Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre A nekar swärd:Efter en så lång discussion, ber jag blott, att få fästa Ståndets uppmärksamhet på sjelfva hufvudfrågan, som är, att Utskottet icke tvekar til 1— styrka den ändring af Lagens stagande i 17 Cap. 8 §. HandelsBalken, att inteckning i förmyndares fasta egendom ovilkorligen skall gälla framför den förmonsrätt, som barnaarf tillkommer. Jag tror för min del, att Herr Tha ms sisla anmärkning så fullkomligen undanröjt de invändningar, som blif - Den 7 Maji f. no. 2l t vit gjorda mot Utskottets Betänkande, att nu mera endast är fråga om en opinionsyttring; det skulle derföre vara mera ändamålsenligt och leda till förkortning af onödigt arbete, om man skred till beslut i saken, än att återremittera Betänkandet, helst jag i alla fall föreställer mig, att de skäl, som deremot blifvit anförde, icke torde inverka på Utskottets åsigter. På denna grund fortfar jag alt anhålla om bifall å Betänkandet. Herr von Hartmansdorff': Just på det skäl, som Herr Tham anfört och Friherre Anckarsvärd åberopat, synes det mig, att en återremiss bör beviljas. Det har blifvit yltradt, att det icke vore svårt för en förmyndare, att i alla fall få belåna sin egendom, derigenom att han talade vid någon af sina vänner, sorn på ett par månader åtoge sig förmyndefskåpet, intill dess den rätte förmyndaren kunde, efter erhållit lån, återtaga sin befattning. Enär ändamålet således kan vinnas utan förändring i Lagen; så inser jag icke behofvet att göra den. Jag är visserligen skyldig att underkasta mig pluralitetens beslut; men om man nu genast röstar om denna hufvudpunkt, så har man i och med detsamma afskurit all fråga om andra försigtighetsmått till de omyndigas bästa.
Seraphimer-Ordens-Gillet, för att ådagalägga i hvad mån ifrågavarande afgift fortfarande må vara för Lasarettens och Kurhusens underhållande behöflig, insändt uppgjordt sammandrag af inkomne summariska räkningar och revisions-berättelser, angående Kurhus-medlens belopp samt Läns-lasarettens och Kurhusens öfriga inkomster och utgifter under år 1851, utvisande, det Kurhus-afgiften för året utgjort 161,887 R:dr 32 sk. 5 rst. och öfriga inkomster 110.208 R:dr 9 sk. 10 rst. samt att utgifterne uppgått till 226,670 R:dr 28 sk., allt Banko; hvarjemte Ordens-Gillet anfört, att då häraf visade sig, att nämnde sjukvårds-inrättningar utan Kurhus-afgiften icke kunde ega bestånd, samt denna afgift vore bestämd att utgå endast till och med det år, hvarunder nu påbörjade Riksdag slutar, Ordens-Gillet ansåge sig ega skäl i underdånighet hemställa, att Nådig Proposition om samma afgifts fortfarande måtte till Rikets Ständer allåtas; och har, med afseende ä hvad sålunda förekommit, Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, att ifrågavarande så kallade Kurhus-afgift må till samma belopp och under enahanda vilkor, som vid sednaste Riksdag af Ri Bih. lill B. St. Prot. 1853 & 185i 5 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 1 Jlev ilin inysil skol! ris Helänkamle, \:o II. kets Ständer bestämdes, fortfarande utgå till och nied det år, da nästa Riksdag slutas. I sammanhang med nyssnämnda Nådiga Proposition har Utskottet till pröfning förehaft t vän ne till dess handläggning öfverlemnade motioner, väckta den ena inom Högloll. Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve Liljencrants, G. och den andra inom Välloll. Borgare-Ståndet af Herr J. G. Brodin.
du ser nu, hvart hinna vi? – Jag skall säga dig Tore – sade hans hustru och lade sin knutna magra hand rakt utsträckt på bordet. Orden kommo kraftfullt, och i hennes ögon stod något helt och samladt. – Jag skulle ge upp mitt lif – jag har börjat att bli rädd, skuggrädd för ödet – inte mitt öde utan ditt – men det är detta, att du har en sådan förmåga att taga det, som inte finns och göra till ditt – och det är hemskt. Du vet, att du själf tyckte det var rysligt, när du stod bland allt slöddret där, du tror att du trifs med det där låga, men du gör det inte i grunden, inte i längden ... därför känner jag, som om jag måste hålla ut. Tores ögon stirrade halsstarrigt på mattan. – Jag är född till det – rent ut sagdt Louise, du ska inte bråka med att »dra mig upp», tjänar till ingenting. Det blef så obehagligt tyst, att han spakt tillade: – Vi kunde nog få bo hos faster Ulla, så slapp du ... Hon stod plötsligt framför honom med smala, hopknäppta fingrar och ögon skarpa af ångest. – Låt oss försöka ... litet – litet först. Jag skall gå ut som bokagent ... och så flytta vi till någon mindre stad. Tore rörde sig icke, men det låg en viss tvekan i den ton, hvarmed han svarade: – Det orkar du kanske icke. – Jag får väl inte spara mig – sade hon snäft, men mungiporna drogos nedåt som på ett barn. Tore såg på henne från sidan, hans besvärade uttryck vek för ett ömt, blicken ljusnade, och plötsligt grep han henne i sina armar och sökte hennes läppar halft i gråt. – Stackars min lilla fågel – min egen flicka. Men hon låg styf och kall i hans famn. Hon hade känt en varm, ljuf känsla på väg att uppstiga men kväfde den. Denna ömhet gällde icke henne utan hennes uppoffring, den var uttryck för lättnaden hon erfor öfver att bördan till viss grad lyftes från hans axlar. Ändtligen hade hon blifvit slaf ... Ett doft raseri åt sig in i hennes själ och aflöstes af kyligt förakt.
Jag behöfver icke ytterligare fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på vigten af ett sådant anslag; det torde inses af hvar och en, som nitälskar för ordnandet af något så dyrbart, som vårt Riksarehiv är, både för vår historia och en mängd enskilda intressen. Jag vågar i anledn. häraf anhålla, att R. o. Ad. återremitterar denna punkt, på det att StatsUtsk. måtte komma i tillfälle all kunna bevilja de 7,500 r:dr, som K. M. begärt. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få instämma med Hr Silfverstolpe. Ridd. o. Ad. lärer nogsamt finna, att i det ögonblick flyttning af Riksarehivets handlingar ifrågakommer, så fordras, så alt säga, en dubbel tjenslemannapersonal. Nemi. en som emoltager handliugarne i deras nya förvaringsrum och der uppställer dem i behörig ordning, sä att när llvllningen är fulländad, ordnandet också måtte vara verkstäldt och de rika skatterne befinnas tillgängliga, Under samma tid måste naturligtvis den vanliga tjensteiuannapersonalen uppvakta i de gamla Riksarchivrummcn, dels för att gå allmänheten tillhanda och dels för att aflemna de handlingar, sorn på det nya förvaringsrummet skola uppställas. Jag hoppas således, att R. o. Ad. bifaller den återremiss, hvarom Hr Silfverstolpe anhållit. R. o. Ad. ansåg de emot Ulsk:s under förevar. Litt. afgifna yttrande gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss. Litt. b) an gide ett byggnadsanslag för Lunds Universitet, Litt. c) ang:de ett anslag till inköp och inredning af en lämplig local för nya Element ar skaltin i Slockholm, samt Litt. d) ang:de ett anslag till understöd för den fattigvård, som af Ii. M. och Kronan bekostas. SlatsUlsk:s under dessa Litt:s afgifna yttranden blefvo af R. o. Ad. bifallne.
Oek anslag kör en gäng: kerellanäo ak en kör lien Anatomiska unllervisningen kögst keköllig n^ loeal, utom lle llertill rellan an visalle 2,000 k:clr utak kesparingarne pä 1830 ärs 8tat8-gnslag k:«lr 8,000: uppkvggainle ak ett nxtt Astronomiskt Observatorium, i stället kör äet pä en otjenlig plats nu kellntliga, ook till anskakkanäe akcle^stronomiska instrumenter, som ytterligare or korclralles, » 20,000: uppkörarule ak en invill Okemiska lkäboratorium keköllig kvggnacl till köreläsnings-sal samt förvaringsrum kör llitköranlle instrumental-apparater oek mineralsamling » 13,000: grunclläggamle ak ett LonstKluseum » 4,000: 8umma k:Or 47,000: 2,000 3.000 1,300 1.000 1,200 22,723 8A80M erkor6erligs bskvs kör 8SM ma Hniver8it6t blikvit begärcls: örliga sn8>sg: lill inrättsncle sk 8ex n)s kroke88ioner, nemligen 1 i X;rItolii8torien oell 1>stri8tilc, 1 i I.«gbi8torien, 1 i kliarmseologie oeb kbsrmaoie, 1 i Neäieinsl-lbsgksrenbet, 1 i I'äclerne8lgll6et8 Hi8toris oell 1 i Ninerslogis oeb Oevkogie, ä 2,073 R:clr bvsröera, 8smt 1 ^unetur i 8an8- erit8präliet, s 700 1t:6r Oell s^tirAe-r, utan stt blanil do ökrigs bebokven olg88ilieerg8, till kölsnäs lönekörbö^ningsr nemligen: ät I'roke88«r.6rns i cle VerI68>igs I?seulteterns, Libliotbeksrien oell Käntmä8tsren, bvillis, enligt 1837 är8 8tat, ätnMls 225 t:r spanmäl, oell sntingen I,08täll8rum eller 200 Ii:<lr till busli;ru, äkven80m ät krokessor 7ra^e»rr»n««, intill ele88 löneregleringen inom Ikbeologislia lbseulteten bunile blikvs kullboröstl, 300 1t:«lr bvsrckers, bvsrme6el8t clers8 löner 8buIIe bomma stt ungeksrligen mot8vsrs clet ak I^sroverb8- 6omitöen köre8lsgns belopp ak 300 tunnor 8pt>nlnäl, utgörsnäe äenns tillöbning i 20 löner kiär 6,000: » ät lVnatonuW ?ro86etorn, Lots iuee8 vemonstrstorn oell tlliemiW lbsborstorn, Ilvilbs8 löner, enligt gällsnäe 8tst, uppgä till 75 tunnor 8paninäl, 25 t:r eller 175 It:6r Iivsröers 525: )> ^8tronomi<e Observstorn, 8vni i lön uppbär 90 tunnor, 10 1:r eller 70: » ^Huneterns i äe VerI68ligs Ikaeulteterns, meä uu6sntsg sk äem, bvilbs utsk eusbiläs 6onstioner sklöns8, liksleäes k^Il - 22 vall i 100 tunnors lön, kvardora 39 1:r oller 249 R:dr, uppgående tor 8 löner till . 1,960: ät Vice Likliotkekarien, sorn ezer 90 tunnors lön, 10 t:r eller 70: » körste Likliotkeks-lkmanuonson,
Behållning fran år 181g 207; § 2 Jnflutne medel från Landt Ränteri et 5,332: 5 4 5,53g: X1 g galance Sysslomannens förskott 77g; 43 ^ Efter nogaste granskning af förenämnde räkningar ofver utgifterna, hafva vi funnit dem vederbörligen styrkte och i allo rigtige. Hufvud-Redogörejsen för de under Curhusr Directionens disposition stående medel från ar 1820 utvisar i Debet Balance från år 181g, enligt LandsContoirets summariska räkning 2,523: 1 8 Enligt EandtRänteriets räkning 872: 31 4 Enligt Sysslomannens. d:o 207: 6 2 3,603: 59' 3 Inkomsterne Tre skillings afgiften för år 183® enligt Eands-Contoirets räkning. 4,077: 27 LandtRänteriets räkning påförer 181g års anslag af Kongl. SeraphimerGillet 1,033: 16 D;o Collectmedel 381: 15 2 304 S t a t s - U t s k o tCet s Betänkande n. Curhus-Directionen emotta git iB-20 års anslag från Kongl. SeriphimerGillet 1,033: 16 6,425: 36 % Balance till år 1851 Sysslomannens fordran enl. dess räkning 779: 42 1 Summa B:co Bd. 10,808: 11 5 I Bäkningens Credit upptages Afkortning Enligt 1 Eands - Contoirets summariska räkning 363: Utgifter Ordinarie enl. Sysslomannens Redogörelse 5,471: 33 3 Extra Ordinarie enl.
Af dessa grundlags-stadganden, till ordalydelse och åsyftning sammanförda, synes mig ovillkorligen följa, att, derest Konungen vill något ekonomiskt mål gemensamt med R. 374 Den ia Februari e. m. St. afgöra, en K. M:s propos., innehållande förslag till författning eller grunderna derför, måste vara utarbetad, och för R. St. framläggas uti det skick, att R. St. deröfver kunna besluta, antingen genom bifall eller afslag i alla eller vissa delar; och detta R. St:s svar kan uppå Rikssalen till Konungen aflemnas, och Konungens sanction derå förväntas. Nu inträffar likväl, att Konungen uti de vigtiga ekonomiska frågor, hvilka innefattas i det s. k. fattigvårdsbetänk. icke framlagt någon propos., utan endast genom en skrifvelse, som i ingen mån uppenbarar Regens åsigt angtde nämnde maktpåliggande mål, öfverlemnat en hop tryckta handlingar i ämnet till grund för R. St:s pröfning och beslut derutinnan. Då jag, för min del, anser denna form vara mot grundlagen stridande, finnér jag ej heller K. M:s nu föredragna nåd. skrifvelse kunna qualificeras annorlunda, än såsom ett missiv till fattigvårds-betänk., och sålunda icke erfordra eller grundlagsenligen kunna erhålla annan åtgärd, än att läggas till handlingarna; beroende det sedermera på, huruvida någon enskild motionär upptager ifrågavar. fattigvårdsbetänk. såsom sin egen motion, samt i sådan form begär remiss deraf till Utsk. Slutligen får jag, i sammanhang härmed, enligt 29 §:n Riksd.Ordn., anmäla, att det är anledning till anmärkning mot Statsrådet och Stats-secreteraren för ecclesiastikrärenden, hvarom remiss begäres till Const.Utsk., inför hvilket anledningarna uppgifvas skola. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att denna anledn. till anmärkning komme att till Const.Utsk. remitteras. Hr Sandelhjelm, Paul, uppläste följande:
Jag åter tror, att de verka till nytta för Bankosedelns värde, i den mohn inbetalningen af dem ökar Bankens silfvejlönd, och alt de äro högst förmon - i5o Den 29 December e, m. liga för Låntagaren, så vida man 1111 mera icke bör befara, att coursell stiger upp lill 144 sk. Huruvida de böra fortsättas, om myntbestämning och silfvers utoch inväxling verkställes, blir en fråga, sorn då bör afgöras i sammanhang med Bankens blifvande Låne-system. Motionairen häri 7:de puncten begärt, att Disconträntan skulle uppsättas till 6 procent och straffräntan till 12, emedan han tror, att Discont-räntans fallande till 5 procent varit skadligt, då det lockat till en särskild vinst med mera. Lika farhåga yttrades vid förslaget om Disconträntans nedsättande i8a3; jag bestridde då denna farhåga, hvad DiscontContoiren i Götheborg och Malmö angår. Om den till 5 procent nedsatta Disconträntan inom Stockholm retat vinningslystnaden, att söka åtkomma Discont-lån för att dermed procenta, är visserligen illa; men då jag är öfvertygacl, att detta icke varit händelsen uLi Landsorterna, i afseende på LåneContoiren i Götheborg och Malmö, och då Discontkostnaden för alla Låntagare från Landet, genom 5 procents ärläggande i förskott och genom Provisioner ocharfvoden, verkeligen uppgår till 6 procent; så finnér jag intet skäl att genom Räntans höjande straffa Låntagare i Landsorterna derföre, att någon Procentare i Stockholm sökt öka D e n 29 December e. in, sin vinst på medborgares bekostnad; och då jag dessutom tror, att Procentarne, vid hvad Discontränta, som hälst, alltid finna utväg, att plocka den, som är olycklig nog att blifva deras rof; så får jag för min del tillstyrka afslag på hvad Friherren häruti yrkat.
Den främsta uppgiften för det Svenska folket torde således i den närvarande tidpunkten icke vara, att sönderbryta denna grund för att till hvad pris som helst »bereda en ny tidsenligare form att sätta i den gamlas ställe», utan att undanrödja det bristfälliga och sålunda bereda väg för en ny sakernas ordning, när stunden är inne för så genomgripande förändring. Reservanterna förneka icke härmed önskligheten af en representationsförändring. De mena blott, att vägen dertill går säkrast genom de partiela förändringarne, eller — om tidsströmmen vore för stark att låta sig nöja med den långsammare utvecklingen — de vilja en mera genomgripande förändring i den rigtning, de historiska förhållandena inom vårt fädernesland utvisa. Öfvergången från ståndstill klassvals-principen erbjuder sig härvid såsom den naturligaste, och utesluter ingalunda en förändring från obetingad sjelfskrifvenhet till en genom val modifierad, från ett på fyra kamrar fördeladt arbete till ett tvåkammarsystem. Klassvals-principens företräde framför de samfälda valens ligger deruti, att den å ena sidan i oinskränktaste mening, utan vilkor af census eller andra positiva qvalifikationer, lemnar vägen öppen för de hittills orepresenterade att vinna inträde i representationen, utan att beröfva någon af de hittills representerade valrätt och valbarhet, under det att den å andra sidan undviker de samfällda valens Seylla och Charybdis, der man antingen måste, såsom i det af Kongl. Majit nådigst framlagda förslaget, binda representationsrätten rid penningen eller ock öppna dörrarne för demokratiens alla vådor. Enkelheten vid tillämpningen af grundsatsen om samfälda val i jemförelse med svårigheterna vid klassvals-principens tillämpning kan icke bestridas. Men att på sådan grund antaga den förra och förkasta den sednare, lärer icke kunna anses välbetänkt. När del gäller ett folks framtid, torde det måhända löna mödan, att åtminstone försöka lösa svårigheterna, och först sedan 24 Eonstitutions-Utskottets Memorial M 7. de visat sig oöfvervinnerliga, öfvergå till hvad som erbjuder den största enkelheten, men tillika medför de större vådorna. Hvad beträtfar de nyligen antagna kommunal-författningarne, i hvilka Kongl.
Brun från Hudiksvall anfört i sin motion rörande denna angelägenhet —• och utan att vilja lägga nu omförmälda olaglighet hvarken på vederbörande embetsmyndigheter eller på bristande laga föreskrifter, har jag dock velat anföra verkliga förhållandet, att dermed visa huru äfven den vigtiga expropriationslagen kan tillgripas för enskildas intressen, innan ens frågan är afgjord om det gäller allmänt nyttiga företag och innan vederbörande jordeller lägenhets-innehafvare blifvit i saken hörde, än mindre försök till öfverenskommelse om ersättningen, hvilket likväl synes vara både med ordalydelsen och andan i dessa stadgar öfverensstämmande. På de skäl, jag härmed anfört och åberopat, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte besluta det tillägg till 1 § i Kongl. Förordningarne af åren 1845 och 1854, om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, att för erhållande af Kongl. Maj;ts nådiga tillstånd till lösen Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 433 lösen medelst expropriation af jord eller lägenhet fordras, alt såväl vederbörande jordegare som kommunen, inom hvars område jordsoch lägenhetsupplåtelsen sökes, blifva på Konungens Befallningshafvandes försorg genom domaren i orten hörde oell de särskilda förkläringarne, jemte domarens och Konungens Befallningshafvandes yttrande i ämnet till Kongl. Maj:t insända, för alt, jemte ansökningen om upplåtelsen, komma under nådig pröfning. Om remiss lill vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Eric Ersson, från Gefleborgs län. Af Eric Ersson Irån Gefleborgs län, om anslag för uppförands och underhäll m. m. af sjukhus för spetelskeinom Helsingland. Då för omkring 20 år sedan Sundhets-kollegii uppmärksamhet fästades derpå, att uti provinsen Helsingland funnos personer behäftade med sjukdomen spetelskan, föranläls nämnde kollegium att då förordna provinsens distriktsläkare att undersöka huru med saken förhölle sig och befanns dervid att ganska många personer voro med sagde sjukdom behäftade.
Till tvrdinarie Ledamöter: N:o Röster. 1 H)refw6 krsbe, ^lsgnus krestric — 179. 84 Grefwe Spens, futtmägtig Grefwe leio, ner, ^-ttoll 0iöran — ^ I16, 169 Grefwe körner Lk 1Urt3, L3il - 171. 11Z Grefwe UgZerbjelKe, futtmägtig Friherre Letterström ^ — I69. ^ 84 Fri, Dett 20 Augusti. 79 N:o Röster. 54 Friherre von Angern 8ternker§, tvl3ttkiL8 ^lexantter 161. 67 Friherre kalbit^k^, ^ttam E Ig^ 1Z4 Friherre Lettsrkjslm, Lsrmuntt, Ofw. 171. 245 Friherre Lagerfelt, fullmägtig Herr ffkrenkorg, gökan Daniel 121. L8Z Friherre Liltverskjöltt, I^ils, (genom lottning) — . — 106. 440 Herr Dittron, fullmägtig Herr iers metten, Derman 16Z. 778 Herr Leijonanckar, fullmägtig Friherre ^lannerkeim, Lu8taf — 1Z1. 852 Herr L^llenkrok, gökan Loran — 1Z1. 875 Herr Lripenvalttt, Loran 168.
Här må dock tilläggas, att den mot förbudens upphäfvande eljest vanliga och numera nästan enda invändning, att en skyddstull, huru hög den än bestämmes, icke vore lika tryggande, emedan till in försel lofgifna varor lättare undgingo tullkontrollen, än rent förbudna, icke torde, hvad tackjern beträffar, kunna med något skäl anföras; ty tackjernet lärer väl icke lämpa sig för smuggling. Utskottet är således öfverlygadt, att förbuden för denna artikel, utan fara för inhemska jerntillverkningen, kunna upphäfvas, och äfven desto heldre böra borttagas, samt Skottskt och Engelskt tackjern utgör en nödvändig råvara för liera inom landet anlagda machinoch gjuteri-verkstäder, till hvilkas förmån den föga önskvärda undantagsutvägen hittills måst anlitas, äfvensom utförsel af vissa slag Svenskt tackjern undantagsvis medgifvits mot en tull af icke mera än 4 sk. banco för skeppundet. Hvad Bevillnings-Utskottels Betänkande, M 5. 33 Hvad angår tullsatserna, som böra sätlas i förbudens ställe, så har Herr Murén både för inoch utförseln, samt Herr Rosenblad för införseln, hvarom hans förslag endast handlar, tillstyrkt antagande af Bevillnings—Utskottets vid sista riksdagen afgifna förslag, af 2 R:dr 12 sk. vid inoch 3 R:dr 16 sk. vid utförseln, allt per skeppund tackjernsvigt; hvaremot Herr Schwan uti sin ofvan omförmälda motion föreslagit, att utförselstullen skulle bestämmas till 3 R;dr 16 sk. per skeppund st. vigt och successivt nedsättas med 8 sk. om året under loppet af 8 år samt sålunda nedgå lill 2 R:dr. Icke derföre att
Utdrag af Protokollet 'öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:l Honungen i Stats-Hå det å Stockholms Slott den 3 i Mars 1857. Närvarande: Hans Excellens, Herr Juslitie-Slats-Minislern Gunther, Hans Excellens, Herr Stals-Ministern lör Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Slals-Råden : /Vallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas. Chefen för Ecklesiastik-Departementet, Stats-Rådet Anjou, föredrog i underdånighet: Departements-Chefen uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med särskildt förut fattade Nådiga beslut, uppsatta underdåniga förslag lill Kongl. Maj:ts Propositioner till Rikets Ständer, nemligen angående: 2:o beviljande af ytterligare anslag för uppförande af nybyggnad vid Allmänna Institutet för döfstumme och blinde. Kongl. Majit behagade, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, dessa underdåniga förslag i Nåder gilla, och befallte, att, i enlighet dermed, Nådiga Propositioner, sådane de finnas detta Protokoll bilagda, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo: Carl Fr. Liljewalch. Kongl. Maj.-Is Nådiga Proposition N:o 87. 23 Mso 87. Ank. till Exp.-Ulsk. den 21 April 1837, kl. 7 e. m. KONGL. MALTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående uppförande af en ny byggnad Jör Riks-Archivet; Gifven Stockholms Slolt den 51 Mars i 857. För hvarje folk, som eger en historia, rik på ärofulla minnen, och som af dem manas alt med kärlek omfatta sina häfder, måste samlingen af dess historiska urkunder vara dyrbar och utgöra en värdefull skatt, hvars omsorgsfulla bevarande är en pligt emot fäderneslandet. En sådan samling är det Svenska Riks-archivet.
Mig förekommer det såsom en uppenbar orättvisa mot ett samhälle, som dock är Rikets tredje stad och dess första fabriksstad, som oupphörligen framgått och framgår i industriel verksamhet och utveckling, och som alltid utmärkt sig för kärlek och trohet mot Konung och fosterland. Jag ' har sålunda ingen annan utväg, än att hänskjuta saken till Rikets Ständers bepröfvande, i den förhoppning, att hos dem erhålla det enda jag begär — billighet och rättvisa. Jag hemställer sålunda vördsamt, att Rikets Ständer, i likhet med hvad Stats-Utskottet föreslagit för läroverket i Malmö, måtte uppföra Norrköpings skola bland högre elementar-läroverk, med en lärare-personal af 1 rektor, 3 lektorer och 8 adjuukter.» angående aflöningen för rektorerne vid de lägre läroverken: af Professor Carlson: »Då kollegerna efter 13 år erhålla 2,300 R:dr R:mt i lön, står dermed icke väl tillsammans, att rektorerne i två-klassiga skolor kunna få endast 2,000. Kollegan kan sålunda komma att blifva bättre lönad än sin förman. I betraktande häraf anser jag en rektor i så beskaffad skola böra tilläggas rättighet att, då han i 13 år varit ordinarie lärare, åtnjuta 2,300 R:dr R:mt.» Häruti instämde Prosten Schram. angående vilkoret om prebende-pastoratens indragning: < af Friherre Leijonhufvud: »För min del kan jag ej biträda den del af Utskottets beslut, hvarigenom det bestämmer såsom vilkor för beviljandet af de före - 64 Stats-Utskollets Utlåtande JYl 148. (Fortsättn.) slagna Iöne-förbältringarne, att alla prebende-pastorater skola indragas vid nuvarande innehafvares afgång, med undantag endast af dem, som äro anslagne lill läraren i tbeologien.