Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Compromissarierne öfver de upptagne stridiga posterne kunde meddela, så att de summor, i afseende hvarå anmärkningarne blefvo ogillade, af K. M:t och Kronan till ovilkorlig betalning bestämdt godkändes, med förbindelse att å hvarje sålunda godkänd Capital-post, i likhet med hvad Räkningarne till 1825 års slut upptogo, gälda ytterligare ränta ifrån berörde tid till dess betalning skedde; hvaremot H:rr Michaelson & Benedicks lika bestämdt frånträdde vidare anspråk å sådane poster, hvilka af Compromissarierne kunde förklaras böra ur ersättningsrakningen försvinna; att sluteligen de saken rörande Handlingar och Räkenskaper, så ock Parternes till H:rr Compromissarier ingifvande skrifter och anföranden , samt Gompromissariernes meddelande Dom icke skulle ut - 86 Stats-Utskottets lemnäs eller i afskriften utgifvas, uppå Reqvisition af hvem det vara måtte, utom af Parterne sjelfve eller någon af dem. Hvilken öfverenskommelse H:r RevisionsSecreteraren Thuring i underdthet öfver lemnat till K. M:ts Nådiga pröfning och sanction, ined tillkännagifvande att Compromissarierne ansett sig icke kunna såsom gällande antaga hvad i afseende på Compromissens organisation och verkan af dess väntade beslut uti ofvanberörde öfverenskommelse influtit, hälst K. M:ts till H:r RevisionsSecreteraren aflåtne IVådiga Skrifvelse och det H:r RevisionsSecreteraren deri lemnade uppdrag icke kunde anses lemna honom rättighet, att i slik öfverenskommelse ingå. Ytterligare är af H:r RevisionsSecreteraren, uti underd. skrift d. 4 October 1826 anmält, att sedan förenämnde hinder blifvit af K. M:t undanröjde genom till Compromissarierne d. 27 förutgångne Junii aflåten Nådig Skrifvelse, bade, vid ett nytt sammanträde, Compromissarierne yttrat, det de tvekade att i sak af sådan beskaffenhet, utfärda
Utdr. d, 25 Junii 1818»’ Tomten oskiljaktig, sä att Staden aldrig kan fordra husens afflyttning, eller åtkomma dem på annat sätt, än emot losen efter deras värde, i fall något serskilt vilkor emellan Staden och TomtInneiiafvaren ej blifvit träffadt; och lann BondeStåndet, efter behörigt öfvervägande häraf, skäligt att denna inbjudning för sin del antaga; derom Vederbörande skulle på vanligt sätt erhålla vördsam och vänlig underrättelse. Ben q.6 junii igiS* Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Med anledning af Statsoch BankoUtskottens förnyade Betänkande af den 23 sist-' ledne Maji rörande Götha Canal-Arbetets fortgång och befrämjande, fann Bonde-Ståndet för godt, att som tillägg till Ståndets under den 27 förutgående April beslutade godkännande af för-' sta Betänkandet uti hvad angick de 300,000 R:d årligt fyllnadsbiträde förklara, att Ståndet uti allt öfrigt eller hvad angår afskrifningen af 1,100,000 R:d, Canal-Arbets-Kassans Skuld till Diskonten och vilkoret dervid samt anticipation utaf Byggr. ads-biträdet na. m. till alla delar förena sig och instämma uti de Beslut, Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Väilofl. Borgare-Ståndet af den 5 och 16 i denna månad häruti fattat. S. D. Pöredrogos ånyo och bi föllos följan^ de sedan gårdagen på bordet hvilande handlingar, nemligen: 1. Banko-Utskottets Memorial N:o 66, med Prof. Vt Jr. d. 26 Junti 1818» 703 förslag till Instruction för Banko-Utskottet vid näst infallande Riksmöte, 2. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande lST;o 144, öfver vackt motion om ett förändradt sätt uti Krono-Tionde-Spannernålens< utgörande till Stockholms Stora Barnhus. 3.
Vid sådant förhållande så, om en skatteförenkling skulle ske, och beslut fattades att räntorna i allmänhet, ingingo direkte till statsverket, skulle en nu ej synlig tillgång upkomma i Staten, som kunde blifva ganska betydlig. Ett begrepp om betydelsen af denna skillnad har reservanten gifvit då han sagt: ”En npskattning deraf erhålles af de tvenne första anmärkn:ne i afseende på verkningarne af R. St:s antagande af de i hillänget till inkomst-betänk. Litt. A. gjorda förslag. Det synes af dessa anmärknaatt, enl. de af Utsk:s kamererare gjorda beräkningar, en öfverflyttning från den indelda andelen af den ordinarie räntan af 65,000 r:dr medför en förhöjning uti beloppen af den Kronan behållna andelen och Afrads-spanmålen (ill 73,657 r:dr eller en tillökning på det hela af 8,357 r:dr, d. v. s. öfver 12 proc. af det indragna beloppet”. Om det stora Den 8 Mars f. m. 219 belopp räntor, som här är i fråga, upgående till säkert 1 million, skulle till Statsverket indragas, och skulle vidare en sådan beräkning kunna upgöras, med förhöjning af 10 å 12 proc., så gjorde detta en tillökning i inkomstsumman af minst 100,000 r:dr synbar tillgång. Om man nu icke har gjort sig reda för om denna tillgång finnes eller icke, så blir man alltid nödsakad alt afslå en stor del af de nödiga förslag som K. M. gjort eller ock skulle bevillmn tilläfventyrs onödigt ökas. Ett annat skäl, och som synes förtjena fullt ut lika mycken upmärksamsamhet, är det, att nemi. åtskilliga ärenden hade bordt varit afgjorda, innan man kunde bestämma inkomst-beloppet. Sådane äro t. ex. de i K. M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd ochhehofpå de olika hufvudtitlarne förekommande förslag om indelta räntornas utbytande emot kontanta anslag och indragande till Statsverket; upgående dessa räntor till ett belopp af 8,463 r:dr. Vidare ännu en K.
Man kan ej utan med förvåning se, huru svaga våra landsmän äro för titlar. Jag har känt en man, som fick 3 karaktersfullmagter, innan han gjorde första steget på tjenstemannabanan. Ingen häradshöfding skulle väl vilja blifva befordrad till lagman; likväl finner han sig ofta smickrad af en fullmagt på denna titel, ehuru han i alla fall på domsätet får heta: välborne lagman. Det lär till och med hafva vid något publikt verk i 3o Den 12 Maj f. m. i granskapet af hufvudstaden flinnits en af den lägsta betjeningen, jag tror en lykttändare, sorn, för att sättas i tillfälle att med ett högre anseendes motsvarande kraft bättre kunna uppfylla sitt ansvarsfulla kall, anhöll om titel af entreprenör. Man talar om att förändra Representationen och att modellera den efter den Norrska. Men jag tror, att ingen reform i representationssättet skulle kunna ske, och allraminst till likhet med det Norrska, utan en föregången reform i nationens lynne och tänkesätt; och dertill torde ingen bättre början kunna göras, än medelst borttagandet af de tomma titlarna. Nu finnes knappt någon extraordinarie, som vill blifva hofjunkare, och snart torde kammarherretiteln blifva den ringaste, som någon vill emottaga. I 43 §• af 1720 års Reg.F. stadgades, att på det tjensterna ej måtte komma i förakt, skulle inga högre karakterer gifvas, utom i den händelse, att någon lidit prejudice ; och vår nuvar. grundlag gifver alls ingen anledning till det bruket att hugna med karakterer. Der står, att Konungen utnämner till embeten; men der nämnes ej ett enda ord om utnämning till titlar, Jag kan derföre ej annat än anhålla om återremiss, och jag gör mig så invcket säkrare hopp derom, som Utsk. pag. 9 tillstyrkt R. St. att bifalla på förhand, hvad Utsk. framdeles ärnar föreslå.
Af dessa skäl, tror Utskottet, i likhet med hvad Lagutskottet vid 1809 och igro, samt 1817 och 1818 arens Riksdagar yttrat, den fureslagne Inrättningen, emot hvars verkställighet flere svårigheter och olägenpeter skulle uppstå , hvarken vara af behofvet påkallad, eller medföra nå» LngUtskotttts BetHnkanden« 407 gon allmän verklig nytta; hvarföre Utskottet ej eller anser sig böra å ifrågavarande motioner tillstyrka bifall. Detta, tillika med en Ledamots särskilda mening, hemstålles dock vördsammeligen Riksens Högiofl. Ständers vidare pröfning. Stockholm den 4 Junii 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högiofl. Ständers Lagutskott den 4 Junii 1823. S. D. Till Justering upplästes Betänkandet N:o 90, i anledning af Herr Cederborgs m. fl. Memorialer, angående inrättandet af FörlikningsDomstolar. Herr Cederborg yttrade härvid: Som de förmente skäl, hvilka blifvit anförde till ogillande af den väckte frågan, om FörlikningsDomstolars inrättande, icke äro af den beskaffenhet, att de kunna förandra min öfvertygelse, om nyttan af denna inrättning; si och då ingen af Högiofl. LagUtskottets Ledamöter funnit saken förtjena det ringaste afseende, anser jag det vara utan ändamål, att meddela närmare utveckling deraf, och inskränker mig derföre till att, såsom grund för denna min reservation, åberopa hvad jag i min motion derom korteligen anfört. Ut Supra. Ex Protocollo, Joh, Jac♦ Kleman. 40S Lagutskottets BetHnkandsn. Ankom den 25 Junii I823 Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af Herr P. Lagerhjelms Memorial, om tillämpning af 2$ite Cap. 1 §• Byggninga Balken på alla får varutransport nödiga vägar.
Stånds beslut böra utan votering förblifva gällande; — hvilken åsigt bland annat föranledt Utskottet att betragta flere af Ridderskapet och Adeln fattade beslut, att en mängd i Utskottets Utlåtande N:o 3o specifikt upptagne Slöjde-artiklar borde, såsom hörande till Slöjdevaror, ur Taxan försvinna och endast i noten upptagas med hänvisning till Slöjdevaror ej specificerade, vara, genom de 3:ne öfriga Ståndens åtgärd alt godkänna Utskottets hemställan om serskilda rubriker i Taxan för dessa artiklar, afgjord; och 3:o om en varas högre eller lägre tull värde, enär detsamma inverkar på beloppet af Nederlagsmed flere afgifter. De beslut rörande Tull-Tariffen, hvari Stånden skilja sig, äro följande: Alun, Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Bonde andrn slag, Stånden hafva bifallit den af Utskottet härå föreslagne införsels-tull af 7 R:dr 24 sk. för 17 Lhvaremot BorgareSlåndet ansett densamma böra nedsättas till 4 B:dr 8 sk.; och lärer, i fall sistnämnde Stånd icke frånträder delta och instämmer i de öfrige Slåndens beslut, votering böra an ställas öfver följande proposition: 3:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsels-tullen å Alun, andra slag, skall bestämmas till 7 R:dr 24 sk. per 17 Ute, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej kommer införsels-tullen å Alun, andra slag, att utsättas till 4 R:dr 8 sk. per 17 IM. Derjemte hafva trenne Stånd, nemligen Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden, godkänt Utskottets förslag, att denna artikel borde draga en utförsels-tull af 8 sk. på ofvannämnde quantum; men som Ridderskapet och Adeln ansett densamma böra vara fri från utförsels-afgift, kommer votering att ega rum öfver följande proposition: 4:o. Bevilluings-Utskollets Memorial, N\o 41. Anis.
Har någon inför prest eller i tvänne vittnens när varo erkänt sig vara fader till ett utom äktenskapet födt barn, varde ban då såsom dess fader ansedd. Om remiss till vederbörligt Utskott anbålles. Stockholm den 14 November 1865, P. Ostman, från Wester-Norrlands län. 232 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Per Östman från Wester-Norrlands län, om tillökning aj de till häradsnämnd utgående s. k. tingsgästningspenningar. Om det å ena sidan är en moralisk pligt för den, som njuter skydd och fördelar inom sin kommun eller sitt samhälle, att, derest han eger kommunens förtroende, offra något af sin tid i och för kommunens nytta, äfven om han ej alltid erhåller full ersättning derför, synes det dock icke vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att personer, som äro kända såsom rättänkande, och af sådan anledning blifva af kommunen utsedda till ett kall, som icke i egentlig mening kan benämnas kommunalt, utan mera hörer till lagskipningens område, skola, för det de ega ett dylikt förtroende, utöfva detsamma utan att för den tidspillan och kostnad, som dermed är förenad, njuta en något så när motsvarande ersättning. Detta är dock händelsen med häradernas nämndemän, ty den ersättning, som dem tillkommer under namn af tingsgästningspenningar, och i det härad jag tillhör vanligen utgått med 34 R:dr, är såsom fördelad på 12 nämndemän så ringa, att de, som erhålla den, nästan blygas att omnämna den. Då tingsgästningspenningar först tillerkändes häradernes nämndemän, ansågs beloppet efter dåvarande penningevärde motsvara nämndemannens kostnad och besvär; men sedan dess har detsamma blifvit oförändradt, oaktadt man i andra afseenden för hvarje tid ordnat lönebeloppen med hänsyn till det rådande penningevärdet. Yid nästlidne riksdag väckte jag fråga om rättelse härutinnan, men erhöll af det Utskott, som handlade frågan, ett afstyrkande svar, grundadt på det skäl, att högre ersättning till nämndemän och fjerdingsmän för biträde vid extra syneförrättningar blifvit tillstyrkt, och att nämndemännen på detta sätt borde kunna finna ersättning.
Föi en hvar, som med uppmärksamhet följt industriens hastiga utveckling i vårt fädernesland och sett affärslifvets deraf uppstående behof af allt större och större rörelsekapital för tillgodogörande af de i jordbruk, i fabriker och industriela anläggningar af alla slag nedlagda stora summor, på samma gång som svårigheterna för äfven den förmögne och redbare affärsmannen att erhålla lån icke utan skäl allt mer och mer öfverklagas, är tydligt att kreditväsendets ändamålsenliga ordnande är en af de dagens frågor, som oafvisligen och med minsta möjliga uppskof kräfver sin lösning. För att i någon mån dertill bidraga, vill jag nu fästa uppmärksamheten på behofvet af en förklaring eller ändring af nu gällande lags bestämmelser i afseende på varubelåning, (som utan motsägelse måste erkännas vara ett af de mest legitima och med minsta olägenhet, så för låntagare som långifvare, förenade lånesätt) kunde erhålla önsklig utsträckning. För vår allmänna lag är till och med ordet varu-belåning okändt. — Derpå tilllämpliga föreskrifter återfinnas i 10:de och 17:de Kapitlen Handels-Balken och man finner af dem att lagstiftaren endast tänkt sig tvänne fall af lån mot säkerhet eller förmånsrätt i varor (om lösöreköp är här ej fråga), det ena, då de enligt Kapitlet 10, § 1, Handels-Balken sättas i pant, i hvilket fall enligt Kapitlet 17, § 3, Handels-Balken den, som har panten i händer, derutur njuter betalning framför alla andra, och det andra fallet är, då någon gifver förlag att dermed drifva bergsbruk eller andra sådana verk, då han enligt Kapitlet 17, § 7, Handels-Balken njuter förmån till det, som dermed tillverkadt är. I det förra fallet förutsättes således att panten blifvit satt i långifvarens händer, i det andra att den stadnar hos låntagaren och är till hans fria förfogande. Men tvistigt är huruvida någotdera af dessa fall passar för eller kan — utan lagförklaring af hvad som med ”pant i händer” förstås, göras tillämpligt för varu-belåning i större skala. Bih, till R. St.
Majit likväl ansett förfalla genom den uti denna sak företedda 77 år yngre gällande handling, nemligen Kronans Jordebok för år 1646, som upplyser förhållandet med de ifrågavarande hemmanen vid Hallands afträdande, nemligen att de då voro Kyrkohemman, en egenskap, den de icke kunna anses hafva derigenom förlorat, att de år 1725 blifvit införda i Krono-columnen, emedan Kongl, Resolutionen på Presterskapets besvär den 7 Juli ij5?, § 10, innehåller den försäkran, ali de eoclesiaslike hemman, genom Jordebokens nya inrättning, icke skulle ombyta den natur, som dem, efter Privilegierna tillkom , hvilken försäkran ock är af Kongl. Majit i Nåder förnyad. Icke heller vore något skäl alt sluta till en sådan förändring deraf, att mantals-räntor blifvit hemmanen påförde, helst dessa i början tillkommit såsom en bevillning och sedan blifvit förmedlade lill ständiga räntor, hvilka äfven till en del af förenämnde hemman utgå. Hvad betiäffade den omständigheten, alt tvänne af hemmanen blifvit donerade till Grefve Axel Lilje, så hade denna donation icke kunnat sträcka sig lill meia, än hvad Kronan kunnat bortgifva, nemligen gästeri och liemmantals-räntan ; innehållande första anteckningen om denna donation i 1655 års Jordebok , emellan hvilket år och 1648 ingen Jordebok finnes, alt Kyrkans och Pastors friheter vore undantagne, hvaribland måste räknas städselrätten , såsom ålföljande Landgillet eller Jordeboks-ränlan, hvilket än vidare bestyrkes deraf, alt hemmanen, oagtadt donationen, oafbrutet och intill Jordeboksförändringen år 1725. varit såsom Kyrkohemman i Jordeboken införda. Anteckningen i 1708 års Jordebok, att Lyngåkra hemman varit Corporalen vid Skånska Compagnict Bill. till R. St.
StatsContoiret, till svar härå, under d. 12 i sistberörde månad, insändt en upprättad Liquidation öfver 1820, 1821, 1822 och 1823 årens Öfverskott, enligt hvilken, RiksgäldsContoiret skulle tillkoim nia en Summa af 124,487 11:dr 37 sk. 2 r:st. Bco, hvilket belopp äfven blifvit till RiksgäldsContoiret inbetaldt; men då det i flera hänseenden vore af serdeles vigt och angelägenhet, att de RiksgäldsContoiret tillslagna Öfverskott på StatsVerkets förslagsvis beräknade Inkomster måtte kunna ju förr dess heldre af RiksgäldsContoiret disponeras, eller åtminstone med säkerhet tagas i beräkning den tid på året, då upplåning skulle ske mot RiksgäldsContoirets Obligationer med Tre procents ränta, till godtgörande af de, under de första Nio månaderne af hvarje år, uti Banken begagnade förskott till Canaloch andra Byggnader, hafva Hrr Revisorerne ansett sig äga anledning hemställa, om icke R. H. St:r skulle finna lämpligt hos K. M:t i underd. anhålla, det måtte K. StatsContoiret undfå Nådig befallning, att hvarje år, sedan Riks-Hufvudboken blifvit afslutad, lemna Hrr Fullmäktige underrättelse, huruvida, enligt en sådan afslutad Hufvudbok, några ÖfverskottsMedel må vara att förvänta, samt, i sådan händelse, till hvad belopp, (pag. 3 R. B.)
Revisorerne, som funnit det sålunda verkställda inköpet af ifrågavarande kalkstensbrott, med tillhörande hamn, byggnader och inventarier, vara för Kronan särdeles fördelaktigt, hafva derföre velat detsamma här omförmäla. §• 2- Sedan Chefen för Ingeniör-Corpsen, den 10 December 1842, lått sig i nåder uppdraget att uppgöra underdånigt förslag till ständig reglering utaf aflöningen för nämnde Corps, kansli-personal, bestående af en Sekreterare och en Kanslist, samt Chefen upplyst, att, vid 1815 års allmänna reglering, lönen för Sekreteraren blifvit bestämd till 500 R:dr, jemte förhöjning för derunder begripna 40 tunnor spanmål; samt lönen för Kanslisten till 200 R:dr med 10 tunnor spanmål, men att tillökning deruti år 1827 beviljats af 100 R:dr, jemte spanmålsförliöjning af 10 tunnor, åt hvardera af dessa tjenstemän, hvilka dessutom de tio sednare åren undfått gratifikationer, den förre 200 R:dr och den sednare 100R:dr; hvarjemte en vid Corpsen anställd Vaktmästare, som förut åtnjutit endast half lön, hugnats med en gratifikation aflOOR:dr årligen; så och i anledning af Chefens hemställan, att årliga arfvoden utöfver lönerna mätte ofvannämnde tjenstemän och betjente beviljas, har Kongl. Maj:t, efter Kongl. Krigs-Kollegii hörande, den 11 Mars 1843 i nåder förklarat, att då de under Fortifikations-Afdelningen ställda arrende-, jordskyldsoch tomtöre-medel lemnade tillgång för dylika arfvoden, genom hvilka någon tillökning i redan under tio år innehafda löneförmåner icke åsyftades, utan blott att gifva dessa en dittills saknad bestämdhet, bemälte tjenstemän borde åtnjuta: lön arfvode af nämnde medel Sekreteraren 500 med 40 tunnor spanmål 300 med 10 t:r spanmål Kanslisten 200 — 10 — -t200 •— 10 Vaktmästaren 100 ■— 10 -i 100 —• att utgå från oell med 1843 års början och intilldess annorlunda i nåder förordnades.
För honom återstår ingen annan utväg än att behandla saken sorn skuldfordrings-mål, hvarvid oftast bedragaren, under konkurs-tillstånd eller eljest utfattig, vetat gäcka de rättvisaste fordringar. En bedröflig följd af delta förhållande visar sig ganska allmänt, och om denna spekulationslust icke blir afklippt skall ifrå— gav:de förhållande, mer och mer utveckladt, på ett menligt sätt inverka på affärslifvet och förtroende folk emellan. Uti Lagberedningens förslag till straffbalk har nian sökt afhjelpa ofvananmärkte brist; men ehuru lagförslaget äfven under nu pågående Riksdag torde blifva föremål för R. St:rs öfverläggning gar, lärer föga hopp vara för handen, att granskning deraf i sin helhet kan medhinnas; ett tiotal af år torde tilläfventyrs ännu utgå innan liv lag blifver gällande. Då förbättringar emedlertid Den 10 December. 199 kunna ske delvis, och det icke är skäl, att dröja med desse mindre förbättringar, der de låta sig verkställa, sä föreslår jag härmed att med uphäfvande af allt hvad hittills kan finnas ang:de bedrägeri stadgadt, 25 kap. i Lagberedningens förslag till Straffbalk måtte blifva såsom lag antaget med det tillägg, att 2 § 8 mom. får följande lydelse: ”Om man pä veterligen falsk upgift förskaffar sig försäkring för brandeller sjöskada eller annat eller eljest på sådan upgift bereder sig tillfälle, att åtkomma penningar eller annan egendom”. Begärdes på bordet. Vidare upläste Frih. Raab, Carl Adam, en sålydande motion: Den allmänna förlägenhet i rörelsen, som upstått genom bristen på småmynt är icke den minst känbara. Den har ökats i samma mån som Riksoch Privat-Bankernas småsedlar blifvit, de förra utvexlade emot silfver och de sednare indragne. Man har trott att åtminstone i hvarje Landtränteri sig ega någon rätt få vexla silfver eller småsedlar och denna rättighet syntes väl icke stor i våra län med ofta 20 mils afstånd från länsresidens-staden. Men det lärer ankomma pä serdeles vänskap, om en slik åtgärd någon gång beviljas.
Län gifves, som icke med mera beqvämlighet kan i Stockholm, der alla andra Likets Collegier är o iniältade, bevaka sin Lättegång, ärr å något annat ställe i denna del af Liket , hvarmed ej någon relation äger runi, och det var på denna grund, sorn. för snart 50 år tillbaka Kongl. Brefvet samt Projeetet om Westerbottens läggande linder Wasa HofRätts jurisdiction, ehuru belägen vida närmare än Stockholm, ieke bunde antagas, och hvilken förändring Ortens Inbyggare dä sig alldeles undanbådo. Herr Grefven och Larult Marskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansågo de gjorda anmärkningarne hindra antagandet af Utskottets Betänkande. Lopades ganska starka Ja och Nej. Uppå af Herr LandtMarsknlkens härefter gjorda propositioner, först till bifall af Betänkandet, derefter lill alslag derå, och sedermera till återremiss, svarades likaledes med starka Ja och Nej. Friherre Cederström, Jacob, utbad sig få föreställa att, då så mångå anmärkningar blifvit vid Utskottets Memorial framställde, syntes det vara naturligt att Betänkandet återremitterades, innan Höglofl. Den 5 Juli. e. m. igi skåpet och Adeln häröfver vidare stadgar sina tankar. Nar Herr Grefven och Land t Mar skal. ken härefter förnyade sin proposition oni återremiss, blef densamma besvarad nied ganska starka Ja, blandade med några få Nej. Vid förnyad föredragning biföllos följande den 2 Juli på Bordet lagda Memorial och Betänkanden: 1:0 Från BancoUtskottet, angående en af Herr Stråle, Carl Fredric, gjord motion oin årligt allmängörande af Bankens Bokslut. 2:0 Från StatsUtskottet angående de anmärkningar, sorn blifvit gjorda vid Utskottets Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition angående det åt Westersamt Norrbottens Länsinvånare meddelade Lån. 5:0 Från StatsUtskottet, angående de Botskiften, som varit nyttjade af Söderhamns tevärs-factories Betjening och arbetare. Justerades följande sQt Pen 5 Juli. em.