Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Christianstads länshäktes fånglista, att, till följd af HäradsRättens utslag, ofvanbemälde personer undergått de sålunda deni ådömda kroppsstraff. — 39 — Med anmärkning dervid, alt HäradsRälten, som funnit Johan Olssons och Elna Persdotlers åtalade förfarande vara af den svåra beskaffenhet, att tillämpning af 17 Kap. Missgerningsbalken, som handlar om förgöring genom förgift eller annorledes, hort äga rinn, icke destomindre underlåtit alt, likmätigt hvad 25 Kap. 5 § Rättegångsbalken angående sådana mål ulan inskränkning förmår, insända ransakningen och domen till HofRätten att der skärskådas och pröfvas, genom hvilken underlåtenhet jemväl inträffat, att HäradsRättens utslag, oaktadt sistberörde lagrums uttryckliga förhud deremot, utan sådan föregången pröfning gått i fullbordan, hade jag tillika fästat uppmärksamhet derå, att dc i samma utslag åberopade omständigheter icke tillförlitligen utredde målets beskaffenhet eller bestämdt upplyste hvad HäradsRätten velat, såsom fulleligen styrkt, föra de anklagade till last, och således ej heller syntes rättfärdiga den af Rätten gjorda lagtillämpning; af hvilka förenade anledningar och då detla mål i allt fall borde till Öfverdomarens skärskådan hemställas, jag, i skrifvelse den 10 Juli 1837, uppdragit åt AdvokalFiskalsEmbetet i Kongl. HofRälten öfver Skåne och Blekinge att, sedan HäradsRättens ransakning blifvit infordrad och till Kongl. HofRälten öfverlemnad, tillse, om och i hvad målto densamma och HäradsRättens derpåföljda beslut må finnas lagstridiga, samt ej mindre derutinnan efter förekommande omständigheter, än i anseende till bemälde Rätts uraktlåtenhet att målet Kongl. HofRätten underställa, emot tillförordnade Domhafvanden föra det åtal, sakens beskaffenhet kunde laglikmätigt påkalla.
Värde på förslag å 6 R:dr T unnan. T:r k. RSt. Värj vade Armeen. Lif-Gardet till Häst Kronprinsens Hussar-Regetnenle Svea Lif-Gardet Andra LAf-Gardel Vermlands Fält-JägareRegemente Sveaj Gotha och Vendes Artilleri-Regementen Cavallerioch Artiller i-Hästars Remonteringj Skoning m. m, . Lega för Hästar till Artilleriets Exercis . Fouragenng af Värfvade Cavalleriets och Artilleriets Hästar, Förslags-ar 24,5791— Beväring. Mått. Oiudelt. Summa. Mått. Värde på Förslag ä 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde på Förslag å 6 R:dr T unnan. C pJL -4 O! Ull lii SS 2 Cb n r:r 24,579 k, 24,579J — Transport Per o 1,562,528 Materiel. Försvars-flerhet i allmänhet eller KrigsCollegii Departementer, hvarunder äfven inbegripas Indelta Räntor för Akers Krutbruk och Husqvarna Gevärs-Factori Anslag af Rotefriliets-afgiften till FörsvarsFerkets Materiel .. Lif mundering för Indelta Infanteriet . hujvarteringskostnad i Stockholm, förslagsanslag Dito i Or ter ne, förslags-anslag Spanniäls-uppliandlingsoch Bageri-kostnader . Durchmarche-kostnader, reservationsoch fÖrslags-anslag ... Reseoch Tractamenls-kostnader, förslagsanslag Dito för Slädernes Magistrals-personer, m. fl., vid besigtningar . .. Skrifmaterialier och Expenser samt Fed och Ljus för Krigs-Collegium, KrigsHof-Rätten , m. fl. Ferk . .. Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Summa Mått. Markegång å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde pä Förslag å 6 R:dr Tunnan) Mått. Värde pä Förslag å 6 R:dr Tunnan. St.
Betänkande, Nx 128. 31 Reservationer: af friherre Alströmer, C. J■ 0.: »Emot Utskottets förslag till den för ändring i § 3, inom. b., och dermed sammanhängande stadganden i nu gällande Fabriksoch Handtverks-ordning, att förvärfvande af mästerskap skulle vara ett oeftergiflig! vilkor för utöfvandc af hvarje handtverk, med undantag af byggmästareoch murmästare-yrkena, föranlåtes jag anmäla min reservation. Vid jemförelse emellan de i nämnde moment, sådant det nu lyder, uppräknade och öfrige handtverk, visar sig tydligen att mästareprof föreskrifvits för sådane, som, med hänsigt till deras allmännare utöfvande, deras mindre hänförlighet till fabrik eller deras egenskap att bearbeta anförtrodda materialier, befunnits till* vidare böra utgöra undantag från den allmänna regeln, att mästare-prof icfce erfordras för rättighet att hålla handverks-verkstad. Att nu, i enlighet med Utskottets, efter min åsigt, på en föråldrad fördom grundade förslag, göra undantaget till regel och stadga mästare-prof för alla handtverk, synes mig vara: olämpligt i en tid, då man i allmänhet vid handelsoch narings-lagstiftning antager såsom grundsats: befordrandet af en friare täflan; ändamål slö st, emedan, så länge mästare äro oförhindrade att begagna hvilka arbets-biträden och hvilka materialier som helst, mästare-profven ingalunda betrygga allmänheten emot underhaltigt handverks-arbete; obehöfligt, enär det icke kan jäfvas, att de handtverk, hvilkas idkare icke äro underkastade mästare-prof, i framåtgående hållit jemna steg med de öfrige; samt obilligt emot gesäilerne, hvilka, i saknad af verkstad och vanligen medellöse, genom mästare-profvet sättas i en alltför beroende ställning till mästarnc.
Rå- och Rörs-Hemman Insockne Frälse-Hemman Utsockne Frälse-Hemman Frälse-Skatte-Hemman . Krono-Hemman Krono-Rusthålls-Hemman Krono-Augments-Hemman Krono-Skatte-Hemman . K rono-Skatle-Rust hälls-Hemman Krono-Skatle-Augments-Hemman Mililie-boställen Civila boställen Ecklesiastika boställen Domkyrko-Hemman, Skatte Dito Krono Gymnasiioch Skole-Hemman, Krono Hospitalsoch Barnhus-Hemman, Frälse-Skatle Dito dito Skatte Dito dito Utjordar, d:o Dito dito Tullmjölqvarnar, Skatte, med ett pär Dito dito Åledrätter, dito Hospitalsoch Barnhus-Hemman, Krono Dito Gatehus, dito Dito Utjordar, dito Dito Åledrätter, dito Kyrko-Hemman, Frälse Dito Skatte Dito Utjordar, dito Kyrko-Hemman, Krono [ Dito Utjordar, dito I Gästgifveriet Krigsmanshus-Hemman, Skatte Skattlagde, bebyggde Torp, Utjordar, Urfjellar, ra. flLägenbete som ej under något hemmans ränta äro inbegripna: Frälse Dito dito dito Skatte Dito dito dito Krono Dito obebyggde dito Oskattlagde, bebyggde Torp, derar Ryttareoch Soldat-Torp 621 Backstugor • Bebyggde Lägenheter, afsöndrade hemman under ständig äganderät Dito dito under viss tid eller ,:p‘ Skattlagde Fisken eller Fiskelägenheter af särskilda slag, som hemmans ränta äro inbegripne: Frälse Dito dito Skatte Dito dito Krono Oskattlagde dito, Krono Tull-injölqvarnar med 298 par stenar Tull-sågqvarnar, grofbladiga lärskilt Husbehofs-mjöiqvarnar, deraf ingen me< Husbehofs-sågqvarnar . Skälskytteri, Krono Stampar Kopparhammare Jernmanufaktur-verk . Pappersbruk Tegelbruk Vagnfabrik
» Mary Hayes, byxsömmerska (» finisher »), soldatenka, uppgaf » ungefor detsamma samt sade, att hon arbetade från åtta på mor» gonen till tio eller elfva på qvällen och endast kunde köpa en bit » kött, efler 5 p. skålpundet, om söndagarna. Frances Lidell, » en ung hustru till en skeppsskrifvare, som nu låg på sjukhus, » arbetade från tidigt på morgonen till sent på aftonen för att » uppehålla sig sjelf och barnen med skjortsömnad, förtjenade » från 5 till 7 sh: s pr vecka, men med afdrag för hyra af sy» maskin m. m. Hennes moder hjelpte henne litet. » » Dessa qvinnor », tillägger reportern, » tycktes alla vara in» telligenta och yttrade sig förståndigt. » * Sbirtfinisher, egentligen en «om syr färdig en redan påbörjad skjorta.HafVa män det bättre än qvinnor? Ett annat vitne, en man som arbetat i nästena sedan han var el t barn, ooh hvilken, för den verksamma del han tagit i att ffcsta uppmärksamheten på dessa utpressningsförhållanden, inom tvä &amp; r blifvit aderton g&amp;nger afskedad, sade: » somliga män, anstälda bos skräddare-sweatera, måste, för att pressa sömmar o. d., lyfta tyngder, vägande från 18 till 20 skålpund, 36,000 (säger trettiosex tusen) gånger om dagen mot en betalning af 2 sh: s 6 p., och stå hela tiden. Ett annat vitne intygar på ed att det lägsta pris för att sy en rock var 5 p., och det högsta 3 sli., det senare när det gälde rockaråt gentlemän och ridrockar. För detta pris skulle arbetarne själfVa tillsläppa tråd. På ett af ställena der han arbetar hade de ett kontrakt med arméförvaltningen pä fyra hundra rockar för afske * dade soldater. För en rock, liknande profvet, betalades 9 sh: 9 6 p., men på entreprenad i klump endast 2 sh: s. » Byxor sys för 11 sh: s dussinet (och äfven detta är icke lägsta priset).
Då i nästa rad förekommer ordet ”brefafsändarne”, är ju äfven klart, att brefegarne icke kunna vara några andra, än de, till hvilka brefven äro ställde. Sådant är också språkbruket i vårt land. Om man skrifver till någon, som förmodas icke vara närvande, då brefvet framkommer, plägar man vanligen utanpå teckna, att det, i händelse af egarens frånvaro, måtte öpnas af den eller den. Genom denna ändring kan någon förvillelse icke upkomma, och man får ett ord, som är svenskt och lätt uttaladt. Jag anhåller således, alt ordet ”adressaternas” måtte utbytas mot brefegarnes. Hr Printzensköld: Den reform, som man nu föreslagit och R. o. Ad. antagit, har haft till följd, först en ökad afgift för brefafsändare, hvilken skall utgå med 1 sk., i händelse han icke försett brefvet med frimärke. Uti denna punkt föreslås för brefafsändare en ytterligare afgift, hvilken han skall erlägga, såvida han önskar, att hans bref skall antecknas på postkartorna. Hittills har man ansett det ligga mycken vigt derpå, att man kan, utan att sätta förtroende lill postförvallares mundtliga upgifter, inhemta, huruvida man å ett Postkontor har ett bref alt utbekomma eller icke. Derigenom har man också haft en kontroll å postförvaltarne, så alt de icke kunnat dölja ett brefs ankomst. Efter Ulsk:s förslag, som är upstäldt i öfverensstämmelse med K. M:s Propos.* blir brefemottagaren beröfvad möjligheten att erhålla någon uplysning, huruvida ett bréf under hans adress ankommit till Postkontoret, med mindre än att afsändaren underkastar sig den afgift, som för brefvets antecknande å postkartan blir af K. M. fastställd.
Då ifrågavar:de motion förevar inom Utsk., yttrade somliga ledamöter samma skrupler som den siste talaren nu andragit, men af de 4 Landshöfdingar, som äro ledamöter i Utsk., fanns ingen sorn ansåg föreslagna åtgärden mola svårigheter och Hr Bergenstråle föreslog Utsk., betänk, sådant det befinnes. Jag tror äfven, att inom Westerås län vederbörande skolstyrelser upbäre medlen af kronofogdarne. Huruvida ett dylikt förfaringssätt är möjligt inom öfriga länen lemnar jag derhän, men jag har emedlertid ansett mig böra meddela dessa uplysningar. Gr. Mörner, Carl: Afven jag delar Gr. Liljencrantz’s åsigt att man origtigt söker påbörda kronobetjeningen alla möjliga bestyr och jag hör till dem, hvilka önska rättelse härutinnan. Inom Kronobergs län utlagas folkskolemedlen på landtränteriet utan att jag ännu försport något missnöje dermed. Dessa medel behöfva icke ögonblickligen lyftas utan man väntar till dess några ledamöter af skolstyrelserne eller församlingarne inresa till residencestaden i andra ändamål, då de vanligen i ränteriet uttaga medlen emot qvitto, sorn ingår i räkenskapen och redovisas. Jag anser föreslagna stadgandet onödigt och tror alt det vore vida lämpligare, att hvarje Stifts Consistorium ombesörjer upbörden af dessa medel, eller åtminstone alt de af vederbörande må lyftas å ränteriet. Hr Printzensköld, Carl: Lika med Gr. Liljencrantz är jag öfvertygad att de öfriga Stånden bifallit betänk., hvarigenom det knapt torde löna mödan att vidare orda härutinnan. Men med afseende på principen torde det vara af vigt, att uttala sin åsigt i ämnet och jag får då förklara att jag instämmer med Gr:n deruti, att kronobetjeningen redan är så öfverhopad af bestyr, alt vidare tillökning deri icke bör ske, så mycket mindre som deras aflöning ingalunda står i något jemförligt förhållande till mängden af de göromål Den 10 Februari. 139 göromål, sora redan för närvarande dem åligga. Gr.
(Skyndar in i salen med en champagnebutelj, som hon kramar i förtjusning.) Det här ä' och slätande sig i håret. Springer och öppnar.) Ä' det du? lifvadt! (Det ringer. Hon kommer tillbaka strålande ­ 56 ­ THORIN (utanför). sammans med Hanna.) Nej, har man sett, hvad henne) Hon ä' inte så oäfven! Snygg? THORIN. Nära på det. HANNA. utan dra till med en ordentlig komplimang. THORIN (uttrycksfullt). Öfverdådig! HANNA. att den klär mig. Jag fick hem den i går. Lindfelt? Nå, det var ändå något. Ser du, jag vet, Stå nu inte dar handfallen som vanligt, Hurra för hufvudvärken! (Kommer in till hon gentilnat till på kvällkvisten! (Går omkring HANNA. (Rättar på klädningen.) Ä' jag lika söt som Bertha (Paus.) THORIN. ögon! Söt! Du, som har så stora fötter och fula HANNA. Jag! THORIN. Och stor mun och grönt hår. HANNA. men åt mig ska du säga sanningen. Skulle du Det där ska du säga åt andra, begriper du, ­ 57 ­ kunna måla någonting bra på Psyche, om du gick hem och försökte nu? Någonting »kom och tag mig»? THORIN (stirrande på henne). någonting betagande. (Slår om. Skrattar.) Åh, jag tror, jag ä' kollrig i knoppen. Jag ser syner. HANNA. Hvad då för syner? THORIN. Jag höll på att inte komma ihåg, det var du. HANNA (lägget handen på hans axel). Du ä' precis som en gammal brumbjörn Ne-ej. Nej, inte det. Någonting annat, till bror, som inte kan säga något artigt åt en flicka, därför att hon ä' hans syster. THORIN. styfver, i fall jag sa du var söt. Liksom du brydde dig om det för tvä HANNA. Du har allt smak, du, Wille. Äh, säg nu det där du höll på att säga. Jag vet, att du tänker så mycket vackert, fastän du har svårt att få fram det. Jag vet inte.
D e t var en ter på en gång i ofantliga tunnor eller såar, konserv, som gjorde allt skäl för etikettens namn där anjovisen sedan får ligga, till dess den an«Delikatess-anjovis », och som i smak vida öfses mogen för inläggning i de för marknaden verträffade de inläggningar jag dittills pröfvat. afsedda bleckkärlen. Påtagligt är ju då, att I Lysekil hade jag blifvit bekant med firmans den i så stora massor packade sillen ej ens innehafvarinna fru Maryanne Lindblom, och en tillnärmelsevis skall kunna så grundligt genomvacker dag i slutet af september — så länge trängas af kryddornas arom och undergå en hade jag fördröjt mig där nere bland skären i så jämn kemisk process, som fallet är med den den milda eftersummarluften — blef jag inråvara, hvilken med ens inlägges i burkarne bjuden att åse, huru man i fru L:s fabrik och genast hermetiskt utestänges från luftens Också torde väl till ej ringa grad skulle lägga in en hel båtlast af denna deliinverkan. den friska ostronsmak, som utmärker fru Lindkata i silfver glänsande hafvets skatt, hvilken bloms anjovis, få skrifvas på räkningen af denna man efter oerhörda svårigheter och till ett mycket högt pris lyckats komma öfver samma morgon. omsorgsfulla inläggniDgsmetod, ehuru ordet ostron ingalunda blott är en etikettskylt, ty i ingreFörhållandet är nämligen det, att skarpsillen dienserna förekomma verkligen ostron. (Clupea sprattus) på senare åren visat en b e - Men på samma gång kan man lätt föreställa tänkligt tilltagande obenägenhet att » gå till », sig, hvilket påkostande arbete och hvilka anoch fabrikanterna få ofta betala råvaran med så oskäligt höga priser, att rörelsen t. o. m. strängningar som skola vara förenade med detta För att råvaran icke skall somliga år gått med förlust. Konkurrensen inläggningssätt. där nere i fjordarne och mellan skären är också hinna att blifva ankommen, måste man nämvid denna tid på året rent af förbittrad.
Och så sa' han att jag skulle gå till sängs; och jag låg beskedligt i 14 dar. Men så märkte jag, att det bara blef värre och värre. Då sa' jag att nu vill jag sjelf ordinera. Jag ordinerade en resa till Stockholm. Jag sa' att jag skulle tala med en berömd specialist här; men då blef han ond och sa' att jag skulle stanna i Lund. Men så sa' jag att jag inte skulle gå till någon annan läkare; och då sa' han att det var bra och att ombyte af luft skulle göra mig godt; han ville visst gerna vara af med mig.» »Nå, och resan har bekommit er bra?» »Ahja. Allting är bättre än Lund. Hade jag inte kommit derifrån nu på en tid tror jag att jag hade dött. Jag hade en god vän som dog i våras. Hon hade också bleksjuka och läkaren sa' att hon skulle ligga. Ja, hon låg; och innan man visste ordet af var hon död, utan att någon märkt det, alldeles som när ett ljus går ut. Nej, Lund är gräsligt!» »Fröken Hagberg har inga röda blodkulor», inföll William nu, vänd till modern. »Om vi skulle försöka att skaffa henne det? Hon är en månskensmenniska. Modern satt och betraktade den unga flickan. Hennes ögon voro något utstående och hade en underlig färg: blågrön, som ett genomskinligt vatten. »Åhja, vi skola nog försöka att göra er bra.» Dessa ögon, som hade något af ett alltför ogeneradt barns djerfva blick, drogo sig plötsligt samman som för att dölja sitt uttryck. »Jag blir aldrig bra», sade hon och munnen log som om hon sagt en lustighet, men tårarne höllo på att bryta fram; »jag har försökt allting och det hjelper lite strax, men så är det likadant igen.» »Åh, ni ska' få se att Stockholmsluften gör underverk», sade William muntert; men på samma gång såg han in i det blodlösa barnansigtet med en öm, bekymrad blick, som icke undgick modern. »Låt mig bli er läkare», sade hon. »Ni skall få se det hjelper.» »Ja, i fjorton dar», svarade den unga med kufvad förtviflan, »men så är det samma historia igen.
Giftermåls-Balken skils; njute hon för framtiden befrielse från all gäld, som under äktenskapet tillkommit, ändå att hon och mannen, en för begge och begge för en, sig till gäldens betalning förskrifvit hafva, eller hon för den gäld i borgen gått: har hon sjelf gälden gjort i handel eller annan rörelse, som hon med mannens bifall idkat, eller utgöres gälden af böter eller skadestånd för gerning, hvarför hon svara bör; då vare hon ej från framtida ansvar för den gäld fri. Hvad om enka nu är sagdt, gälle äfven för hustru, som fran mannen i äktenskapet blifvit lagligen skild, i afseende å egendom, hvilken kan henne tillfalla, sedan äktenskapsskilnad vunnen är. § 18. Ilar sterbhusdelägare sökt all få egendom undanskifta, men pröfvas, för större eller mindre del, dertill oberättigad vara; njute ändå sådan befrielse från gäld, som i 16 eller 17 § sågs: gifve dock sedan till borgenärerna ut den egendom, som ej undanskiftas borde. § 19- Varder den dödas egendom till konkurs afträdd, efter urarfvagörelse af någon bland arfvingarne eller efterlefvande makes afsägelse af sin egendom eller giftorätt; det gälle till förmån för annan sterbhusdelägare, sorn ej dessförinnan tid till egendomsafträde försutit. § 20. Arfvingar, som ej i laga tid sig urarfva gjort, och ej heller sökt att få den dödas egendom undanskifta, svare, en för alla och alla för en, för den dödas gäld, utan så är, att de äro från all delaktighet i boet uteslutna, eller att de ej vid bouppteckning tillstädes varit, och ej heller, förut eller sedan, tagit befattning med boet Lag-Utskottets Betänkande M 33. 63 boet eller af arfvet förmän njutit: i dessa fall vare sådan arfvinge från ansvarighet för gälden fri. Har efterlefvande make försummat att sin egendom afträda, och ej heller ansökning om dess undanskiftande gjort; ståndo han eller hon med arfvingarne i lika ansvar § 21.
Gemensamma affärsförbindelser lära nämligen verkat som kylande pulver på hr grefven, i synnerhet sedan tidnings-utgifvaren, såsom det säges, ledt en ogynsam affär så&gt; att hr grefven slapp relativt helskinnad undan, medan deremot hufvudsakliga förlusten stannade på honom sjelf. Dylikaslags glödande kol bar nog hr grefven med tätthet på sin bördsstolta hjessa. t Aftonbladet gick till rätta med grefven för hans förlöpningar på ett sätt, som var både allvarligt i form och tillintetgjorde i grund Sparre såsom politisk personlighet. Ett kort referat är på sin plats. Tidningen erinrade om den allmänt gängse åsigten, att af fienderna till den nya författningen endast sådana eminenta förmågor borde inväljas, hvilkas närvaro i riksförsamlingen innebure en illustration och kunde bidraga till en ärendenas allsidigare pröfning och utredning. Näppeligen kunde med allvar påstås, att Sparre borde räknas till den kategorien, och när hans landsting valde honom med ett ringa röstetal, gjorde det hvarken det allmänna eller särskildt Första kammaren någon tjenst. För skams skull bibehållen såsom ledamot och ordförande i lagutskottet, hade han vidmakthållit det inflytande, som utskottsledamöternas undfallenhet lemnat åt ordföranden, och man skulle framgent såsom hittills ha honom i väsentlig mån att tacka för, att en mängd nyttiga och nödiga lagreformer blefve tillbakavisade eller affattade på sådant sätt, att de icke kunde sanktioneras. Det vore fa representanter, hvilkas verksamhet varit så menlig för den sunda och naturliga samhällsutvecklingen som hans. Härtill hade han högst egendomliga begrepp om decorum, hvilket uppenbarat sig icke blott vid tillsättandet af åtskilliga befattningar inom utskottet *. Pressen hade ganska ofta varit i den obehagliga nödvändigheten att sysselsätta sig med Sp., icke blott för att bemöta och granska hans politiska uttalanden, utan ock för att i någon mån gifva uttryck åt den allmänna mening, som gjort sig gällande i afseende på åtskilliga förhållanden, som varit föremål för offentliga rättegångar, t. ex. den Brogårdska bränvinsbrän-ningshistorien. Tidningen ansåg det icke var en obillig * Sekreterareoch vaktmästaresysslorna.
Till denna Akademiens framställning tillstyrker jag i underdånighet nådigt bifall, dervid särskildt åberopande de skäl, som vid sednaste riksdag anfördes till stöd för den i nåder föreslagna förhöjningen af ifrågavarande anslag, och hvilka då af Rikets Ständer godkändes. 42:o. Fortsatt mHos Eders Maj:t har Sekreteraren A. M. Strinnholm, jemte anmälan att 6:te Sekreteraren och 7:de banden af »Svenska Folkets Historia från äldsta tider», — för hvars utstrinnholm. arbetning och utgifvande af trycket han vid sistlidne riksdag erhöll ett ärligt understöd af 2,250 R:dr, — ofördröjligen komma att läggas under pressen, i underdånighet anhållit om nådig framställning till Rikets snart sammanträdande Ständer, alt han fortfarande måtte få åtnjuta samma understöd. Med afseende på Sekreteraren Strinnholms redan ådagalagda nit och samvetsgrannhet vid forskningen i fäderneslandets häfder, hemställer jag underdånigst, att Eders Maj:t måtte i nåder föreslå Rikets Ständer det begärda anslagets beviljande för ytterligare trenne år. 43:o. Pension för I en den 28 sistlidne Juni inlemnad underdånig skrift har Konsertmästaren A. mästaren Berwald hos Eders Maj:t i underdånighet anhållit, att då han, som är född den 24 a. Berwald. Augusti 1798 och i 45 år tjenstgjort vid Eders Kongl. Maj:ts Hofkapell, der han år 1815 blef antagen till ordinarie Kammarmusikus och sedan år 1832 varit anställd såsom Förste Konsertmästare, numera vid tilltagande ålder befinnes lidande af en ögonsjukdom, hvilken, enligt bifogadt läkarebetyg, redan gått så långt, att någon fullständig återställelse ej är möjlig, och att han ej mera kan anses i stånd att sin Bil. JVi (i lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. NI 1, om Statsverket 1859.