Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En formlig uppskattning af de för löningsfondernas räkning utarrenderade boställen skulle, enligt komiténs tanke, icke medföra ett gagn, motsvarande de med uppskattningen förenade olägenheter och kostnader, när å ena sidan tages i betraktande det arbete och den tidsutdrägt, uppskattningarne skulle medföra, samt det i allt fall approximativa resultat man vid uppskattning af jord i allmänhet ernår, och å andra sidan, att det redan nu finnes för handen en af erfarenheten gifven mätare å dessa boställens värden, nemligen de arrendebelopp, som för boställena erläggas. Hvad deremot angår bostadsboställena, vore efter komiterades tanke en formlig uppskattning, efter lika grunder, af dessa boställen för lönregleringen nödvändig, då annat tillförlitligt sätt saknades att med erforderlig visshet kunna bestämma afkastningen. Det ändamål, som genom en dylik uppskattning i första rummet åsyftas, anser komitén visserligen icke vara ett till siffran fullt riktigt värde på hvarje boställes afkastning, hvad som omöjligen kunde ernås, men väl en med jemnhet och efter samma grunder inom olika orter verkställd beräkning af boställshafvarnes inkomster utaf ifrågavarande lägenheter. Beträffande sättet lör verkställandet af uppskattningen, hvilken komitén ansett kunna försiggå utan fullständig kartläggning af de boställen, hvarå karta saknas, har komitén trott detta kunna blifva enklare, än som förut varit ifrågasatt Man kunde t. ex. allt 40 Bil. N:o 3 a. till Kongl Maj:ls Nåd.
Vid den pröfning, som Utskottet i anledning häraf förehaft, har Utskottet trott sig finna, att anledningen till den gjorda rnotiotionen härleder sig ifrån de enskildta exempel å försnillning af Kronans UppbördsMedel, som någon gång kunnat äga rum, och den förlust för Statsverket, som derigenom uppkommit. Utskottet får härvid anmärka, att ehuru full - 176 Bcsv. och Ekon. Utsk. Betaiihanden. kömlig en Ekonomisk anstalt än må vara, kunna likväl missbruk dervid ej alltid förekomnias. Med anledning af en sådan synpunkt bör följakteligen, i händelse exempel på sådana>missbruk någon gång skulle förefinna®, dessa ej kunna leda till den säkra följd, att sjelfva anstalten är fotad på origtiga grunder. Vid granskningen af nu gällande uppbördsmethod och den säkerhet, som derigenom är Kongl. Majrt och Kronan förvarad, har Utskottet trott sig finna, att den i möjligaste måtto är lämpad efter ändamålet. Genom den borgen, sorn författningarne åligga Kronofogde, att ställa , och som enligt Utskottets tanka ej billigt kan fordras till högre belopp än det nu föreskrifna: genom den ersättningsrätt, som vid förskingringen af Kronans ingäld är i allmänna lagen stadgad, och genom det stränga straff, sorn i sådant fall drabbar uppbördsmannen, synas härvid alla försigtighetsmått vara iakttagne, Som genom författningar kunna beredas. Det i Memorialet föreslagna uppbördssätt är dessutom, enligt Utskottets tanka, i flere afseenden mindre lämpligt, dels derföre att en sådan mppbörd erfordrar en noga kännedom, ej mindre cm landets beskattning, än öfriga med Uppbördsverket gemenskap ägande ämnen, dels emedan den föreslagna method en skulle leda till en betydlig utveckling af upbördssättet, hvartill äfven skulle kunna läggas, att den större säkerhet, sorn Kronan derigenom kunde erhålla, ej torde vara så ali - Besi). och Ekon. Vtik. Éetänkandert.
Jag tycker bäst om att se allting som det är. Det kommer man längst med, och vet du, den här hederliga gamla verlden, som vi lefva i, är så förbaskadt treflig och bra i och för sig, så man behöfver inte försöka göra den bättre genom att se den genom några slags fantastiskt färgade glas. Lär du väl en gång känna lifvet, så kommer du nog liksom jag att älska det precis som det är med alla dess tusen millioner brytningar och facetter, jemnslipade ytor och skarpa kanter — » » De skarpa kanterna också? » » Ja, vet du, dem tycker jag nästan bäst om! Ett riktigt stort bekymmer, som hetsar en dag och natt, en svårighet, som tycks skyhög i början, men som man småningom tvingar att krypa ihop och kröka rygg, så att man till sist med ett djerft språng kommer öfver på andra sådan — du kan inte tro, hvad man hfver i sådana stunder! Den dag jag inte har några svårigheter och ledsamheter att ta bugt på vill jag inte vara med längre, tror jag. Aldrig är jag så medveten om att jag har den äran att vara en menniska, som då jag måste spänna hvar enda muskel, hvar enda hjerntråd, ' hvar enda andlig eller fysisk kraft, som fins inom mig, och rikta dem intensivt pä ett hinder. Midt under det ansträngningen är som värst, käns det som om hjertat sloge volt i en af glädje, och man skulle vilja skrika, sjunga, gapskratta och ropa ut till de blaserade odå- gorna, som det fins så godt om öfverallt: ser ni, ynkryggar, det är lifsglädje! » _ biAnnonser mottagas spalt. petitrad ( Jag har ju inte sagt, att den der särskilda lifsuppgiften, som jag håller på, nödvändigt skall vara nå- gonting storartadt, uppseendeväckande, som inbringar ära och anseende. Nej, jag menar bara, att det är så förödmjukande att tänka sig — hur skall jag säga nu?
Men deraf uppstår äfven den olägenheten för Hofvudstaden i moraliskt afseende, att, då dess Tjenster eller tillfällen till arbets och sysselsättning icke ökas i samma förhållande som de hvilka söka dem, en stor del af dessa måste blifva i saknad deraf, antingen aU - Den 6 December. m deles eller för någon tid, och under sysslolösheten eller dea termin, som lemnäs dem att söka arbete, förfalla till liderlighet, laster och brott och sluteligen befolka Arresterne och Corrections - huset. Att förhindra dessa hitflyttningar af Ogift och arbetsfört folk ifrån Landet, låter icke göra sig — eller åtminstone endast till en viss obetydlig grad. Det vore dessutom om det ock kunde ske, lika mycket att förnärma en fria mc-nniskors rättighet sorn Hufvudstadens Innevånares verkliga fördelar. Och så långt hvarken bör eller vill den nu varande Styrande Magten sträcka sina åtgärder. Men, torde någon invända, då återstår ju den utvägen att till hemorten återförvisa eller återskicka sådane personer, som i Hufvudstaden ej kunna finna tjenstår eller arbete.? Detta ä'r ock hvad som hittills skedt. — Man ser af den åberopade Förteckningen, att Kongl. Policekammaren förledit år utfärdat Pass för 204 sadans personer, och dessutom dragit iöisorg om c2y tjenstlöse och vanartige personers försändande till sina hemorter eller Arbetshus, o. s. v. 249 hafva för sysslolöshet, tiggeri, fylleri och förnyad vanart blifvit skickade till Correctionshuset, och 105 afstraffade för snatterier,— således inom ett är 733 personer , om ej förlorade för Staten åtminstonenedsatta till ett ganska tvetydigt värde för densamma. Men det är här icke så mycket fråga om 174 t)en 6 December. dessa personers aflägsnande från Hufvud staders, som fastmer om deras nyttiga sysselsättning och sedliga förbättring på den ort, dit de sändas. Statens vård om sysslolösa eller förvillade äf ej inskränkt inom vissa råmärken Deri allmänna Policen hör, enligt eri utmärkt Mans yttrande, med siri stränghet äfVeri förena eri Moders ömhet.
N:o 44 tillstyrkta 5 §, med förbehåll om rättighet att sedermera pröfva de i sammanhang dermed föreslagne villkor, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslås Utsk:s tillstyrkande i nämnde § och beslutar II. R. o. Ad., att Bankens vinst, som från innevarande års början intill nästa riksdag inflyter, skall för Bankens räkning användas: a) till betalning af Bankens skuld (ill Riksg.cont. 1,143,750 r:dr; b) till betalning af de medel, Banken af allmänheten upplånt, omkring 520,000 r:dr; c) till inköp af räntebärande papper, företrädesvis af dem, som Riksg.cont. kan aflåta. Vid voteringens slut befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 36. Nej — 26. Hr Löwenström, Joli. Jacob, begärde att få sin reservation emot R. o. Ad:s beslut antecknad i prot. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 12 på natten. In ödem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleniprotm för d. 12 sisth Mars f. och e. m. Upplästes Hrr Electorers listor vid val af en ledamot i Statsoch en ledamot i BancoUtsk., och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Stats-Utskottet: efter N:o 2209. Hr af Harmens, Henrik Otto, N:o 1885. Hr Arnell, Fullm. Hr Hägerflycht, Nils Henrik. Banco-Utskotlet: efter N:o 1055. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, N:o 1378. Hr Lagerbjelke, Carl Oscar. Upplästes följande af Hr Kuylenstjerna, Otto Wilh., inlemnade mern.:
Wäsströms ansökning derom: B. II. 365, 532, 546, A. 546. — af upplupen ränta å en till lånekontoret i Göteborg inbetald skuld, i anledning af Skräddaren G. Egande-rätt, i anledning af väckt motion om skydd för industriel sådan: B. V. 296, 346, 435, A. 435. —, international litterär, i anledning af väckt motion om antagande af en lag derom: B. IV. 273, 361; V. 40, A. 40. Ehrenhoff, Carl Gustaf Axel, dess yttrande: II. 60. Ejder-skytte, om ändring af 12:te §:n i Jagt-Stadgan, för så vidt den rörer nämnde skytte; motioner af Herr Johan August Carl von Feilitzen och Grefve Claes Magnus Lewenhaupt: se Motioner. Ek, i anledning af väckt motion om ändring i gällande stadganden i fråga om ersättning åt militie-boställs-innehafvare för å bostället för Kronans räkning huggen —: B. IV. 476; V. 43, 66, A. 67, B. 296, 346, 435, A.' 435, E. 609. Ekenstéen, Fritz Otto Ludvig Wilhelm von, dess yttranden: I 125, 510. Ekman, Anton, Protokolls-Sekreterare, om pension åt hans enka, Magdalena Sophia Ekman, född NauckhofT; motion af Herr Erik Oskar von Knorring: se Motioner. Ekonomiska och administrativa mål, i anledning af väckta motioner om förändring af gällande föreskrilter angående tiden för fullföljande af besvär i dvlika mål: B. V. 443, 458, 507, A. 507, B. 592, 622, A. 622, E. 701. Elektor, afsägelser att vara: se Afsägelser.
Elia svarade höfvitsmannen öfver femtio, och sade till honom: Är jag en Guds man, så falle eld af himmelen, och upptäre dig och dina femtio. Då föll eld af himmelen, och upptärde honom och hans femtio. Och han sände åter en: annan höfvitsman öfver femtio till honom, med hans femtio: Han sade till honom: Du Guds man, detta säger Konungen: Kom snarliga ned. Elia svarade, och sade: Är jag en Guds man, så falle eld af himmelen, och upptäre dig och dina femtio. Då föll Guds eld af himmelen, och upptärde honom och hans femtio. Då sände han ännu den tredje höfvitsmannen öfver femtio, med hans femtio. Då han kom upp till honom, böjde han sin knä för Elia, och bad honom, och sade till honom: Du Guds man, låt mina själ, och dina tjenares, dessa femtios själar, något aktade varda för dig. Si, elden är fallen af himmelen, och hafver upptärt de första två höfvitsmän öfver femtio, med deras femtio; men nu låt mina själ något aktad varda för dig. Då sade Herrans Ängel till Elia: Gack ned med honom, och frukta dig intet för honom. Han stod upp, och gick ned med honom till Konungen. Och han sade till honom: Så säger Herren: Derföre, att du sände bådskap bort, och lät fråga BaalSebub, Ekrons gud, likasom ingen Gud vore i Israel, hvilkens ord man fråga kunde, så skall du icke komma af sängene, der du hafver lagt dig uppå; utan skall döden dö. Alltså blef han död, efter Herrans ord, det Elia talat hade. Och Joram vardt Konung i hans stad, i andra årena Jorams, Josaphats sons, Juda Konungs; ty han hade ingen son. Hvad nu mer af Ahasia sägandes är, hvad han gjort hafver, si, det är skrifvet i Israels Konungars Chrönico. Då nu Herren ville upptaga Elia i vädret till himmelen, gick Elia och Elisa från Gilgal.
Om jag utredt frågan på ett tillfredsställande sätt, och visat, att Utskottet nedsatt den af Kongl. Maj:t begärde summa med 70,000 R:dr, hoppas jag, enär behofvet äfven är utredt, att Ridderskapet och Adeln täckes lemna bifall till Kongl. Maj:ts Proposition.» Friherre Cederström: Här har blifvit yttradt, det man ej borde anslå något till Materielens underhållande, emedan man ej kunde hafva förtroende till Administrationen öfver dessa medel; och såsom skäl har man anfört Krut-tillverkningen. Det är ganska rigtigt, att så generela anklagelser tillrättavisas, på det man icke med så obestämda uppgifter må förvilla någon att vägra nödvändiga anslag. Anklagelser af denna natur, men något mera utvecklade, kunna endast i grundlagsenlig väg väckas och upptagas; här inom Ståndet äger ingen rätt att göra dem. Hvad Krut-tillverkningen angår, tror jag visserligen, att man kunde erhålla det för vida bättre pris, om denna tillverkning vore fri, hvilket jag skulle önska, i fall det 302 Den 8 O c t o b e r f. ra. ej vöre en inkräktning på andras rätt* en åtgärd, den Rikets Ständer ej hafva rättighet vidLaga. Det är äfven sagt, att, genom en sparsammare och bättre förvaltning, besparingar möjligen skulle kunna till vägabringas. Jag lemnar derhän, om denna uppgift är sann, eller icke; men då man ej uppgifvit, hvari dessa besparingar kunna ske, tror jag mig hafva rätt att betvifla uppgiften, enär jag finner Kongl. Maj:ts Proposition, grundad på de förvaltande Verkens förslager, vederbörligen af StatsRädet granskade, vitsorda ett annat förhållande. Jag anser dessutom opassande, alt på grund af en enskild ledamots framställning afslå anslag, som äro nödvändige, hvarigenom vi sätta oss i tillstånd, att vid ett inträffande krig sakna förmåga att oss försvara. Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm j Carl Axel: Friherre af Nordin har redan visat, att Friherre Anckarswärd misstagit sig i afseende å de 34,000 R:dr för Krut-tillverkningen.
Dagsverksprisen hafva under senare åren i allmänhet utgjort för karl 90 och qvinna 50 öre. Stadens handel har på senare tid tillväxt. De hufvudsakligaste exportvarorna bestå af spanmål, trävaror och stål. Spanmål. Plankor. Stål. Kub.fot. Tolfter. Centner. o Aren 1851—55 utskeppades i medeltal » 1856—60 » » » 268,800 487,471 10,000 7,812 4,200 12,134 Importvarorna hafva förnämligast utgjorts af bomull, rått socker, sill, salt och stenkol. Införseln af bomull tog sin början först år 1858, efter anläggning i staden af ett bomullsspinneri, och af rått socker 1859, efter återupptagande af ett äldre sockerraffinaderi. Under åren 1858—60 infördes i medeltal 271,671 « bomull, och under de 2:ne sista af dessa år i medeltal 439,957 tE rått socker. Under hela femårsskiftet infördes i medeltal årligen 8,468 centner sill, 13,895 kub.fot salt och 158,316 kub.fot stenkol. Antalet af stadens egna fartyg, som vid 1850 års slut utgjorde 6 om 171 läster och 1855 4 om 122 läster, uppgick 1860 till 9 utrikes gående om 778 läster och 3 inrikes gående om 15 läster, jemte ångfartyget Uddevalla om 60 hästars kraft, hvarmed reguliera turer göras emellan Uddevalla och Göteborg. Läster. Stycken. Läster. Af dessa nya anläggningar är i främsta rummet att nämna det mekaniska bomullsspinneri och väfveri, i förening med blekeri och färgeri, som blifvit anlagdt af Kampenhofs aktiebolag, hvilken anläggning utmärker sig ej allenast såsom en af de större i riket, utan ock för det storartade af byggnaden och beskaffenheten af tillverkningarne.
Den fragan betecknar nämligen enligt vår åsigt just gränsen niellan de atvi tidehvarfven)). Men bortser man från denna brist - och någon dunkelhet ligger ju nästan i sjelfva lyrikens vasen såsom kansloafspegling - så ar diktcykeln i sanning värd ej blott aktning och erkännande, utan ock framför allt att i vida kretsar blifva last och få tränga till månget hjärta. Stundom saknar nian kanske något af den inanliga kraft, som sarskildt ämnets höga allvar tyckes krafia; men man finner gengäld i en känslans rörlighet och varme, som vackert röja qvinnan. Det hela är buret af ett visst; ungdon~ligt lynne, som måste förvåna, nar man betänker, att det redan är öfver tjugu år sedan dess förf. första gangen, men redan då såsom mognad qvinna, offentligt framlade sina, tankar i religiösa amnen~. Och denna sinnets ungdomlighet röjer sig ej blott i den något ungdomliga kritiklöshet, som afven har i vissa qvarstående metriska kantigheter lernnat några få för den afsigtligt granskande märkliga spår efter sig; utan vida mera i känslans spänstiga friskhet och benägenheten att i andens strider stalla sig bland de unges parti. Arbetet börjar nied ett högstamdt förspel, hvari med profetens ord, som, till klagosiing sin mäktiga harpa stämmer, skildras den andliga skymning, so111 radde .närmast före Jesu uppträdande i menniskoslagtets religiösa historia. Så följer under titeln: .Kristus, - det egentliga temat, som i f j m skilda sånger qvader dennes lof, såsom samtidens och framtidens hjelpare och frälsare. Till sist skildras nutidens andliga lif med dess motsatser mellan Jesu religion och Kristi kyrka, hvilkas strider förf. vantar en gång lösta af den ' vetenskapliga forskningen: c nOch kristendomen med allt sant förenadt, &amp; kall blifva hvad dess stiftare har menat. DS$ icke iner af signerier fromma aomsnarjdt vi se vårt slagtes ve och val. &gt;Vlr gudstro ar vår gernings rot och blomnia, &gt;Odödligt hopp Sr kärnan i vår sjal ...
Når jag således eftersöker vådorna och finner correctivet i den organiska lagen, befinner jag mig ställd i den fattning, att jag ser garantien hos tvenne lika magtägande och gemensamt handlande, af hvilka jag icke förstår, huru den ena skall kunna missbruka sin magt, då den andra alltid har rättighet att säga nej. Ali misstanka riktas härvid på våra efterkommande och de beslut, som af dem kunna fattas; men då jag antager och, såsom jag förmodar, vi alla antaga, att hvar och en nu här voterar efter sin öfvertygelse om det rätta, vet jag ej, hvarföre man skall tro unnat 0111 framtiden. En värd ledamot har för öfrigt för - I2<) Den 11 M^rs f. m. farligt misstagit sig, då han såsom skäl för afslag åberopat, att Ständerna skulle kunna begära tillstånd till sedelutsläppning utan fond, och Konungen dertill gifva bifall. Det förundrar mig, att denne unge man kunnat förbise den omständighet, som, af honom sjelf medgifven, kullkastar hans argument, nemligen, att om Ständerna i båda fallen besluta att utsläppa en skadlig sedelmassa, blir resultatet alldeles lika, ehvad de äro ensamma om beslutande magten, eller Konungen deri deltager. Men sedan jag nu förklarat, att jag icke i den föreslagna grundlags-§:n ser någon våda, vill jag lika öppet förklara, att det icke är ensamt derföre, som jag röstar för bifall till densamma. Jag har äfven ett annat skäl, och jag vill frimodigt framställa det; ty frimodighet är bär af nöden. Jag bar gjort mig den fråga, som alla bort göra sig: liurudant skall det allmänna tillståndet i landet blifva efter realisationens verkställande? Hvilka interessen skola blifva de magtägande, de öfverliggande; hvilka åter de undex ordnade, de förtryckta? Jag hemtar svaret på dessa frågor från erfarenheten och hemställer, om här gifves någon ledamot, som, då han jemnför de särskilda interessenas krafter, kan tveka om detta svar.
Så länge denna § finnes oförändrad, tror jag icke att mali kan förebygga det fikande efter fullmakter, sorn medföra rang och företrädesrättigheter, äfvensom jag anser det blifva svårt för K. M. alt förebygga detsamma, så länge nationens håg ligger dilåt, enär K. M. har så lätt att tillfredsställa en sådan önskan. Äfven har Hr von Hartmansdorff anfört exempel, sorn jag icke kan jäfva, på sådana fall, på hvilka det synes mig vara skäl alt K. M. bibehålies vid rättigheten att tillägga personer tjenslevärdighet utöfver det embete de innehafva; men jäg skulle dock önska, att genom något lagstadgande eller genom en högre hevilla, för sådana fullmakter, hvilka tilldelas personer, som icke äro i tjenst, man kunde förebygga fikandet efter tomma titlar; ehuru jag icke kan neka, att, innan nationen hinner till högre upplysning och större begrepp om egen värdighet och förtjenst, det lärer vara förgäfves att genom sådana partiella stadganden söka åstadkomma en annan anda inom nationen. Jag ber R. o. Ad. icke förbise Konungens praerogativ så väl i 48 §:n, som äfven uti den, som medgifver Konungen rättighet att upphöja till adlig värdighet, samt utdela riddar-ordnar. Så länge dessa tj§ qvarstå, tror jag alt nian för tidigt tänker på att ändra 28 §:n Reg.Fai. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Då inom detta Hus endast Const.Utsk:s ledamöter synas tala för betänk., så skulle det måhända synas alldeles öfverflödigt att ytterligare förlänga discussionen; men hvad Hr von Hartmansdovffs ytt12 H. 22 Den ig Angui ti f, m. rande vidkommer, så bör jag tro, det jag hört orätt; ty, såsom jag uppfattat hans mening, har han tillkännagifva, att åsigten vore rationeit riktig, och att han för mer än 17 år sedan i tryckt skrift hade hyllat densamma, samt att Norrska folket i sin grundlag äger en § af den syftning, som det grundlags-stadgande Utsk. föreslagit.
Om uppgift öfreer eganbe ^artt>g, fe §. 63. §. 10. l:o $ör_ följattbe, tid @täberne prattbe, perfotter ffad afgiften, fdreiba bett ide, beräfnab tid Sreä od) ett ptf procent af infontften, uppgår tid pgre belopp, än be pr ttebatt utfatta pgfta ©lafcafgifter, i pitfet fad itämttbe procentberäf Sfboocater od) ©affötarc, i @er Slaf er: till 9*1. @t. ^3rot ^örfta ©tafen ♦ $:C0 9i:br 50: — 2tnbra b:o ♦ // 37:. 24. £rebje b:o ♦ // 25: — bjerhe b:o * // 15: — ftemte b:o ♦ // 10: — ©jette b:o * // 5: — 1853 & 1854, io ©arnt. l Stfb. 2 ©anbct. 23ewillntng0 5ororbn:rtgen. io Semillningö^örorbning 1855. 5lctörer od) 5lctriccr, SJlujifantcr, (©ångare, ©ångetffor, £>ansmäftare m. fl., forn tillböra be Äoitgl. ©pectaclerneö ©tat, tareraö, bå be njuta iufomfl af information, i ^pra (Stater: $örfta (Staben ... 33:co 9i:br 12: 24. 3lnbra b:o , 7: 24. Srebje b:o , 4: — ft*jerbe b:o , 2: 24. ocp för Ibneförmånerne färflilbt, efter förut ftabgab grtntb.
Majit föga förenliga med religionens höghet och andliga natur eller med förnuftets och hjertats fordran pä frihet att äfven genom husandakt söka uppbyggelse i sann Kristendom. Det är genom upplysning och försonande åtgärder, som andliga villfarelser böra förekommas och undanrödjas. Mången söndring inom kyrkan har fått betydenhet och stadga genom ett ovist yttre motstånd, och all slags religions-förföljelse har förr eller sednare uppenbarat sin egen svaghet, om den icke rent af motverkat sitt ändamål.» I dessa ord instämmer Utskottet. Men ehuru Utskottet således understödjer de gjorda lramställningarne, angående anmärkta förbudets borttagande, kan likväl Utskottet icke biträda de motionärer, som ansett annan lagstiftning i ämnet öfverflödig. I denna händelse skulle nemligen större frihet lemnäs i religiöst, än 1 borgerligt hänseende; och dertill är ej anledning. Hvad emedlertid angår de framställda förslagen; så har Utskottet genom det anförda redan uttalat sitt omdöme .öfver Herr Spångbergs, så vidt det afser rättigheten för andra än prester att befatta sig med bibelförklaringar; och hvad detsamma i öfrigt innefattar, så rörer det ämnen, som ej hafva sammanhang med förevarande fråga, 0111 än de öfverklagade missbruken skulle vid religiösa sammankomster egt rum, utan kommer Utskottet att särskildt öfver förslaget i denna del sig utlåta. Deremot fortjenar Herr Gyllenskölds förslag, efter Utskottets åsigt, mera uppmärksamhet; och det har jemväl i -väsendtlig mån utgjort ledning vid utarbetande af det förslag, som här nedan återfinnes. Ehuru Lag-Vlskollcts Betänkande, I\':o 34. Ehuru Utskottet dervid utgått från den åsigt, att samma frihet, som, enligt 8 § i Kongl.