Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Karaktären är framhållen i full öfverensstämmelse med för fattarens eller författames tydligt visade afsigt, ehuru detta onekligen är förenadt med svårigheter, så stora, att mången för öfrigt mycket talangfull skådespelerska därvid kommer till korta. Grefvinnan är nämligen icke så mycket en indi-viduel karaktär, som ej mer en typ, men den typen är icke en allmänt mänsklig, t. ex. af högmodet, hersklystnaden, börd sfåfängan o. s. v., utan en särskild rysk, skulle åtminstone vara det, ehuru det för den som icke närmare känner det ryska samhället är svårt att afgora, om det lyckats förf. Uppgiften är således mer-än vanligt vansklig, och Elise Picard, skådespelerska vid Odéon i Paris, där » Les Danicheff » först gafs, gick ej häller riktigt i land därmed, ehuru hon var en mycket god konstnärinna. Möjligtvis har fru Pasca, som sedan spelat rollen på Porte-Saint-Martin, lyckats bättre. Stockholms teatervänner ha sett sist nämda skådespelerska på Nya teatern, då hon 1881 uppträdde i Coquelin d. ä: s sällskap, och veta åt minstone till en del hvad hon förmår på scenen, ehuru hon här icke hade tillfälle att visa sig i någon af sina stora roller. Den som sett Elise Picard och Elise Hwasser i gref-vinnan Danicheffs roll, måste erkänna, att den senare är öf-verlägsen, kanske mest i första akten, där grefvinnan med järnhand för spiran öfver sin omgifning och framstår, såsom vi åt minstone föreställa oss typen, såsom den obarmhertigt själfrådiga ryska godsbesitterskan före iifegenskapens upp-häfvande. För att riktigt få fram det gammalryska förhållandet mellan herrar och tjänare har förf. förlagt handlingen till tio år före nyss nämda upphäfvande, och det är just detta som möjliggör hela dramat, hvilket icke gäller hvilket land eller hvilken tid som hälst, utan ett bestämdt land inom en viss tid och icke får bedömas ur någon annan synpunkt.
På uppfyllandet af detta behof skulle folkskolans sak mycket vinna. Men enligt Utskottets tanke skulle tillsättandet af en öfver-inspeklör, på sätt Jonas Andersson föreslagit, icke vara den mest ändamålsenliga åtgärden i detta hänseende. Det vore ej säkert att derigenom vunnes annat än tillskapandet af ännu ett högt och inkomstgifvande embete. Om deremot för handläggning af dessa ärenden, såsom Herr Ekman föreslagit, inrättas en särskild byrå inom Ecklesiastik-departemenlet, skulle derigenom en säkerhet beredas alt denna vigtiga undervisningsgren med oafbruten uppmärksamhet följdes af en person, hvilken, jemte det att han stod under tillsyn af Departements-chefen, tillika borde genom företagna resor kunna inhemta personlig kännedom af skolornas tillstånd, när sådant anbefalldes och funnes nödigt. Denne Byråchefs ställning och lönevilkor torde böra bestämmas i hufvudsaklig likhet med Chefens för den byrå, som närmast för den högre skolundervisningens ordnande redan är inrättad, men hvilken har tillräcklig sysselsättning af de vidlyftiga ärenden, som tillhöra elementarläroverken. Utskottet, som af dessa skäl funnit sig böra hufvudsakligen biträda motionärernes förslag, får således hemställa, vj att Pikets Ständer måtte ställa lill Kongl. Maj is disposition en årlig summa af 4,500 B:dr, att af Hiksgälds—kontoret under nu ingående statsregleringsperiod utbetalas, på det en särskild bvrå inom Ecklesiastik-departemenlet må kunna, om förslaget varder af Kongl. Majit i nåder godkändt, inrättas för handläggning af ärenden angående folkskoleväsendet. Kongl. Majit har slutligen äskat Rikets Ständers medgifvande, alt hvad af skyddsafgiften icke för vissa helmi blifvit anvisadt, äfvensom de på de särskilda anslagen uppkommande besparingar, finge af Kongl.
Icke lärer man tro, att de öfriga Stånden för Hr Lefre'ns skull skola frångå sina beslut. Jag kan icke annat än fullfölja frågan till votering, ora min åsigt derförutan icke förmår göra sig gällande. IIr Silfverhjelm: Den värma, hvarmed Hr Lefve'n bemött mitt yttrande, förvånar mig, då jag icke vet mig dermed på något sätt hafva förolämpat. Hr Lefren har ingått i detailler till ådagaläggande af 6akens nytta. Dermed hafva vi nu icke något att skaffa; den har aldrig blifvit bestridd. Här är endast fråga om, huruvida de öfriga Stånden, utan strid mot 58 § Riksd.Ordn., kunna frångå deras beslut. Denna § tillåter icke någon annan ändring, än tillägg eller förklaringar; men någon mera bestämd ändring kan väl icke gifvas, än att från direct afslag gå till direct bifall. Kan det visas, att sådant är tillåtet, skall jag icke sätta mig deremot. I annat fall måste jag i det yttersta bestrida den föreslagna åtgärden. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Då jag hört flera, som ej äro militärer, ingå i bedömandet af den i frågavar. sakens nytta, och jag vet, att i de öfriga Stånden icke linnas militärer, tror jag mig äfven böra fästa uppmärksamheten på nödvändigheten af en större öfning för vår arme nu, än förr. Jag ber då att få påminna om den stora öfning, Fransmännens soldater äga, om huru Polska reg:ter under deras sista strid endast begagnat bajonetten och med den lyckligaste framgång. Jag läste i går uti ett bref från en i Paris vistande officer af 2:dra Gardet om den stora öfning, den Franska armeen äger; och hvad förtroende måste icke karlen vinna till sig sjelf genom medvetandet, att han förstår sköta sina vapen. För min del förklarar jag, att jag vet få ändamål mera vigtiga än det ifrågavar.; och jag skulle önska, att Gen.-Adjut. för Armeen och Konungens öfriga rådgifvare ville uppmana K. M. till en förnyad propos. i ämnet. H. Ex. Hr Gr. o.
Men han vill icke höra den hädiska rösten, hvilken gör sådana djärfva och krassa slutsatser, han slår bort alltsammans och degraderar det till ett hugskott, som han icke bör fästa sig vid. Och då går solen ur moln. Hans leende tankar komma igen, och i det åter frambrytande solljuset ser han sig som en stoisk, uppoffrande make och far, hvilken varit färdig att offra sitt lif för de sinas skull. Och därtill är han färdig ännu, det är så hans plikt, och från pliktens utstakade väg viker han icke. Men för att kunna fylla sin plikt måste han ha sin hälsa igen, och för att få sin hälsa igen måste han slå bort alla mörka tankar. Att slå bort de mörka tankarna hade lyckats honom för första gången i dag, han vet icke rätt hvarför, han vet bara att det lyckats honom. Och han vill för sin egen och sin familjs skull slå bort dem allt fortfarande, ty om han kan det, så skall han frisk återvända hem och skall där ånyo upptaga sitt arbete och bli de sinas stöd. Kan han det däremot icke – ja, då skall han aldrig återvända hem och aldrig vidare bli något stöd för dem. Då kan han gå och lägga sig i sin eksäng med utsikten uppåt San Salvatore och vänta på sin frälsare döden, såsom han ännu i går var besluten att göra. Alltså: det är hans plikt att med alla krafter hugga tag i lifvet igen, efter det själfmant kommer och erbjuder sin retelse åt honom. Hvarför vände väl döden annars hans timglas med löftet att lifvet ännu skulle gifva honom mycket? Ja, – döden och det vända timglaset! Klerckens tankar bli envist hängande vid fantasien, han haft i går. Men var det då bara en fantasi? Den var så tydlig som om han upplefvat alltsammans. Han kommer ihåg hvarje drag i dödens ansikte, ser uttrycket af oändligt medlidande däri och hör hans röst, när han vände timglaset: Nu rann ditt sista sandkorn ur! Och sedan: Du har förödmjukat dig inför mig, därför har jag vändt om ditt timglas. Hvarje sandkorn i ditt förflutna lif skall rinna igen som ett luttrande minne, föra med sig gamla tankar i en ny riktning, lära dig lifvets följdriktighet och tunga ansvar! Gå tillbaka till lifvet, det skall ännu erbjuda dig mycket!
Hvarje man känner den ifrågavarande ovärdiga Rättegången; tror Friherre Stael att Pasquillanten är orätt dömd? är dess mening, att Lagen, hvarefter han blifvit dömd, är illiberal? vill han då hafva den rättad efter ett mera utsträckt, ett mera liberalt Systeme? hvarföre ej då föreslå en ny TryckfrihetsLag, som kunde tillåta Pascjuillanten få säga hvad han vill, att utan ansvar stjäla beder och ära af alla Medborgare, samt 670 Den io Januarii. åse alla en Regerings goda afsigler efter godtfinnande och bedomina den efter sin egen för tillfället inrättade måttstock; men för oss andra skulle ej då blifva annat öfrigt att önska, än att en isolerad Province måtte utses, dit alla, som önska begagna en sådan Tryckfrihet, kostnadsfritt må kunna transporteras, för att der qvarblifva och njuta lugnet. Då min tanka är, att anledningen till en Process, hvilkens ovärdiga åsigter tydligen aro lagde i dagen, bordt öfverlemnas åt glömskan, hellre än att inför jNationens Representanter upptagas, för att just derigenom fästa deras uppmärksamhet vid en ännu blott supponerad bristfällig Lag, hvilket kunnat ske, om blott den eller de bristfällige Lag-§§. utvisades; skulle jag tro det vore tjenligare, det Friherre Stael endera alldeles återtoge sin Motion, eller ock ändrade dea till sitt innehåll; helst densamma, efter min tanka, mera tyckes åsyfta upptagandet af en afdömd Process, än rättandet af en Lag, hvars bristfälligheter han endast tyckes supponera. I detta fall skulle äfven detta mitt Anförande, med Ridderskapets och Adelns tillstånd, försvinna ur Protocollerna; men i vidrigt fall åberopar jag min rätt, att begära hvad jag här anfört till Protocoll, samt åtföljande Herr Baron Staels Motion till Utskottet.
' Hr von Troil, Emil: Jag tror icke, att Ståndet vid detta tillfälle äger rättighet besluta annat, än vidblifvande af sitt förra beslut eller antagande af Utsk:s förslag. R. o. Ad. förblef vid sitt redan fattade beslut samt godkände voter:spropos:n lit. E, L A-ntalet af Statsråd utan departement. R. o. Ad. biföll Utsk:s jemkningsförslag, att de skola Deni December. 7 vara tre, hvaraf minst två böra hafva f ö r v a 11 a t c ivil beställning, saint godkände voter:spropos:n lit. F. Voteringspropositionen lit. G. Ilr von Hartmansdorff: Försatsen till denna voter:spropos. säger: "I händelse alla Stånden afslå jemnkningen. ” Nu har R. o. Ad. antagit den, således lärer voteringen vara öfverflödig. Frih. Cederström, Jac.: Endast i den händelse alla Stånden antaga jemnkningsförslaget, kan voter:spropos:n komma att förfalla. Hr von Hartmansdorff: Jag tror, att voter:spropos:n är nödvändig äfven sedan R. o. Ad. antagit jemnkningen; men om försatsen dertill likväl är riktig, det lemnar jag till afgörande åt Frih. Cederström eller någon annan, sorn har lätt för att finna sig och att genast göra upp tillfredsställande redactioner. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna voter:spropos:n lit. G. Ropades ja och nej. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att samma voter;sproposition borde förfalla. Ropades nej. Frih. Cederström: Skulle Ståndet icke bifalla den föreslagna voter:spropos:n, så måste någon annan uppgöras. Dertill har jag likväl icke hört förslag. Hr v. Hartmansdorffs anmärkt), är så vida riktig, som det hort heta n åg o t i stället för alla Stånden.
Bancooch LagUtskotten ansågo sisth Riksdag all förklaring öfverflödig i förevarande ämnen, nog klart och en gifven följd af varande stadganden, det Gäldenär, vid skeende inrop å Auction af sin dertill i Banken anslagne Egendom, icke kunde åtnjuta större förmåner, än hvarje annan blifvande Köpare deraf, och således fullgöra allt hvad angående Köpeskillings betalning samt uttagande af Köpebref med det mera är i Författningarne utstakadt: ”Men för det att Gäldenär, sora sjelf inropar sin egendom, ej kan erhålla större förmåner än andre Köpare, skall han väl icke eller vidkännas större olägenheter.” Gäld må mot gäld qvittas, heter det i 4 Cap. 7 §. UtsökningsBalken; och sedan en Köpares förra egande-rätt är gifven, hvilket ingen-synes vara bättre i tillfälle att känna än Banken, som med hans egendom pantvis lagfarit, och sedan vederbörande Intecknings-egares rätt är lagligen styrkt, ser jag icke huru Banken kan sätta i fråga, om den skall, mot egarens eller inteckningshafvarenas vilja, SgS Lagutskottets Betänkandets, lyfta deras medel, så mycket mindre, som ett slikt tilltag af Banken icke kunde aflöpa ansvarsoch ersättningsfritt för det förfång för Köpare och minskning i ränteafkomst för Panthafvare, sorn deraf nödvändigt skulle uppstå. Detta står åtminstone icke tillsammans med 1789 års Författning, en af dem, som Utskotten till Instruction för Banken vid sistlidne Riksdag åberopat, innehållande till öfverflöd stadfästelse på en Inteckniugshafvares qvittnings-rätt å Köpeskillingen för en pant, som han sjelf inropar. Egande-rätt måtte .vara så god som panthafvande-rätt. Med förutsättande, att det är Bankens Tjenstemäns skyldighet, att vaka öfver ingifne handlingars och bevisnings giltighet, anser jag således den föreslagne Författningen för det första öfverflödig.
Thersner, fortsattes af hans efterlefvande dotter Thora Thersner, som vid sistlidne Riksdag i sådant ändamål erhållit ett anslag af 200 R:dr B:ko årligen under då föreslående stalsregleringsperiod, ytterligare fem häften sedermera blifvit utgifna och det sjette i början af år 1857 skulle utkomma, har hos Rikets Ständer blifvit begärdt, att som utgifvarinnan saknade egna tillgångar och af ett med lod t kroppsligt lidande vore urståndsatt alt skaffa sig sådana, hvarigenom det blefve henne omöjligt, isynnerhet efter den inträffade stegringen å de flesta lefnadsförnödenheter, att fullfölja arbetet, om hon icke egde att påräkna ett säkert bidrag till betäckande af kostnaderna derför, Rikets Ständer måtte anvisa ett årligt anslag lill förhöjd! belopp af 266 R:dr 52 sk. B:ko, eller åtminstone samma anslagssumma som henne förut beviljats, nemligen 200 R:dr samma mynt, att frän och med innevarande år och så länge arbetet forlsältes lill henne utbetalas; och som Rikets sednast församlade Ständer funnit sig böra anslå medel för fortsättande af ifrågavarande plauchverk, samt upplyst är, att under den följande tiden detta arbete fortgått och åtskilliga hällen deraf utkommit, så hafva Rikets Ständer ansett understöd för arbetets fortsättande äfven nu böra beviljas, och alltså för Digifvande af planchverket ”Fordna och närvarande Sverige”, anvisat ett belopp af 400 R:dr Runt att under hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860 utgå. 29:o.
(Betalningsskyldigheten vidtager år 1850) „ Sven Johannesson i Krökesbo, för sänkningen af Hökasjön i Forserums och Barkaryds socknar af samma härad, emot ärlig inbetalning af 8 procent å hela lånesumman under 14 J år efter 1851 års slut, „ deltagame i utdikningen af Barkerydssjön, jemte deromkring belägna kärr och mossar, i sistnämnde socken, emot dito dito, „ deltag arne i sänkningen af sjöarne Or och Bunn samt Ofra och Nedra Qvarnsjön inom Wista och Norra Wedbo härader, emot dito dito, „ dito i sänkningen af Aneby, Flisby och Wesselda sjöar samt upprensningen af åtskilliga dermed sammanhängande mindre vattendrag inom Bredesta, Lommaryds, Bälaryds, Flisby och Solberga socknar af Transport: 1,349,998: 40. 5. 1,389,136: 13 2,106: 12 900: — - 900: — . 3,664: 3,664: — 2,650: 42. 8. 2,650: 42 6,366: 32. — 6,366: 32 3,000: 3,000: — 537: 537: — 1,000: 1.000: — 5,041: 16. — 5,041: 16 1,373,158: 35. 1. 1,412,296: 8. — 21 Transport: Norra och Södra Wedbo härader, emot dito dito, till Johannes Pettei'sson och Johannes Andersson i Gunnestorp, lör sänkningen af Klackarps-sjön inom Lekaryds och Forserums socknar af Tveta härad, emot dito dito efter 1852 års slut, .
Under yrseln ropade han nästan alltid på sin mor, bad att hon måtte taga bort den qvarnsten som låg på hans bröst. O! jag insåg då att den gode aldrig låtit mig ana huru tungt modrens missnöje legat på hans hjerta. Kanske ansåg han sorgen öfver Ulrik, som en vedergällning... Jag fattade mod och skref den stolta frun till; ödmjukt bönföll jag att hon måtte besöka sin sjuke son, som längtade efter ett försonings-ord från hennes mun. Hon skulle ej besväras af min närvaro, jag ville, så länge hon hedrade vårt hus, hålla mig undan. Flere dagar förgingo under hopp och väntan, men intet svar, tills en morgon min man var då mera sansad än vanligt vi öfverraskades af henne: ty utan att låta anmäla sig, inträdde hon i sjukrummet, der jag och min dotter sutto med våra arbeten. Så snart jag genom min mans utrop erfor att det var hon, ville jag genast aflägsna mig, men det fattades mig styrka. Mina knän böjdes ovilkorligt under Sylvans utrop: "Moder! moder! skilj oss icke åt!" Då brast äfven den hårda skorpa, som fördomar och högmod lagt kring modershjertat. Under tårar omfamnade hon sin son, kallade mig sin dotter och förebrådde sig sjelf sin hårdhet. En vanmagt var följden af den sinnesskakning min man erfarit. Läkaren förutsåg en krisis i sjukdomen. Länge tviflade vi om hans återfående, men sluteligen segrade hans goda, oförderfvade natur; dock långsamt gick det med bättringen. Under den svåraste perioden af hans sjukdom anlände ett bref, som jag var nödsakad att uppbryta. Det var frän en handlande i samma stad der vår son befann sig. Denne man, för oss alldeles obekant, berättade hurusom han med sin familj, under en lustfart på sjön, varit i fara att drunkna, så framt de ej genom Ulriks mod och sinnesnärvaro blifvit räddade. Hans önskan vore nu att göra något för den unga mannens framtid, skref han, så skonsamt som möjligt bekräftade han hvad vi redan visste, och att Ulrik ej hade att vänta någon framgång på sin närvarande bana.
Lar Utskottet trott, att ett sådant arvode, som i och för delta arbete, jemte de dermed förknippade kostnader fortfarande utgår, icke lämpligen bör framgent anvisas pä till oförutsedda behof anslagne Extra Utgiftsmedlen; i följd hvaiaf Utskottet tillstyrker, att, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit äskat, ett belopp af 1,200 Ridr må, intill nästa Riksdag, å Allmänna Indragnings-Staten uppföras, i och för den Professoren Schlyter uppdragne befattning med utgifvandet af Sveriges gamla Lagar, under vilkor, att arbetet oafbrutet fortsattes, och alt Stats-Utskotte.ts Utlåtande, N:o 65. 3 redogörelse för fortskridandet deraf årligen skall till Herr Justitiae Stats-Ministern öfverlemnas. 6:0 Såsom Löne-ersättnirg lill Adjuncten Selander_, så länge Professoren Cronstrand uppbär Observators-lönen vid Stockholms Astronomiska Observatorium, har Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit 1,000 R:dr årligen, i sammanhang hvarmed Utskottet äfven tagit i öfvervägande en från Högloflige Ridderskapet och Adeln remitterad motion af Herr Lagerhjelm, Pehr, alt 35o Rrdr årligen måtte anslås åt Professoren Cronstrand3 såsom ersättning för de af honom, vid hans afskedstagande från Observatorstjensten vid Vetenskaps-Academien förlorade förmoner af boställe, ved och ljus.
Brefvet den 5 Februari 1808, att en nyodlare må lemnäs öppet att, derest han ej vill eller förmår fullborda sitt odlingsföretag, försälja eller afstå lägenheten med samma rätt, hvarmed han den innehar, till hvem han vill, skyld eller oskyld eller åtminstone till den af sina barn, för hvilken lian har det mesta förtroendet, dock med rättighet för barnen, i händelse försäljningen skett till någon annan än dem, att pä sätt i öfrigt vid bördande linnes loreskrifvet, mot erläggande af den betingade köpeskillingen och öfriga förmåner, samt de nödiga kostnader, köparen varit föranlåten att ä lägenheten nedlägga, få densamma till sig återlösa. Denna motion, som först varit remitterad till Lag-Utskottet, men, enligt samma Utskotts Utlåtande N:o 3, derifrån återställts till Bonde-Ståndet, har derefter blifvit öfverlemnad till Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottet, som tillika fått frän Hedervärda Bonde-Ståndet emottaga en annan motion, deruti Riksdagsfullmägtigen Paid Hedström frän Wester-Norrlands län, i hufvudsakligen enahanda Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 129. • t O .syftning' föreslagit utfärdande i afseende på kronohemman och nybyggen, af en lag derom: Att, dä fråga eller ansökning göres, att i hörd frånvinna genom öfverlåtelse blifven innehafvare kronolägenhet, sökanden ina åligga att vid sin ansökning foga bevis derom, att han hos vederbörande kronofogde eller i Landtränteriet nedsatt den summa, för hvilken innehafvaren tillhandlat sig besittningsrätten, hvilken summa bör betraktas såsom bördeskilling; Att innehafvare icke må vara skyldig att till bördsberättigad afträda kronolägenhet förr. än nästa laga fardag och ej heller annorledes än mot åtnjutande af ersättning för den nyttiga förbättring han å kronolägenheten gjort; och Att införsel å kronolägenhet icke mätte beviljas förr, än sökanden styrkt säljarens åtkomst medelst företeende af laga kraftvunna handlingar.
SOTARGOSSEN in i ljus sommardrägt. LEK-KAMRATEN till sotargossen. som är Dig kär... och håller af Dig! Gå nu in i hvalfgången der, så möter Du någon SOTARGOSSEN. Hvem kan hålla af mig? LEK-KAMRATEN. Se efter! SOTARGOSSEN går mot hvalfgången, der han mötes af en hvit dam, som tar honom i famn. THYRA Hvem bor derinne? TREDJE AKTEN LEK-KAMRATEN med fingret på munnen. Nyfiken! Men hvem kommer der? LAGMANSKAN på landsvägen med påse på ryggen och käpp i handen. ERIK. Det är mormor! O, nu äro vi olyckliga. THYRA. O ve! Det är mormor! LEK-KAMRATEN. Sansa Er barn! Jag skall ta skulden på mig. ERIK. Nej, det får Du inte, för då slår hon Dig. LEK-KAMRATEN. Nå kan jag inte få ta stryk för mina vänner? ERIK. Nej! Det vill jag. THYRA. Och jag med. ADVENT LEK-KAMRATEN. Tyst! Och kom hit bakom, så slipper ni bannor! De dölja sig. LAGMANSKAN fram till källan. för allt! sen engelen har rört om förstås! Men törsten, och vatten som vatten! Se här är den berömda källan, som skall bota det är nog bara lögn! Nå, man kan ju alltid släcka Hon lutar sig öfver källan. med en främmande gosse! Hvad betyder det? För de äro icke här. Det måtte vara en spåkälla. Hon tar bägaren och fyller samt dricker. Men hvad ser jag för slag! Erik och Thyra varit här och förgiftat vattnet också! Allt är förgiftadt! Allt! Allt! Trött är jag fastän åren eljes icke tagit på mig... Fy, så det smakar koppar... tänk han har Hon speglar sig och kråmar sig inför källan. Jag ser ju tvertom rätt ung ut... men tungt är att gå, och ändå tyngre att resa sig... Hon gör ansträngningar att komma på benen. jag liggande... Min Gud, min Gud haf förbarmande eljes blir
Kol finnss stt snvsncls^ uti till Öfver-floniwenclsnten för Ltoekbolms 6srni20N Mäter, M6ig 8krifvelss 6en 26 ^istliclns 8eptember, snbefsllt bemLl^e Hfver-Lornrneuäsnt stt^ efter öfverläggning niell 8eeuncl-Lliefern6 viel ifrägsvsrsn^e pegementen, örn cle lämpligsste ätgär6er, livillis frän clen e NÄstkoinmsncle lsnusri kunäe för inskränkning i cle bärmeel förenscl-L kost - 4 AoNF/. /^ro/)or^/o?r, ^Vro 92. nador vidtagas, med fullständig berättelse oeb körslsg i Linnet ti!? Xongl. Naj:t i underdänigbet inkomma, sä kiar Ökver-Oommendanten, tili Åtlydnad »k denna blädiga befallning, i Memorial cien 28 sistlidne lVovewber, iebe allenast ökverlemnat 8eeund-6bek6rn6S kör 8vea Oik-Oardst, b>ik-6ardet till bläst samt ^ndra Idk-Oardet livar kör sig akgikna underdäniga yttranden, utan oeb sina egna tanbar, rörande denna angelägenbet, tillbännagikvit. Oen korsta ak de kragor, bvilba, i förevarande ämne, vederbörande ansett sig böra utreda, nemligen buruvida leire, med mat-inrättningarnes bibeballande, någon insbränbning' i elen clerköre under arén i83g oeb 18/^0 använda bostnad, bunde kor nä8tin8tundande är ega runi, bär nebande blifvit besvarad, nied undantag blott krän Ink-Oardet till bläst.
DRA ÄFVEN DE LIFSKRAFTIGASTE ÄTTIKSYREBAKTERIERS (BAKTERIUM ACETI, NÅS SAMMA RESULTAT ÄFVEN I 25 PROCENTS UTSPÄDNING. B. PASTEURIANUM) UTVECKLING, » SKJÖNT DYRKNINGEN BLEV FORETAGEN VED 2:O. UTSPÄDES OFTA NOG UPPEN DEL AZYMOL MED NIO DELAR VATTENLEDNINGSOPTIMUMTEMPERATUR », D. V. S. OAKTADT DERAS ODLING SKEDDE VATTEN, OCH SÄTTES DÄRPÅ BLANDNINGEN TILL LIKA DELAR BULVID DEN FÖR DERAS UTVECKLING ALLRA GYNNSAMMASTE TEMPERATUREN. JONGKULTUR AF SAMMA VARKOCK (5 PROCENTS UTSPÄDNING), SÅ DÖ KOCKERNA VID RUMSVÄRME FULLSTÄNDIGT INOM 5 MINUTER. AF UNDERSÖKNINGAR, MERA LÄTTDÖDADE BAKTERIER, SÅSOM KOLERA-STAFVEN, DÖDAS SOM PÅ ANDRA HÅLL UPPREPADE GÅNGER LÅNGT SNABBARE ÄN NÄMNDA VARKOCK. FÖRETAGITS, FRAMGÅR SÅSOM RESULTAT ATT AZYMOL: 3:O. I V20 UTSPÄDNING (5 PROCENT) INOM EN MINUT DÖDAR TYFUS, AZYMOLENS FÖRMÅGA ATT HÄMMA JÄSNINGAR HAR ÄFVEN PRÖFVATS. AF PYOGENES AUREUS (VARBAKTERIE), MJÄLTBRAND, DIFTERI, 4:O. ROS, KOLERA M. FL. ; 3:O. DIFTERI-STAFVEN DÖDAS I RUMSVÄRME INOM NÅGON ENDA MINUT I EN 5 PROCENTS BLANDNING.