Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den allmänna karakteren af bodmerikontraktet, att lånet löper lika fara med panten, äfvensom den särskilda bestämmelsen att med denna fara förstås all fara utan inskränkning, är uttryckt genom stadgandet att långifvare!) för sin fordrans betalning kan hålla sig endast till 97 till de förpantade föremålen efter fartygets ankomst till den ort, der resan slutar (§ 126); och då tillika någon tidpunkt ej är bestämd, vid hvilken långifvarens fara skulle börja, följer deraf att densamma vidtager i samma ögonblick aftalet ingicks. Fråga har uppstått huruvida rättigheten att upptaga bodmerilån skulle vara redare och godsegare betagen och tillkomma befälhafvare allena. Ett sådant stadgande fanns i 1847 års förslag. Ehuru den europeiska sjörätten i allmänhet tillerkänner redare och godsegare en sådan rätt (Kaltenborn, a. st. 2 Del. sid. 240), har, på de skäl, som i Högste Domstolen blifvit anförda, den uttryckliga tillåtelsen för redare och godsegare att upptaga dylika lån, blifvit ur förslaget utesluten, hvilket onekligen medfört större enkelhet i föreskrifterna om bodmeri och undanröjt de stora svårigheterna att skydda de långifvares rätt, hvilka ingått sina aftal med befälhafvaren. Den borttagna tillåtelsen har dock ej blifvit utbytt emot något formligt förbud för redare och godsegare att ingå dylika afhandlingar; de kunna således anses berättigade dertill. Men då sjölagen endast omförmäler bodmerilån, som befälhafvaren upptagit, och allmänna lagen ännu mindre känner andra sådana lån, så kan någon förmånsrätt icke tillkomma andra lån än dem befälhafvaren upptagit, och det praktiska resultatet blir sålunda i det närmaste enahanda, som om ett uttryckligt förbud för redare och godsegare att afsluta dylika afhandlingar vore i lagen infördt. De öfriga föreskrifterna i denna afdelning af förslaget innehålla endast hvad som redan är gällande lag eller tydlig konseqvens af de antagna, nya grunderna.
Sig ej kunna göra afseende på några bönders anhållan, att :68i års Förordning om Svenska Presterskapets rättigheter äfven mätte på Gottland få, i stället för 1G48 års Convenlionsstadga, lända lill efterrättelse; sam-t att sedermera inga ytterligare bekiäftelser egt rum. Utom anförde Kongl. Bref och Stadgande», rörande Goltländska Presterskapets aflöning i allmänhet, hade, vid serskilda frågor och tvister i afseende på vissa löningsai liklar, Kongl. Majit, genom Resolutioner af den 21 November 1786, den n Junii 1800 och 27 Junii 18 u> angående likstol, samt af den 3 Julii 1829, om tionde-hö, närmare förklarat och bestämt Förfa ttn i ilga ines mening. Kammar-Collegium anmärker, att Presterskapet väl åberopat men aldrig företedt de äldre privilegier, hvarå stadfäslelser sålunda blifvit begärda, hvadan dessa privilegier aldrig kunnat af Kongl. Majit öfverses och slutligen fastställas för alltid, eller -annorlunda än så vidt rättigheterna, voro uppfattade i den på grund af sedvanor och bruk upprättade Gonventions-Stadgan; att, hvad Kronans 2^3 ;af Kyrkotionde» angick, så vrar det genom undersökning; utrönt, och i 169.4 °ch iC’95 årens Kongl. Bref bestämdt, att den ingalunda med privilegiirätt, utan för Pastoratens ringhet och Kyrkoberdarnes svaga inkomster, fått af dem iunehafvas-; hvilket äfven syntes vara af Presterskapet medgifvet just derigenom, att dgt funnit nödigt, vid hvarje ny Konungs tillträde och vid flera Riksdagar, derå söka bekräftelse, sorn annars ej hade behöfls.
– Jag känner, att du darrar. Låt mig svepa min mantel omkring dig. – Nej, behåll din mantel och låt mig frysa! känn här, hvad det är som du kallar köld! Rakel lade hans hand på sin feberheta panna. – Rakel, du är sjuk, sade Karmides. – Du måste återvända hem. – Ja, jag är sjuk till döden, svarade Rakel med darrande röst. – Gif mig då din arm och låtom oss gå härifrån. Det blåser kyligt från hafvet. Nattvinden kan skada dig. – Nej, sade Rakel, – nattvindens köld är behaglig. Den kommer icke från ett kallt och otroget hjerta. För öfrigt, hvad bryr du dig om, att jag är sjuk, att jag snart skall dö? – Rakel, huru kan du fråga mig så! – Det är du ... du Karmides ... som ger mig döden. Äro mina ord då hårda och orättvisa? – Rakel, du är upprörd och betänker icke hvad du säger. Samla dina tankar och låtom oss tala med lugn till hvarandra! Vi mötas nu för sista gången. Låtom oss då begagna tillfället, för att skiljas såsom sig bör: lugnade, tröstade, stärkta i en ömsesidig, varm och varaktig vänskap. Sätt dig här vid min sida! Låtom oss tala om de lyckliga stunder, vi skänkt hvarandra och om den hårda nödvändighet, som bjuder oss att skiljas. Förmår du icke detta, och synes dig denna nödvändighet ännu som en grym magt, så lägg ditt hufvud till min barm såsom till en broders, klaga för sista gången öfver ett öde, som är oundvikligt, och lyssna tillika till din förstvalde vän, som vill intala dig mod och styrka. Hvarför drager du din hand tillbaka, min Rakel? Vill du dermed uttala en anklagelse emot Karmides, så är det du, som gör dig skyldig till hårdhet och orättvisa. Är jag brottslig, så är det endast min kärlek, som gjort mig dertill. Säg mig, Rakel, är det jag, som uppbyggt den oöfverstigliga skiljemuren mellan dig och mig? Ack, jag anade icke dess tillvaro. Jag skulle annars aldrig yppat min låga, aldrig sökt vinna din genkärlek.
Skulle dessa vilja i större utsträckning begagna sig af vår gästfrihet, hvilket man har ali anledning att befara, då först har man anledning att bland oss uppställa en semitisk fråga, och då skall Sveriges folk för dess lösnings vikt icke sakna biträde från de aktade judiska släkter, som redan nu betrakta Sverige som sitt fädernesland. ii. h. ä. Svensk Tidskrift 1891. 11.Klosterringning i Cettinje *). I det gamla klostret flämtar svagt en strimma eldrödt ljus, och den tunga klockan klämtar, manande till Herrens hus. Tidenderna äro svåra: Herren skydde Crna Gora! Gamle vladikan därinne läser böner i sin cell, och med oro i sitt sinne spanar han i dunkel kväll. Tunga sorger pannan fåra. Herren skydde Crna Gora! Turken sugit bästa märgen af det lilla folkets mod. Blodshämd rasar: svarta bergen färgas rödt af brödrablod. Fåfängt är mot udden spjärna. Herren skydde Gora Crna! Gamle bispen, trött af åren, sjunker ner på torftig halm, och de silfverhvita håren glänsa matt i cellens kvalm. Mörka tankar ögat tåra: Herren skydde Crna Gora! " Vladika, hvar är din styrka? Vladika, hvar är din dolk? Korset kröner än din kyrka; *) Detta poem skildrar en kritisk episod ur Montenegros historia: den åldrige furstbiskopen [vladika) Petar I: s död år 1830. — Slutrimmet i tredje strofen angifver närmelsevis riktigt uttalet af Crna Gora, den slaviska beteckningen för Montenegro, Svarta berget. C läses såsom is.klosterringning i cettinje. än du har ditt tappra folk. Falkar dig till höfding kora för att rädda Crna Gora. Plötsligt bispens öga flammar upp som förr i kraftens dar, och den tunna läppen stammar några brutna ord till svar: " Bort med aningar, som dåra! Herren skyddar Crna Gora. Med den slappa handen sakta pekar han på bössors rad, Och hans ögon skumt betrakta Testamentets nötta blad: " Dessa vapen äro våra. Herren skydde Crna Gora!
Med anledn. utaf det yttrande, som Frih. von Schulzenheim och åtskilliga Justitiaeråder haft, att de frånsäga sig deltagande i bänkrmsvalet för denna riksdag; anser jag, för min del, all svårighet för det förestående bänkmls-valet, grundlagsenlig! förfallen. Hr von Hartmansdorff, August: Ehuru jag, för mer lin ett år sedan, upphört att vara tjenstgörande’ StatsSecret. och således att tillhöra de i 4lS-'n Riksd.Ordn. uppräknade personer; likväl och som jag vet, att åtskillige ledamöter af detta Stånd äro af en annan mening, anser jag mig höra förklara, att jag hvarken ämnat eller ämnar deltaga i det förestående bänkm:s-valet. Hr Lagerhjelm, Pehr: Sedan samtlige de personer samt andra höga embetsman, hvilka i q.t §:n uppräknade äro, till prot. tillkännagifvit, att de icke komma att deltaga i R. o. Ad:s nu förestående bänkm:s-val; föreställer jag mig, att all den följd, sorn R. o. Ad. åsyftat med sitt sisth Måndag fattade beslut vunnits, och att således R. o. Ad. skulle kunna, i afseende å detta beslut, låta härvid bero. Hr von Troil, Emil.: Den fråga, hvarom i ett föregående plenum tvistats, är nu factiskt löst. Här har icke blifvit tvisladt om, huruvida någon ändring eller förklaring skall äga rum, utan blott huru man skall gå tillväga, för att verkställa en § af grundlagen. Det har nu blifvit tillkännagifvet, alt sådant kommer att ske, i enlighet med hvad Husets fleste ledamöter yrkat; ochanser jag således, att saken är slut och att det beslut, R. o. Ad. förut fattat, nemi, att yrka propos., nu kommer att förfalla.
Vid Lånekontoret i Götheborg, Arfvoden 222: 10. 8. — Afdrag för inom linien förda Lån St. Bilo JV:o 4. C. Utlåning och Diskontering genom Handelsoch Närings-diskonten år 1849. Inkomster: i Stockholm. i Götheborg. i Malmö. Af utlåning mot hvpothek: Arfvoden för belåning af reverser med hypothek 666:32. — Dito för diskontering af vexlar 750: 500: Omkostnader 501: 17. 1. 495: 45. Vinst för året 78,987 22 4 50,070 43 4 11,879 5 2 Skuld vid årets slut: Rikets Ständers Banks förlag . 2,000,000 750 000 250,000 — Till Stockholms stads Sparbank 100,000 Utelöpande assignationer på Banken . 1,500 Balanserad vinst 4,612 47 1 Summa B:ko lUdr 2,100,000 - — 756,112 47 1 250,000 Tillgång vid årets slut: Osäkra lånefordringar It it. JY:o å. D. Kassakreditivrörelsen år 1849. i Stockholm. i Götheborg. i Malmö. Summan af under året beviljade Kassakreditiv . 441,400 — 599,100 107,000 Inkomster: Kassabehållning St. Vid Banko-Diskont-Verket utgifna Nya Lån af Allmänna Låne-fonden? under loppet af år 1850. Jordb rukare Berg sb ru ks-i d ka r e Handtverks - Embetsoch Tjenstemän. Summa. utom Bondeståndet. inom Bondeståndet. utom Bondeståndet. inom Bondeståndet. labriks-idkare. Handlande. och andre Borgare. Ecklesiastike. Militaire. Civile. Diverse. JV:o 7. (Banko-Utik. Vid Banko-Diskontverket utgifna
Hon hade just trädt öfver tröskeln till det inre rummet och där möttes hon af en oväntad syn, som kom henne att undrande stanna midt på golfvet. Framme vid bordet och belyst af lampans dämpade sken satt ett litet barn, en flicka om tre år ungefär, ifrigt sysselsatt med en stor docka. Barnet blickade hastigt upp emot Sigrid, log ett blygt leende, sänkte sedan sina ögon och ägnade sig åter åt linhufvudet i sitt knä. Flickan själf hade mörka lockar och stora mörka ögon och vid läpparnes minsta rörelser bildade sig djupa gropar i de runda kinderna. — Ack, ett sådant förtjusande barn! - hviskade Sigrid till Hilma. Hvem är hon? — Det är min lilla lekkamrat, då jag har nå- gon ledig stund, — svarade Hilma och hennes blickar riktades med innerlig kärlek mot den lilla. — Hon bor här i huset, men hvarje dag är hon inne hos mig någon stund. Hon leker så stilla och snällt och stör mig icke, äfven om jag har brådt. — Hvad heter hon? — Kan du tala om för fröken, hvad du heter? — frågade Hilma vänd till barnet. — Signe, — svarade den lilla och såg därvid på Sigrid med en sådan där lång, frågande blick, som barn ibland kunna gifva. Sigrid räckte sina armar emot henne. — Gif fröken stora famnen! — uppmanade Hilma den lilla flickan. Signe reste sig lydigt från sin plats och gick emot Sigrid. Ett ögonblick tvekade hon, men så sträckte hon upp sina små armar och lät sig utan motstånd fångas af Sigrids vänliga famntag. — Det var märkvärdigt, — yttrade Hilma — hon brukar annars vara så blyg för främmande, men fröken är hon icke alls rädd för. — Det är väl därför, att jag är så barnkär. Lilla Signe hade fått syn på Sigrids klockkedja, och hon ryckte i den ganska hårdhändt för att få fram klockan, barns vanliga åtrå. Hilma märkte det och ville taga barnet från Sigrid, för att Met ej skulle besvära. — Ack nej, låt henne vara, så länge hon vill stanna hos mig! — bad Sigrid, och så satte hon sig ned med Signe i sitt knä.
Då enskilda angelägenheter nödga mig att för någon tid lemna riksdagen, lår jag, under anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen, afsäga mig förtroendet att vara ledamot utaf Höglotl. Banko-Utsk:t. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., härtill lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att utse en ledamot i Banko-Utsk:t efter Hr Törnebladh. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till utdelning bland R. o. Ad. blifvit Öfverlemnade 10 inträdeskort till bevistande af Kongl. Musikaliska Akademiens musik-historiska föreläsningar hvarje Måndagsafton kl. ^8 — ^9, samt anmodade de medlemmar af Ståndet, som ville begagna sig af dessa biljetter, att anmäla sig hos Itiddarhus-Fiskalen. Företogs val af en fullmägtig i R. St:rs Riksg.-Kont. efter H. Exc. Hr Gr. Sparre, Gustaf Adolf, hvilken nämnde befattning sig afsagt; och befanns, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedd: Hr Hjerta, Carl Gustaf, Kapten, med 66 röster. Med erinran derom, att den nu af R. o. Ad. till fullmägtig i Riksg.-Kont. utsedde Kapitenen Hjerta förut blifvit vald till fullmägtigs-suppleant i nämnde verk; hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. i nästa plenum ville företaga val af en ny suppleant efter Kapitenen Hjerta; hvilket bifölls. 376 Den 14 Februnri f. m. Föredrogs ett från Hederv. Bonde-St. ankommet prot.- utdr. N:o 171 för den 11 dennes, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-St:n att förena sig i Bonde-St:s beslut öfver Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förevide hemställan och dels afslag derå, framställde Den 28 februari e. m. 695 Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma, och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 37:de punkten. Mom. a. Hr af Kleen: Utsk:t har här strängast gått till väga, då det nära nog afslagit allt hvad K. M:t begärt för försvaret mot sjösidan, med undantag af årsanslaget till fortsättning af Hästholmens befästande och ett nytt anslag af 24,000 rdr till försänkning uti inloppet derstädes. Motiveringen för delta afslag ser ut som ett skarpt klander, liksom hade vid hela denna befästningsfråga ett vacklande egt rum mellan olika, snart sagdt hvarandra motsägande, planer. Så bade 1820 års plan upptagit ombyggnaden af Kungsholmens fästning och Drottningskärs iståndsättande, samt en ny skans på Hästholmen — allt detta för den yttre befästningen, eller den som var afsedd att försvara de 2:ne större inloppen, samt för försvaret af den inre redden åtskilliga torn och batterier på 8 särskilda skär och holmar. År 1856 hade deremot en ny plan blifvit uppgjord, som endast afsett det inre försvaret, men på blott 6 holmar, hvaraf endast skäret Länsmannen var gemensamt med 1820 års plan. Hästholmens befästning skulle då äfven förklarats som onödig. År 1859 hade åter Hästholmen blifvit upptagen uti befästningsplanen, men deremot alla inre befästningar öfvergifvits, med undantag af 2:ne torn på öarne Godnatt och Kurrholmen, och slutligen hade nu sednast 1864 man kommit med förslag till en ny befästning på Dynan, jemte åtskilliga arbeten på Kungsholmen till stora inloppets försvar.
Föredrogos å nyo och biföllos följande BankoUtskoltets den 25 sistlidne April 4 Den 8 Maji. afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtanden: N: 38. Angående en serskild Gratification, för den förflutna tiden, till Bankens Ombud i Directionen öfver Götheborgs LåneContor; N:o 3g. I anledning af väckt motion rörande eftergift af Intekningssäkerheten för återstoden af det Banko-lån, som vid 1812 års Riksdag beviljades Uddevalla Stad, för dess afbrända publika Byggnaders iståndsättande, till belopp af 2^000 R:dr; N:o 4°* Angående afskrifning, under vissa vilkor, af ett till Directeuren G. Steffens år 1818 utgifvet odlingslån; N:o 41. Angående afskrifning af ett till Bonden Anders Andersson (Dahlin) på Åttingsberg af Elfsborgs Län utgifvet odlingslån. Vid förnyad föredragning gillades följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens den 25 nästlidue April aflåtne, och den 3o derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkanden: N:o 23. I anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande mot oloflig Landthandel i Norrland; N:o 25. I anledning af väckte frågor om ändringar i 26 Cap. ByggningaBalken, angående skyldighet att deltaga i allmän - D e ft 8 IVf a j i-. na Byggnaders uppförande och underhållande. Företogs till pröfning Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 25 sistlidne April under N:o 24 afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om öfverseende och granskning af nu gällande Författningar angående Laxfisket i Riket, Herr Ribbing, Arvid: Författningarne om Laxfisket i Riket skulle jag tro vara i behof af förtydligande eller öfverseende; åtminstone gifva de rättegångar, som derom yppas, mycken anledning dertill. Det är stadgadt, att Kungsådran skall
Herr 8iIfverlln!pL, krsclric, erinrade at Lanco-Fullmägtigstapet aldrig warit permanent, men alllid ombytligt wid Riksdagarna, enligt derom widtagna författningar; sa at, i förmägo af dem, Fullmägtige kunnat hwart tredre eller fjerde är förändras, fast det stundom händt, at wid en päfölr janda Riksdag, nägon eller flere af dem ä nys detta förtroende erhållit. Herr KIin§lporr, (Zeräe, instämde häruti. Grefwe kuutk hemställde, om icke wid Lanco - Fullmagtigas ombyte, en af dem kunde för kn gäng ater inivaljas. Herr 8 te ät ansag förewarande fraga förtjena Mycken upmärksamhet, äfwen i afseende pä ben sä kallade Riks - visconten, hwilken i anledning af ben nya Kealitatioiw - Planen komme at inrättas. Lch trodde i afseende xä densamma nägon fara Ilyl kunde wara i at göra Fullmägtiga arndnlatvrista, atmindftone pä för korn lid. Hans ktxcellence Herr Greswen ock) Landt - Marsk aIken srägade, om Ridderstapet och Adeln äsiundade at deras Fullmägtige i Lancooch RikSaäldS - Werten skulle emellan Riksdagarna blifva amdulatorijke. Härtil swnrades Ja, blandad! med et och annat Nej. Det Iner förstäs, st när Riksdagar inträffa uphvra fullmägtlgstapen af sig sjelfva. Herr Grefwcn och Landt-Marstslkeu. Ja, )ag har sagt emellan Riksdagarna. Sä litst jag under den nyst slutade ävlidortttionen ansett en tilökning af Ledamöter gagnande uli et Werk, ber i mänga fall den strängaste hemlighet bör bewaras, äfwen sä uret kan jag inse nyttan af en ofta ombytt sörwaltning. De Fullmägtige, som nu utnämnas, hafva et helt Riks-Stands utmärkta och utan twifwel förtjcnrka förtroende.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 45 Slöjdskolans styrelse hade i underdånigt memorial af den 16 Augusti nästlidna år hufvudsakligen anfört följande: Skolans nuvarande ordinarie inkomster inskränkte sig till: Statsanslag R:dr 15,000: — Bidrag af Svenska Slöjdföreningen „ 600: — Skol-afgifter för betalande lärjungar, högst „ 4,400: — Summa R:dr R:mt 20,000: — Ett af Stockholms stad anvisadt anslag af 8,000 R:dr till hyra för skollokalen, som fullt utgått för detta ändamål, komme dock att indragas, så snart skolan tillträdt sitt nya hus, enär staden bidragit till byggnadsanslaget med kapitaliserade beloppet af denna hyresersättning eller med 160,000 R:dr. Dessutom hade skolan understundom hugnats med gåfvor dels i kontant och dels genom lill kassans förmån qvitterade räkningar, men hvilka sällan öfverstigit beloppet af några 100 R:dr och icke vore att fortfarande påräkna. Att skolans tillgångar varit otillräckliga, oaktadt den yttersta sparsamhet iakttagits, derom vittnade de hos Kongl. Maj:t år efter annat genom Kommerskollegium gjorda underdåniga framställningar om uppkommen brist, till hvars fyllande Kongl. Maj:t ock anvisat särskilda medel. Men behofven voro vida större än att de kunde genom sådana tillfälliga anslag betäckas; och läroanstalten skulle långt för detta hafva dukat under, derest icke tjenstemän och lärare med ett nit och en uppoffring af tid och möda, som vore öfver allt beröm, och utan afseende på pekuniär vedergällning upprätthållit densamma. Endast härigenom vore det förklarligt, huru skolan med tillräckliga lärarekrafter kunnat hafva sina lärosalar öppna 71 timmar i veckan och under samma tid kunnat bestrida 215J timmars undervisning i 26 särskilda ämnen, samt emottaga ända till 1,371 lärjungar, hvilket var förhållandet under sednast förflutna läroår.
R:dr icke blifvit afgifne, och af de 3oöo R:drne jemväl blifvit till redovisning i Räkenskaperne öfverförda yoo R:dr 43 sk. 8 rst., för Comiterades sammankomst år 1827 , hafva R. St. funnit ifrågavarande 4700 R:dr 42 sk. 8 rst. böra än vidare i Räkenskaperna balanceras; varande alltså de till afskrifning i Räkenskaperna beviljade öfverskottsmedel, tillsammans B:co R:dr 322,400: 2. 6. Rikets Ständer framhärda etc. IV:o 221. Uppl, o. godk. hos Ridd. och Ådeln d. 9 Nov. 1829. Prestc-Ståndet d. 9 Borgare-Ståndet d. 10 Bonde-Ståndet d. 11 —• — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Dess B ef'allningshafvandes i IFestmanBihang t. R. S-.s Prot. 40ide Sami. 68 538 Exp. Utsi;. Förslag till urul. Skrif v. N:o 221* lands Län underdåniga hemställan, om afskrifning af ett Landt-Ränteriets förskott till Curhusanstalterne derstädes. S. A. K. Tili Rikets Sländers Statsutskott har E. K. M., i sammanhang med Dess Nådiga Proposition om Curhusafgiftens fortfarande intill nästa Riksdag, medelst Nådig Remiss, öfverlemnat Dess Befallliingshafvandes i Westmanlands Län underdåniga hemställan, att återstoden af de medel, LandtRänteriet i Westerås förskottsvis utbetalt för det i nämnde Stad år i8i3 för Länet inrättade Curhus till Veneriska smittans hämmande, utgörande 5ii R:dr 3 sk. 8 rst., mätte till afskrifning beviljas; men som R.
Allmänheten, som ej är kunnig uti Financetheorien, och hvars erfarenhet inskränker sig till den läran, att när man lånar, så blir man skyldig betala, och att sådant med dyrköpta lån icke förbättrar den skyldiges vilkor trodde sig se ett redan förminskat rörelsecapital än mer försvinna och sig alldeles strypt, för att några få personer skulle med Silfver få beherrska landet. Herr Hjerta tycks ej vilja medgifva att Digeontrörelsen skulle få delas till landsorterna, utan att rörelsen der endast skulle få underlättas af Privatbanker. Jag medgifver gerna nyttan af sådana inrättningar, men har trodt, att dertill fordrades penningar och att de endast kunna existera der Capitalister finnas, men sedan största delen af RörelseCapitalet, tack vare de sednaste Financeoperationerna! blifvit dragen tili Stockolm och de der och kanske i dess granskap varande Capitaler icke med måttliga uppoffringar kunna åtkommas af den frånlägse landtmannen, så frågar jag hvar fonder i landsorterna skola tagas till PrivatBanker ? 284 jDen 14 April, Hvad jag uti mitt förra anförande sagdf styrker tillräckligt, att jag ej delar deras önskan, som yrka ett obegränsadt ökande af pappersmynt. Min högsta önskan, jag upprepar det är stadga i vårt mynt, men jag begär att vi må söka denna stadga genom medel och författningar inom oss sjelfva och min röst skall aldrig bifalla de åtgärder, som medelbart eller omedelbart göra oss till skattdragare åt utländska banquierer. Denna piisade förmån må ensamt vara de stora och mägtiga Staternas prerogativ, må Sverige finna och försvara sin urgamla ära uti ej allenast politiskt utan äfven financielt oberoende} skuldfria hos utlandningen, med tillräckliga exporter att kunna betala hvad vi behöfva importera, böra vi sätta vär ära deruti att kunna umbära utläncL ningens guld. Bilagor till PleniProtocollet för den 17 April, förmiddagen. N:q i» Herr Tigerjlöld, Carl Wickman-.