Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle dessutom, enligt Riksens Ständers tanka, medföra en väsentlig nytta om Eder Kongl. Majit i Nåder täcktes anmana Sirie Embetsman, att både föregå med goda efterdo - .JJndetdSnigä Skrivelser. 477 men, och att med allvar söka befordra alla frivilliga öfveretiskömmelser rörande medel till yp. pighetens inskränkning. I sammanhang med detta ämne har Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit vackt på den i Kongl. Brefvet den 26 Juli 1807 gifné tillåtelse till försäljning inom Riket af i beslag tagne utländska Varof, hvilken försäljning i ganska betydlig mån bidrager till yppighetens och öfv erflödets kringspridande* på samma gång sorn den. länder de inhdmske Fabriker till Stor skada och förfång. Det skäl, sorn blifvit anfördi för nämnde Författnings nytta, är, att Tullbetjeningen genom ett högre försäljningspris å de beslagna Varorna skall änntt mera uppmuntras till Lurendrägcriers hämmande; men detta skäl är i Riksens Ständers tanka ej nog vigtigt för att afses. Ett ibland de förnämsta andamdlen med förbudet emot Utländska öfverflödsVaror är öfverflödets hämmande. Det medel, som dervid begagnas, är Tullbevakningen. I händelse det uppgifna skälet för ifrågavarande Författning vore galjande, skulle således medlet vara mera hufvudsakligt än andatnålet, och det sednare Stå tillbaka för det förra. Origtigheten af en sådan slutkonst lärer icke närmare behöfva visas; Och Riksens Ständer våga alltså hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , att ifrågavarande Kongl. Bref måtte helt och hållet till kraft och verkan upphäfva'» samt alla i beslag tagna utländska varor hädanefter endast till export försäljas, På det alla missbruk vid utförseln af de sålunda dertill försålda varor måtte förekommas, få Riksens Ständer i underdånighet föreslå:
Under innevarande år hafva Riksgälds-kontorets tillgångar vunnit en ganska ansenlig tillökning dels genom de vid sednaste Riksdags statsreglering, för bestridande af Riksgälds-kontoret då ålagde utbetalningar, anslagne samt först under detta års lopp indutna medel, och dels hufvädsakligast genom uppkomna och hit från Kongl. Stats-kontoret redan aflemnade öfverskott å stats-inkomsterna för de tvänne sednast förflutna åren. Ehuru dessa ovanligt stora öfverskotts-summor endast till en del kommit Riksgälds-kontoret till godo under årets första hälft, utgör dock den, enligt kommissariatets för samma halfår afgifna berättelse, derunder erhållna förökning af detta verks fordringar och öfriga tillgångar ej mindre än R:dr 3,147,301: 32. Uti nyssnämnde berättelse och dervid bilagda tabeller är nemligen fordringarnes och tiUgångarncs belopp den 30 näsllidne Juni beräknadt till R:dr 14,021,876: 29. 3. hvaraf Riksgälds-kontorets i Banken innestående kontanta behållning utgjorde R:dr 317,323: 16. 7. Transport R:dr 517,523: 16. 7. 14,021,876: 29. 3. Riksgälds-kontorets Hcrättelse !t!S6, Transport R:dr 517,523: 16. 7. 14,021,876:29.3. oell kontoret tillhöriga hypotheks förenings-obliga tioner .. » 1,216,250: samt kontorets öfriga räntebärande lordringar » 1,340,051: 47. 2. de fordringar, som först efter viss bestämd tids förlopp blifva räntebärande » 1,035,053: 18. 6.
Du har inte samvete att medge att du har orätt, nej du strider till sista andetaget." "Herre Gud, Jörgen, vredgas icke, jag vet ju inte hvar det ligger, jag trodde så bara, och vill gerna tro att det ligger hvar som helst du säger att det finnes." "Ja, det är just det förbannade, att du låts ge efter, men att foga dig rent och ärligt kan du icke, utan har alltid ett inpass i behåll." Fru Margaretha teg, likså hennes man; men med retad uppsyn gick han några hvarf fram och åter öfver golfvet. Slutligen gick han ut med ett: "det är outhärdeligt" och slog dörren hårdt i lås efter sig. Frun lemnade äfven rummet och gick ut genom farstun, der hon mötte Hebla bärande en vattenkruka, med hvilken hon ernade sig in. "Jaså, jag ser jungfrun gör sig till", sade frun. "Åh, fru Margaretha ser nog till att vi ej få för mycken oppassning af tjenstefolket, och när jag får gå ut om rummen så mycket, så bryr jag mig visst ej eller om det, nog passar jag gerna opp oss." "Så tycker jag ock, att ej högfärd nu är på sin plats. Jag tycker ock, att man kunde låta bli att kråma sig och ge söta miner åt ungkarlar." På Heblas läppar sväfvade ett hvasst svar, men hon qväfde det och gick in, utan att låtsa höra något. Fru Margaretha stod en stund qvar, gick derpå in till sig och kastade sig i sin länstol der hon betäckte ögonen med handen. En stund satt hon så, derpå såg hon opp, knäppte hårdt ihop handen, som hon tryckte mot bröstet och sedan med en häftig åtbörd slängde ifrån sig. "Ha, det bär nedåt Margaretha! Hvad blir det af dig? Åhjo, det vet jag, du blir en käring! Det är detta du blir, med stora steg. Märker du det? Min Welam, min Welam." De sista orden sade hon med djup känsla, nästan med förkrosselse. Efter en stund började hon åter: "Men dock måste jag försöka lindra, hvad som blefve hans olycka.
Sig vilja gå Rikets Ständers förslag i principfrågan till mötes, borttaga stadgandet om 12 procents ränta, och Nationens önskan i afseende på invisnings-rätlens återfående hade vunnits. Så skedde det likväl icke. När man vid sistlidne [Riksdag ville rätta felet, gjorde man upp ett annat förslag, och glömde dervid, att sätta föreskriflerne om invisningars form, i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen den 28 'Junii 1798; och för andra gången afgaf Kongl. Maj:t det svar: att Kongl. Majrt förblef vid Sin förra benägenhet att godkänna principen, men vägrade sanctionen å lag-förslaget derföre, att det ej instämde med nyssnämnde Kongl. Förordnings stadgande, rörande garantierne för documentets riglighet, hvilka voro lika nödige för dessa, som för andra skuldebref. Vid innevarande Riksdag åter hade Lag-Utskottet alldeles frånträdt den princip, som vid de 2:ne senaste Riksdagarne blifvit framställd, och gifvit ett lagförslag, hvilket åsyftar alt bibehålla det assignalions-tvång, som nu trycker allmänna rörelsen. Herr Friherren kunde ej gilla detta, utan yrkade återremiss, på grund al brist i sjelfva principen, med anhållan, alt Utskottet ville återgå till de ganska rigtiga princip-betänkanden, som varit gifne vid i8a3 och 1828 årens Riksdagar, men utan att dervid fästa några bihang, så beskaffade som de förra voro, hvilka ånyo kunde medföra ett afslag, i stället för det bifall, man eljest hade att emotse.
SI» Utländska handels-utveckling, då den utnämnt en mängd konsuler och vice konsuler på olika orter, aldrahelst då dessa konsuler, som nu är fallet, oftast äro utlänningar och till och med stundörn inflyttade främlingar i det land, der de representera, så alt t. ei. en Preussare är Svensk Konsul i en SydAmerikansk Republik, Och det låter ju tänka sig, att denne Preussare, som hvarken talar Svenska eller Spanska, är temligen okunnig om både Södra Amerika och Sverige, och således icke serdeles lämplig såsom befordrare af nya förbindelsers knytande mellan dessa landér; men äfven om våra Konsuler vore fullkomligen vuxne sina platser, så kunde de ändock aldrig upfylla de tre hufvudvilkoren för handelns trefnad och tillväxt, som jag förut haft äran angifva, och då1 icke något annat sätt finnes, att få dessa vilkor upfyllda, än det i Ilo Li 1 Ijehööks motion angifna, så kan jag för min del Icke änrtåt äh önska denna motion all möjlig framgång. De medel Hr Lilljehöök föreslår, äro dessutom icke större äri hvad skäligen borde gifvas till Flottans öfning, och då detina öfning nu fås gratis bredvid det stora ändamålet af handelns utvidga n de och befrämjande, så synes mig, som antagandet af Hr Lilijehööks motion åsyftade vinsten af två stora ändamål, och i aila händelser alldeles icke kan anses för vidt utseende ellér i något afseende vådlig att försöka. Som ytterligare stöd för hvad jäg sagt, anhåller jäg att få upläsa en artikel ur Aftonbladet, sorn är införd der d. 19 Maj 1855. Den lyder som följer: Från Constantinopel hafva vi emottagit följande, af sju Svenska Sjökapitener undertecknad skrifvelse, hvars innehåll syhéä förtjena den största upmärksamhet: Konstantinopel d. 28 April 1855. Till ärade Redaktionen af Tidningen Aftonbladet i Stockholm!
Komme vi deremot till billigheten, så finnes alldeles icke någon sådan; ty om det också skulle vara förhållandet, alt delta kompani eller denna sqvadron, hvad det må bela, icke skulle hafva en ränta fullt uppgående för hemmanet till det dalertal, som lif-regimentet i allmänhet har för sig anslaget till rustning, sä äro på få ställen rustningen så fördelaktig som vid lif-regimentet, ty ieke endast är större ränta än vid andra regimenterne anslagen, (vanligen 80 daler i st. f. 00 daler) ulan utgår den in natura, d. v. s. rusthållarne tillgodonjuta först räntan af stammen, som de eljest lika som andra kronooch skattehemman, skolat utgöra, vidare augmentsräntorne efter markegång och sedan roteringsfrihet för rusthållet, ofta lika stort och godt som en hel infanteri-rote, som har inga räntor till hjelp. I Småland deremot är räntan mindre och rusthållen svagare. Vill man åter se i Skåne, der augmentsränlorna utgå efter kronovärde, d. v. s. med Den 13 Maj. 565 1 r:dr för 1 tunna säd, 30 sk. för 1 LSf smör, 2 sk. för ett dagsverke o. s. v. der är bördan vida drygare. Visserligen äro på slätten i allmänhet rusthållena, särdeles efter enskiftena så goda, att de utan känning tåla denna börda, men i Göinge häraderne, t. ex., finnas många högst svaga hemman, som för ett helt mantal måste underhålla rustningen utan annat understöd än den ringa efter kronovärdi utgående augraentsränlan. Jag får derföre förena mig med dem, som yrkat återremiss. Då nu Fl r Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle StatsUtsk:s förevar, utlät. N:o 150 ropades nej; hvarpå Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansäge de vid delta utlåt, gjorde anmärkmr föranleda lill äterremis, och denna sednare propos. besvarades med ja.
I anledning af det Memorial Herrar Riksdagsmän för Stockholms Stad inlemnat, rörande vilkoren för dem af Stockholms Magistrats Ledamöter som till Riksdagsmän kunna väljas, trodde Beredningen att stadgandet i den 14. §. och sista momentet1 Riksdags Ordningen vore till efterrättelse 2 så fullkomligen tydligt att någon ändring deruti ej behöfde äga rum, men på det att föreskriften (om) uti 4:de momentet af samme § om willkoret och3 tiden att förut hafva varit Borgare så mycket klarare måtte kunna lämpas endast på Borgerskapet, ville Beredningen föreslå att efter orden: För att blifva Elector, eller Riksdagsman, måtte införas af Borgerskapet. Hvad Riksdagsmannen Pehr Oxelbergs Memorial beträffade, ville Beredningen tillstyrka att. till honom enskildt ett svar måtte aflemnas, af sådan beskaffenhet, att då man af den berättelse han anfört trott sig finna det han ansåge den 110. §. Regerings formen i något afseende tvetydig, hade Constitutions Utskottet på sådan anledning densamma å nyo pröfvat, men icke funnit något förtydligande deraf af nöden. I anledning af det af Herr Doctor Almqvist inlemnade Memorial rörande någon förändring i Justitise-Ombudsmannens Instruction, fann Beredningen mycket skäl att derpå göra afseende, men vid eftersinnande att Justitia^ Ombudsmannens Instruction icke vore någon Grundlag, trodde Beredningen att Constitutions Utskottet borde hos Riksens Ständers Plena sig förfråga huruvida förslag till ändring i berörde Instruction borde af Constitutionseller Lag Utskottet uptagas och beredas. 1 Orden och sista momentet äro tillskrivna i marginalen. 2 Orden till efterrättelse äro tillskrivna ovan raden. 3 Orden uti 4:de Momentet af samme §. om willkoret och äro tillskrivna i marginalen.
4:o ett fårhus af d:o 13,478: 96. hvilken förut, af Styrelsen ansetts erforderlig; att, Kommittéen, vid granskning af de emottagna ritningarne till boningshusen, funnit desamma i vissa delar tarfva rättelse, men att, sedan Styrelsen, med ledning af Kommittéens anmärkningar, låtit uppgöra och till Kommittéen öfverlemnat ny ritning till den större stenhusbyggnaden samt. verkställt åtskilliga förändringar i ritningen till den för lärlingarne afsedda byggnaden af trä, Kommittéen emot de sålunda förändrade ritningarne icke hade något att erinra; att, ehuru äfven i afseende å ritningarne till stalloch fårhus-byggnaderna förekommit några smärre anmärkningar, Kommittéen likväl, med hänsigt dertill, att de förändringar, som i följd deraf kunde vara behöflige, icke vore af den natur, att de erfordrade uppgörandet af nya ritningar eller medförde rubbning i kostnadsbeloppet samt institutets Styrelse förklarat sig beredd att låta nämnde anmärkningar tjena till ledning vid byggnadernas utförande, ansett sig icke behöfva närmare redogöra för beskaffenheten af ifrågavarande anmärkningar; samt att Kommittéen, vid granskning af kostnadsförslagen, funnit, dels att åtskilliga materialoch arbetspris, äfvensom kostnaden för inköp af möbler, blifvit nog högt upptagne, dels ock att besparingar i vissa andra uppgifne afseenden borde vid arbetets utförande kunna tillvägabringas, genom hvilket allt hela kostnads summan, i förslagen beräknad till f R:dr 159,731: 47. syntes kunna minskas med 12,293: 55. eller ett belopp, sorn med understege den summa af tillsammans 159,731: 47 10,268: 53 170,000: — och således nedsättas till 147,437: 92 6 Kongl. Majda Nåd.
blifvit, dels med flere eller färre förbehåll och villkor, dels eventuelt, för den händelse sednare alternativet icke komrae att bifallas, antaget, vid Lif-Regementets Di’agon-Corps, af de rustande inom Upsala och Gefleborgs län; B:co R:dr 4*7: 4° 414: 44 1 4 1 ■: 4 4 a/,: 38 ' f ilustens värde för alin 1 upplaget till boo R:dr B:eo. 388: 3a 1 io5: 25 99: 46 93: 7 - “ 9i: 39 6 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet., IV.-o 31. vid Lif-Regementets Husar-Corps, af rusthåilarne i Södermanlands län och den inom Örebro län förlagda vestra Nerikes sqvadron; vid Smålands Husar-Regemente, af rusthåilarne i Konga härad samt en del rustande inom Uppvidinge och Kinnevalds härader i Kronobergs län, och vid Staby sqvadron inom Calmare län; vid Skånska Husar-Regementet, af majoriteten bland de rustande i Malmöhus och afen del inom Christianstads län; vid Skånska Dragon-Regementet, af pluraliteten bland rusthåilarne så väl i Malmöhus som Christianstads län; vid Lif-Regementets Grenadier-Corps, af de frustande i Westmanlands trenne numer i Stockholms och tjugutvå numer i Södermanlands län; vid andra Lif-Grenadier-Regementet, af rusthåilarne i Östergöthlands och eventuelt af de uti Calmare län; och, vid Westgötha Regemente, af rusthåilarne inom Skaraborgs län; att andra alternativet:
Delta mål har Utskottet i öfvervägande tagit, och, vid pröfningem deraf, inhemlal: all Kongl. Majit, genom Kådigt Rescript till Kongl. Bergs - 4 Allm. Besr.- och Ekon.-UIskottets Betänkande, N:o 25. Coilegium af den 18 November 1823, behagat förordna, alt stigar och skrindor inom Stora Kopparbergs Bergslag, så väl för ränteoch skattesom sälje-kolens leverering skulle, efter emellan Allmogen och Bergslaget träffad öfverenskommelse om dimensioner och skapnader till deras innehåll genom mätning utrönas; i följd hvaraf bemäldte Coilegium, efter vederbörandes hörande, i ämnet, under den i3 Februari 1826, utfärdat reglemenlariska stadgande om kolmåttet och kol-levereringen inom nämnde Bergslag, samt angående ansvar för förbrytelser deremot; och då härigenom de af motionären antydde olägenheter, så vidt desamma röra nyssnämnde Bergslag, blifvit undanröjde, samt motionären, hvilken är Ledamot af detta Utskott, derjemte förklarat, att syftemålet med ilen af honom väckta motionen endast vore att få ofvanberörde reglementariska stadgande jemväl utsträckt till öfrige Bergslagerne inom Stora Kopparbergs Län, finnér Utskottet sig böra vördsamt föreslå Rikets Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder medgifva den utvidgning af förenämnde reglementariska stadgande om kolmätijingen inom Kopparberget, att detsamma jemväl lomme att omfatta samt blefve gällande för öfriga inom Stora Kopparbergs Län belägne Bergslag; hvilket dock till Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas* Stockholm den 3o April 1840. Ant. till Exp. Utsk. den 7 Maj, kl. 3 e. ra. Betänkande, i anledning af väckt motion om anläggande af en Köping vid Wrigstad i Jönköpings Län.
I följd af det förut uppgifna förhållandet emellan de särskilda bränneriredskapen, skulle, under afbruten gång, den enkla apparaten kunna lemna 131, den fullständiga apparaten utan ångpanna 540 och med ångpanna 450 kannor 49 procents bränvin i månaden för hvarje qvadratfots upphettningsyta. Dessa tal, grundade på uppgifter om verkligen begagnade bränneriredskap, uttrycka de högsta tillverkningsbelopp, som med förenämnde apparater kunna åstadkommas, då afseende göres på de binder och tidsförluster, som erfarenheten visat vara oundvikliga. Afgiften för en qvadratfots upphettningsyta, efter 2 sk. bko kannan tillverkadt bränvin, blir således lör enkel apparat 5 Rdr 22 sk., för fullständig apparat utan ångpanna 22 Rdr 24 sk. och med ångpanna 18 Rdr 36 sk. i månaden. Tabellerna 3, 4 och 5 innehålla en jemförelse emellan den nu gällande och den föreslagna beskattningen. Tabellen 3 visar, för alla pannerymder ifrån 10 till 90 kannor, den fullständiga bränneri-apparatens afverkningsbelopp, då ånga icke användes, jemte afgifterna efter 2 sk. Bko för hvarje kanna tillverkadt bränvin af 49 procents balt, sammanställda med de uti närvarande förordning antagna afverkningsbelopp och afgiller lör den högsta eller 5 klassens redskap. För apparater med ångpanna bör i Tabellen afgiften minskas med en fjerdedel. Tabellen 4 framställer en jemförelse emellan den enkla apparatens antagna och beräknade afkastning jemte motsvarande afgifter efter den af förordningen för denna apparat stadgade progression. Tabellen 5, som endast är ett bihang till den föregående, visar de i förhållande till den verkliga afkastningen beräknade afgifterna efter 2 sk. för hvarje afverkad kanna. Det bär föreslagna beskattningssiittet är icke allenast högst enkelt och lätt att använda, utan äfven i hög grad betryggande emot de inom bränneriyrket så vanliga Bil.
Det vore att uppoffra ägarens rätt och dens, hvilken ej kunde göra sin röst gällande, om man anloge den nnvar. redaktionen af denna §; emedan den gör omöjligt, att besvära sig emot de beslut, som socknen i detta afseende fattat. Detta är ali gå något för långt i ifrandet för nykterhet, äfvensom jag anser det stridande emot all annan lagstiftning som i riket är gällande. Jag anhåller 0111 återremiss, och att dessa mina anmärknamå få åtfölja till Utsk:s närmare begrundande. Gr. af Ugglas: Fullkomligen instämmande med Frill. Palmstjerna i afseende å obilligheten af socknemännens behörighet att besluta öfver gästgifvaregårdarna, är jag till en del af honom förekommen. Dessa gäslgifvaregårdar åro ej till för socknen enskildt, utan för den allmänna trafiken, och då på sådana ställen naturligtvis det allmänna intresset måste vara öfvervägande, så kan jag ej tro, att socknen bör kunna äga rätt att på ett måhända menligt sätt inverka på den allmänna rörelsen. Jag utsträcker detta äfven till all annan bränvinsförsäljning inom socknen. Jag skulle kunna anföra ett exempel till stöd för min fruktan, att lönkrogar skulle uppstå i brist på beviljade krogar. Vid sydvestra delen af kusten finnes en socken, hvarest pastorn, en ifrig nykterhelsman, förmådde sockneboerne att till landsh.-em - Den 26 April f. m. 313 betet ingå med begäran, att den krog som der fanns skulle upphäfvas, och efter en sådan förnyad anhållan beviljade landsh.- embetet detsamma; men efter ett års förlopp ingingo flera med önskningar om att krogen ånyo måtte upptagas, emedan så många lönkrogar under liden hade uppstått, att K:s bef:de ej mäktade förekomma deni. Sålunda om majoriteten skulle hafva öfver minoriteten rättighet att förbjuda bränvinsförsäljning, och utöfva denna rätt, så skaffade sig minoriteten bränvin alt supa i alla fall, och skedde det ej på lofligt sätt, så skedde det genom lönkrogar, hvilka jag anser vida farligare än flertalet af de privilegierade. Då dessutom
Då emellertid Kongl. Majit funnit lämpligast, att ifrågavarande arbeten och anskaffningar efter hand utföras och verkställas inom en tidrymd af 15 år samt alt således hela den derför beräknade kostnadssumma, hvilken dock, med afseende på de under tiden sannolikt inträffande prisstegringar, ansetts böra ökas med 15,000 R:dr eller till 1,198,950 R:dr, efter sådan grund fördelas, har Kongl. Majit begärt, att, för åren 1858, 1859 och 1860, ett belopp af 239,790 Ridr, motsvarande 3/i5 af nyssberörda summa, måtte anvisas, att med en tredjedel, eller 79,930 Ridr, årligen utgå och användas till dem af ifrågavarande arbeten och anskaffningar, som, efter vederbörandes anmälan, pröfvades framför de öfriga böra sättas i verket. För Utskottet har det icke varit möjligt att bedöma, huruvida samtlige nu föreslagna byggnads-arbeten och anskaffningar oundgängligen af behofvet påkallas. Så vidt af tillgänglige handlingar och efter erhållne upplysningar kunnat inhemtas, vill det dock synas, som vore en del af nämnde arbeten särdeles angelägna. Detta gäller företrädesvis den redan år 1839 till uppförande föreslagna nya Sjukhusbyggnaden i Carlskrona, samt iståndsättandet af galér-sjulen vid Stockholms station, hvilka arbeten icke längre torde kunna uppskjutas. Då emellertid Statens tillgångar vid denna riksdag tagas i anspråk för mångfaldiga andra vigtiga behof och Utskottet föreställer sig att för nu ifrågaställa arbeten anslaget till flottans underhåll i någon mån kan anlitas, har Utskottet funnit någon nedsättning i den äskade summan kunna ega rum, och får derföre hemställa, att för de af Kongl. Majit nu föreslagna arbeten och anskaffninningar en summa af 200,000 Ridr må för nästa Statsregleringsperiod af Rikets Ständer anvisas att med en tredjedel årligen från Riksgälds-kontoret utgå. Stats-Utskollcls Utlåtande JYs 72. C) för uppförande af en ny jernbro emellan Skeppsoch Kyrkoholmarne här i hufvudstaden . 350,000 Ridr.
Sammansättningen af den föreslagna Förliknings-Domstolen , hvilken dock skulle ega att , med verkan af execution , stadfästa och meddela bevis of« ver der afslutade föreningar, syntes ej eller lofva annat, än den enfaldigare medborgarens blottställande för mer eller mindre uppenbara bedrägerier , för hvilka han , utan upplyste Domares tillsyn, sannolikt blefve offer; samt $ LagUtskottets Betänkande N;o 158. ai Peter Jonsson: att , ehuru den till grund för motionen liggande afsigten, att forminskr antalet af rättegångar, vore god, syntes dock denna afsigt icke skola, genom det föreslagna medlet, ernås. Då det kunde tagas för gifvet, att ju lättare det är att väcka och underhålla tvister, desto snarare inlåta sig menniskorna deri , — helst erfarenheten ådagalade, att vid Häradstingen de rättsökande mestadels utgöras af de i tingställenas grannskap boende , då deremot de , som bo aflägset , icke utan nödvändighet sig der infinna;— så vöre att befara, att, i händelse en Förlika i ngs-Domstol i hvarje Socken inrättas , man skulle dit bära alla lumpna saker , sorn möjligen kunna förekomma , och hvarom fråga eljest aldrig hade blifvit väckt , samt reta» till lust att med hvarannan gå till rätta , och slutligen komina derhän i envishet, att man icke ens åtnöjes med Förliknings-Domstolarnes Utslag, äfven i mål, som, om dessa icke funnits, aldrig skolat vidröras. Derigenom skulle otvifvelaktigt hända , att rättegångarne, med inbegrepp af dem , som vid Förliknings-Domstolarne kornme att drifvas, i hög grad föröktes. Och om än , vid detta förhållande , hälften eller tvåtredjedelar af målen vid sistberörde Domstolar afgjordes; så vore dock icke något dermed vunnet , om målen vid de ordinarie Rätterna blefve lika mångå eller kanske flera, an de ZiO^XJlskottets Betänkande N:o l58. nii äro.