Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det synes hafva upväckt stor tvekan, huruvida man kan bifalla detta förslag, då man icke känner grunderna, hvarpå valrätten för detta Stånd sedermera skulle komma att hvila. Jag förstår icke denna farhåga. Vårt förslag säger tydligt att den blifvande Ståndsordningen skall uprättas af Ståndet sjelf med K. M:s bifall och samtycke. Kunde förhållandet då blifva sämre än det nu är då vår Riddarh.Ordn. kan förändras af oss sjelfva med K. M:s bifall. De andra Ståndens valordningar äro ganska obestämda. Vi känna att BorgareSt. kan vid hvarje Riksdag förändra sin vallag med K. M:s minne. PresteSt. kan göra de förändringar de anse lämpliga utan något K. M:s bifall o. s. v. Efter det nu uprättadé förslaget deremot är det ganska tydligt att alla Stånden komma i enahanda ställning eller att kunna ändra sina Stånds ordningar, dock med K. M:s samtycke oell i denna likstämmighet måtte väl ligga en vinst. Jag sade i början att detta förslags motståndare utgjordes af sådana personer, som tillhörde de båda politiske ytterligheterna. Jag fruktar dock, att äfven här inom vårt Stånd finnas medlemmar, som, utan att kunna så betecknas, dock med mycken ovilja och afvoghet se detta förslag. Jag menar de yngre medlemmarne af Ståndet, som här första eller andra gången upträda. Lifvade af sann fosterlandskänsla, värdera de högt den rättighet, som födseln gifver dem, att här inlaga ett rum. Ungdomen och blygsamheten afhålla dem, ifrån att deltaga i Ståndets öfverläggningar, men de följa dem för att vinna den erfarenhet och den stadga, som utgöra ett hufvudsakligt vilkor för ett verksammare deltagande i allmänna ärendets behandling. Dessa unge män skulle således, om delta förslag bifölles göra en försakelse, nemi. densamma, som vi äldre, hvaribland dock mängden skulle räkna för en stor fördel för oss sjelfva och det allmänna att få skatta till värdigare ombud. Jag vågar dock bedja desse unge Riddersman att något lyssna till de personers röster, som komme att höja sig för detta förslag och hvilka de i allmänna och vigtiga frågor, mången gång kanske lemna deras förtroende.
Här är icke stället att klandra den fördelning af det vid sista riksdag beviljade anslag för universiteten, hvilken blifvit genom Ecclesiastik-expeditioneu tillsvidare fastställd. Enieflexion, som likväl, efter ofvan framställda förhållanden, otvunget erbjuder sig, är, att Lunds universitet vid denna fördelning blifvit, i jemnförelse med Upsala, ganska stjufmoderligt behandladt, och hvartill, utan att gå särdeles djupt i forskningen, och efter någon liten slags jemnförelse emellan de nådebetygelser, som i allt öfrigt tillfalla Upsala, det ej torde vara så särdeles svårt att upptäcka någon mer eller mindre tillräcklig anledning. Vid sådant förhållande anser jag det vara representantens pligt att, så vidt han förmår, förekomma, att dessa, lindrigast sagdt, ojemnheter emellan statens till samma förmåner lika berättigade medborgare och tjenstemän varda på ett med rättvisa och billighet öfverensstämmande sätt jemnade; och jag vågar således anhålla, att StatsUtsk. efter tagen kännedom om speciallönestaterna ej mindre för Upsala jin Lunds universitet, i likhet med hvad som skett vid regleringen af K. Cancelliet, täcktes antingen anslå hvad sot» ytterligare erfordras för att ställa båda universitetens lärare i samma kategori af löneförmåner och hvartill säkerligen icke erfordras mer än 2 ä 3,000 r:dr årligt anslag, eller ock tillstyrka R. St. att hos K. M. i underdånighet anhålla, det K. M. täcktes fördela det redan belintliga anslaget för universiteten på det sätt, att, såsom Utsk. jemväl i sitt nu föredragna betänk, antydt, de väsendtligaste behofven kunna genom en ändamålsenlig disposition fyllas.
Till återbetalning af dessa lån eller förskott erfordras fördenskull ett åtminstone för ränta och amortissement tillräckligt anslag, hvilket icke kan beräknas till mindre än 6 procent om året, å det bristande beloppet 60,000 R:dr B;ko hvarföre dertill behöfdes ett belopp af 3,600 R:dr IRko årligen Om således än af den nuvarande Riddashuskapitations afgiften, som kan antagas till omkring 2,400 R:drB:ko årligen, en summa af 2,000 R:dr s. m. afsiittes till ränta och amortissement af reparations-fondens blifvande skuld, skulle likväl derför ytterligare erfordras ett årligt belopp af 1,600 R:dr B:ko, då skulden likväl icke blefve betald på mindre än 30 å 40 år. Hvad således angår utvägarne att samla och anskaffa medel för de ofvanberörde beslutade oundvikliga utgifterna, eller åtminstone om möjligt bereda en kortare tid för den blifvande skuldens amorterande; så enär Utskottets förlag att affordra hvarje ledamot af Ridd. och Adelli, som uttager polett till inträde å Riddarhuset, någon afgift för ifrågavarande ändamål, icke synes hafva vunnit understöd inom Högloft. Ståndet och ej heller af Riddarhus-Direktionen ansetts lämplig, finner Utskottet sig böra samma förslag frångå. Beträffande dernäst frågan derom att, genom beslut af Rikets Högloft Ständer, ålägga Ridd. och Adeln en i förhållande till hvar och en ledamots Bevillning till Staten enligt 2 art.
A andra sidan har, dä uti landsorterna ingen pröfning af de insända tillverkningarne ägt rum, industriföreningen nödgats, antingen ulan urskilning framställa allt hvad som blifvit insändt, eller ock utsätta sig för insändarens missnöje och för det framtida utcblifvandet af hans öfriga möjligen bättre arbeten. För alt betacka expositionens kostnader, har en inlrädes-afgift mäst tagas, högre än som behöfts, för att afhälla dem, hvilkas besök endast skulle medföra oordning eller äfventyr. Ehuru ringa, har den fordrade afgiftcn dock utan tvifvel utträngt mången bland dem, som skulle haft största nyttan och nöjet af tiliverkningarnes beskådande, nemi. gesäller och andra arbetare. I Frankrike, hvarest dea första slöjdexpositionen hölls år 1798, och der 9 sådana numera inträffat, anser man hvart 5 år vara den rätta liden för deras förnyande. De ske der på allmän bekostnad och under allmän tillsyn. Då således 1844 års exposition skulle föranstaltas, utgafs redan den 3 Sept. 1S43 af Fransmännens Konung en kungörelse, hvarigenom denna expositions öppnande d. 1 Maj och tillslutande d. 30 Juui påföljande är utsattes, samt med anlcdn. deraf grunderna till förberedelserna antyddes. Dessa voro förnämligast, alt en jury, utnämnd af preleclen i hvarje departement, skulle bestämma hvilka tillverkningar som borde vinna inträde vid expositionen; alt kostnaden för tillverkningarnes förande frän hufvudorlcu i hvarje departement till Paris, och derifrån till samma hufvudort åter, skulle på statens bekostnad bestridas; att en cenlraljury, hvars ledamöter borde utväljas af ministern för åkerbruksoch handelsdepartementet, skulle granska förljensten af de utställda varorna. Konungen förklarade Sig vilja, i följd af juryns berättelse, tillerkänna fabrikanter, hvilka ansågos dertill värdiga, belöningar af medaljer i guld, silfver eller bronz.
Baler, så storartade att ni inte ens i drömmen sett någonting liknande, operor, baletter, teatrar, konserter, lysande toaletter, det finaste salongslif och så vidare. Vi hörde på, fulla af undran. Men månne detta i längden skall tillfredsställa Agnes? frågade jag slutligen tviflande. Om det tillfredsställer henne? Hvad skulle då tillfredsställa henne, om ej sådant? Naturligtvis tillfredsställer det henne. Och nog måste man medge att Agnes är som skapad för stora världen. Där kommer hon att väcka uppseende. Tror ni inte? Det trodde vi helt säkert. Och vi voro öfvertygade om att alla höga herrar, baroner, grefvar, furstar och andra dylika skulle komma att vansinnigt förälska sig i henne. Men hon, Agnes själf? Hvem skulle hon komma att älska? Ja, hvem skulle Agnes komma att älska, och hvem skulle hon tillhöra? Se där en fråga, på hvilken vi ej fingo något svar. Jag hade varit gift i fem år. Jag hade tre små barn, hvilkas vård tog all min tid i anspråk, så att jag var tämligen okunnig om världens gång. Mina skolkamrater hade jag icke träffat sedan mitt bröllop. Ofta mindes jag dem och tänkte att jag dock bort skrifva till Fanny; af henne hade jag kanske fått veta någonting äfven om de andra. Men det stannade vid blotta tanken, och jag kom mig aldrig för att skrifva. I skolorna hade läseåret slutat och ferierna begynt. I staden firades en storartad musikfest, till hvilken sångoch musiksällskap från när och fjärran infunnit sig, äfvensom massor af andra människor från alla landsändar. Jag försökte äfven deltaga i festen så mycket jag hann och turade om med min tjänarinna, ty åtminstone den ena af oss måste alltid vara hemma med barnen. Ibland voro vi dock tvungna att stanna hemma båda två. Första dagen kom jag något sent ut till festplanen, där musikprogrammet redan begynt. Fladdrande fanor, gröna girlander och brokiga blommor, med hvilka till och med husen voro utstyrda, förjagade redan på vägen hvardagsstämning och hvardagsbekymmer. Och ju mera jag nalkades musikplanen, desto lifligare blef intrycket af fest. Mäktiga toner ljödo på långt håll emot mig.
» Hyra för skå i Stoclcholn~s enskilda bank . Beh&amp;llning t&amp; 1894 . Summa kronor Ofvanstående behhllning ar placerad uti: Andel i Kopparberg-Hofors Sågv.-Aktieb: ~ förbindelse . kr. Falu-Rattvik-Mo~a J&amp;rnv.-Aktb: s 4 % oblig. * Aktieb. Bergman-Hummel &amp; C: o 4 l12 % obl. w Helsingfors stads obligationer 4 l / 2: d, norninelt 20,880 kronor .. Bergslagernas Järnv. Donationsfonden utgöraiide en. geiiom anonym gifiare den 3 / 6 1890 bildad fond. Crt ?&amp;it. Beliål.l.ihg fr&amp;ii h: 1.892 .. .. kr. 32,428: 59 U~dei: Aret i.nflutn.a rantor .. ... » 1.,448: 03 Surnii~a~. honor 33,876: GO I. &gt; Debel. U~ic1e.i: ixet ut11eta.ldti sti.peiidier . kr. 1,400; Hidrag till. den al.l.niäiui.a förvaltiiiiigsl&lt;. (~st1i.aden. P 32,428: S ~ ~ i n m Iwoiior a 33,876: Demm l&gt;eli: iJ.l iiilig &amp; r placerad uti: Koppasberg-Hofor S5gv.-Alctieb. förbiiidelse ... h. 25,000: 5 st. Sundsvnlls steds o ' l~lig.a,tioner 4 l / 2 % . » .D,000: PA,.
På nuvarande civilisations ståndpunkt är det derföre Staten, som bör, äfven, uti ifrågavarande fall, vägleda den enskilde och bereda för dess interessen en större säkerhet och nytta. Så synes mig saken ur en allmän synpunkt betraktad. Det tillhör mig nu att uttala mina åsigter i ämnet, serskildt lämpade på vårt kära fädernesland. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet borde vara välkommen för hvar och en, som fördomsfritt vill landets väl, i afseende på ett förbättradt eller mera betryggadt handelseller näringslif i allmänhet, ty den fyller en lacune i undervisningsvägen uti ifrågavarande fall. Sverige är troligen del enda land i Europa, som i detta afseende ej på Statens bekostnad ut - 30 Stals-Utsliotlets Utlåtande, N:o {56. fört en undervisning, svarande emot Englands Civil-Engineers och Frankrikes Ecole Poly technique m. m. Nå väl! månne icke både det allmänna, och synnerligast enskilda, redan tillräckligt hos oss genomgått profven af okunnighetens och sjelf klokhetens m. m. förstörande lärospån? eller skola dessa fortfara? Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition visar åtminstone en motsatt väg. Att den är ändamålsenlig, och det på ett för Staten minst kostsamt sätt, bevisar ett serskildt Kongl. Bref, som föreskrifver, att civilingenieurs-cursen skall genomgås vid det högre Mili tär-und er visnings ver ket på Mariaeberg, på det att de förberedande kunskaperne i Malhematik, Physik, Chemie m. m. må kunna af samma lärare-personal meddelas åt alla elever derstädes gemensamt, utan afseende på valdt yrke, Ändamålsenligheten att på samma ställe äfven genomgå de serskilda curserna för de olika yrkena, torde icke eller kunna betviflas. Jag anhåller vidare om att få tillägga några enskilda anmärkningar, Beträffande nödvändigheten af att anslå stipendii-medel för Civil-Ingenieurselever.
Mörkret hindrade honom att igenkänna sin räddare, och när striden var slut, och den ene af gestalterna närmade sig honom, visste han icke, om det var Simon eller den andre. Hans medvetande hade klarnat, men blott ett ögonblick, för att omtöcknas af ett varaktigare mörker. Han uppgaf ett rop af förskräckelse och vacklade tillbaka, när Krysanteus fattade hans hand. – Filippos, hördes Krysanteus röst, – det är jag, din fader. Frukta icke! Uslingen, som ville mörda dig, är straffad. Följ mig härifrån! Clemens hörde befallningen, igenkände rösten och lydde. Han lät föra sig vid Krysanteus’ hand öfver pelarfältet och genom Kerameikos till huset vid Tripodgatan. Men de svar, han under vägen gaf på sin faders frågor, vittnade om själsförvirring. Och tyvärr var denna icke af öfvergående slag. Uppträdet i grottan hade gifvit sista stöten åt ynglingens länge vacklande förstånd. Clemens hade blifvit svagsint. Den följande dagens sol fann icke mera Simon på pelaren, hvarifrån han så länge helsat hennes uppgång. Den gamle Bathyllos, vandrande om morgonen öfver fältet, såg honom ligga med krossadt hufvud och blodigt ansigte bredvid stadsmuren. Han var död. Den pels, som i lifstiden utgjort helgonets drägt, återfanns i den grotta, hvarest den unge anakoreten plägade vistas. På Simons nakna kropp sågs öfver ryggen ett långt och djupt ärr, hvars tillkomst ingen brydde sig med att söka förklara. Det var märket efter det glödgade jern, medelst hvilket Petros, homoiusianernas biskop, hade förstått att uppväcka sin fader från de döde. Ryktet om Simon pelarhelgonets ofärd spred sig med utomordentlig hastighet genom staden. Man uttömde sig i gissningar öfver hans mystiska dödssätt. Det som mest förvånade alla var, att han ej fanns liggande vid foten af sin pelare; man kunde då antagit, att han nedstörtat från densamma och fått hufvudet krossadt genom fallet.
Af detta allt anse Riksens Stander det wara Eder Kongl. Majus och Kronans vstridiga räLt,Ft ostanämnde Gods återlösa; och hwad angar Aboernes ä de förpantade Hemmanen gjorde anhållan, at fa af egne medel en sadan inlösen besörja; sä enar det med stal bör räknas såsom en ^Lticwal winst, om desse Hemmans-Räntor qwarstadna innom Riket, och det utan twifwel ffulle bidraga til en batrre odling och hushållning med desse Gods, om äganderätten, samt en dermed förenad säkrare besinning deraf, warder Aboerne öfwerlaten; hafwa Riksens Stander trott sig böra i underdånighet tilstyrka Nådigt bifall till deras härom gjorde anhållan, ar da Starens närwarande behof icke medgifwa en sadan utgift af StatsWerket, de^ sjelfwe matte af egne medel fä hwar vch en sir Aboende Hemman inlösa, samt de svin innehafwa Städjehemmanen säsom ersättning för sine utlagde penningar erhälla Kammar-LollsZii Skatte-Bref derä uran lösen och uran erläggande af nägon Skatte Köpeffiliing, äfwensom A verne ä de Hemman, som redan äro Skatte, i enahanda afseende undfä frihet frän Kronoeller Hemmans-Rancornes erläggande as Hemmanen i 12 Ars tid; börande ett sädanr förpantningens arer in - Den 2z Mars. ' 957 inlösande ivara werkstalldt innom fem Är, och be bewiljade ftiheterne icke förr kaga sin början; och aichälla Riksens Stander i underdånighet för öfrigt, det Landshöfdingen i Orren matte upbragas, ac genast sammankalla ofranamnde Aboer, för ar med dem rådgöra och öfwerenskomma/ om de tiltro sig at innom denna tid kunna anskaffa den erforderliga Lösnings - 8vmmsn. Riksens Ständer framhärda rc.
Maj:t ej böra upptagas till högre belopp, än som antogs i 1851 års Statsreglering, eller 15:o. Rotevakans-afgift af Utsockne Frälsehemman i Halland, hvilken, enligt Rikets Ständers framställning den 8 och Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 18 April 1854, är från och med år 1855 nedsatt med en fjerdedel af sitt förra belopp, blef, med iakttagande af denna minskning, beräknad i nuvarande Riks-Stat till 8,250 R:dr B:ko, har under de fem år, som närmast föregingo nedsättningen, utgjort i medeltal 11,986 R:dr samma mynt, och utföfäs derföre till eli i Riksmynt jemnad summa af i' :'r . l6:o. Fourage-afgifi af indelta Kavalleriet, hittills beril k nåd till 32,300 R:dr B:ko här* utgått åren 1852—1834 med ett medeltalsbélopp af 34,267. R:dr samma mynt : niell sohr Kongl! Maj:t är sinnad att till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition om denna afgift» upphöi^rtliey uteéiut^ Jcnsämma ur beräkningen af Statsverkets inkomster. ‘ 17:o. Tross-passévolans-äfgift, riu upptagen till 17,680' R:dr, liar under nyssnämnde “tre åt utgjort i medeltal T?,862 R:dr B.ko, men skulle; för stimmåns jénihände, kunna skäligen beräknas: i''samma. mynt-till 17,6-6G - R:dr 32-sk. eller i Riksmynt till ’V'.-’"v ■’ V’’''.
Enligt ordalydelsen i Riksdags Beslutet, har’jag beräknat dessa Ryggnadsbiträden till och med det år, då nästa Riksdag efter år 1S20 infaller, eller 1823. Urtima Riksdagar har jag trott ej böra komma i beräkning. Till opåräknade behof vid Canalbyggnaden är afsatt det saldo af 276,771, som CanalDiscontens utredning Litt. B. visar skola blifva den t Jan. 1823, och sorn Banquen, likasom hvar annan ärlig' utredningsman, sedan utredningen slutats, och alla Fordringsägarne fått fullt ut, bör lemna åt Bolaget. Det^ ta saldo tjenar tillika, att betäcka förluster vid Discontens utredning, samt att lemna Löner för UtredningsContoiret. Den förändring, som i allt detta blifver, Den 17 Marni, f. m - pm Ordalen icke bygges färdig, är icke vä* sendtiig för försa Igel. Alla ArbeisCassans realiserbara tillgångar säljas i sådant fall för Bola gets räkning, och delta , jemte det saldo, soro vid slutet af Discontens Utredning kan uppsta, blifver d n ersättning, Actie äga me för sitt uppoffrade Capital erhålla. De Byggnads biträden, sorn i Bilagan Litt. B omtalas, äro ej upptagne i Litt. A, der förändringarne af Rörelse-Capitalet för hvarje halft år beräknas. På Riksens Ständer (815 beslutade dessa bidrag, blefvo de beräknade att utgå af de tillgångar, sorn Banquen då ägde, nemligen: intraden från Stats* Verket, från de gamla och pya Fastighetssamt Effect-lånen, samt vinsten »f BancoDiscoqten, efter dess då varande Capital af 6,000,000. Om, efter den då uppgjorda planen, att bibehålla sedelstocken vid ständigt I ka belopp, det var möjligt, att lemna ett årJigt Byggnadshiträde af 300,000 R:dr, så måtte samma möjlighet ännu fortfara, Slutligen får jag nämna, angående Götha9 Canal
En tuschteckning håller sig så klar och fraiche alltjämt, blir ej under tidens lopp så småningom litet grumlig, såsom ju ibland är förhållandet med blyertsskizzen, i synnerhet om man har för vana att bära skizzboken i » kjolsäcken », en i själfva verket ej så lämplig förvaringsplats för densamma. Utom hvad ofvan nämts om tuschteckning kan tilläggas, att dess användning är af stor betydelse i fråga om teckning på skrappapper, hvartill jag nu vill öfvergå. Skrappapper ser ej ut som vanligt ritpapper, utan är försedt med fina, nära hvarandra liggande, jämnlöpande linier, utförda i ett slags mörk tryckfärg, så att en botten eller grund för följande teckning redan från början finnes. Utom dessa å papperet tryckta linier finnas linier som gå i vir.- kelrät riktning mot de förut nämnda; dessa äro emellertid ej tryckta, utan blott pressade i papperet och vid ett flyktigt påseende nästan osynliga. Papperet har sitt namn däraf, att dagrar, ljusare än papperets botten, skrapas med vanlig pennknif eller särskild radérknif; papperet är särdeles tjockt och stadigt (ungefär som medelgrof papp) och prepareradt för dylik skrapning. Tecknandet på skrappapper sker med blyerts, svartkrita, s. k. Wolfpennor (ett slags svartkrita, träfordrad såsom blyertspennor och särskildt afsedd för teckning på dylikt papper), eller tusch, denna använd enbart eller tillsammans med något af de förut nämda. Radérgummi kan ej begagnas vid felteckning; den förstör nämligen mycket lätt papperets pressning och tryckning. De första konturerna upptecknas med lätt hand och så korrekt som möjligt med blyerts eller krita; Wolfpenna af hård beskaffenhet är bäst. När detta är färdigt, öfvergår man till att anlägga de skuggor, som äro något mörkare än papperets botten, hvarjämte samtidigt dagrar upptagas medels knif; knifven föres i en något sned riktning mot de tryckta linierna. Skuggorna anläggas nu på det sätt, att man för Wolfpennan (etc.) i samma riktning som de tryckta linierna angifva; pennan föres nämligen då " vinkelrätt mot pressningen och åstadkommer på detta sätt öfver allt liksom små kvadratiska rutor.
Och enär jag dervid inhemtat, att utrikes ifrån inkommande cigarrer och cigaretter, enligt förslaget, ej skulle få från tullkammare utlemnas, innan de stämplar, som komme att innefatta bevillningsafgiften, blifvit lådorna eller konvoluten åsatte, hvaraf följer att afgiften skulle komma att utgöras i sammanhang med tulibehandlingen, måste jag bekänna, att jag anser denna afgift, i fråga om frestelse till försnillning, medföra samma verkan som en direkt tullförhöjning, och Utsk;t sålunda hafva handlat i strid mot sitt pag. 6 förekommande yttrande, att »man genom tullens höjande råkar ut för faran att upmuntra varans insmuggling.» Den föreslagna tilläggsafgiften, i hvad den angår utländska cigarrer, synes mig desto mera betänklig, sora skilnaden mellan inf.tullen för råtobak och den för cigarrer knappt i något annat land, mig veterligen, är så betydlig som i Sverige, hvarest tullen för blad och stjelk, efter den vid innev. riksdag beslutade förhöjning, utgör 25 öre pr skålp., men för cigarrer upgår till 1: 80. Exempelvis må tilläggas, att, då i Norge tullen för råvaran är enahanda som oss, den för ci garrer inskränker sig till 85 öre pr skålp., ei.di icke fullt hälften af hvad den Svenska tull-afgiften utgör. Af Utskits förslag, att afgifts-stämplingen å utifrån kommande cigarrer skulle ega rum innan varan från vederbörande tullkammare utlemnas, måste vid jemförelse med förslagets Irsta g antagas blifva en följd, att de äro underkastade vilkoret att icke H. IX 33 354 Den 29 Angnst! e. m. få införaa annorlunda än i lådor om 500, 250, 100, 50 eller 25 stycken, eller i konvoluter, innehållande 5 stycken. Men är det väl rimligt, att en i allmänhet till införsel lofgifven vara icke skulle af de främmande afsändarne få expedieras i hvilken form eller i huru stora eller små embalager som helst? Och huru skulle det väl gå vid tillämpningen? Tulltjenstemannen
S. D. Föredrogos Stats-Utskottets följande utlåtanden och memorial; N:o 259, i anledning af väckt motion, angående utsättande af tiden för nästa revision af Slals-Verkets, Bankens och Riksgälds-Contorets tillstånd, styrelse och förvaltning: Bifölls; N:o 260, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af RiksSlåndens skiljagtiga beslut, i fråga om en del af de i sammanhang med 6 Hufvud-Titeln för en gång eller för vissa år ifrågasatte stats-bidrag: De uppstälde voterings-propositionerne blefvo af Ståndet godkände; N:o 261, i anledning af anmärkningar vid Utskottets, under N:o 227 afgifne, betänkande, angående ett låne-underslöd för återuppbyggandet af Conradslörs bruk: Bifölls; N:o 268, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets memorial, N;o 168: indes till luindlingarne; N:o 273, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 220: lades till handlingar/w. S. D. Yid förnyad föredragning af Banco-Utskottets på bordet hvilande utlåtande, ]\:o 51, i anledning af väckt fråga om åstadkommande af prof på elt förbättradt sedelmynt, blef samma utlåtande bifallet, med den 814 Prot.-Vtdras, den i5 April 184b. förändring alt Gravören Akerberg, sedan han fullgjort hvad Ulskollet föreslagit, ovilkorligen hör utbekomma ifrågavarande ersättning med 8,000 Riksdaler.