Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majrts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer af den 7 December nästlidet år, med förslag till förnyad tulltaxa och motiver dertill, dels inom riksstånden, ej mindre i anledning af högstberörda nådiga skrifvelse afgifna yttranden, än i ämnet väckta motioner, hvilka handlingars innehåll skall i den ordning, ämnets beskaffenhet påkallar, här nedan närmare omförmälas, dels ock åtskilliga, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, från Kongi. finans-departementet till utskottet öfverlemnade underdåniga ansökningar, besvär och utlåtanden i frågor, som med tull-lagstiftningen ega sammanhang. Sistberörda handlingar, af hvilka Norrköpings fabriks-societets, handlanden J. A. Eisens, kammakaren C. J. Österbergs, åtskillige handlandes och skeppsredares i Götheborg samt styrelsens för den i Gede bildade så kallade handelsfr i hets—föreningen underdåniga framställningar redan äro i det vid Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse fogade statsråds-protokoll för den 23 Oktober nästlidne år omförmälda och således icke behöfva här vidare upptagas, utgöras i öfrigt af: l:o Uddevalla stads äldstes och handels-societets underdåniga ansökning om rättighet att i nämnde stad tullbehandla från utrikes ort till Götheborg inkomna och derifrån i annat fartyg afsända varor, deröfver general-tullstyrelsen sig yttrat. 2:o
Fet link andenl slag härtill icke kunna tillstyrkas, utan liemstäl* att Riksens Hoglofl. Ständer i underdånighet öfverlemna till Kongl. Maj:ts Nådiga förordna^ de, att hvad i denne del erforderligt finnes, utaf nämnde tillgång låta bestå. Vidkommande åter beklädnads-hjelpen för Under-Officerare vid både Örlogs och Arrnéens 1'lotta; så, emedan Riksens Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag, enligt deras underdåniga skrifvelse den 10 April sistnämnde år, funno billigt, att Flottornes Under - Officerare af berörde förmån, hvilken åtnjutes af deras vederlikar vid de öfrige värfvade Regementerne, få sig begagna; har Stats - Utskottet ansett sig äfven böra tillstyrka, det Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet till Kongl. Majlis öfverlemna verkställigheten häraf med anhållan, att denne Reklädnads - hjelp, så väl som den öfrige, måtte anordnas, att utgå af den till Försvars-Verket bestådde Summa, hälst derigenom, att särskildt anslag af 83,333 R:dr 16 sk. nu blifvit uppförde för indeldte Infanteriets beklädande, en betydlig del af de 25,000 R:dr, som utaf förut nämnde tillgång hittills varit beräknad till Slitnings-Penningarnes godtgörande, nu kommer att besparas. 5lo Likaledes har Kongl. Maj:t, på den grund, att Flottornes Handtverksoch Timmermans-Stater äro lika som de Militaire-Corpserne på ständig fot, föreslagit Rikets Ständer, att desse nyligen reglerade Stater, icke hädanefter, såsom hittills, måtte gravera Fonden för Flottornes Nybyggnad och underhåll utan lika med de öfrige på Ordinarie Stat uppföras, 1032 Stats-Utskottets Betänk anden.
Den, som vill sin andel i utskänknings-rättigheten uppsäga, vare dertill berättigad, der uppsägning sker inom den tid, som i 3 mom. är bestämd. Har uppsägning skett, gånge afgift ut endast för den eller de åboers andel, hvilka vilja utskänkning fortfarande idka. och deltage i afgiften hvardera i förhållande till den tid, han utskänkningsrätten i förening med gästgifvenhållningen utöfvar. Hit. lill Sammans. Bcvilln.-, Lagsamt Allm. liesv. och Ekon.-Utsk. Bet. M 4. § 13- (ny)- Öfoer besia!, som Taxerings-lcoimnitté, jemlikt §§ 8 och 42 meddelar, i fråga om beräkning af det hannela! bränvin, för hvilket minuthandelseller utskänkningsafgifl erläggas skall, eger så väl deri skattskyldige, som inom länet varande hushållningssällskap, stad, magistrat, socken eller socknenämnd alt hos Pro/ning s-kommitté anföra. besvär inom den tid och i den ordning, som för överklagande aj Taxeringskommittés beslut i allmänhet åro bestämda; äfvensom Pröfnings-kommillé tillkommer ali, ehvad dylikt beslut blifvit öfverklagadt eller ej, deri vidtaga förändringar, som linnas skri lige; och må vidare klagan öfver Pröfnings-kommittés beslut, i den ordning, BeviUmngs-Förordningen i allmänhet bestämmer, fullföljas af dem, hvilka öfver Taxerings-kommitlés beslut, enligt hvad här ofvan sägs, ega besvär anföra. Utan hinder af förd klagan skall försäljningsafgiften utgå efter det af Taxeringskommitté bestämda kannetal, intill dess ändring deri blifvit vidtagen genom beslut, som vunnit laga kraft. § (14) ny 15. Rättigheterna för andra tillåtna utskänkningsställen än gästgifveriet äfvensom för minuthandelsställena i socknen, varde derefter, innan September månads utgång, af socknenämnden utbjudna på offentlig auktion, för högst tre år i sender, åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal.
Örn denna obesvarad inlemnats till Utskottet, hade den ju också der kunnat rent af upptagas och uppläsas, eller hade måhända Utskottets Ledamöter redan läst den och stadgat sin opinion derefter, utan att någon der försvarat, hvad jag önskat försvara. Min rättighet är således att göra det. Min önskan har likväl snarare varit att försvara fordna Örlogslloftans existence, den Herr Grefven misshandlat. Ilade Herr Grefven satt punkt och ny rad, samt börjat sålunda: ”Hittills har Örlogsflotta!! gjort sin nytta, ”'men nu inträffar ett annat förhållande. Yi ”hafva ångbåtar och böra ordna vårt försvar i framtiden på ett annat sätt;” så, ehuru jag ännu ej vågat gilla denna nya uppställning, hade jag dock stått i ett helt annat förhållande till Herr Grefven. Jag hade då ej ens talat; jag hade öfverlemnat allt med fullt förtroende till Hans Maj:t Konungen. Jag önskade äfven att försvara stora flottans framtida tillvaro; jag har gjort det föir och ville således ej omsäga hvad som redan är sagt, utan nyttjade Herr Grefvens egna ord för att försvara den. Jag hemställer, om jag dertill var obefogad. Då flottan blifvit i sina fordna och framtida förhållanden attaquerad, befann jag mig ungefär i samma ställning som en man, hvilken drunknar, och fattar i ett halmstrå för alt rädda sig. Men just Herr Grefvens förra Den rg Mars f. m. 29 yttrande tvång mig att tala om Canalen och om Söderköpings-stationen, som jag anser ytterst farlig. Hvad har jag dessutom gjort? Jo, försvarat ett vapen, för hvilket ingen Konung sedan Carl XI:s tid med Svenska penningar gjort så mycket, som vår nuvarande stora Kung; ty han har totalt ombygt och nybygt hvarje Linieskepp vi nu äga. — Jag har dessutom talat emot Söderköpings-stationen; denar ju ej ännu beslutad, och till dess skall jag på högre ort både skriftligen och munteligen tala emot den. Herr Grefven har sagt, att han ej nämnt, att stående armeen skulle försvinna. Jag har flera gångor läst boken, och tror, att jag ej fattat saken orätt. Sidan 3 står:
Ku 43, af jordegarne sjelfve verkställas, utan ock säkrast ledande till undanrödjande af anledningar till stängsel-tvister, hvilka hitintills ofta uppstått, och gemenligen funnits föranledde af missförstånd om nu gällande Stängsel-Förordnings rätta förstånd och tillämpning, Umhärligheten af Landtmätare till Stängseldelningars förrättande samt påräknade aflägsnandet af anledningar till stridigheter och tvister om hägnads-skyldigheten trodde dock desse Ledamöter mera sällan kunna inträffa, derest, uti de i a:dra af Förslagets 1 :sta Art. omförmälde händelser, stängselskyldigheten skulle komma att mätas och bestämmas efter den nytta och fördel hvardera sidan kunde anses hafva af stängningen, samt att, om endera sidan ej hade synnerlig nytta deraf, när hägnaden upprättades, men funnes sedan, genom förändradt hruk af sin jord, vinna mera gagn, hägnadsunderhållningen skulle för framtiden i samma nion jemnkas. Icke, utan skälig anledning torde man hora föreställa sig , att Skifteslag eller enstaka hemman, eller delegare i Skifteslag, som anmanas att för deras skogsoch betesmark stänga emot annat Skifteslags eller Iiil. t■ K. M. NtUign V rop os. N:o 43. 4l enstaka hemmans eller Skifteslags-delegares åker och äng, eller vid egoskiften upptagen och beräknad inrösningsjord, torde sällan medgifva sig hafva eller få emot stängnings-och underhållskostnaden svarande nytta; och invändningen derom, likasom angående större eller mindre fördel utaf förändradt bruk af jorden, syntes förutsätta stridigheter, som fordra handläggning af Landtmätare och ofta nog icke torde afhjelpas utan Domares eller serskild
Jag kom här om dadäri ett särskildt intresse, att den var den första, gen att se i Schiller och fick då upp Kabale und som sångkören gaf under sin nye ledare, direktör Liebe. Jag genomläste den åter med djupt inE. Åkerbergs ledning. tresse och kände en obetvinglig lust att söka tränga riktigt till djupet däraf och sammanfatta mina inSom sedvänjan kräfvervidP.B:s sångfester, inleddes och afslutades matinéen med sällskapets båda tryck i en iiten studie däröfver. Stycket är visserligen gammalt, och nu för tiden tänker ju ingen storslagna högtidskörer » Bacchi barn&gt; af Randel människa därpå, men det är ej heller för offentoch Brendlers » I de höjda toner skalle ». Både kören ligheten jag skrifver. » och solopartierna klingade fulltonigt och rent med fin nyansering och ypperlig sammansjungning. » Ett sådant drama, » inföll Ström, » kan för öfSerien af Belimanssånger väckte utomordentligt rigt aldrig blifva gammalmodigt. Ställ ännu en bifall och utfördes ock på ett sätt, fullt värdigt gång den egennyttiga, intriganta hofmannen melden kör, som alltid lysande häfdat denna natiolanden älskande, uppoffrande Louise och den nella sångartradition. Ett par smånummer, af ädle, men häftige Ferdinand, och tragedien skall Heise och en fransk dansvisa, slogo ock mycket an. åter uppföras, denna gång i nutidskostym. Huru många mord och själfmord läsa vi ej om snart Kring konsertens hufvudnummer, » Den flygande sagdt dagligen, och hvem vet, hvilka kabaler som holländaren » af E. Åkerberg, koncentrerade sig föranledt dem, huru ofta en af svartsjuka förbittnaturligtvis det största intresset. Ursprungligen rad kärlekshistoria därmed funnit sin dystra afskrifven för kör och två pianon och i detta skick slutning. » offentligt uppförd på kompositörens konsert för ett år sedan, har denna pjäs nu blifvit i så måtto Anna stannade och betraktade öfverraskad den förändrad, att till den samma satts ett dels ackomtalande.
15 från stämpelafgift, hvarigenom Statsverket endast afstode från en hittills med omkring 3,000 Riksdaler årligen af tidningen i dess nuvarande skick influten inkomst och hvarigenom undvekes den i alla afseenden onödiga omgången att Statsverket skulle omedelbart åter uppbära en del af det åt tidningen beviljade anslag. Det bör anmärkas, att af de återstående behöfliga 38,000 Riksdalerna, så stor del som motsvarar det till Svenska akademien utgående tidningsarrende, rätteligen är att anse såsom ett af Staten åt akademien lemnadt understöd, hvilket, om den af mig för tidningen framställda plan godkännes, framdeles torde böra emot ett direkt anslag utbytas. Då emellertid någon erfarenhet är af nöden lör att med säkerhet kunna beräkna de med företaget förenade kostnader samt hinder icke torde möta att genom särskild öfverenskommelse med Postoch Inrikes Tidningars nuvarande utgifvare på försök sätta saken i verket för ett år, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t uti nådig Proposition täcktes föreslå: att Rikets Ständer måtte för år 1867 till Kongl. Maj:ts disposition ställa ett extra anslag af 38,000 Riksdaler och medgifva, att Postoch Inrikes Tidningar, med fortfarande portofrihet, måtte från stämpelafgift befrias; allt med vilkor att ett exemplar af nämnda tidning för hvarje kommun i riket tillhandahålles ordföranden i kommunalstämman å det postkontor han uppgifver, utan annan afgift än vanligt postförvaltarearfvode; samt att tidningen, utan förhöjning af prenumerationspriset för allmänheten, utkommer med en tillökning af det nuvarande formatet, motsvarande minst en spalt. På tillstyrkan af Stats-Rådets öfriga ledamöter täcktes Hans Majit Konungen bifalla om förmälda hemställan, och skulle i följd häraf nådig Proposition till Rikets Ständer aflåtas af den lydelse, bilagan till detta protokoll utvisar. Ex protocollo G. W. Westberg. \ 1 STOCKHOLM, TRYCKT HOS ERIC KÅHRE, 1866. Kungl. Maj:ls Svar M 82.
I an - Den 2 Juli. 233 I anledning häraf får Utskottet upplysa, att fråga nu icke är om något nytt eller utsträckt åliggande för Hemmansägare i dessa Län, utan om en anstalt, som synes kunna leda till deras förmon. Kongl. Maj.-ts och Kronans behållna rente-liö och halm derstädes, sorn pä grund af hemmanens natur mäste in natura utgå, när Kronans behof det fordrar, blefvo vid 1809 och 1810 årens Riksdag, enligt Riksens Ständers underdåniga skrifvelse den 16 April sistnämnde år, rörande utfodringen för Kongl. Hofstallet, påräknade att in natura utgöras, hvilket ock Kongl. Maj:t under elen 2 5 September 1811 fastställt, och härutinnan kan åtmindstone för närvarande någon ändring, icke göras, men välden lindring beredas, att på sätt Stats-Utskottet föreslagit, rentegifvarne kunna, mot skälig lösen för dessa rente-persedlar, undvika besväret och olägenheterna af desammas transporterande längre väg till uppbörds-stället. Från längre tsd tillbaka har sådant varit antaget, och blifvit verkstäldt uti Uplands och Stockholms Län; och då det efter Utskottets förslag skulle bero af frivillig öfverenskommelse emellan Hof-Stallet och rentegifvarne, antingen lösep må ske eller ej, kan Utskottet icke förese, att något äfventyr eller lidande för rentegifvarne härvid skulle kunna uppkomma.
Orsaken kunde visserligen icke väcka min förundran, ty då man känner, till hvilken styrka det byråkratiska elementet i vårt samhälle fått utbilda sig, så är det lätt begripligt att om än K. M. skulle hysa andra tankar, Han svårligen skulle kunna frigöra Sig från den ihärdiga belägring, som från detta håll egt rum. Annu mindre var det att vänta det Finans-Ministern ensam skulle kunna afböja impulsen, om det än, på sätt jag redan yttrat, må ha berott af honom, att upställa anspråken på deras rätta ställe. I afseende på beräkningen af Rikets tillgångar, så få vi se dem framställda såsom varande öfverflödande stora. Jag frågar då: hade icke nationen varit bättre tillfredsställd om den funnit förslager att använda dessa ymniga inkomster till de belopp och med den i afseende på deras mer eller mindre nödvändighet af sakernas natur påkallade ordning? Jag ber att dernäst få yttra, det jag af den K. Proposm funnit, att icke allenast alla Hufvudtitlarne fått sin vanliga och vederbörliga föda af både ordinarie och extra ordinarie Statsanslag, utan äfven en lönetillökning åt tjenstemännen föreslagen, dervid någon synnerlig upmärksamhot icke blifvit fästad vid en till sin natur egentligen förutgående fråga, hvilken, åtminstone så länge jag kan minnas, varit föremål för R. St:rs önskningar och öfverläggningar, nemi. frågan om Embetsverkens reorganisation. Jag katt, vid sådant förhållande, icke undertrycka den tanken, att det icke kan vara rätt, att sålunda förfara, att nemi. börja med att utdela de så lyckligt insamlade håfvorna bland tjenstemannaklassen och dervid tilläfventyrs förbise huru litet man får öfver och att på det hela medlen måhända bättre kunnat användas. Jag ber Eder, mine Hrr icke tro, att jag på något vis bestrider behofvet af en löneförbättring åt tjenstemännen.
N:o 214, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens stridiga beslut, rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om eftergift till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkhus-inrättning af kronans rätt till dana-arf efter enkan Charlotta Elisabeth Bäng och jungfru Chrislina Lundström; Godkändes. N:o 215, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens stridiga beslut, rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, om eftergift för Notarien E. Lundblad såsom arrendator af Strömsholms kungs-ladugård af halfva spanmåls-arrendebeloppet för år 1852. Godkändes. N:o 216, i anledning af verkstälda omröstningar angående tull-bevillningen. Lades till handlingarne. N:o 217, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet, N:o 93, angående Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om upphörande af den, åtskilliga hemman åliggande, skyldighet att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra krono-lägenheter; Lades till handlingarne. N:o 218, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 123, angående förändrad! användande af den till skolorna i städerna inom Lunds stift och provinsen Halland af Götheborgs stift utgående helgonskyld; Lades till handlingarne. N:o 219, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 125, angående väckt motion om rättighet för åboerne å åtskilliga Wisingsö-skolegods-hemman, att få desamma till skatte lösa; N:o 220, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 128, angående väckt motion om förändring i tiden för hållande af uppbördsstämmorne å Öland; N:o 221, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 129, angående väckt motion om förändring i Kongl.
En Studiosus bör med trohet och flit biträda sin husbonde i alla de göromål som apotekskonstens utövning tillhör. I laboratorium skall han visa varsamt uppförande i de där förekommande beredningarna. I apoteket pålitligt utdela medicin efter läkares ordination. Han skall för övrigt visa husbonden tillbörlig hörsamhet och undergivenhet. Brister han i dessa delar och är vårdslös och uppvisar elaka seder har apotekaren rätt för sin egen och allmänhetens säkerhet av genast avskilja honom. Berättelse insänds till Sundhets Kollegium, där Studiosus också kan klaga om han anser sig för strängt behandlad. § 7 De Studiosus, som kommer utrikes ifrån, försedda med trovärdiga betyg och söker kondition bör ges 1 månads provtjänst. Berättelse sänds till Sundhets Kollegium, där han senare kommer att avlägga trooch huldhetseden. § 8 Då Studiosus tror sig ha grundlig kännedom om apotekarkonstens teoretiska och praktiska del kan han begära hos Sundhets Kollegium att få undergå Provisors (föreståndar) eller Apotekar examen. Denna examen sker inför Historiae Naturalis och Kemi professorerna vid Medico Chirurgiska Institutet samt inför två av stadens apotekare, den ena äldre och den andra yngre. Dessa får inte försumma kallelsen utan giltigt skäl. Den examinerade förhörs av den yngre apotekaren i Pharmaca Simplicia, deras uppsamling och förvaringssätt, jämte de prov som kan anställs för att undersöka att droger inte är förfalskade. Den äldre apotekaren examinerar i Medicamenta Praeparata och Composita (sammansättningar) efter antagna Pharmacopoéer, deras tillredningssätt och de tecken som utvisar att preparatet är riktigt. Vidare förhör Historiae Naturalis professorn i örtkännedom, kulturen av medicinalväxter samt de delar av zoologien som en pharmasept bör känna till. Kemi professorn förhör i den teoretiska pharmacien och användandet av den kemiska teorin på de pharmaseptiska operationerna och i latin, där studiosus får förklara någon utländsk pharmacopoée. Sedan examen är avslutad avger examinatorerna var för sig sitt utlåtande, vilket intas i protokollet. Skulle en av dem finna att den examinerade inte haft fullgoda kunskaper, måste han förkovra sig ytterligare och i de övriga examinatorernas närvaro på nytt undergå förhör.
Hvad enskilde personers liilkännagifvanden eller pålysningar beträffar, så förekommer: att det i allmänhet är af mycken vigt, serdeles för allmogen, att om dem erhålla kunskap; att deras kungörande från predikstolen i vissa fall är genom lag, vid ansvar, föreskrifvet; samt att, om dylika pålysningar anslogos på en tafla, utan alt uppläsas, mindre skrifkunnige personer ofta skulle vara urståndsalte att urskilja deras innehåll; hvadan denna, af en motionär föreslagna utväg, efter Utskottets tanka, icke är användbar, och ej eller bör anses behöflig, helst det är Presterskapet obetaget att, derest, i anseende till ämnets beskaffenhet, något opassande skulle i ett sådant tillkännagifvande finnas, hänvisa församlingens Ledamöter att deraf enskildt taga kännedom. På grund häraf anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon förändring i föreskrifterne, angående kungörelsers publicerande i kyrkorne. Stockholm den i3 April 1840. Reservation af Herr Doctor Elmgren: ”Mot UlskoLtets beslut, att lemna motionä rens förslag ulan afseende, anser jag böra reservera mig. Del är vår pligt, som Församlingens Lärare, att medverka till afskaffandet och un - Lag-Utskottets Betänkandes IV:o 28. 10 danrodjandet af allt det, sorn störer andakten vid den offentliga Gudsjensten, och det är onekhgt, att kungörelsers uppläsande midt under andaktsofningar skall hafva menligt inflytande på det sannt religieusa sinnet. Man hade således hoppats, alt motionärens förslag, med någon jemkning.enligt nu gällande Kyrkolag, skulle hafva vunnit Höglofl. Utskotlels bifall. Dock — denna ofta väckta fråga skall, så bör man tro, alci iiamtrada, lills en nyttig och ändamålsenlig förändring åstadkommes.” TÖCKHOLM, Nordströmska Boktryckeriet, i Lag-Utskottets Betankande, N:o 2g. 1 N:o 29. Ank. till Exp. Utsk. den 18 April, kl, 1 e. in.
Ängelns drag den hulda tyckes bära, Silfverhvita vingar liar hon ock, Fram till honom går hon, mycket nära, Kysser ömt hans lunga ögonlock. Och hon hvislcar i hans öra sakta Ord, som lian ej mäklar fidli förstå, Huru väl på dem han än vill akta, Lik en vindens susning de förgå. » Du är liar, du kära, som jag saknar, O, min moder, » ropar han — och ' vaknar; Ensam är han, tystnad öfver allt, Flyktad är den himmelslca gestall. Morgonstrålen ses i öster glimma, Dagen nallcas med sitt värf, sin id, Med sin kamp, sin långa arbetstimma: Unge stridsman, sof en stund i frid! Vakna glad: den son en mor välsignat Under lifvets bördor än ej dignat. Den unga kvinnans plikter under förlofningstiden. Af " Nina ". Belönad med det utsatta priset vid Iduns nionde stora pristäfiing. Jljjtfevilka drömmar, hvilka förhoppningar fylla ej den unga kvinnans själ under förlofningstiden, hur målar hon ej i de gladaste färger sitt framtida lif vid den älskades sida, samt hur solljust och varmt tänker hon sig ej det blifvande hemmet. Månne hon väl också någon gång skänker en tanke åt de plikter, som vänta henne, åt det stora ansvar, som en gång kommer att hvila på hennes skuldror? N o g finnes en och annan ung fästmö, som använder lifvets skönaste tid, som sig bör, till allvarlig förberedelse till en makas och moders kall, men tyvärr äro dessa kvinnor lätt räknade. Visserligen bör den unga förlofvade kvinnan ogrumladt få njuta af denna glädjens och förhoppningarnas tid, men bör dock väl besinna, att förlofningstiden ej är blott till » lyst », utan en viktig förberedande pröfningstid. D e båda, som skola förenas för lifvet, böra pröfva och lära känna hvarandra, så att ej sedermera bittra missräkningar jaga lyckan på flykten. Ett sådant ömsesidigt studerande af karaktären är dock blott möjligt i hemmet, där hvar och en mera visar sin egentliga natur än ute i sällskapslifvet, hvarför förlofvade borde söka sina nöjen mindre utom hus än inom skötet af familjen.