Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är af sädane orsaker , och dä Riksens Ständer nu snart sammanträda, som jag wägar i underdänigbet förestä att följande Lagför. ändring mä för Riksens Ständer i Näder framställas: , :o Ack Den 5 Julli. 157 ,:o Att den Borgenär, som Jniekning fokt, men icke inom Nrtio dagar derefter af Domarens deröfwer meddelte Domboks-Utdrag äernnat Gäldenären Lel, eller der Gäldenären ej trästaö kunnat, ho§ Kongl. Majis Befallnings, bafwande i den ort, der Gäldenären är man. talsstrifwen, begärt, det samma Domboks-Ut. drag mä Gäldenären meddclt blifwa, ej bör af den sökte Jntekningen njuta förmonsrätt till betalning. Genom en sädan föreskrift stulls den olägenhet förekommas, att en Borgenär, för att stada en annans Credit och för att hindra honom till Läns upptagande ä fast egendom, för en diktad fordran söker Jntekning, utan att wara förbunden en flik handling med ägaren Communicera: och lärer bäde med rättwisa och ägande rättens säkerhet wara instämmande, att cn ägare icke stall lemnäs i okunnighet, om en annans försök att winna förmonsrätt i dest egendom. 2.0 Att en Jntekning, som bliftvit fokt under de, före Gäldenärens Cestions-Ansökningsingifwande, föregängne tretio dagar, men af Domaren ej blifwit fafiäld, icke mä i concvurssen nägon förmonsrätt medföra. Wid Ccstioner händer merendels, att Gäldenärens oförmögna tillständ nägra weckor blifwer bekant, ehuru icke kan bewisas, att det warit allmänt kunnogt. Dä händer, att de närboende hasta att blifwa betäckte pä de fränwarandeS bekostnad. Pä den grund är uti 4. §. 2.
Redares af ångfartyg yttrande öfver möjligheten, att, för beredande af en dylik ångbåtsfart, genom Aktieteckning bilda ett Bolag, som skulle åligga, att poslerne a:ne gånger i veckan emellan Wisby och Westervik befordra; —■ att, sedan Bruksidkaren Owen erbjudit sig, att om den ifrågasatte Actieteckningen föranstalta, med vilkor, att det blifvande Bolaget finge påräkna en ersättning af 16 R:dr 32 sk. Banco för hvarje post, som på dess ångfartyg öfverfördes, Kongl. Maj:ts Befallnings - 4 Allm. Besvärsoch Oeconomie-Ulsholtels Utlåtande IY:o 12g. hafvande hos Öfver-Post-Direcleurs-Embetet gjort framställning derom, att ett sådant bidrag, hvilket, med beräkning att ångbåtsfarten under 7 månader af året komme att ega rum, skulle uppgå tili omkring 2000 K:dr Banco, måtte Bolaget af postmedlen tillförsäkras; — samt alt Ofver-PostDirecleurs-Embetet destoheldre funnit sig böra tillstyrka Kongl. Maj:ts Nådiga bifall till berörde förslag, som Öfver-Post-Directeurs-Embetet ansåg ett tillfälle derigenom vara yppadt, att, med en mot ändamålet jemförelsevis ringa kostnad för Postverket, bereda Gottland en af behofvet påkallad förbättring i dess postcommunicatian med fasta landet. Vid underdånig föredragning af denna Öfver-Post-Drrecteurs-Embetets hemställan, har Kongl. Majit i Nåder funnit nödigt låta infordra yttrande från enlrepreneuren af den nuvarande postgången emellan Gottland och Öland, huruvida han, i händelse den föreslagna förbättrade postcommunica t ion en emellan förstnämnde
Med ogillande af Stats-Utskottets Betänkande N:o 70, och Utlåtande N:o 312, beslöt Ståndet, det må den vid innevarande års slut befintliga återstod af det staden Borås emot 5 procents ränta beviljade lån liqvideras på dét sätt, att räntan betalas med 4 procent, och ätt 2 procents capital-afbetglning erlägges; och blefvo de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudna att i detta Ståndets beslut sig förena. S. D. Prot.. Utdr. d. i3 Sept. i8-£o. S. D. Efter skedd föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndets meddelade Protocolls-utdrag för den 9:de dennes, innefattande dels nämnde RiksStånds, vid föredragning af Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o291, vidtagna beslut, angående Klabböle byamäns rätt att, emot en årlig afgift af 8 tunnor saltad lax och 10 rökta läxor, i framtiden innehafva och begagna Kronans laxfiske vid Klabböle land och strand, dels inbjudning till Med-Stånden att sig förena uti berörde Bonde-Ståndets beslut, förklarade Borgare-Ståndet sig icke finna skäl att denna inbjudning antaga. S. D. Föredrogos: l:o Expeditions-Utskottets memorial N:o 11, i anledning af gjorda anmärkningar vid samma Utskotts förslag till underdånig skrifvelse, N:o 64, med svar å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om medels anvisande till gevärs-fabricationen; och 2:o förslaget N:o 90, tili underdånig skrifvelse i samma ämne. Detta senare förslag antogs.
Sä är wisierligen den gemensamma fördomsfria tankan i detta ämne fran Konungen lill undersaten. Sa länge jag icke kanner de för Swensta Folket wida läktare och beqwämare Bestattnings-medel, än Accis och Consumtions-afgifter, eller LandttullS erläggande, hwilka de warde Ledamöter, som redan proeliminariter förkastat desie: troligen hafwa i beredskap att förestå till ersättning derföre, kan jag för ingen del förena mig, med deras mening som detta be - Den zo Julis. 2091 bestattnkngssätt förkasta; men deremot förklarar jag lika högtidligen, att om sadane kunna framställas, stuve jag wara den förste att dem antaga; hälst mitt enda syftemål är, att befordra det för Nationen mäst nyltiga. Emedlertid och intill desi saken kommit i detta stick, kan jag icke undgå framställa några ytterligare anmärkningar emot det som till bestridande af Landttulls-afgistens ater införande bliswit andragit. Det har blifwit sagt att Landttull icke rätteligen förtjente namn af Consumtion, åtminstone icke swarade emot det ändamål, som, med en sadan beskattning asyftas: Alt Tull, afgiften träffar icke mängden af Förbrukare, knappt en Tiondedel af Nationen; Alt densamma lagd pa jordens produkter ofra, stall betunga Landtmanna rörelsen och nar det ej händer falla tyngst, pa de inom Staden boende nenninge löntagande Embetsmän och de för ar etter manad förhyrde arbetare, hwilka minst tala den ojemna bördan och ingenstädes kunna återtaga hwad de pa lifsmedlens dyrhet förmenes förlora. Hwad således blifwit anfört kan jag icke förena med min öfwertygelse. Landttulls, afgiften förtjenar ester mitt begrepp intet annat namn än det af Consumtions - afgift. Den innebar sa wäl alla de fördelar, som alla de olägenheter, hwilka aro vstiljaktige ifrån denna beskattnings - art.
Jag ville blott pligtenligt hufva den äran anmärka det förra, och vördsamt fråga det fednare. Herr von Qvanten, Carl: Kongl. Maj;ts ifrågavarande nådiga proposition, sorn nu blifvit remitterad, föreslår, att Canalbygnaden må fullbordas med Statsobligationer, eller med upptagande lån mot 5 procents ränta, i likhet med de. lån RiksgåldsContoiret upptog; det blifver i båda afseenden mindre betungande för Nationen, och våra efterkommande få då äfven deltaga i en kostnad, af hvilken de troligen mera ån hvad oss år förbehållit, få njuta frukten. Hela affairen kunde då aflöpa med 24,000 Riksdaler årlig ränta jemte t. e. 4 procent till dess Capitalets amortiserande, då på 2* år . hela Lånet vore återbetalt. Jag tror således, att här ej vidare bör uppstå fråga, om summans contanta utgifvande på annat sått, och anhåller vördsamt, att detta mitt Anförande må få åtfölja remissen till Statsocn BancoUtskotten. Herr Tham-. Lika med Herr von Qvanten de - Den 12 Martti, lar jag elen öfvertygelse, att de capifaler, som fordras till fullbordande af Götha Canal, kunna förskaffas utan tunga för Landets innevånare, och jag förmodar äfven, att om sådant verkställes genom Statsobligationer, dessa så i afse. ende på Capitalernas arnortissement, som räntan derå, böra så kunna fonderas, att ingendera delen genom bevillning eller skatt å medborgare behöfver återgäldas, så vida frågan om Statsobligationerna får ingå uti financernas allmänna reglering på ett för Staten och dess innevånare nyttigt sätt. Herr Berghman* I anledning af hvad Hr von Qvanten anfört, får jag blott anmärka, att det lärer bli ungefärligen detsamma, om ränta betalas för Actie-Capitalef, eller för Stats-obligationerne; och jag förblifver vid min öfvertygelse, att 'det ej blir möjligt fullborda detta dyrbara arbete, innan vi påfunnit den philosophiska stenen. Herr von Qvanten'.
I de öfriga 4 FilialBankerne utfärdas lottbref, ställda lill viss man, och för beviljande af kassa-kreditiver erfordras i alla fall sådan särskild säkerhet, sorn af Direktionen godkännes. Till reserv-fond afsättes, uti en Filial-Bank, hälften af första årets behållna vinst och sedev mera endast hvad som återstår efter utdelning af sex för hundrade å Ijerdedelen af Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 10. 19 hvarje delegares teckning; i de andra Filial-Bankerna skola minst fern procent af bolagets behållna årliga vinsl afsättas för bildande af en reserv-fond, som förräntas emot inteckning eller annan godkänd säkerhet. Önskligt synes vara, att för Filial-Banker, som hädanefter stiftas, teckningssummorna ej sättas iill allt för lågt belopp; att ett minimum af t. ex. 300 B:dr för lotterna bestämmes; alt,vid kassa-kreditivers beviljande särskild säkerhets ställande äfven af delegare föreskrifves, samt att, till betryggande emot förluster, fem procent å behållna årliga vinsten skola till reserv-fond afsättas, tilldess den uppgått till en tiondedel af teckningssumman. Alla Filial-Bankernas rörelse skall, enligt deras oktrojer, beslå i diskontering af vexlar, räntebärande obligationer och aktier, belåning af varor och effekter samt i sista rummet lån mot annan säkerhet, dock ej till sammanlagdt högre belopp än -jk af hela teckningssumman, och derutöfver endast till ett emot summan af insättningar på uppoch afskrifnings-räkning under en längre lid svarande belopp. Härvid torde kunna anmärkas, att den nyttiga inskränkningen uti lån emot annan säkerhet, hvarmed sannolikt åsyftas skuldförbindelser med borgen, motverkas af tillägget, att till sådan utlåningjemväl må användas ett obestämdt belopp af de på uppoch afskrifnings-räkning insatta medel, hvilka för öfrigt, mindre än andra, synas dertill egnade.
Den nu hvilande grundlagsfrågan med dermed sammanhängande förändring i sista mom. af 7 § RiksAkten, medför emellertid behofvet deraf, att motsvarande rättighet för Thronföljaren meddelas äfven i Norrige, samt att samma förändring i RiksAkten jemväl der antages; hvarom det derföre är angeläget att förslag må varda till StorThinget framställda. Förbises får icke heller, att RiksAkten i Sverige är CivilLag, och att oftanämnda förändring deri således icke, såsom grundlagsfrågor, bör ligga hvilande från denna Riksdag till den nästa, utan att den bör väckas på sistnämnda Riksdag för att då afgöras i sammanhang med beslutet öfver den hvilande grundlagsfrågan. Till följe häraf får jag vördsamt hemställa, det 11. St. måtte besluta, att genom underdånig skrifvelse, jemte anmälan att ofvannämnda förslag till grundlagsändring blifvit, för slutligt afgörande vid nästa Riksdag såsom hvilande antaget, i underd:het an - 126 Den 7 Jn 11 e. m. hålla, att K. M. måtte täckas, så väl till Rikets näst sammanträ* dande Ständer, som till Norriges nu församlade StorThing, aflåta Nåd. Propos., på sätt här ofvan blifvit antydt. Denna motion remitterades till Const.Utsk. Portsattes pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 71, ang:de reglering af utgifterna under RiksStatens 4:de HufvudTitel; och förekom nu 34:de punkten, ang;de vilkoren för de Arméen tillhörande mililäre och civile embelsoch tjenstemäns rättighet att komma i åtnjutande af löneförhöjning under nästa slalsreglerings-period. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Enligt min öfvertygelse anser jag förev:de puukt till sin natur vara af mycken vigt, emedan det är på den, som regleringen af 4:de HufvudTiteln i visst afseende till stor del hvilar.
— Den klingar så egendomligt har föreställt sig så många gånger, hur hon främmande genom den lilla, tysta soliga först skall se hans hvita studentmössa öfver trädgården. syrenhäcken och hur han sen skall skynda » Ah, ett sådant litet gult hus, ett riktigt fram till grinden, hur han skall tumma på litet dockhus! Och trädgården — en dockdet gamla låset, och hur det skall dröja trädgård! Och så symmetriskt sen! Hela trädnågra sekunder, innan han kommer ihåg gården bara små kvadrater, cirklar och tridess mekanik, hur den lilla grinden skall anglar. O, Gud! Hvad allt är lustigt och knarra, som den brukar. fastna litet. smått! » och så. så skulle han stå i trädgården Dortha visste ej, hur hon i hast kom midt i solen. bakom gardinen, och därifrån ser hon, att Hade Dortha varit nervös som andra det är ett litet brunett flickansikte under den flickor, hade hon ej kunnat sitta kvar där andra studentmössan. — Pigga, närsynta, och brodera, men hon vet knappast hvad bruna ögon — en liten käck uppnäsa och nervositet är. Hon känner bara något af ett virrvarr af svarta små lockar öfver panna darrande lycka inom sig. Och sol och och öron. syrendoft fylla hela rummet, och hon tycker, » Kan verkligen folk bo och lefva i så att hon skulle vilja sjunga af glädje. Men små förhållanden? Jag känner på mig, att det passar ej hop med den stilla tystnaden jag kommer att kväfvas, om jag skall stanna i gula huset, och så fantiserar hon vidare länge i det gula huset. Hör du det Georg! » och går gång på gång igenom, hur hvarje » Men Meta, du behöfver j u inte vara där timme af midsommaraftonen skall förflyta, mer än några timmar. Vi båda passa inte, sedan Georg kommit. där det är lågt och trångt, vi båda skola På eftermiddagen skola de gå och se, ut i världen! » Och han drog upp intill sig hur midsommarstången reses i hotellparken. det lilla ansiktet, som log mot honom under Och under dansen skall han föra henne till studentmössan. en berså, där hon ren så många midsom». Vi båda. ut i världen.
År 1774 återflyttades till krigskollegium den juridiska domsrätten öfver militären; men öfverlemnades år 1791 till den då inrättade krigs-hofrätten. Krigskollegium, som alltifrån sin första inrättning handlagt ärendena i allmän sammankomst, organiserades år 1782 på fem departementer, benämnde general-fälttygmästare-departementet, generalqvartermästare-departementet, krigs-kommissariats-departementet (på tvenne afdelningar), civila departementet och ekonomiska departementet, hvilken organisation bibehölls intill den 4 Åpril 1803, då en ny sådan inträdde, grundad på sex departementer, nemligen presidents-, artilleri-, fortifikations-, intendents-, instruktionsoch civil-departementerne. År 18H den 19:de Mars, då kanslers-embetet 40 för krigsakademien inrättades, indrogos presidentsoch instruktions-departementen, i sammanhang hvarmed förordnades, att krigskollegium skulle bestå af fyra departementer, benämnda: artilleri-, fortifikations-, general-, krigskommisarieoch civil-departementen; hvarjemte, under sistnämnde dag. Kongl Majit utfärdade en instruktion för kollegium, hvilken, ehuru såsom följd af de förändringar detta embetsverk sedermera undergått, i de flesta delar numera icke tillämplig, alltsedan icke blifvit förnyad. Under den 5 Juni 1852 förordnade Kongl. Majit, att krigskollegium skulle inrättas på tvä departementer, med under hvartdera lydande tre afdelningar, nemligen: Första departementet, omfattande: Artilleri\
I det följande skola vi närmare skärskåda roten och upphofvet till det » öfverklagade förhållande » [är det öfverklagadt?) att kvinnorna äro odugliga till ordnadt, punktligt och uthålligt arbete. I " damernas Idun ". » É p j o J | e n kan ni verkligen ha något roligt i W &amp; ' % det där Idun? » är en fråga, som jag stundom - — naturligtvis från manliga läppar — hört med ett litet tviflande löje framställas, och om samma manliga läppar ej högt tillagt, ha de utan tvifvel af höflighet nedsväljt det tänkta slagordet: bara fruntimmer! Ja, mina herrar, hvem som än vill veta det, vi roa oss verkligen, ty se ni, det är inte » bara fruntimmer » i Nya Idun, utan äfven begåfvade fruntimmer; det är talanger, kunskaper och vaket intresse, som stämt möte, och om dessa egenskaper nu äro iförda kjolar eller de onämnbara, förstå de alltid att skapa ett angenämt och lifvande satnkväm. Om ni blott visste, hvilka små glada nachspiel där hållas, då ord till » älvor og lyst » falla likt tändande gnistor i laget, och därifrån man går hem med en rätt varm känsla af andlig underhållning — och det utan ett enda glas punsch. Gör det efter, mina herrar! Om det är frimärkenas förtjänst, att kvinnorna fått reformlust, vill jag lämna osagdt, * Efter mönstret af det manliga stockholmssällskapet Idun stiftades som bekant för några år sedan i hufvudstaden ett liknande kvinnligt sällskap: Nya Idun; det är från dettas senaste sammankomst sistlidne lördag, som Sigrid Elmblad här lämnat en liten skildring, som helt visst med nöje skall mottagas af våra läsarinnor. I DUN 4J men ungefär samtidigt med att de små stämplade papperslapparna började flyga kring jorden, höjdes det första ropet på kvinnans likställighet med mannen, det rop som nu är ett härskri öfver hela världen, ämnadt att bringa fördomens Jerichomurar på fall. Men det skrias ej blott för, utan kanske ännu mera mot vår sak.
Jag tager för gifvet, att de talare som upträda i denna fråga ganska väl förut insett, att det icke kan vara lämpligt att vid sådana sammanträden som de ifrågavide ingå i specialiteter, utan att de skola hålla sig till hufvudfrågorna. Men jag tror deremot, att det icke kan vara väl betänkt alt fatta ett beslut i den rigtning som Hr Hjerta framställt. Det må kunna uttryckas såsom en önskan, och jag förmodar att enhvar skall ställa sig denna regel till efterrättelse. Men ifall ett beslut derom skulle fattas, kunde det ju hända, att om den talaren, som på ena sidan framställt de bästa skälen och gjort den mesta verkan på motsidan, blefve af en annan talare på motsidan, såsom det syntes, vederlagd, så skulle, om ingen annan kunde vederlägga denna motståndare, den förre vara urståndsatt att visa oriktigheten af den sednares argumenter. Jag skulle således för min del tro, att det vore bäst och lämpligast, att man förenade sig om den önskan att ingen talare upträdde mer än en gång, och att ingen finge yttra sig mer än två gånger, d. v. s., att den, som yttrat sig en gång, men som fann det nödvändigt att återigen begära ordet, icke skulle erhålla det förr än alla de talare som anmält sig fått tillfälle att yttra sig. Detta vore ett sätt att lägga band på den som vore alltför mycket talträngd, utan att dock betaga den, som hade goda skäl att anföra, att framkomma dermed äfven mer än en gång. Sedan härmed öfverläggningen om såväl BondeSt:s prot:s-utdr. och Gr. Frölichs motion som BorgareSt:s i sammanhang dermed förekomna prots:s-utdr. ansetts fulländad, framställde Hr Gr. o.
Ditt folk skall engång åter draga till sitt land, men det blir då med vår tro och våra seder. Intet tvång skall inplanta dem vi skola segra genom mildhet, säger oss vår gud. Itos skrattade hånfullt. Var det mildhet, när han ingaf er att döda mina fränder? Du förstår ännu icke de syften, som bestämt vårt handlingssätt ... Jag har sett detsamma förr fast under annat namn. När en af våra kvinnor klädde sig till brud, använde hon halfva dagen på att pynta sig och gick långa vägar för att spegla sig i flodens vatten. Utan fåfänga intet bjäfs, ingen brudgum och ingen dans! Utan fåfänga intet krig! De hade under samtalet gått ut på fästningsvallen och kommit till en af de platåer, hvarifrån man hade bästa utsikten öfver Cuzco med omnäjd. Solröken hade delvis skingrats, stadens bägge kanaler blänkte som krokiga silfverränder, hvilka längre bort, i stadens utkant, flöto ihop till en bred flod; den böjde sig i en vid båge och försvann bland bärgen för att åter bli synlig i en ram af skogsdungar och slutligen i smal linie försvinna långt borta vid horisonten. Röken från Cuzcos eldhärdar steg rakt upp i luften i fina strimmor som rök ur otaliga kratrar, bildade af mörka byggen kring gårdarnes hvita sand. På de trånga gatorna med husfasader af mörk trachysten, som gaf dem en dyster prägel, hvilken ej kunde förtagas af solskenet, vimlade det af folk i färgrika dräkter. Bland de låga byggnaderna reste sig högre, imponerande kvartér, som dels omgåfvo den stora öppna platsen i stadens midt, där dess flesta gator utmynnade, dels lågo fristående, omgifna af murar. Dessa tunga och enformiga byggnadskomplex utan nämnvärd arkitektur tillhörde konungen. De voro bostäder för honom och hans talrika familj, kloster för soljungfrurna och lokaler för de mångfaldiga ämbetsvärk, som förvaltningen kräfde.
Han upprepade bara, att det var det enda sätt, som gjorde honom trygg för efterräkningar. Till sist föreslog han henne, att hon själf kunde få amma in gossen, som det heter. Hon skulle anmäla sig som amma och under åtta månader amma två barn, först sitt eget och till en del ett främmande, sedan på samma sätt sköta två främmande, så fick barnet komma in utan någon afgift, och hon kunde själf få behålla inlösningsafgiften. Hon hörde på honom tyst en stund. Hon förstod, att nu var striden förklarad, och hon måste hålla ut tum för tum, om hon skulle vinna seger. – Och det tror du, jag står ut med, sade hon slutligen. – Å prat, sade han. Det är väl inte värre för dig än för andra. Värre för henne än för andra? Nej, det var det inte, förstås. Elin tänkte och tänkte öfver saken, och hon kom till den slutsatsen, att, om hon antog förslaget, skulle hon åtminstone få behålla gossen den första tiden, och sedan blefve det väl altid någon råd. Hon klädde sig en morgon och gick till barnhuset, ringde på en klocka och bad att få tala vid föreståndarinnan. Hon visades in i ett väntrum, och efter en stund inträdde en medelålders dam. Hon såg förvånad på den unga flickan med det barnsliga utseendet och frågade sträft: Hvad vill ni? Elin såg skyggt upp. – Jag tänkte anmäla mig som amma. Föreståndarinnan slog ut med handen. – Vi vill inte ha några fröknar här, ska’ jag säga, med hatt och granlåter, utan vi vill ha enkla tarfliga landtflickor. Elin kände, hur blodet steg henne åt hufvudet. – Jag är ingen fröken, sade hon. Och för att jag har hatt på hufvudet, så kan jag nog vara tarflig. – Nånå, sade föreståndarinnan lugnande och klappade henne på axeln, kom igen om Lördag då vid mönstringen, så få vi se. Hon nickade, och Elin neg lätt och gick. På Lördagen gick hon dit igen och infördes i ett stort rum, der flere unga flickor väntade före henne. På gården och i trapporna hade hon mött flere af de redan antagna ammorna. De voro alla iförda barnhusets uniform, rödrandiga kattunsklädningar, rynkade och ofasonliga med löst sittande vida lif.
Majit har sålunda redan meddelat Rikets Ständer förslag till en förändrad reglering af Landtstats-tjenstemännens löneförmoner; men då Rikets Ständer, af ofvan uppgifne orsaker, icke kunnat dermed vidtaga någon åtgärd, synes det, som borde Rikets Ständer, derest de skulle med en un - Staissamt Allm. Dsikoch Ekon.-Utskottens MemorialN.-o 104. 13 derdånig skrifvelse af elen syftning, motionen innehåller, lill Kongl. Majit ingå, tillika framlägga (Je grunder, på hvilka Rikets Ständer för sin del ansåge en förnyad reglering kunna verkställas. Då likväl ett sådant förslags uppgörande skulle erfordra en vidlyftigare utredning af de serskilda förhållanden, som, i afseende på landlstals-personalens aflöningssätt, kunna inom olika Län visa sig, äu den Utskotten kunna åstadkomma, samt det i allt fall torde vara lämpligast att förslag af dylik beskaffenhet, från Kongl. Majit utgå, finna Utskotten sig böra tillstyrka, att Herr Suncl/ers ofvanberörde motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 April 1845. Ant. till Exp. Ulsk d. 5 April, kl. 6 e. m. Memorial, i ättledning af ater remiss å U/skottens Betänkande N:o 4o, angående väckta furslag till ändringar i Kongl. Stadgan otti Folk-undervisningen i Riket af den 18 Juni nSfa.