, till Häradsrätten inkomma med de anmärkningar, han nödigt aktat, ansåge väl Kongl. Hofrätten att, då Domhafvanden vid Häradsrättens sammanträde under nämnde ting den 30 Oktober vägrat emottaga den af klaganden genom ombud då ingifna anmärkningsskrift med dervid fogade handlingar, Domhafvanden, ehvad samma vägran grundats på den oriktiga förutsättning, att konkursmålet redan dessförinnan varit till Rättens pröfning öfverlemnadt eller icke, hafva felaktigt förfarit; men som så vidt visadt vore och handlingarne i konkursmålet föranledde, skada genom berörde åtgörande för klaganden eller någon annan icke inträffat, funne Kongl. Hofrätten skäligt förklara, att påföljd af ansvar eller ersättningsskyldighet i följd af det emot Domhafvanden anställda åtal icke ägde rum. Ofver denna befrielse från ansvar och ersättningsskyldighet för ett icke mindre fel i domare-embetet, än det här ifrågavarande, har jag trott mig böra i underdånighet klaga.
För den, som icke orkar böta, som är beröfvad alla lifvets njutningar och beqvämligheter, är det icke svårt att någon kortare tid hållas innestängd, då han derunder blir underhållen och ej betages tillfället att 20 Lag-Ulskollels Betänkande, JS:o 58. njuta af umgänget med vänner och bekanta, eller att efter behag välja sysselsättning; och fara är att mången skulle, i förlusten af sina tillgångar, se ett svårare straff, än detta milda fängelse, och derföre undandölja hvad han äger, för att få försona sin förbrytelse med en icke fruktad påföljd. Redan i det betänkande, som Lag-utskottet vid sista riksdag afgaf, angående de uti förevarande lagförslag upptagna straffarter, anmärktes ock den öfverdrifna mildheten i det föreslagna förvandiingsfängelset, och man ansåg straffet böra vara sådant att den brottslige ej kan komma att glömma sin belägenhet, samt att han, för öfverträdelse af lag, gjort sig hemfallen under lagens straffande hand. — I gällande lag göres icke helier någon skilnad emellan urbotaoch förvandlingsfängelse. Det är ofvan nämndt att, enligt denna lag, den, som icke förmår böta, kan i stället åläggas antingen enkelt fängelse eller fängelse vid vatten och bröd; och i denna del tror Utskottet giltigt skäl ej vara att göra någon förändring; hvadan Utskottet anser, att den, som ej gitter gälda ådömda böter, bör undergå fängelse på ett af de sätt Utskottet här förut föreslagit. Dessa äro hufvuddragen i de modifikationer eller förändringar, som Utskottet anser böra äga rum i omförmälda hänseenden, af förevarande förslag. Fråga har emellertid inom vällofl. Borgare-ståndet och hederv. Bonde-ståndet blifvit af Herr Indebetou och Riksdagsfullmäktigen Andreas Bengtsson från Jönköpings län väckt om deportationsstraffcts upptagande bland allmänna straffarter, med domaren lemnad rättighet att, utbyta långvarigare fängelsestraff emot deportation; men ehuru detta straff, vid första anblicken, synes kunna medföra många fördelar, inser man likväl, vid närmare undersökning, att betänkligheter af väsendtlig vigt deremot förekomma.
Comministrarne böra alltid hafva en häst att med säkerhet påräkna vid de mångfalldiga Tjenst - Sesv. och Ekon. Utsk. Betankandcn. 97 förrättningar, hvartill de kunna påkallas, och hvarvid de enligt Herr Prostens tanka böra i Lag vara fredade ifrån den möjeliga nödvändigheten, att under det deras och hela bygdens hästar äro i skjuts, antingen gå tilt fots, eller försumma någon del af sitt Embete; förmenande Herr Prosten slutligen, att: omförmälde slqutningsskyldighet härledt sig. från en misskrifning i Riksdagsbeslutet, hvilken Riksens Högloft. Ständer äga gifven mage att med rättelse och ändring afhjelpa. Utskottet har vid granskningen af detta mål väl å ena sidan funnit, att det Protokoll, som i Högvördiga PrestStåndet blifvit hållit den 28 Juni 180g, såsom förbehåll vid Ståndets då gjorda Concessioner, upptager, att Commihistrarne ej derigenom mått® med någon för dem ny tunga besväras; men då härvid å andra sidan förekommer, att hvarken uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 6te April 1810, angående jemkningaf och förändringar i RiksStåndenS Privilegiereller uti RiksdagsBeslutet den 2dra derpå följande Maj, något undantag för Comministrarne uti den åtagna skjutsningsskyldigheteitförefinnes, utan deremot uttryckligen förklaras, att Prestbord och Stommar, samt den Ecclesiastique Jord, som af Innehafvaren fritt disponeras, till hvilken sistnämnde ClassComministrarnes Boställen ostridigt böra räknas, må under krig deltaga i Kronoskjuts till hälften emot Skatte; Fördenskull och då' ■Bihang till RihsSl. Proh IS17-i8j8j feb Sami. N;r i§ i<|* p8 Besv. ock Ekon.
Gessner, genom sin inskränkta och nog blöta sinnesdaning fångad af idel halfbegrepp, men föröfrigt en skald af oneklig täckhet, hade redan för Idyllen tillskapat en egen poetiserande prosa, som skulle i behag öfverträffa Versen; ett högre motstycke till Gessners diktspråk var Ossians, i Macphersons ryktbara, då ännu med nyhetens hela behag verkande öfversättning; bägge voro länge i besittning af Europas förtjusning. Den sistnämnda är det, till någon del, ännu; också låter den ganska väl försvara sig; den tolkar en verklig poesi, hvars urform, änskönt ingalunda troget efterbildad, likväl öfverallt genomskiner och genomklingar. Men annat är att sålunda tolka ett visst original, och annat att göra ett, som liknar en så beskaffad tolkning. Otaliga voro mellertid de, som tyckte sig i Gessner och Macphersons Ossian äga sjelfva ideal-mönstren af ett Naturens eget skaldespråk. Härtill kom Goethes Werther, hvars stil länge betraktades såsom en tredje skepnad af samma omedelbara naturpoesi. Man besinne, att Thorild hade hämtat sina första begrepp om Poesi från Gessner, sedermera från Ossian och Werther, samt liktidigt från Young och Klopstock, hvilkas orimmade diktverk tyckas förekommit honom såsom affattade visserligen i vers, men enligt inga andra lagar än en något bestämdare afmätt rhythmisk och deklamatorisk betonings-vexling. Tvifvelsutan kan man då förstå, dels möjligheten af de med namnen ”prosaiska oder” o. s. v. betecknade försök, i hvilka han trodde sig begagna sjelfva det obundna talet såsom ett (genom sin tvånglöshet) egentligare utrymme för Poesiens innersta och högsta skönhet; dels möjligheten af det sätt, hvarpå han t. ex. i sina ”Passioner” ville göra den Klopstockiska Hexametern inhemsk. Den förra afvägens märkvärdigaste resultat är stycket ”Inbildningens Nöjen”, hvarom Hammarsköld träffande säger, att det ”fullkomligen liknar en exercitii-öfversättning af ett skönt poem”.
Förslag till underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj.t, angående Glasoch Porcellaines-Förares samt Smides-Handlares handels-rättigbet. Härjemte upplästes ett ProtocollsUtdrag från det Högvördiga PrestStåndet, af denna dag, hvaruti .Ståndet inbjuder Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgarei Ståndet att låta uti ovvanberörde underdåniga skrifvelse intaga det villkor och förbehåll, hvarunder PrestStåndet, lika med BondeStåndet , antagit Allmänna Besvärsoch OeconomieUiskottets Betänkande i detta ämne, nemligen att det af sistnämnde Ridd. och Ad. 434 Den 11 Maj. e. m. Utskott föreslagna förbud för Glas-, Porcellainesoch Smides-Handlande, att i ändamål af sådana manufactur-varors försäljande uti Landsorterna kringstryka, icke må tillämpas eller sträcka sig till Allmogen, utan den äga rätt att hädanefter, sorn hittills, få till hvad ort som helst med sina egna handaslöjder sig begifva och dem försälja. Detta af PrestStåndet föreslagna tillägg uti den underdåniga skrifvelsen biet’ af Ridderskapet och Adeln bifallet. Upplästes ett ProtocollsUtdrag från Väl. lofl. BorgareStåndet, af den 8 Maj, hvaruti Ståndet tillkännagifver sig för sin del hafva beslutit, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 19 sistlidne April, angående förändring uti nu antagna bestraffningssätt och inrättande af Allmänna Arbetsoch Corrections-hus, jemte Lag-Comitéens särskildta utarbetade betänkande, om förändring af UnderDomstolarnes och HolRätternes antal och organisation, och öfriga bilagor, borde på Statens bekostnad skynd* sammeligen till trycket befordras och i RiksJ Stånden utdelas, samt att, i följd deraf, till StatsUtskottet öfverlemna att medel till tryckningens bestridande, af den till Riksdags-kostnaden bevilljade Summa , anslå.
— Ja, men jag tycker att det inte är värdt att släppa ut dem, förr än jag hör vagnen. — Nej, det har du nog rätt i. Maja, ta in smöret! Nej, lägg inte upp så rågadt med bröd i korgarne, det brukas inte. Hvar står saltet? Louise? Jaså, hon är redan gången. Lena, ta på dig ett annat förkläde, ifall fru Stråle vill gå ut och se på köket, och glöm inte, att min bror tycker om lök på biffsteken! Och Gunnar, för all del rör inte vid bordet, medan jag är uppe och klär mig. Hvad sa’ pappa? — Att han hinner tids nog; vagnen kan inte vara här på ännu en half timme. Fru Linde hade tagit på sig sin nya grå klädning och såg mycket fin och treflig ut, där hon stod och kastade en blick på anrättningarne. Trött var hon, men det var ändå skönt att veta, att »stunden» nalkades. Ju längre det dröjde, ju mer hittade man på. — Får jag se, hur ni se ut, flickor? Jag tycker klädningarne sitta bra och det är en vacker röd färg; stryk upp håret litet mer, Elin. Snälla gossar, akta er nu, bara denna lilla stund! Att pappa inte kommer! Gå och hör hvar pappa är. — Han är uppe och tar på sig en annan rock. — Nå, det var då för väl, det var mer än jag vågade hoppas. Men vi skola inte låtsa om, att vi observera det, det tycker han inte om. — Hör, det var bestämdt vagnen! Se efter, Gunnar! Nej, Erik och Hjalmar få inte springa ut i rägnet, hör ni inte, hvad mamma säger! — Det var bara Sven med mjölkkärran. — Jaså, ja nu kunna de när som helst vara här för mig. — Hvad du har bullat upp, Agatha, sade brukspatronen, som i detsamma kom in. Kan du hålla i med det under hela besöket? — Ja, det vill jag nog försöka. Tycker du att det ser trefligt ut? — Javisst, och det kommer att smaka ännu trefligare. Jag är hungrig som en varg. Komma de inte snart, så tar jag mig en smörgås! — För all del, Pehr! — Nå, vi ha dem väl här i rappet. Jag hör vagnen.