Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den nya hyresgästen delade samma förstuga som fru Haverman, och denna, som hade ovanliga anlag för att ta reda på ställningar o c h förhållanden, kände nogsamt till, redan innan ett dygn förflutit efter inflyttningen, att den unga änkan under sin mans lifstid sett bättre dagar. Med sjukdom o c h död hade följt bekymmer, o c h om fru Dyrell icke lyckats få linnesömnad för butiker, så skulle hon jämte sina två små döttrar säkerligen o m k o m m i t, ty h o n skulle kanske förr ha dött än anlitat den allmänna barmhärtigheten eller någon asyls gästfrihet. Fru Haverman kunde icke annat än rycka på axlarna åt en så malplacerad stolthet. När man ej har välbärgade släktingar, som kunna bistå med råd o c h dåd, så är det bäst att » ta skeden i vacker hand », sade hon. Visst hade man påstått, att fru Dyrell en gång i tiden haft en rätt vidsträckt o c h fin umgängeskrets. Men man har nog reda på hvad en sådan är värd. » Så länge min tunna rann, kände mig både kvinna och man ». Ja, det är minsann icke från i går, man gjort den erfarenheten, att man gärna drar sig en smula för utfattigt folk, och summa summarum af hvad fru Haverman uppsnappat var således, att den stackars änkan, i denna snöda värld, icke hade någon annan än sig själf att förlita sig till. Naturligtvis föll det fru Haverman icke in att vilja inregistrera fru Dyrell bland sina umgängesvänner, men en vacker dag inträffade mellan (lem ett visst närmande. Detta steg till ett slags bekantskap skedde vid ett tillfälligt möte i trapporna. » Jag är själf barnlös, » anmärkte i förbigående fru Haverman, » men jag är mycket svag för så- dana bär småttingar, » och härvid strök hon med sin stora, feta hand öfver de små dyrellernas linhåriga hufvuden — en vänlighet, som helt o c h hållet öppnade den önnua moderns hjärta.
Jag har äfwen i allmänhet yttrac mina twifwelsmä! rörande rigtigheren af calculerns öfwer hela BränwinsBewillningen. Men derom är nu för sent at widare yttra sig. Sedan genom Nämnd blifwit afgjordt, at Stockholms och Götheborgs Städer ej fa bränna, när de Veconomiffa Författningar af g Stånds sammanstämmande Besim blifwit stadgade, och när Ridderffapeks och Adelns ssiljagkiga tanka rörande Bewillnings-Fragan ej kan hafwa nägot annat inflytande, än at fåken a nyo til Nämndens afgörande mätte öfwerlemnas, får jag hemställa vm wi kunna eller böra göra annat, än, oaktadt förslagets brister, detsamma bifalla, när wi ej kunna göra bättre. Genom ett fayant Beslut winna wi Åtminstone tid. At positivt älägga OireAionen at bränna, om det ock ffedde med förlust, finner jag lika omöjligt som yrattwist. Skulle den ej bränna, lärer den icke eller wara i tilständ at betala Afgifken, och Stats'Werket kommer da i mistning af sina inkomster, men sa som sakerne nu blifwit ställde, ser jag derföre ingen hjelp , utan man mäste täta hwao som ej kan rättas. Hans Lxcel lsnce Herr Grefwe kuutk. I det hufwudsakliga instämmer jag med Grefwe men, dä jag hörr ätffillige wärde Ledamöter - Den zo Mars. -4ZZ möter yttra den fruktan, at Landtmannen skulle kunna undersälja Krono-Brännerierne, får jaa förklara, at jag ej tror förhållandet wara sädant. Der ar allmänt bekant, at en bränwinsbranning-, anställd med en efter scuemiligua grunder gjord inrättning , ger mera bränwin af hwar lunna säd, an den som göres efter gammal stenman. Jag medger at bränsle och dagswerken äro dyrare, men winsten ar deremot större. Jag kanner, under den tiv jag med Brännerierne haft befattning, at man der bekommit ända til 21 kannor och derutöfwer ur tunnan.
Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — 44. i anledning af väckta frågor om ändringar uti Kongl. Stadgan, angående försvarslöse och lill allmänt arbete förfallne personer. VIII. B. 313 A. 314. IX. E. 323. — N:o 45. i anledning af väckta frågor om ändring i sättet för klockares och orgelnisters antagande. IX. B. 325. A. 332. — N:o 46. i anledning af väckt fråga om ändring af 51 § 2 mom. uti Kongl. Inslructionen för Landlmätarne i riket den 4 Maj 1827. IX. B. 325. A. 332. N:o 47. i anledning af vackt fråga om medborgare-rätt för den, som förvärfvar fast egendom inom riket. IX. B. '325. A. 332. — N:o 48. i anledning af väckt fråga om fullständig medborgare-rätt för i Sverige födde judar. IX. B. 325. A. 332. N:o 49. i anledning af väckt fråga om ändring uti nu gällande stadgande, rörande afvittringsverken i de norra länen. IX. B. 325. A. 332. — N:o 50. i anledning af erhållen återremiss af Utskottens Betänkande N:o 28. — N:o 51. i anledning af väckta frågor om ändringar uti Kongl. Taxan på arfvode för Landtmäteri-förrältningar den 18 Oclober 1834. — N:o 52. i anledning af väckta frågor om förklaring eller tillägg i 5 § af Kongl. Förordningen om sockenstämmor i riket den 29 Augusti 1843. — N:o 53. i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående förklaring af hvad med ”matlag” rätteligen bör förslås, samt föreslagen ändring uti Kongl. Kammar-Collegii Kungörelse den 20 Juli 1830.
Fru Metta Liljeholm med sin dotter hade redan en tid bortåt varit bosatt på Wiken, det lilla hemman som Sigrid i arf erhållit af sin moster, den gamla nunnan i Nådendal. Liggande undanskymdt, vid en vik af saltsjön, syntes det herr Erik vara ett säkrare hem för hans hustru och dotter, än det tavastländska godset, som låg vid en väg, der de orolige bönderne ofta ströko fram. Dertill voro de båda fruntimmerna på Wiken icke längre från Åbo, än att herr Erik, tillochmed i dessa oroliga tider, någon gång blef i tillfälle att der helsa på dem. Fru Metta var ingalunda belåten med att lemna det stora godset utan sin egen vård; men då herr Erik bestämdt så önskade, gjorde hon icke heller några invändningar och hade snart äfven här funnit arbete nog, med att ordna det förfallna, lilla hemmanet. Äfven till Wiken kom nu ryktet om hvad som föregick i Åbo. Det visste äfven berätta att herr Erik Liljeholm var fängslad. Fru Metta blef utom sig. Hon ville gerad resa in till Åbo, för att läsa lagen för hertigen. Sigrid föreställde henne mildt och sagtligt, att det endast skulle förbittra honom. Hon försökte att lugna sin mor med hoppet, att herr Erik ju dock icke varit af de förnämste och mest kände motståndarne mot hertigens välde, och att de således borde kunna hoppas, det fursten skulle förfara skonsamt; men just då hon sade detta, svek henne rösten, och hon brast i gråt. Fru Metta tog, som vanligt, raskt sitt beslut, och innan dagen var slut, var hon redan på väg till Åbo. På vägen möttes hon af en afdelning af hertigens soldater, som utgått för att plundra hos konungens anhängare. Med knapp nöd undgick hon att af dem bli ihjälslagen, och måste vända om hem, dit hon återkom än mera uppretad och skrämd, än förut. Sigrid, som icke väntat sig något tillfredsställande resultat af fru Mettas färd, hade under modrens frånvaro ej haft styrka att i stillhet bära på sin sorg, och fru Metta fick nu, genom det lugn, hon sökte att intala sin dotter, sjelf erfara en känsla af förtröstan, och började småningom fatta hopp.
Transport 128,500: vya mftlkiiri och vigter, med afseende å dén genom Kongl. Stadgan den 31 Januari 1855 anbefallda förändring i Rikets mått och vigt 5,000: 5:o den i Stats-Råds-protokollen öfver Finans-ärenden för den 11 och 14 innevarande månad örn förm alda lönförhöjning för år 1857, hvilken enligt samma protokoll skulle Uppgå till sammanlagdt 135,822 R:dr, men ej kan antagas tinder året utgå för alla de ifrågavarande lönerna och derföre här förslagsvis upptages, i rundt tal, till 130,000: 6:0 utgifterna för Colonien S:t Barthelemy, hvars förvaltningskostnader äfven under nuvarande Statsregleringstid betydligt öfverstigit inkomsterna och följaktligen antagas för åren 1858, 1859 och 1860 påkalla enahanda förslagsanslag, som hittills, af 9,000 R:dr Runt årligen eller tillhopa 27,000: kommande således anslagen för tillfälliga behof å denna Hufvud titel att utgöra tillhopa 290,500: Åttonde Iffufvudtitefn, innefattande anslagen för Ecclesiastik-Departementet. För detta Departement upptager nu gällande Riks-Stat: Penningar B:ko R:dr 582,255: 43. Tillsammans B:ko R:dr 1,305,830: -— eller i Riksmynt R:dr 1,958,745. I afseende på anslagen å denna Hufvudtitel har Kongl. Majit funnit följande förändringar och bestämmelser af behofvct påkallade, nemligen: l:o De - Kongl. Majds Sihl. Depar temen IsChef en.
KAN NÅGON AF IDUNS URSTYIVA MATLAGERSKOR UPPLYSA, HURU JÄSNING AF SYLTER SKALL FÖREKOMMAS? FINNS I STOCKHOLM NÅGON SKICKLIG KAPPSÖMMERSKA, HOS HVILKEN MAN KAN FÅ TILLKLIPPTA OCH PROFVADE KAPPOR, SÅVÄL LÅNGA SOM denna och följande 12 månader KOXTA, OCH HVAD KOSTA DE PR STYCK? En mamma. HVILKA ÄRO DE BÄSTA KÖTTKVARNAR FÖR ETT MINDRE HUSHÅLL, DE SOM HAFVA KNIFVAR ELLER EN S. K. SKRUF? En ung husmoder. så erhåller ni i förra fallet en och i senare fallet två teaterobligationer, på N:R 5 15. HUR SKALL MAN KRYMPA ETT PAR hvilka Ni redan nästa l:sta maj kan vinna LJUSBRUNA GLACÉHANDSKAR, SOM ÄRO ETT HELT NUMMER FÖR STORA, ATT DE EJ FÖRLORA I UTSEENDE. Lilly. TER, HOS Au? ?. TAG RÖDT BOMULLSGARN N:R 16 TILL Fredsgatan 30. Allm. Telef. VARP SAMT I STÄLLET FÖR REDGARN RÖDT VIKTORIA[1627] E. W. Grönbergs iRaumo GARN. BEGAGNA RÄTT GLES SKED, OCH TÄNDERNA SKOLA BLIFVA BÅDE VACKRA OCH VARAKTIGA. X " v — ai. PRODUKTIONSORTEN X HHEUMATISKA ESSENZ N:R 439. EN UNG, RASK HUSMODER PÄ LANTE CEL CEL M KINESISKT genom att använda DET KAN SÅSOM EXTRA SYSSELSÄTTNING, HVILKEN ED FIN AROM FÖRSÄLJES I Ä R D E T B I L L I G A S T E M E D E L Ä F V E N VID MYCKET ENVISA PÅ SAMMA GÅNG ÄR INKOMSTBRINGANDE, FÖRANÄRKTA 0.
»Dit går jag inte med», sa Villy. »Åh, kom ni», skrattade Ester. »Det kan just göra er godt.» Så förde de in mig i ett stort galleri, fullt med bildstoder och byster. Jag stannade och riktigt drog efter andan. Det var som om jag kommit i en helt och hållet ny värld, så högtidligt och lugnt och svalt var det härinne – och alldrig hade jag tänkt mig, att det kunde finnas så förfärligt vackra människor till i världen. De stod på sina pelare och riktigt såg ned på oss, stackars kryp. Jag kände mig till mods nästan som om jag blifvit presangterad på hofvet, och det var för märkvärdigt att se på Villy. Han kom in med händerna i fickorna, småhvisslande som han brukade, men hur det var upphörde hvisslingen, och sedan gick han omkring så tyst och stilla, som om han varit i kyrkan. »Hvad är det för ena?» hviskade jag slutligen åt Ester. »De flesta är afgjutningar efter de gamle», svarade hon. Jag kände mig ungefär lika klok som förut. Visst hade jag ett hum om »de gamles konst», men det var också bara ett hum. För att inte dumma mig en gång till, gjorde jag inga vidare frågor, men när vi kom in i ett rum, där en yngling låg och sof på sin marmorbädd, kunde jag inte hålla mig tyst längre. Han var för mycket vacker! »Är han inte söt!» sa jag. »Man skulle vilja kyssa honom under hans sömn som man kysser sitt eget barn.» »Usch, tant Lova», sa Ester med ögonen glittrande af odygd, »han är ju så förfärligt oanständig.» »hvad pratar du för slag», sa jag häftigt. »Är han oanständig!» »Han är ju alldeles spritt naken!» »Det är han visst inte», sa jag med en knyck på nacken. Ester klappade sakta min hand, och så skrattade hon ett sådant där klingande friskt skratt, som ibland liksom bryter sig fram ur henne med våld. Men så började jag att skratta, jag med. Visst var han naken, och det med besked, fast jag inte sett det förut. »Men de är nakna på ett annat vis», sa jag, »det håller jag på!» »Naket som naket», sa Villy afklippande och bestämdt.
Dervid Motionairen, för dem, sorn kunde anse en. sådan sedcl-emission farlig, trott sig höra fusta uppmärksamheten deråt 1:0 att rörelsens behof af mynt bestämmes af dess mer eller mindre liflighet, så att, under ett hämmad t omlopp, större summa rörelse-medel eller penningar behöfdes än under ett lifligt, samt alt, om nuvarande stagnation skulle upphöra, och således rörelsen ej behöfva den ökade Sedelstocken, de nya Sedlarne ej komma att utgå, ekler i alla bill ingå, sä fort behofvet upphört; 2:0 att ingen Bank, ej ens den varsammaste enskilde, dragit i betäckande alt under sådane conjuncturer (ylå circulationm behöfver nya Sedlar) öka sin discontering på kort tid; 3:o att Banken allt sedanbörj_an af i83r genom inställde Siffver-uppköp m. in. indragit sin Sedelstock, hvilken minskning under innevarande första halfår utgjorde 1,000,000 R:dr Banco; 4:o att Bankens Silfver-fond är så rikligen försedd, att icke. den affägsnaste farhåga finnes, att densamma inom den tid, då det föreslagna förskottet skulle vara till fullo ersatt, kunde nedsjunka till någotdera af de i 2:dra och 1 o:de punkterne af Rikets Ständers beslut, i anledning af BancoUtskottets Betänkande N:o r5, afsedda förhållande; och 5:o att Banken, enligt samma beslut, vore numera berättigad att för hvad förekommande fall sorn helst begagna sin credit.
Det är för stockholmarne ett lika osvikligt hösttecken s o m lindarnas gulnande i Kungsträdgården o c h sommarpaletåernas talrika förekomst o m kvällarne på operaterrassen. I måndags inledde K G L. T E A T E R N det nya spelåret m e d operan &gt;Valdemar ?skatlen », hvilken gafs för fullsatt salong o c h väckte samma starka bifall s o m i våras. Rollbesättningen var äfven i bufvudsak densamma s o m då, o c h herr Forsells klangsköna stämma o c h förträffliga sångkonst ådagalade m e r än någonsin, att vår första lyriska scen i h o n o m äger en artist m e d alla betingelser att bli ett stöd för den stora operarepertoaren. Rollbesättnin gen i båda styckena hade från förra spelterminen ej undergått n å g o n annan förändring, än att hr Palm e efterträdt hr Johanson s o m den ene Antipholus i den shakspeareska farsen. Medan repriser af ännu några från förra spelåret gunstigt mottagna lustspel, såsom » På solsidan » o c h » Damen från Ostende » framföras, repeterar teatern åtskilliga intressanta nyheter, hvaribland flere svenska original förekomma. Att Dramatiska teaterns direktion sagt sig vilja särskildt favorisera de svenska dramaturgerna skall helt visst verka s o m ett glädjebudskap för många unga svenska teaterförfattare, hvilka hittills fått nöja sig m e d den magra äran att se sina manuskript lagras i teaterarkivens oåtkomligaste fack. Alltså en intressant premiére i sikte redan i säsongens gryning! Begär profver på våra nyheter i svart, hvitt eller kulört från 5 5 öre till 1 5 kr. pr meter. Sm ycken f med rill, f ' or och Pär. °rf stena mode. 006 S p e c i a l i t e t: Nyaste sidentyger för sällskaps-, baloch promenadtoaletter samt till blusar o c h foder. b a De utvalda sidentygerna sändas till Sverige endast rekt till privatpersoner tulloch fraktfritt " e / en are. &lt;bst är det bästa! ditill hemmet.
Almqvist utgifvits ett belopp af 338 R:dr, utgörande honom tillkommande reseoch traklamentskostuad för inställelse vid generalmönstring med Jemtlands Hästjägarekorps å Frösön, en utgift, hvilken, enligt Revisorernes tanka, i väsendtlig mån kunnat minskas om, i stället för Almqvist, som varit bosatt i Piteå och för inställelsen vid mönstringen måst företaga en resa af sammanlagdt 142 '/2 mil, någon annan i närheten af mönstringsplalsen boende läkare beordrats eller anmodats att vid denna förrättning tillstädeskomma och läkarebefattningen dervid utöfva. I fråga härom har Kongl. Krigs-kollegium anfört att det icke tillhörde bemälda Kollegium alt vllra sig öfver behofvet eller nödvändigheten af den hållna Krigs-rätts-undersökningen, äfvensom att, då någon erinran vid siffran af den ut betalade reseoch traktaments-ersätlningen icke förekommit, Kollegium allenast ville meddela, det sådan ersättning på grund af Kongl. Brefven den 8 December 1832 och den 27 April 1833 tillkommer Auditören och Officerare vid Wendes Artilleri-regemente, då de beordrades till Landskrona för att deltaga i Krigs rätter. — Vidkommande anmärkningens sednare del, så har Kongl.
Vi veta, att rekryternes öfning nu är ganska kort. Den inskränker sig egentligen till det s. k. rekrytmötet och första årets reg:ts-möte. På dessa båda möten hinner soldaten knappast mer än att, som nian säger, vänja sig vid geväret, samt att öfva sig i gevärs-exercis, ställning och marsch. Men detta är långt ifrån behörig krigsbildning. Dertill fordras, mine herrar! att soldaten i sitt enskildta förhållande skall vara fullt hemmastadd med huru han i krig bör skicka sig vid alla tillfällen, dä han möjligen lemnäs på egen hand eller blir ledare för det oöfvade htvärts-manskapct; ty kriget bör vara föremålet för all militär-bildning. Jag anser således af högsta nödvändighet, att tiden för rekryternes öfning utsträckes. Det är icke nog att man med hvart år sett ökade kunskaper hos befälet, hvarpå anspråken egentligen under de sednaste 11 ä 12 åren gjort sig gällande; det är icke nog att endast hafva theori, utan man bör afven hafva praktik , och om de icke begge samverka till ett helt, är ett önskvärdt resultat omöjligt att erhålla. Jag anser således det föi instructions compagnierna begärda anslag af 31,370 r:dr vara högst nödvändigt. Det är i möjligaste grad lågt tilltaget, rilen man hoppas, att detta anslag, om det af I\. St. bilälles, troligen till en början skall blifva tillräckligt för att vinna den öfning, sorn egentligen åsyftas. Jag skulle då anse, att då sålunda småningom reg: t ena kunde fä allt flera och flera mera öfvade och i den egentliga krigsbildningen kunniga soldater, armeen hvarje år skulle blifva förbättrad, och alt detta vore alt få den väl exercerad för godt köp. Jag önskar så myckel mer, att denna fråga må väcka StatsUtsk:s uppmärksamhet, som öfningamas företagande är angelägen, medan vi ännu hafva några krigsvane officerare qvar i armeen.
Der åter vägarne gå genom trakter, bestående af lera, och mylla, der det är långt efter grus, är en sådan reglering alldeles nödvändig, om man vill förekomma processer och allmänhetens för stora betungande genom väghållnings-besväret. Hittills har det berott på Konungens Befallningshafvande att låta utsyna tjenlige platser till grustägt, men icke sällan hafva sådana mål gådt till Domstol j hälst dylike platsers inhägnande eller grus-tillgångens upphörande , ofta dertill gifva anledning i det vdglotts-ägande derigenom nödgats tillita ett annat ställe, k der de blifvit afviste, hvarigenom ren brist på grus har uppstått. Det är derföre nödvän' 138 Ben 6 Junii e. rn, digt att en allmän authoritet mellankommer, som bestämmer de olika förhållanden hvilka kunna uppstå i detta afseende. Herr Tham, Wolrath: Det lärer förhålla sig med denna fråga, som med de flesta oeconomiska att den är local. Jag medgifver lika med Utskotten att en undersökning genom Konungens Befallningshafvande kan vara behöflig och nyttig, men blott på vissa ställen; i många Landsorter vore den alldeles onödig. Att ovillkorligen påbjuda och föreskrifva att regleringar skulle ske hvart femte år, vore att påkalla en rättegång i stort, som i fall målet skulle fortsässas till Kammar Collegium tro-' ligen vore oafgjord vid nästa femårs reglering. Jag tror således att icke sådane regleringar ovillkorligen på alla ställen böra äga rum utan att det på Konungens Befallningshafvande bör bero att, i anledning af 6ig yppande tvister, vidtaga nödiga mått. På denna grund förenar jag mig om återremiss af Betänkandet. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarfkalken gjord Proposition, fann Ridderakapet och Adeln för godt, att Lagoch OeconomieUtskottens ifrågavarande Utlåtande, i anledning af de dervid nu gjorde anmärkningar, till Utskotten återförvisa.
Såsom ersättning för den städja, hvilken kyrkorna i äldre tider uppburit vid förändring med åboer å nämnda hemman, äfvensom för de arrenden, hvilka i sednare tider blifvit i stället för städjandet anbefallda, komma kyrkorna att åtnjuta en förhöjd ränta under namn af städje-ersättning. 3:o. Denna förhöjda ränta bestämmes på det sätt att: a) städjebrefven emellan år 1776 och år 1826 tagas till grund för densamma ; b) såsom medium af tiden mellan åboförändringarne antages omkring 20 år; c) i följd häraf beräknas den under femtio år vanliga städjan, förvandlad i penningar, der någon andel varit på annat sätt bestämd, tredubbel; d) Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 100. 33 d) sedan sålanda medeltalet af städjans kapitalbelopp blifvit för SO år funnet, uträknas ränta derå efter fem procent, och denna ränta blifver det årliga belopp, som under namn af städje-ersättning skall i all framtid af hemmanet utgå. 4:o. Denna städje-ersättning skall under detta namn, utöfver ordinarie räntan, uti hemmanens jordeboksränta intagas till ovilkorlig framtida efterrättelse. 5:o. På sådana vilkor anses de åboer och arrendatorer, som nu innehafva hemmanen, de förre från 18S9 års början, de sednare vid nuvarande arrendekontrakts utgång, berättigade att fortfarande besitta hemmanen, de, deras hustrur och barn, led efter led, såsom för krono-åboer stadgadt är; dock att genom nu meddelade föreskrifter ej göres någon ändring i förhållandet med de hemman, hvarom laga domstols kraftvunna beslut mellankommit, eller beträffande eganderätten till hvilka donationsbref kunna åberopas. 6:0. Skulle åbo eller arrendator önska att genom skatteköp på samma sätt, som krono-åbo, förvärfva eganderätt till de kyrkohemman, som han nu innehafver eller hans efterlefvande hustru och barn, skall sådant vara dem tillförsäkradt.
Af Herr dali!!, H. F. W.- om vissa ändringar och tillägg i allmänna lagen samt Kongl. Förordningen angående handelsböcker och handelsräkningar den 4 Maj 1855 i afseende å underpant för förlag. I hufvudsaklig öfverensstämmelse med en af Herr A. W. Björck sistlidne riksdag väckt motion om förändring af lagens stadganden i afseende på underpant i lös egendom, får jag härmed ånyo bringa denna för industri-idkare vigtiga fråga under Rikets Ständers pröfning. » Det af Lagberedningen afgifna förslag till Handels-Balk behandlar uti 6:te Kap. dels handfången pant, dels ock underpant, åt hvilket sednare aftal Lagberedningen gifvit en utsträckning till grund hvarför åberopas tidens allmänna behof af en utväg att gifva säkerhet i lösegendom för den, som ej har annan att erbjuda, men icke kan undvara egendomens besittning. Det kau icke heller förnekas, att såsom jemväl anmärkes, den som af köp, hvarunder dylika pantsättningar här i landet vanligen ske, är, åtminstone till sin verkan på borgenärernes rätt, vida förkastligare, än en pantsättning som i lag har sitt berättigande. Också föreställer jag mig, att det icke kan dröja länge, innan de bland näringsidkare, som nu sakna utvägar att för sitt yrkes bedrifvande belåna sina rudimaterier, redskap och produkter, skola göra anspråk på den rättighet, som om än i inskränkt mån, sedan länge tillgodokommit andre, särskildt privilegierade näringar; men jag har dock icke för afsigt att nu väcka fråga derom. Deremot tror jag, att den rätt att ställa underpant till säkerhet för förlag, som nu tillkommer idkare af bergsbruk och fabriksrörelse äfvensom några vissa andra näringar, äro i behof af ett närmare bestämmande, äfvensom af en utsträckning i anseende till den egendom som kan pantsättas, om än jag icke finner samma utsträckning för det närvarande behöfva gå så långt, som Lagberedningen afsett.