Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Proposition, rörande allmänna Stadganden och anslag till folk-undervisningens befrämjande och dels åtskillige inom Riks-Stånden väckte motioner, kommer å denna Hufvud-Titel att under de villkor, som Rikets Ständer för dessa anslags utgående kunna bestämma, uppföras arfvoden till Folk-Lärare, Seminarii Föreståndare och Stipendier för Skollärare-elever — 15,500 R:dr. Stockholm den 10 Juli 1840. Reservationer: Vid lista Punkten. Af Herr Prosten P. G. Svedelius: ”Emot Utskottets förnyade afslag på det af 2:ne Riks-Stånd genom återremiss begärdta anslag till vinoch byggnads-säd åt tvänne församlingar, hvilka äro i mistning deraf, får jag anmäla min reservation. Den ringa utgift af några tunnor säd årligen eller, såsom ock blifvit föreslaget, en i ett för allt donerad Capilal-summa af några Hundrade Riksdaler synes mig vara en alltför ringa uppoffring emot det dermed afsedda syftemålet, att rättvisligen kunna åt en fattig församling bereda enahanda fördelar, som alla öfriga inom samma landsort belägna communer tillgodonjuta af Staten för sant christliga ändamål; och får jag för Sophia Magdalena församling, hvars behof är af mig närmare kändt, föreslå ett anslag, i ett för allt, af R:dr B:co 666: 32., hvil - Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o 218. 19 ken summa borde såsom Capital i Kyrkans räkenskaper bokföras, och räntan deraf allenast användas till inköp af Communion-vin för kyrkans behof.” Häruti instämde Doctor Agrell> som äfven reserverade sig mot beslutet om vägradt anslag till Communion-vin för Ulricae Eleonora församling. Yid 4:de Punkten. Af Herr Prosten Östberg, som åberopade innehållet af Utskottets förra Utlåtande. Härmed förenade sig Herrar Moberg och Nordvall. I afseende på formen för återremissernes besvarande.
— Skjutshagen, som, vid gjorda försök, icke kunnat ställas på Entreprenad, Lestrides, utom vid några få Gästgifverier, ensamt genom reserv-hästar; och då således endast ett obetydligt antal hållhästar gagnas, kan Allmogen icke anses hafva varit betungad af skjutsuingar, serdeles sorn större krouoskjutsningar de sednare åren ganska sällan förefallit, och dessa nu mera betalas ganska v-d, eller lika med Gästgifvareskjuts. — Inom Länet finnas 24 stjern tillåtna krogar. Endast arne Socken-tnagaziner äro i Länet inrättade. Städer. Länet äger Irenne Städer, nemligen Christianstad, Cimhrishamn ecb Engelholm, som alla äro af mindre betydenhet. Christianstad är den folkrikaste och förnämsta af dessa. Denna Stad, bär, den tid Helig Å var segelbar, drifvit betydlig handel och var då en Hederiagsplats för en stor del af Skåne och Kronobergs Län; meli sedan berörde Å, genom det nya utlopp den för nära 60 år sedan erhöll, blifvit ofarbar äfven för båtar, oell alla vahror måste på vagn transporteras Lill oell ifrån dea 2 mil från Staden belägne lastageplatsen Åhus, der fartygen nödsakas lossa och lasta på en öppen och farlig redd, aftog Handeln betydligt. Den inskränkte sig derefter nästan endast till Landtnianna producter, som arne-dagar i veckan införas till Stadens Torg, samt de varor, såsom Sill, Salt, torkad Fisk och Specerier m. m., kringliggande orten kan behöfva. Handeln Ilar väl de sednare åren något tilltagit, meli någon bandel i större scala kan härstädes ej äga ruin förr än hamnen i Åhus, samt segelleden derifrån till Staden, återställes i det skick deli varit fordna tider.
Departements-chefen i sådant afseende underdånigst, hurusom uti den af Statskontoret under den 1 nästlidne Juli afgifna berättelse om Statsverkets förvaltning, tillstånd och behof, hvilken berättelse, i hvad densamma rörde beräknandet af anslagen å Riks-statens 2:dra, 3:dje, 4:de, 5:te, 6:te och 8:de hufvudtitlar, blifvit vederbörande Chefer för de Departementer, under hvilka dessa hufvudtitlar lyda, serskildt delgifven, Statsverkets tillgångar voro, dels med ledning af räkenskaper och handlingar lör åren 1844—1848, dels ock på grund af serskilde förhållanden uppgifne på sätt, som följer: Statsverkets Ordinarie eller Ständiga Inkomster: l:o. Ordinarie Räntan, hvaraf den Indelda, som direkte utgår till vissa personer, stater och inrättningar, utförts till det af Rikets Stäuder under de 3:ne sista riksmötena antagna förslagsvärdet af r:dr 1,762,000. samt den Statsverket behållna andelen, som ingår i penningar efter markegång, till det vid 1845 och 1848 årens statsregleringar bestämda belopp r:dr 575,000. 0 2:o. Afrads-Spannmålen, som, i likhet med hvad vid 1848 års Statsreglering egt rum, ansetts böra beräknas till 41,725 tunnor eller å 6 r:dr per lunna r:dr 250,350. 3:o. Krono-Tionde-Spannmälen, hvaraf den Indelda blifvit, såsom vid de 2:ne sednaste Statsregleringarne, beräknad till 105,695 tunnor å 6 r:dr r:dr 634,170. men den kronan behållna, som vid nyssnämnde Statsregleringar upptagits till 20,000 tunnor, nu ansetts kunna beräknas till 21,500 tunnor å 6 r:dr r:dr 129,000.
Alla andra slag W. 20 Perslcor, friska 50 1 „ kärnor 35 Perukmakare . arbeten alla slag W. 25 1 Piastrar, Spanska Se Mynt Pirnpsfen 10 Piphufvud af Sjtislum , omonterade W. 15 1 , Credit upplag 100 E:drs värde 3 „ Alla andra slag W. 30 2 Piplera Se Pera ' Pipskaft, alla slag W. 25 1 Piqué Se väfnad af Bomull Pistacier 30 Pittoler Se Gevär Plantor Se Träd Plateaux Se Decoratiener Platina Se Metall Plaiter Se Metall Plommon, Cathrin 25 . \ „ „ Credit upplag 300 # 1 ^ Plogar W. 25 .1 ! 238 Inkom Utgå- T ranmande ende sbo - TullTupTu 11- ProCi prop Pröci Plumer af Struttsfjädrar W. 15 „
Kungörelsen den 22 Febr. förlidet år, om hvad tills vidare bör iakttagas emot cholera-sjukdomens införande i Riket, stadgar: att fartyg af hvad storlek som helst, hvilka afgå från utrikes ort med bestämmelse till Sverige, skola vara försedde med Svensk Consols, eller, i brist deraf, vederbörande Aulorilets Sundhetsbetyg, innehållande uppgift, huruvida choleran varit eller är gängse på lastningseller afseglings-01 ten eller i grannskapet deraf, samt om besättningens och passagerarnes helsotillstånd; att de, sorn icke medföra sådane Sundhetspass, äro skyldige anlöpa behörig quarantaines-plals; och att, om fartyg skulle directe till destinationsorten anlända, men vid den undersökning, som med sådane är anbefalld att anställas, innan gemenskap med land tillåtes, skulle befinnas, att någon af de i 5 §. af Kungörelsen uppräknade omständigheter, deribland äfveji saknad af Sundhetspass, inträffar, bör det genast lill quarantainesplals förvisas. Genom tillvaron af nyssnämnde stadgande, rörande skyldigheten att medhafva Sundhetsbetyg, förfaller så väl Molionairens anmärkning emot 5 §. af Kongl. Kungörelsen den 17 Mars i83a, sorn deiaf hörnlad anledning till förslag om redactions-förändring i nämnde §., måhända i alla fall öfverflödig, då samma §. såsom säkerhetsåtgärd föreskrifver en sådan behandling af fartyg, innan gemenskap med land skulle tillåtas, sorn är anbefalld 1 12 §. af 1806 års Quarantaines-Förordning. Enligt 35 §. Regerings-Formen äro Consnler och Handels-Agenler sådane Embetsman, hvilka, när Kongl. Majit behagar och för Rikets gagn finner det fordras, kunna entledigas; och kan TJt skott et ej betvifla, alt Fel eller försummelse af den eftertänkliga beskaffenhet, som ingifvande af origtige Snndhelsbevis, eller underlåtenhet att i rätter tid inrapportera cholerans eller annan epidemisk sjukdoms utbrott, skulle föranleda entledigande för den Embetsman, som dermed beträddes.
För alt kunna med jemn och oafbruten uppmärksamhet följa de förändringar, som dagligen uppslå med Metalliska Cassan och Sedelstocken, dels i följd af skedd växling och dels af hvad för öfrigt derå inverkar, nemligen, insättning och uttagning af Ducaler, upphandling af Silfver eller Guld, brist eller öfverskott vid uppmynlningarne, assigneringar och insättningar å Myntverkets Silfver-specie-räkning, låns utgifvande och successiva inbetalning, samt Bankens dagliga utgifter, har, ifrån och med Silfverulväxlingens början den i October 183/J, af Banco-Fullmägtige den anstalt blifvit fogad, att till Fullmägtige för hvarje vecka ifrån Boksluts-Commissarien ingå utförliga rapporter, hvilka vid FuUmägtig.es Expedition sammanfattas i serskilda Tablåer, deraf på runstycket inhämtas ej mindre Metalliska Cassans förminskning eller förökning på det hela under en förfluten veckas lopp, än Ueocel-Banco-Skuldens förändringar, vare sig i samband dermed eller genom andra å densamma: inverkande omständigheter. Härförntan inberätta® dels, jemväl för vecka, förändringarne med den så kallade mindre GeneralCassans behållningar i myntadt Guld och Silfver, dels ock, för hvarje dag approximativt, den uttagning af Silfver, som från en hvar af Bankens Special-Cassor ägt rum, utan afseende å hvad tilläfventyrs deremot till dem ingått, egentligen till ledning för bedömandet i hvad män begärligheten efter Speciemynt är hos Allmänheten i stigande eller tvärtom. A. Bankens Utoch Jnvexling af Silfver och Guld, dess MetalliskaCassa, , och utvägar till Realisationens vidm ag t hällande. Med Bankens Metalliska CassUj har, under den förflutna tiden, förhållandet varit på sätt följande utur ofvannämnda Uppgifter och. Tablåer gjorda sammandrag utvisa: Mindro General-Cassan hav utlemnat lill SpccialCassorne utöfver hvad frän dom ätergått: |834.
M. likväl icke har afgörande rätt i detta fall, har K. M., såsom jag tror, ganska välbetänkt öfverlemna! åt R. St. att i detta fall allena besluta; och på grund deraf tror jag, att R. o. Ad. har fullt skäl att bifalla StatsUtskts ifrågavar. betänkande. Hr Anckarsvärd: Sedan jag förra gången yttrade mig, bar min position i försvarsväg, efter mitt omdöme, blifvit betydligen förbättrad. I första rummet har Frih. Gederström, såsom jag hoppades skulle ske, förklarat, att han här talat såsom representant, och icke såsom Kammar-col leg ii president. Vi slå således pä samma punkt, med lika makt och vapen, så att jag i delta fall finner mig vara alldeles tillfredsställd, och anser min åsigt vara vida bättre än hans, och att således fördelen otvifvelaktig! ligger på min sida. — Jag vill nu blott upptaga ett yttrande af Friherren, nemi. att jag skulle hafva sagt, att StatsUtsk., i händelse af fiterremiss, på densamma icke skall fästa något afseende. Detta har jag aldrig sagt; jag tilltror mig icke här tala collectivt öfver hvad StatsUtsk. kan komma att göra, utan har blott yttrat hvad jag för min enskilda del anser vara rättsenligt att göra och att handla i denna sak. Slutligen om jag skulle hafva haft någon scrupel i den juridiska delen af frågan, såsom alltför ursägtlig, då hvar man vet, att jag icke har någon juridisk bildning, utan nödgas i sådana fall, som detta, nöja mig med ett sundt omdöme och logisk slutförmåga; så, när nu en veteran i det juridiska yrket, en man, sorn, efter allas sammanstämmande vitsordande, här icke vid något tillfälle förbisett, hvarken de grundlagsenliga, eller de juridiska formernas helgd, och jag alltså har en sådan äuctorilet för mig, sorn Frih. Hove, så vågar jag tilltro mig att vara lugn äfven för den juridiska delen af frågan; och då således StatsUtsk. haft fullkomligt rätt i hvad det tillstyrkt, — åtminstone har jag så uppfattat Frih.
Domares stiljaktiga omdömen gansta dyrköpt, da den är grundad pä egen stada, ständiga uppehäll och'betydelse utgifter; gansta oroande, dä rättwisa och bllllgket med långsamma och stundeliga bekymmer och äfwentyr sökes, sällan med tillfredsställelse winnes. Följden blifwcr, at man häldre lider än wägar inga, i et, pä föl ständ och rena flutsattwr grundadt försök. Medelst sä förde Rättegängar, försämras folkets seder och tänkesätt, afwiker fran tro och redlighet och ingär det i företag, som dels wärka pä de§ lynne, dels förstöra desi förmögenhet. — Detza olägenheter r Rattegängssattelchka ock orimligt mängden af mära Rättegängar, öfwerhopa och betunga Domstolarne med ärender, hwilka aldrig förtjent dragas til deras pröfning. - Sä alstras olaglige utwägar at ätkomma andras tilhörigheter, och företag bemantlas, hwilka icke stulle uthärda den enklaste och mest okonstlade pröfning. Lagstiftaren kan icke fä nägot större och wigtigars föremål, än at widtaga författningar, som, med förekommande af twistek och deras miflbruk, befordra enighet och sämja Medborgare imellan, samt afwärja sedernas förfall. Dertil stulle bufwudsakeligen bidraga, om frägor och twister i sin uprinnelse fingo underställas redlige och kunnoge mäns omdömen, som uplyste och urstiljide hwad rätt och skäl wore. Denne stämpel, defla utflag stulle werka, at wängen Part blygdcs at beswära Domstolen med mäl, som redan undergätt pröfning, som redan 188 Den 15 Maj. redqn wörö kände, och flere ärendcr skulle derigenom winna i klarhet och urskiljande. Allmänna Lagen uti 4 Lap. 15 H.
Efter Nådigt öfvervägande af detta LagKoinmittéens underdåniga Betänkande, behagade Kongl. Maj:t, genom Proposition den 19 April samma år till Rikets Ständer, tillkännagifva, att, som Kongl. Maj:t funnit, dels att de i nämnde Betänkande upptagna ämnen voro af den beskaffenhet, att de, afskiljda från det öfriga Lagverket, kunde och borde serskildt granskas och afgöras, dels ock att Betänkandet till alla delar instämde med hvad Kongl. Maj:t ansåge rättsläran och öfriga en vis Lagstiftnings grunder fordra, Kongl. Majit, med antagande af omförmälda Betänkande, velat detsamma Rikets Ständer i Nåder proponera; hvarmed Kongl. Maj:t ansåge Sig destomindre böra fördröja, som, i fall Betänkandet äfven af Rikets Ständer gillades, angelägenheten fordrade att i tid vara betänkt på nödiga anslag af medel, derigenom Kongl. Maj:t kunde komma i tillfälle, att efter hand så bereda inrättningen af de för verkställigheten af förslaget nödiga Arbetsoch Korrektionshus, alt, då Lagen klefve anlagen, desamma kunde vara fullbordade och i behörigt skick att nyttjas. Uppå denna Nådiga Proposition svarade Rikets Ständer, under den ii nästderpåföljde Juli, att De, efter en grannlaga pröfning af så val LagKommilteens yttrande, som de framställningar, Kongl.
Ständers sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott, vid sammanträdet den 50 Junii IS23. S. D. Vid föredragning af förenade Utskottens Ecrednings-forslag, till Utlåtande öfver ‘Herr Pehr Lagerhjelms Motion, rörande grunderne för inrättandet af Rikets försvars styrka , uppläste Herr Lagerhjelm följande skriftliga anförande: ”Friherre Björnstjerna har , inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln, sökt ådagalägga otjenligheten af den utväg jag förslagsvis uppgifvit, såsom grund för min uppmärksamhets Väckande uppå behofvet, af en undersökning om FörsvarsYerket i Riket. Jag hade uti min Motion och såsom ett rättfärdigande af min öfvertygelse i detta ämne anfört: att indragning af Gooo 4 Sami. 3 B. 37 4*8 Stats-Utskottets numror Indeldt Infanteri skulle medföra tillgång för en tillräckligen omsorgsfull exercice af höla Bevärings - styrkan Friherren anför: 1:0 att förhållandet emellan Stam och Beväring blifve för liten, samt att en på tre möten exercerad Beväring ändå vöre recrut. Detta är väl svårt för mig att vederlägga, som ej kan åberopa erfarenheten; men då jag besinnar , att våra Indelde Soldater högst i 2:ne år lära stå i Recrutplatsen; att Soldaten vanligen lärer exerceras bäst, korrt efter insättandet bland de gamle i Compagniet, samt att kroppens smidighet och sinnesfattlighet tillhör Ynglingen, som följaktligen lär hastigt, så tror jag mig kunna påstå, att en tre år efter hvarandra exercerad Yngling, ej bör stå långt efter den Indelde Soldaten i färdighet, lieldst då de 2:ne sista årens exercice sker Regementsvis; hvadan det förminskade förhållandet emellan Stam och Beväring ej blir så vådligt, och hvaraf följer, att de indragne 6000 man rikligen ersättas af 3:ne Classer väl exercerad Beväring, som enligt Friherrens uppgift, skall år 1822 hafva utgjort 32,232 man; 2:0
Jag anhaller att få yttra mig om l:sla mom. i §:n. Det synes vara Författn:ns mening att söka gynna minuterings-rättigheten mot utskänknings-rättigheten. Hvarföre skall man då taga bort möjligheten för minuthandlanden att kunna bereda sig rätt till utminutering jemväl af bränvin och andra starka drycker. I Stockholm har man redan sådane minuterings-ställen som denna Förfatln. afser. Innehafvarne af dessa ställen åtnjuta sina rättigheter på grund af nu gällande Författn. i ämnet;; och man vill gynna sådan minutering såsom motsats till utskänkningen; hvarföre skall man icke då låta dessa rättigheter få fortfara, naturligtvis under vilkor, att den högre skatten derföre erlägges. Hr Printzensköld: Jag kan icke med Gr. Lagerbjelke instämma deruti, att Frih. Raabs förslag i fråga om Magistratens skyldighet, att fatta beslut, sedan stadens äldste blifvit hörde, är obehöfligt. Frih:n bar fullkomligt .tydligt motiverat förslaget, enär han anmärkt, att, om de nu begagnade ordalagen i samråd skulle bibehållas i st. f. efter samråd, man måste stifta en lag, huru Magistraten och stadens äldste skola rösta eller rösterne beräknas, i händelse af skiljaktiga meningar. Friluns förslag synes mig desto ändamålsenligare, som precist samma resultat kan vinnas, som omförmäles i 3:e morn., då man stadgar, att Magistraten och stadens äldste skola samråda med hvarandra och in corpore besluta. Om stadens äldste först höras och afgifva Utlåt., samt Magistraten derefter afgifver sitt, måste deraf följa, att dessa Utlåtrn kunna vara antingen sammanstämmande eller skiljaktige. Aro de sammanstämmande, så innefattar delta, att ett större eller mindre antal utskänknings-ställen skola finnas eller också alldeles inga. När således dessa myndigheter äro serskildt för sig bestående, och följaktligen böra rösta inom sig efter gällande grunder, vore det ju att tillintetgöra dessa grunder om man bibehåller den nuvar:de ordalydelsen.
För att i möjligaste måtto få en ersättning för dylika förluster, torde man kunna följa nedanstående förslag, framkommet genom mina egna erfarenheter: Då jag hade trädt i äktenskap, kom i min tjenst en mycket snäll och duglig flicka. Men hon hade ett fel: att slå sönder en oerhörd mängd glas oeh porslin. Hvad hon under första året flck i kras representerade en anmärkningsvärd summa, och många vackra minnen, mången kär bröllopsgäfva gingo under hennes händer i spillror. Då denna ovarsamhet öfversteg det tillåtnas gräns, förklarade min man, att med nästa år skulle tredjedelen af det sönderslagnas värde afdragas å hennes lön. Hon protesterade på det lifiigaste och förklarade: Med afsigt slår jag ju ingenting sönder. Och för resten: om ingen sloge sönder någonting, hur skulle då fabrikanterna kunna lefva? Efter denna filosofiska betraktelse sade hon upp sin tjenst. Jag ville emellertid jngalunda förlora min Karolina. Min man framkom då med följande förslag: Hon skulle erhålla några kronor mer än hittils i lön, men derjemte ersätta halfva värdet af det, som hon förstörde. I början afböjde hon detta anbud, men sedermera betänkte hon sig litet närmare och antog detsamma. Och se! Under det följande tjensteåret hade hon slagit sönder endast en enda tallrik! Det torde häraf framgå, att det icke är opraktiskt att gifva den af tjenstfolket, som ett år icke söndersloge någon större, dyrbarare pjes, en efter förhållandena afpas3ad premie. Ett andra förslag, som det särskildt bör ligga de damer om hjertat, hvilkas män tillhöra finansverlden, att förverkliga, är bildandet af ett - » försäkringsbolag för lyxartiklar ». Ett så- dant bör, synes det mig, kunna bära sig lika godt som exempelvis de redan befintliga försäkringsbolagen för spegelglas. Bolaget kunde ju använda vinsten till belöning åt tjenstfolket i hus med försäkring, der intet försäkradt föremål under året gått förloradt. också bolaget tvifvelsutan göra stora besparingar. Tjenstfolket skulle uppfostras till aktsamhet och försigtighet samt slutligen herrskapen undgå förlusten af en mängd oersättliga saker. Viktoria. Jet fordras att noga veta, hvilka fordringar W&gt; man skall ställa på frukt för konserver, för att se mödan med inläggningen belönt.
Af Herr von Hohenhausen, ”Jag förnyar och åberopar min reservation mot B evillningsUIskottets Betänkande N:o 5, i afseende å skyddsafgiften och personal-consumtionsafgift å öfverflödsvaror, emedan Utskottet nu oförändradt förnyar samma förslag lill grunder för den Allmänna Bevillningen, som Utskottet i nyssnämnde återremitterade betänkande bade föreslagit.” Fördenskull föreslår jag vördsamligen, alt skyddsafgiften hädanefter såsom hitintills bör utgöras från fyllda 17 års ålder, dock att en yngling som vid 17 år saknar arbetsförmåga, och icke sjelf eger eller har förälBih. till R. St. Trot. 1834* 5 Sami. 1 4Jd, a rj.-de Häftet. 10 Eevillnin^iUtsliottets Utlåtande IV;o jg. drar som ega förmögenhet, må befrias från alt denna bevillning utgöra. Den svage har visserligen lika ja större behof af lagarnes skydd än den friska och starka, men meddellöshet och oförmåga äro giltiga grunder till befrielse.” ”Med orubbelig öfvertygelse om nödvändigheten af, för ett fritt folk, att bekämpa, det med såkallade förfinade seder oftast åtföljande moraliska sedeförderf och veklighet, förnyar jag dios Dikets Ständer vördsamt min anhållan att en personlig Consumlionsafgift å öfverflöd matte stadgas, nemligen: Att en serskild artikel införes i Bevillningsförordningen, underrubrik: personel eonsicmtionsafgift d öfverflöd, 1 §. Afgift för bruk af bränvin och inhemska spirituosa. Afgiften •— 12, •— 2 §. Utoch inländska spirituosa samt viner „ 1, —• *—• 3 §.
Kammar-kollegii utslag, rörande förmånsrätt för Kongl. Akademien eller Kronan», dels 330 R:dr 53 öre, »Deposition år 1798 i berörde Landt-ränteri, hvilka medels återbekomma nde beror på Kongl. Majrts nådiga resolution öfver Akademiens besvär deröfver, att Kongl. Kammar-kollegium genom utslag ålagt Akademiens hemmansåboer dagsverksskyldighet vid Kungsängarnes afbergande», och dels, under titel Vederlags-difference, »Kongl. Akademiens fordran 218 Il:dr 15 öre hos Kronan, uppkommen af skillnaden i räntan af donations-hemmanen Elgarbo och Tilsarbo, i Tegelsmora socken, och vederlags-hemmanet Malma i Bondkyrka socken, beräknad från år 1696 till år 1799.» Beträffande de 2:ne förstnämnde posterna, tillsammans utgörande 4'47 R:dr 85 öre, hemställa Revisorerne, att, såvida utslag uti ifrågavarande 2:ne mål icke redan fallit, dessa summor hädanefter må föras endast inom linien, en åtgärd, som Revisorerne jemväl tillstyrka i afseende på vederlags-differencen 218 R:dr 15 öre, såvida det ej må anses lämpligare, att detta belopp af Kronan betalas. § 4. Kassa-räkningen upptager Akademiens kontanta behållning i Eänte-kammaren vid 1858 års slut till 53,670 R:dr 49 öre; och då det icke är med god hushållning öfverensstämmande, att så stora belopp förvaras räntelösa, hemställa Revisorerne, att vederbörande må förständigas att noga tillse, det dylika kontanta behållningar, så fort ske kan, göras fruktbärande. § 5. Summan af sammandraget för kapital-räkningen af Akademiens debitorer påförda intressen, 47,868 R:dr 54 öre, hafva Revisorerne icke i kapital-räkningen kunnat till ziffran återfinna, men väl följande ränte-poster, nemligen: Akademiens andel i intresset på utlånta medel 1,459: 57.