Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad beträffar, att silfvermyntet ej skulle vara mynt, 6a är mig veterligen icke den författning upphäfven, sorn säger att det är mynt. Det kan användas, hvar som helst i rörelsen. Då jag nu således tillstyrker, att tullen på Silfverrnynt måtte blifva densamma, som ladss på kopparmynt, gör jag det blott för conseqvencens skull , ej för det att jag gillar, hvad, i afseende på det sednare, beslöts. Friherre Cederström: Det förhållande Herr Cederschjöld omtalat, i afseende på Koppsrhs möjeligen stegrade värde är emiranda med Silfver och SilfvermynJ, och öm en så oväntad §00 T)ef) 2o Augusti f. rn. I handels» skulle inträffa, blifver en realisation ej svår att tillvägabringa. I alla fall är det väl icke fråga om, att icke Silvermynt skall anses såsom annat manufactureradt Silfver. Jag tror således, att samma tull bör vara på Silfveroch Kopparmynt. Herr Hjerta : Det är visst ganska besyn nerligt, att behöfva ingå uti theoden om Silfver och Kopparprisen, men jag finner det nödvändigt, i anledning af den siste talarens yttrande. Det är g i f v i t, att det är en större skilnad emellan Kopparns och Koppmarmyntets pris , än emellan Silfrets oeh Silfvermyntets pris. Då det sednare går öfver hela verlden , är kopparn beroende af mångå omständigheter. Derigenom kan kopparn förändra sig i pris, då deremot det ej är möjligt att tänka sig en Bank med utvåxling, der Silfrets pris kan öfvergå Sedelmyntets pris. Här i Sverige åter är ett annat förhållande, och fallet är verkeligen det, att Silfver ej kan begagnas till inväxling i Banken, utan allenast i landet användas såsom vara. För att få ytan af conseqvence, anhåller jag derföre om pro position, att tullen å Silfvermynt måtte bestämmas till samma belopp, som på kopparmynt. Friherre Wiangel: Jag hade trott, efter de theorier jag inhämtat , att Staten alltid hade rätt att inverka, när fråga var om landets väl, och då Författningar finnas, som skada detsamma.
att utgå från och med månaden näst efter den, i hvilken afsked från sergeantsbeställningen vid Wendes artilleriregemente honom beviljas; — äfvensom att, i händelse Jonasson icke genast från samma tid skulle fä uppbära den från regementets enskilda kassa honom tillkommande pension, ett deremot svarande belopp, eller 120 R:dr R:mt för år, måtte, intilldess sådant kan komma att Bil. 6 till Kongl. May.ts Proposition N:o 1 om Statsverket 1862. 27 ega rum, få, likaledes från och med månaden näst efter afskedstagande!, till Jonasson från allmänna indragningsstaten utbetalas; — samt 9:o) att Vaktmästaren vid straff-fängelset i Landskrona Nils Nilssons enka, Maria Catharina Nilsson, född Falkman, 59 år gammal, måtte för sin återstående lifstid undfå en årlig pension af 100 R:dr från Allmänna Indragningsstaten. Med anledning af Kongl. Maj:ts, på Landtförsvars-departementets föredragning, beslutade nådiga propositioner, hemställde Herr Departements-chefen i underdånighet, att följande personer måtte i nåder föreslås att, vid afgång ur tjensten, uppföras å Allmänna Indragningsstaten till nedannämnde belopp, nemligen: a) Öfverfältläkare!!, Doktor Predrik Bågenholm R:dr 1,400: — b) Andre Bataljons-läkaren vid Kalmar regemente, Doktor Ehrenfried Jeremias Kamph 800: — c) Löjtnanten vid Westgöthe regemente, Carl Julius von Holten 525: — d) Under-löjtnanten vid Jemtlands Hästjägare-korps Carl August G:son Stjernefeldt 400: — e) Regeinents-kommissarien vid Södra Skånska Infanteri-regementet, Johan Krook 400: — f) Konstituerade Andre Bataljons-läkaren vid Svea Artilleri-regemente, F. A. Zettergren 800: — g) Magasinsförvaltaren och Sjukhus-inspektoren vid Gottlands National-bevä ring, G. Lindström 400: — Vidare, och i öfverensstämmelse med Kongl.
M:t täcktes förordna en undersökning på stället af dertill skicklige, kunnige och erfarne personer, hvilka ägde, att, efter nödige upplysningars inhemtande, till K. M:t inkomma med Förslag så väl till skälig ersättning åt Dylta Svafvelbruks innehafvare för hvad de genom upphörandet af FriSocknarnes genom K. M:ts Nådiga Resolution d. i5 Sept. 1815 bestämde tjenstbarheter och liembudsskyldighet af dess skogsproducter, kunde komma att förlora, som ock till FriSocknarnes roterande eller RotefrihelsAfgifts erläggande, livilket underd. Förslag jemte K. Mtts Nådiga Proposition i ämnet R. St:r utbedja sig måtte vid nästa Riksdag till R. St:rs Grundlagsenliga behandling öfverlemnas. Utlåtande, rörande liqvidationen af åtskillige Medborgares i de förente Nordamerikanska Staterna fordringsanspråk bos Svenska StatsYerket, (I A.) Med tillkännngifvande ali K. M:t nti Nådig Skrifvel se den 21 Juli 1820 anbefallt K. StatsContoiret, nit för berörde ändamål, af under händer hafvande vexe 1 ti 1 Igång, såsom förskott emot ersättning den K. M:t framdeles ville bestämma, till StatsSecreleraren för Ilandelsoch Financeärenderne aflemna Vexlar på 60,000 R:dr Hamb. Banco, hafva R. St:rs år 1827 församlade Revisorer anmält, det de rörande detta ämne icke erhållit annan underrättelse, än den som innefattas uti ett dem tillställt K.
N:o 54 föreslagna voferfspro^ pos:r, 35» Den j6 Februari f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landt m. yttrade, att det var först sedan propos:n till godkännande af den uti memor. N:o 54 föreslagna voter:spropos:n blifvit af R. o. Ad. afslageu, och detta genom klubbslag befastadt, som H. Ex. framställt propos. till godkännande af den i Hr Gederschjölds reservation framställda voter:spropos:n. Den sistnämnda propos: 11 hade H. Ex. äfven trott sig höra vara besvarad med ja; men sorn en ledamot under ropen anmält sig alt tala, hade H. Ex ej ansett sig kunna vägra honom att yttra sig, och hade sedermera ämnat förnya samma propostn. Frih. Gederström: I händelse det så förhåller sig, att memor. N:o 54 blifvit ogilladt, hemställer jag, om det är möjligt att sedan göra propos. å Hr Cederschjölds förslag, hvarigenom man, i fall nejproposin deri antoges, komme att votera öfver voter:spropos:na i N:o 54, oaktadt dessa redan vore afslagna. Hr Cederschjöld: Jag medger riktigheten af Frih. Cederströms anmärkn., att mitt förslag icke kan bifallas, i händelse memor. N:o 54 afslås, emedan votering då skulle kunna komma att äga rum öfver en propos., som redan vore förkastad; men jag hemställer, då ett tydligt missförstånd ägt rum, om det icke går an att ånyo framställa proposm, eller ock måhända snarare votera för att sätta R. o. Ad. i tillfälle att rätta det genom förvillelse begångna misstaget. Dertill är tiden ej försuten, och jag begär altså votering. Hr Dalman: Jag kan icke inse någon motsägelse deri, att beslutet öfver memor. N:o 54 qvarstår. Deremot anser jag R. o. Ad. hafva bundit händerna på sig vid afgörande! af Hr Cederschjölds förslag, såvida memor. N:o 54 bi fa lies.
: (Jernför senare Afd., §. 9 i 1823 års Panco-Reglemente, pag. i33). Till Rikets Ständers upplysta bepröfyande hemslälles allt detta vördsamligen, Stockholm den |8 Febr. i83o. N:o 127, Apkqm till Exp.-Utsk. den 22, Febr. 1830. Memorial, med förslag, angående den årliga anordningen af Ljus eller deremot, svarande ersättning i. penningar, så väl inom det egentliga Banco-Verket, som Banco-Disconfen och Lune-Contoiren. Enl igt hvad Herrar Banco-Fullmäglige, litt deras vid Riksdagens början afgifna och 12 Banco-TJlskotlcLs Memorial N-o 10.7. till Rikets Ständers kännedom, jemte BaneoUlskojtets; Memorial JN>o 3, meddelade Berättelse, 4:<le A-fd 2t:sta§. pag. 80,0111 förmält, hade, under den 20 September 1827, hos Fni I magli ge förevarit ett (rån Bankens Commissariat aflåtet Memoria!, rörande nödvändigheten af en med förhållandet vid andra publika Verk och Imfi.ltningar mera öfverensstämmande reglering och utdelning utaf Ljus och Ljuspenningar till BancoStaten, än soih dittills blifvit följd; i anledning hvaraf några smärre jemkningar, i fråga orr; Sättet, för Ljus-penningarnas beräknande, blifvit af Fullmägtige gillade och lill iakttagande fastställda; men öfver förslaget pä det liela bade Fullmägtige icke ansett lämpligt att något på förband besluta, utan anmält detsamma till Banco-Utskottets pröfning.
Ständer linna, huru nödvändigt det är, att i extra anslag icke bevilja hvad som möjligan kan ujjpskjulas, och att den nu af Utskottet tillstyrkta summa, 1,170,0,00 R;dr, s.om, efter Utskottets plan för utgörandet, komme att årligen i fern år belasta Bevillningen med aÖ Rooo R;dr, och äfven efter det af mig och andra Utskotbs-Ledamöter föreslagne amorteringssätt komme att en längre tid belasta, den samma med 117,000 R:dr årligen, är alldeles omöjlig, att utan allmänna Bevillningens alltför stora förökning åstadkomma. Jag yrkar derföre i denna extra ansiags-snmina nedsättning, och får vid de serskilda punkter, der jag anser nedsättning möjlig, kortligen sådant anföra. as Srats-TJtslottets Ut/. N'.o agr. Då, såsom jag nu antydt, sältet att utgöra de extra Stats-anslag, som Le vi] jas, skulle genom Utskottets förslag, alt anvisa dem till utgående af Bevillnings-medel med en femtedel årligen, alltför mycket betunga de .skattdragande, tillstyrker jag antagande af Utgifts-Afdelningens förslag, som finnes anfördt i slutet af Herr v. Presidenten af Billberglis Reservation.” Af Herr Petré, Thore: Stats-Utskoltet har, med frångående af sitt en gång fattade beslut, att i Gevärs-fabricationens närvarande provisoriska skick, och under afvaktan af denna tillverknings planmessiga anordnande, på ett efter folklynne, local, omständigheter och andre förhållanden afpassadt sätt, icke tillstyrka extra Stats-anslag för densamma, nu ansett sig böra föreslå Rikets Ständer att for anskaffande af nya Gevärs-förråd bevilja medel på extra stat. Så mycket mera oväntadt bar detta förekommit mig, som Utskottet, långt ifrån att ega några sköl till sin sålunda förändrade åsigt, vunnit ytterligare stöd för sitt förstnämnda beslut af några upplysningar, dem jag tagit mig friheten att Utskottet meddela, och hvilka här nedanföre skola kortligen sammanfattas.
Ständer fattade beslut i fråga om löneförhöjning för Låne-Contorens Tjenstemän, likväl då i betraktande tages, att Banco-Discontens Contorsbetjening, hvilken allt ifrån år 1816 lill i83o års utgång åtnjutit större löneförmoner, än Bankens Tjenstemän under nära samma period, eller ifrån år 1815 intill 1829 års slut, genom de af Banco-Fullmäglige nu beviljade discretioner, kommit i åtnjutande af ungefärligen enahanda företräde i afseende å löneförmoner, framför Bankens Embets-och Tjenstemän, som egt rum efter den löneförhöjning, hvilken år 1815 blifvit de sednare beviljad, samt denna olikhet i lönevilkoren emellan bägge Verkens Tjenstemanna-Corpser låter sig förklara deraf, att Banco-Discont-Verkets Tjenstemän, de der antagas på endast obestämd tid, enligt meddelade förordnanden, samt äro underkastade äfvenlyret att, om och när Banco-, Styrelsen så för godt finner, varda från deras befattningar och dermed åtföljande förmoner entledigade, dels härigenom befinna sig uti en mera osäker ställning, i afseende på deras framtida bergning, än Baneo-Verkets med fullmagt försedde Embetsoch Tjenstemän, dels ock i öfrigt sakna den utsigt till vidare befordran, som står öppen för Bankens Embetsoch Tjenstemän saint Betjente, hvilka också, enligt 1668 och i6j5 års Författningar, samt 3 Art. 2 Afd. 5 §. af i83o års Banco-Reglemente, vid fråga om beställningar inom Verket äro fredade från allt intrång af personer från främmande Verk, anser Utskottet Baneo-FuUtnägtige hafva egt sådan anledning till deras beslut, om löneförhöjning för Banco-Discontens betjening, att denna deras åtgärd icke kan vara klander underkastad.
Kneckteoch Båtsmanshållet kan icke upphöra, utan upphäfvande af Indelnings *} Af Prästerskapets Boställen skulle, emot den föreslagna Staten Tab. N:o g, endast f mantal för hvarje Gäll bibehållas och det öfriga indragas,' samt enligt Tab. JV;o 14 användas,. 72 Den 32 December f. m. Verket. Tabellerne N:ris 10, u och 12 hafva derföre blifvit uppgjorda, den första, upptagande Armeens närvarande personal och aflöning, den andra, förslag till Organisation af en National-Armee, hvars personal utgör 308,079 man, den tredje, förslag till Armeens aflöning och passevolance. Tabellen N:o i3 innehåller uppgift på Civile Embetsmännens personal och aflöning, dervid, i brist på nödige handlingar, Städernas tjenstemän, hvilka böra på Rikets Stat öfverflyttns, icke finnas upptagne. Tolagen med flere Statsbidrag, afträdde till Städerne, ökar närvarande Statsbidragssumma vida utöfver hvad till Städernes Embetsmäns löner erfordras; beloppet är för mig okändt. Tabellen N:o 14, såsom Slut-Calcul, upptager nuvarande och föreslagne Stats-utgifter, utom de på Tabellen N:o 5 uppförde Statsbidrag till diverse Verk , 977,o55 R:dr 30 sk. 5 r:st., hvilka ej äro i slut-calculen, Tabellen N:o 14, upptagne, emedan en del deraf försvinner, såsom redan beräknad i liufvudtitlar, andra bora på hufvudtitel uppföras, andra åter med tillvarelsen af Verket upphöra, utan att åter ingå i Stats-regleringen, såsom, till exempel, Passevolance-medlen 264,210 R:dr 2 sk. 4 r:st. äro inbegripne i förslaget till 3:dje Hufvud-Titeln. De förändringar i Grundlagarne, hvilka, om förslaget antages, blifva nödvändiga, är öfverflödigt att uppräkna.
Delning. sk. sk. sk. För åker, som är spridd på åtskilliga ställen, men mindre uppfylld med stenrör, diken och andra impedimenler i_; 5 4 För äng, sorn är tätt beväxt med Ek-, Bokoch Hasselskog, samt innefattande många skiljaktigheter 31 6 20 För odlingsbara trakter inom beteshagar och utmark, &c 8 4 16 Häraf synes, att om i första rummet skillnaden, emellan hvad som nya Taxan och den af Förste Landtmätaren Akerblom föreslagna utsätter, är mindre betydlig, så är den dock i de begge nästföljande så mycket mer i ögonen fallande. Skillnaden der utgör mer än 5o procent högre i den sistnämda. En annan icke mindre anmärkningsvärd omständighet är, att samtlige Landtmätar20 H. 9 i3o Den g April c. ra. ne i Blekinge och Kronobergs Län nyligen inkommit med underdåniga klagomål till Kongl. Maj:t öfver den nya Taxans otillräcklighet; synnerligen hvad arfvodet för utmarken angår. En dylik underdånig skrifvelse från samtlige Landtmätarne i Westmanlands Län är äfven att förvänta; och dessutom hafva mångfaldiga enskilde Landtmätare inkommit till mig med framställning, att de icke kunna se sig belåtne med att arbeta efter dert nya Taxan, utan nödgas vända deras uppmärksamhet på andra yrken. Häraf vill synas, att när både de, som sköla betala, och de, som skola emottaga deras arfvoden efter nya Taxan, d. v. s. både jordägare och Landtmätare klaga öfver densamma, måtte sanningen och billigheten här somt annorstädes ligga midt emellan, 1 Dalarne, der.det gagneliga Storskiftesverket varit fortsatt allt sedan 1802, och der tillräcklig erfarenhet om hvad af en person kan medhinnas hunnit stadga sig, fordras till erhållande af det fastställda årsarfvodet 666 R:dr 3a sk. Banco, att hafva afmätt minst 3o,ooo tunnland skogsmark. Den nya Taxan utsätter för samma arbete blott 625 R:dr Banco.- För ert verkställd Stängsel-delning år 1824 i Svartrå socken i Hallands
Jag anade, att man hade upptagit någon drunknad ur vattnet, och kom genast att tänka, det försäkrar jag, på den stackars Judinnan. Jag följde hopen. Kosan bar till likhuset, der man lägger drunknade menniskor till beskådande, för att de skola igenkännas af anförvandter eller vänner ... – Och det var Rakel, som man nu hade funnit i vattnet? inföll Myro ångestfullt. – Ja, ja, Rakel och hennes gosse. Der funnos redan före henne två andra lik, som lågo utsträckta på de svarta bänkarne, och som vid ljusskenet sågo förskräckliga ut, skall du tro. Men hvad var det att se emot henne? Det var just icke förskräckligt, men det var rörande, ty hon hade bundit barnet fast vid sitt bröst och hade slagit sina armar så hårdt omkring det. Prisade vare Gudarne, att hafvet icke fick behålla sitt byte. Det är dock en tröst att veta, att hennes skugga ej behöfver irra till eviga tider vid Stygens elf, utan kommer till sin bestämmelse och får lugn i underjorden. Denna tröstegrund, härfluten ur en allmän föreställning, att de drunknades själar icke skulle komma till ro i Hades, innan deras lik blifvit funna och öfverantvardade åt jorden, bidrog föga att lindra Myros smärta. Hon höljde ansigtet i sin kiton och grät bittert. När det första utbrottet af hennes sorg var öfver ståndet, begaf hon sig till det omtalade likhuset. Många nyfikna voro församlade derstädes, betraktande den drunknande qvinnan och barnet, som tycktes slumra vid hennes bröst. Man undrade hvem hon var; ingen kände henne. Men alla stodo rörda omkring den sorgliga gruppen. Myro trängde genom hopen och hade knappt varseblifvit sin väninnas bleka ansigte, som ännu i döden bibehöll sin pregel af djup, oläklig smärta, förrän hon ånyo måste gifva fritt hopp åt sina tårar och sin klagan. – Myro, du känner henne. Hvem var hon? Har hon frivilligt sökt döden? Eller har hon omkommit med sitt barn genom våda? Med dessa och dylika frågor anhölls Myro af de närvarande. – Hon var således en hetär, sade en annan.
Hr von Hartmansdorff uptog icke i sitt yttrande det af mig framkastade dubium, huruvida det icke vore nödvändigt att i Bevilln:s-Förordn:n intoges en anvisning, till hvilken auktoritet de socknar böra vända sig, som förena sig om gemensam mantalsoch skattskrifning. Jag hemställer till den värde ledamotens närmare erfarenhet om dessa förhållanden, huruvida det är behöfligt eller icke, och jag skulle för min del önska att härom blifva uplyst, emedan skillnaden emellan Utsk:s förslag och Frih. Palmstjernas just består deruti, att uti det förra finnes en sådan anvisning uttryckt, men icke i det sednare. Hr Printzensköld: Visserligen kan det förhållande ega rum, som Gr. af Ugglas upgifvit, nemi. att allmogen inom vissa socknar förklarat sig belåten dermed, att mantalsoch skattskrifningen för 2 eller flere socknar förrättas på ett enda ställe, men Gr:n torde icke sakna erfarenhet derom, att man i allmänhet ogerna eftergifver en rättighet, som man eger, serdeles om eftergiften medförer en större obeqvämlighet än den man genom rättighetens begagnande skulle få vidkännas, och det blir således föga sannolikt, att den samma allmoge, som under nu gällande författning finner sig belåten med att komma tillsammans till ett skattskrifningsställe för flere socknar, skall, sedan den erhållit rättighet att få skattskrifningen verkställd inom hvarje socken, från denna rättighet afstå. Jag betviflar det, lika mycket, som att någon Kyrkoherde kan förmå allmogen att infinna sig på något ställe utom socken. Hvarje framställning härom skall alltid af allmogen mötas med ett nekande svar under anmärkn., alt Häradsskrifvaren är pligtig att hålla förrättningen inom socknen. Och det skulle förundra mig om icke så komme att ske, när det besinnas, att ju kortare väg man har till skattskrifningsorten, desto bättre är det för den som der skall komma tillstädes, och ifrån en sådan beqvämlighet afstår man icke för att, om jag sä må säga, visa Häradsskrifvaren en artighet.
Framme vid det utbyggda fönstret, från hvilket de skymmande gardinerna voro alldeles borttagna, stod ett staffli med en halffärdig tafla; därbredvid en liten betsad stol — också en salongsmöbel — på hvilken voro kastade ett blått målareförkläde och paletten, precis som fru Kurt lagt det ifrån sig, när första visiten kom in. Och målarekäppen — och den lilla antika byrån med färgtuberna, som syntes i den utdragna lådan! — Det var en atelier rätt och slätt, inte spår till salong! Där hade rasat en riktig orkan, ingen enda möbel stod där den förut stått. Hvar hade fru Kurt gjort af emmastolarne? Jaså, framför kaminen, kring ett litet tebord med uppdukad japansk servis och en kopparkittel. — Eleonore räknade till fyra, fem olika grupper af möbler och enerverades af att framför hvar grupp se en olika mattbit, som hon inte alls »kände till», här en engelsk rug, där en svart björnfäll, där en räfhud, där en urblekt persisk matta med långa fransar! — En präktig palm på en hög ställning stod bakom en skärm. Framför skärmen stod den stoppade bänken, som var beställd enkom till hörnfönstret, och framför den den stora soffkudden som pall! Och här som i hvardagsrummet allt möjligt upp efter väggarne. Taflor, snidade skåp och hyllor med en massa småsaker, amplar och slingerväxter, venetianska hänglampor och hängurnor af koppar. — Fru Säfve råkade sätta sig under en och fastnade med sin hattfjäder. Och ändå, hur egendomligt det låter, om ej alla dessa förändringar vidtagits med rum, som hon redan ordnat, skulle hon ej kunnat underlåta att se, det Wanda lyckats smälta tillsammans alla dessa föremål till en rik men fullt harmonisk helhet. Det var nästan underbart, att Wanda under den korta bekantskap, hon haft med sitt hem, lyckats påtrycka det sin personliga stämning, skapa däraf något innerligt och varmt, göra det till en fin ram för ett intellektuellt och personligt lif. Men den som till fullo förstod, det var Säfve. Han blef stående på tröskeln, gripen af en egendomlig förnimmelse.
St:r, innan sjelfva den K. Proposm hit anländer. Af dessa skäl har jag ansett mig befogad att väcka detta förslag. Detta förslag begärdes på bordet. Slutligen anmäldes och bordlädes Allm. Resv.- o. Ekon.- Utsk:ts Betänkm: N:o 86, i ani. af väckt motion rörande reseersättning till nämndemän, vid vissa syner, m. fl. förrättningar; N:o 87, i ani. af väckta motioner ang:de ändringar i nu gällande taxa för expeditionslösen; N:o 88, i ani. af väckt motion rörande vissa till boställen åt tjenstemän anslagna kronohemman och rätt för arfvingarne efter fordna åboer å desamma att dem till skatte lösa; N:o 89, i ani. af väckt motion, att utflvttnings-attest för inhyseshjon skall upptaga dess hela familj; N:o 90, i ani. af väckt motion om upphörande af den i Stockholm utgående s. k. raspoch spinnhus-afgiften för testamenten; N:o 91, i ani. af väckt motion om ändring i sättet för presterskapets aflöning; och N:o 92, i ani. af väckt motion om inrättande af ytterligare ett institut för döfstumma. R. o. Ad. åtskiljdes kl. } 4 e. m. In fidem, 0. Brakel. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för d. 25 dennes, samt pleni-prot. för den 20 sistl. December. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till Riddarh.-Kansliet blifvit öfverlemnadt original-exemplar af R. St:rs sistlidet
Depositionsbevis, stäldt till viss man, skall innehålla att öfverlåtelse af detsamma hör, till nya egarens säkerhet, i banken anmälas. §• 10. Mom. 1. Sådana kreditsedlar eller förbindelser, som i 9 §. 1 mom. omförmälas, skola utfärdas på blanketter, hvilka anskaffas af de enskilde bankerne och skola för alla dessa banker vara lika till valörer, samt för samma valör vara af lika storlek, på sätt Konungen närmare bestämmer. Innan sedlarne utgifvas skall bolaget hos Konungens Befallningshafvande styrka, att uppgift på de personer, hvilka komma att sedlarne underskrifva, blifvit i allmänna tidningarne införd. Vid ombyte af nämnde personer styrkes på enahanda sätt, att ombytet blifvit i allmänna tidningarne kungjordt. §. 11. Ej må enskild bank utgifva sådana tryckta eller graverade kreditsedlar, som i 9 §. 1 mom. omförmälas, eller invisningar å Rikets Ständers bank till större samman lagdt belopp, än som motsvaras af: l:o) behållningen i enskilda bankens egna kassor af rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar; 2:o) återstoden af depositionen i Rikets Ständers bank; 3:o) sådana bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hvpothek, som i 7 §. nämnas, bankens egna lånehandlingar sålunda härvid icke inberäknade; och 4:o) innehafvande säkerhetshandlingar för lemnade kassakreditiver, i den män dessa anlitas, dock härför icke till större belopp än 50 procent af bankens hela grundfond. Derest, genom växling eller af annan orsak, det sålunda bestämda förhållandet skulle komma att rubbas, åligge det banken att inom en månad, hafva detsamma återstäldl. Bih. till ri. St. Skrifvelse, N:o 217. §• 12. Vid utlåning ege enskild bank, då räntan ej är utfäst högre än efter fem för hundradet om året och utlåningen ej är ställd på längre tid än sex månader, att vid lånets utgifvande afdraga ränta för hela lånetiden.