Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är i min tanka likgiltigt, om räkenskapen för Statens ordinarie inkomster och den allm. bevillningen afslutas med den sista December eller sista April, men det är ej sä likgiltigt, alt räkenskapen för Tullverket och andra extra ord. statsinkomster, t. ex. den för chartse-sigillatae-afgiflen, afslutas med årets slut, eller med den sista April. Det är klart, att det mätte vara lämpligast att tnllräkenskapen afslutas vid årets utgång, då förtullningen i allmänhet upphört och tullljenstemännen hafva den loista liden dertill samt naturen sjelf gjort ett afbrott i den rörelse, som inbringar tullinkomsterne. Att skilja på data för statsverkets räkenskapers afslulande, det torde synas medföra mera oordning än ordning; men alt alla statsverkets räkenskaper afslutas med hvarje års slut, det kan i min tanka icke föra till missledande begrepp, enär den utestående allm. bevillningen och ord. inkomsterne debiteras, oell äro således antecknade till det belopp, som desamma utgöra. Alt de inflyta några månader sednare, det medför ingen olägenhet för sjelfva räkenskapen och kan ej missleda begreppen derom. Afslutningen af räkenskapen har icke någon verkan på den svårighet, som kan vara för bedömmandet hvilka summor som höra till debet eller credit; den svårigheten ligger nog annorstädes, och har det tillstyrkande, som gaf anleda, till Frih. Cederströms förslag, icke berott så mycket på beskaffenheten af sjelfva begreppet, som icke mera på beskaffenheten af viljan, och det är den sorn classiliccrat summorna på ena eller andra sättet. Della kan ej afhjelpas genom en annan dato för räkenskapernes afslutande. Jag hemställer ännu en gång, om ej Frih. Cederström på dessa grunder må finna för godt alt låta den frågan hvila, och att vi t. ex. må förblifva vid den ordning för statsverkets räkenskapers afslutande, som enligt Ständernes en gång fattade beslut blifvit fastställd. Frih. Cederström:
Stms nästa sammanträde till lagtima Riksdag bestämmes till d. 15 Okt. 1856, samt efter denna propos:ns besvarande med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han funnit Ja härvid hafva varit öfvervägande. Hr Adelborg begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.. Den, som bifaller Exped.Utsk:s utlåt. A? 7, ang:de bestämmande af dag för R. St:rs nästa lagtima sammanträde, röstar: Ja; den del ej vill röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad., näfed antagande af BondeShs inbjudning, att dagen för R. Stms nästa sammanträde till lagtima Riksdag bestämmes till d. 15 Okt. 1856. Den 11 April f. m. 47 Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sora följer: Ja — 23. Nej — lil. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s d. 5 och 8 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 66, aDg:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Första Hufvudtitel. Föredrogs ånyo StatsUtsk. d. 5 och 8 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 67, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Andra Hufvudtitel. Della Utlåt, företogs punktvis till afgörande. l:sta punkten, ang:dc väckta motioner om förbättrade lönevilkor för Just.-Rudcn. H. Ex. Hr Gr. Sparre, Gustaf Adolf: Den förhöjda aflöning för Högsta Domstolens ledamöter, som nu blifvit föreslagen, är i hög grad billig och med embetcts vigt och värdighet öfverensstämmande. Då StatsUtsk. funnit alt Statens tillgångar medgifva en sådan utgift, hemställer jag äfven att hvad Utsk. föreslagit måtte af R o. Ad. bifallas. Gr. von Platen, Baltzar:
Det är dock lii ksens Ständers tanka att, vid Reglering af ny Stat för en serskild Tjenstemanna-Corps, utaf hvars nit, drift och hushållning Stuteriets styrelse och förvaltning på det nyttigaste sättet så hufvud - Underdåniga Sftrifvelser. hufvudsakligt ankommer, Rönings-vilkoren ej böra inskränkas, utan sä afpassas att Chefen och Betjeningen kunna ega en skälig utkomst; hvarför, och dä den föreslagne Staten, vid jemförelse med den sorn är reglerad för Strömsholms Stuteris Tjenstemän och Betjening, funnits med den. samma i likstämmighet upprättad, Riksens Stan. der antagit ifrågavarande Stat att tjena till efterrättelse, intilldess sig visar huruvida af förutnämnde orsaker någon förändring i Stuteriet bl i fver nödig, då antalet af Betjeningen torde böra och kunna förminskas. Uti Komrriitterades underdåniga Skrifvelse d. a sistl. Januari, är val äfven föreslaget, att Stuteriet, sorn nu skall vara förlagdi' till en del å hvardera Kongsgården, måtte förenas på Flyinge och endast fölungar underhållas vid Dahlby, saint att, i afseende härå äfvensom de å Flyinge förut varande Stallens bristfällighet, dessa Byggnader jemte Ridhuset måtte utvidgas och sättas i fullkomligt stånd, hvartill, enligt insände kostnadsförslag, erfordrades och alltså nu borde anslås en Summa af 9,434 R:d 16 sk.; Men Riksens Ständer finna sig icke i tillfälle att bedomina nyttan och angelägenheten af denna ekonomiska anstalt, utan få derför i denne del i underdånighet öfverlemna pröfningen och afgörandet till Eder Kongl. Majit, sorn, derest anstalten anses nödig och bifalles, torde i Nåder täckas låta de härtill erforderlige Medel utgå af anslaget för Kronans allmänna Byggnader i Eandsorterne, hvarå behöflig tillökning skall af Riksens Ständer tagas i öfvervägande. Bihang lill Kikt-St.
«£EGmm ATaaöi V> ‘ ’> ;. \ - ' v. ’ ■■ ■ -! .'V" ■■' '■ 1 V ? ■ i .■ % ___________________ - RI KETS HÖGLOFT,. STÄNDERS REVISORERS BERÄTTELSE om den ar 1855 af dem verkställda granskning af STATS-VERKETS samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under aren 1852 och 1853; jemte de, i anledning af samma berättelse, infordrade och till KONGL MAJ: T afgifna underdåniga Utlåtanden. STOCKHOLM. TRYCKT HOS KRIG WESTREM., 1856. / Sedan den revision af Stats-verkets, jemte dertill hörande fonders, tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1852 och 1853, hvilken, i följd af 68 §. riksdagsordningen, Rikets sednast församlade Ständer utsatt och Kongl. Maj:t, den 30 sistlidne Maj, kungjort, att taga sin början den 15 September innevarande år, blifvit af undertecknade i behörig ordning verkställd; få Revisorerne derom nu afgifva den, i 7 §. af instruktionen för Rikets Ständers Revisorer den 17 April 1841, föreskrifna berättelse. Från nedannämnde
Ut supra, S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande StatsUtskottets den 27 sistlidne Junii afgifne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 24i. I anledning af Herr Prosten N. J. Herlitz’s Memorial, om löneanslag å Stat för en Djurläkare på Gottland, Deri 5 Julii e, ni. 213 N:o 254. Öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående StatsVerkets tillstånd och behof, uti hvad som rörer RiksStatens fjerde HufvudTitel. Angående RiksStatens sjette HufvudTitel. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående StatsVerkets tillstånd och behof, i hvad den rörer RiksStatens sjunde HufvudTitel, Ut supra, Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 10 om aftonen. In fidem Protocolli O. y. Lagerheim• Måndagen den 7 Julii. Plenum kl. g förmiddagen. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 2X\ 7 Julii /, m, 27 sisiledne Junii under N:o 244 nfgifne,' samt den 28 derp$ följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om StatsVerkets tillstånd och behof, uti hv^d som rörer RiksStatens Tredje Hufvudtitel. Herr Edenhjelm; Gillis, anförde skrifte»] ligen: (Se Bilagan N;o 1.) Herr Franc Sparre, Bengt Erlandt upplåste följande; _ (Se Bilagan N:o 2.) Herr Lefrén, Jahan Pehr, anförde skrif-» teligen; (Se Bilagan N:o 3.) Herr Montgommerie Cederhjelm, Jojias, hade inlemnat ett så lydande Memorial; (Se Bilagan N.o 4.) Friherre Ankarfvård, Carl Henric, upplåste följande: (Se Bilagan N:o 5.)
Afven då de kunna bogseras af ångfartyg, behöfva de en i förhållande till nutidens fordringar lång tid att förflytta sig från en position till en annan samt äro derunder i de flesta fall urståndsätta att begagna sina kanoner. Om nu dessa egenskaper hos roddkanonbåtarne betraktas med hänseende till andra nationers krigsfartyg, sådana dessa varit och sådana de nu äro eller under den närmaste framtiden sannolikt blifva, så visar det sig, att, om än de förra varit ändamålsenliga den tid, då anfall icke kunde väntas annorlunda än med dylika eller med segelfartyg, hvilka endast med stor svårighet och icke sällan långa uppehåll kunde röra sig i de inre delarne af våra skärgårdar, så är detta likväl ej förhållandet nu, sedan ångkraften blifvit mera allmänt tillämpad på krigsfartyg och dessa, i stället att nödgas ligga stilla under afvaktan på tjenlig vind eller långsamt släpa sig fram medelst varpning eller bogsering, kunna verkställa sina rörelser med en skyndsamhet, som vida öfvergår roddfartygens, och med den säkerhet, att tiden för framkomsten kan med största noggranhet bestämmas. Mot anfall med sådana fartyg, särdeles om dessa äro medelst pansarbeklädnad skyddade, måste våra roddkanonbåtar blifva ett föga tillfredsställande försvar, då de sakna både tillräcklig rörelseförmåga och tillräckligt skydd mot fiendens eld; och äfven om deras användande inskränktes till försvaret af vissa positioner, der deras rörelseförmåga mindre behöfde tagas i anspråk, skulle dock alltid deras sårbarhet göra det för dem omöjligt att länge hålla stånd mot nutidens krigsfartyg. Skulle åter dessa roddkanonbåtar anvisas att biträda arméen vid dess operationer mot fiendtliga landtrupper, så ega de icke heller i någon högre grad de härför önskvärda egenskaper, då trupptransporter med dem i allmänhet ej skulle med erforderlig skyndsamhet kunna verkställas och deras svåra, lågt placerade kanoner blefve mindre användbara möt fiendens styrka i land. 15 På grund af allt detta finner sig Komitén böra uttala den öfvertygelse, att de bevarade roddfartygen icke numera äro tidsenliga och således böra ersättas af andra för nuvarande förhållanden mera lämpliga fartyg.
-Såsom skäl för denna mening har Friherren åberopat: att en dylik förändring skulle i Sverige mötas af mycken ovilja, äfvensom af större hinder, än i andra länder till följd deraf, att rörelsen här i landet är mindre liflig och tillfällena, alt snart inhemta kännedom om förändringen, derföre ock färre; äfvensom att erfarenheten visat, det äfven i Frankrike, hvarest decimalsystemet länge varit infördt, de äldre penningeräkningsoch mätningssätten, så väl i städerne, som på landet, fortfarande begagnades, så vidt Bih. till R. St. Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande, M 131* ej fråga vore örn skriftliga transaktioner, då de nyare benämningarne för giltighetens skull måste användas; varande å andra sidan häremot erinradl: att den obenägenhet för ifrågavarande system, hvilken i Frankrike visat sig, icke härrört från sjelfva decimal-indelningen, utan derifrån, att systemet vore grundadt på en godtycklig princip, hvarigenom de nya enheterna för mynt och mått icke blifvit kommensurable med de äldre, så att någon jemförelse dem emellan icke lätt och skyndsamt kunde ega rum; att deremot i Finland, hvarest decimal-systemet, hvad myntet beträffar, först efter år 1809 införts, detta system nu allmänt begagnades. Inom Vällofliga Borgare-Ståndet:
Men af sjelfva egenskapen af exception följer äfven en skyldighet, att allmänheten, som icke känner annat än de allmänna förhål kinderna', bör om hvarje undanlag serskildt underrättas på ett sätt, som fullständigt upplyser om undantagets tillvarelse; ty annars är kungörandet utan ändamål; och hvem i förevarande fall är mera skyldig att meddela en sådan underrättelse, än den omyndiges förmyndare? Men kan man väl anse en tillräcklig upplysning vara vunnen derigenom, all en persons omyndighets-tillstånd varder, jemlikt Kongl. Förordningen den ii Maji 177/;. på Domarens föranstaltande, kungjord en gång i Allmänna Postoch Inrikes Tidningarne och sedan aldrig mer? Jag hade trott, att det ej bort und - a36 Den 7 Maji e. m. falla Utskottets uppmärksamhet, att ett förmynderskap för en till myndig ålder kommen person kan fortfara en längre tid, ja! äfven sträcka sig till öfver tiotal af år; att den omyndige under en sådan tiderymd Ian ombyta bostad och flytta från en aflägsen ort till en annan, att han derunder kan icke destomiridre framskrida på tjenstemannabanan och äfven träda i gifte; och huru vill man då, med något sken af rimlighet begära, att en person, som på dessa orter gjort den omyndiges bekantskap, till exempel en Köpman, som på god tro lemnat honom varor på credit för hans hushåll eller för hans anständiga klädsel, eller en Bonde, som biträdt honom att uppköra hans nyss tillträdda jord, andra händelser att förtiga, skall förut ens vara i stånd att få veta, på hvilka alla ställen den nykomne personen uppehållit sig, och än mindre om han der förlorat rättigheten att sitt gods sjelf förvalta; och om man äfven för ett ögonblick skulle vilja antaga, att de förre vistelseorterne kunde blifva kände, hvilken vidlyftig correspondence på de främmande orterne skulle icke erfordras och hvad kostnad skulle dermed icke vara förenad, vida större, än införandet af några raders annonce i ett Dagblad, för att erhålla den upplysning, som åstundas?
Stockholm den 1 Juni 1840. Sik. eill K. St. Prut. 1810. 1 Sami. 1 Af'dt. (S Hafi. 2. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktrjc/ierietj i3’4'o* Släts-Utskottets Utlåtande, IY:o 157. 1 Alik. lill Exp. Utsi;, den 2 Juni, kl. il f. nu Utlåtande, i anledning af väckte frågor om upphörande af den, slcattlagde qvarnar och sågverk åsatte, grundränta. (i. A.) Uti en ifrån Bonde-Ståndet remitterad motion, har Häkan Nilsson från Skåne, under anförande, huruledes i Östra och Vestra Göinge Härader finues en mängd smärre sågverk, hvilka, ehuru lydande under hemmanen, äro serskildt skattlagde och derigenom underkastade skatte-bidrag, sorn, efter motionärens förmenande, icke stå i skäligt förhållande till den afkomst, som deraf kan påräknas, föreslagit, att, då, enligt det af Kongl. Majit och Rikets Ständer fattade, genom Kongl. Kungörelsen den 29 April 1830 utfärdade beslut, de saluoch 1 ego-sågar, som derefter anlades, skulle vara befriade ifrån grundränta samt endast såsom fabriksinrättningar bevillning erlägga, samma föreskrift måtte utsträckas äfven till de före nämnde tid anlagde dylika sågar; uti hvilken motion Per Pålsson från Skåne samt J. J. Ruthberg från Norrbottens, Eric Persson från Gefleborgs och O. Olofsson från Westerbottens Län instämt. Äfvenledes har Utskotfet fått emottaga en af Måns Månsson från Calmar Län väckt motion, gitt, då obilligheten af det för mjölqvarnar existerande beskattningssätt vore uppenbart, tullmjölqvarnar, med grundskattens borttagande, hädanefter måtte taxeras endast till bevillning å 5 procent af årliga behållna afkastningen eller intägten.
Handelsoch FinanceExpeditionen till mig aflåtne skrifvelse, har Kongl. Maj:t i Nåder Bifallit 512 Deri 8 Juni i e. m. livad Riksens Ständer i underdånighet hemställt, i afseende på ytterligare bidrag till Södertelje Canalinrättnings fullbordande; hvadan StatsBeredningen, StatsContoiret och Södertelje CanalDirection blifvit härom i Nåder förständigade. Hvad Kongl. Maj:t i Nåder täckts förklara, i anledning af Riksens Ständers underdåniga hemställan angående upphörande, i vissa fall, af KammarCollegii befattning med MarkegångsTaxornes granskning, inhemtas af närlagde ProtocollsUtdrag, som, till följe af Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, Riksens Ständer meddelas bör. Och får jag härmedelst den äran, på Nådigste Befallning anmoda Hans Excellence Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken, att tillkännagifva Högloflige Ridderskapet och Adeln dessa af Kongl. Maj:t i Nåder vidtagne åtgärder och beslut. Stockholm dea 3 Junii 1818, G. af Wetterstedt. Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Financeärenden, hållit inför Hans ‘Maj:t Konungen i StatsRådet å Stockholms Slott den a3 April 1818. StatsSecreteraren Klintberg föredrog i unr derdånighet:
Han vill inte ha ett hår på mitt hufvud annorlunda. Och han nöjer sig med det, jag ger honom, kan ge honom. HANS (kärft). Allt detta vet jag, och det intresserar mig blott medelmåttigt. Det, som intresserar mig är att veta, hur mycket du ger honom, och hvad han nöjer sig med. (Leonora tiger, vänder sig om och vill gå.) Naturligtvis! Du är för stolt att svara – jag borde ha vetat det. Det är bekvämt att vara så stolt. (Leonora tiger ännu, går mot dörren. Hans tager fast i hennes arm.) Leonora – svara! Jag är icke för stolt att tigga dig om ett svar, då jag hade rätt att fordra det. LEONORA (kallt, förbittrad). Hvad skall jag svara? »Hur mycket»? »Hvad»? Skall det räknas ut med regula di tri eller decimalbråk? Jag har gifvit mitt svar: jag ger endast bort det jag kan gifva bort, på din hustru kan du lita. HANS. Min hustru! Blott min hustru! Och min väninna, min goda, kära väninna, min förtroliga kamrat, min älskade – kan jag lita på henne? Min hustru! Tror du jag anser dig för en fru Schwarts-Hansen? Tror du verkligen, att jag ett ögonblick har tviflat på min hustru? LEONORA (ironiskt). Såå – ändå icke det? Jag förmodar det är meningen, att jag skall vara tacksam för ditt storsinta förtroende! Men svara dig mera detaljeradt, än jag gjort, står icke i min makt – jag kan inte räkna regula di tri med känslor. HANS (efter en tystnad). Nå väl, så tig. Som alltid förr böjer jag mig för dig. Jag förbjuder honom icke mitt hus, beröfvar dig icke hans umgänge, jag ber dig icke välja mellan oss, emedan – hör väl efter, hvad jag säger – jag icke mera är säker på, hur valet kunde utfalla. Och jag har icke råd att mista dig, Leonora. Tredje akten. (En veckas tid efter. Samma rum; klockan half sex på aftonen. Festligt arrangeradt men icke fullt i ordning. Ett par lampor tända, andra ännu icke tända.) Första scenen. EMILIE. ANNA. (Anna står uppe på en stol midt på golfvet och sätter ljus i kronan.
Ånyo föredrogs Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsklns den |5 sistl. Mars på bordet lagda betänk. N:o 44» i anledn. af väckt fråga, huruvida anteckning uti prestbetyg bör göras ang:de brott, hvilka blifvit af minderåriga begångna. Hr von Hartmansdorff, Aug., anhöll att få veta hvad beslut PresteSt. i detta ämne fattat. Undert. Ridd. Se erel. upplyste, att ännu ingen underrättelse ankommit om nämnda Stånds beslut i ämnet. Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon,Utsk:ns betänk. N:o 44 Elef derefter af R. o. Ad. bifallet. Till pröfning företogs Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den i5 sistl. Mars på bordet lagda betänk. N:o 4å, i anledn. af väckt fråga om deportation af brottslingar. Hr Den 3 April e. m. Hr von Hartmansdorff, Åug.: Utsk:n hafva afstyrkt ali åtgärd i detta hänseende. I händelse de förbrytare, hvilka redan äro dömde, icke kunna behandlas efter den lag, sorn hädanefter stillas, så återstår dock frågan huruvida en annan författning ej kunde i detta hänseende vara lämplig för framtiden. För min del skulle jag tro, att en förbrytare snarare förbättras, då lian skiljes ifrån sin elaka omgifning och kommer på en ort, der han icke är känd men får tillfälle alt använda sina krafter till sitt ärliga försörjande, än om han, såsom förhållandet är i de länder, hvarest tillfälle till depor tation saknas, kommer alt tillbringa sin lefnad inom fängelsemurarna. Detta i afseende på de brottslige. Men äfven i hänseende sill moderlandet äro colonier af stor' vigt. Man vet huruledes sådana, som utgöra stora besittningar och afsältningsorter för vissa nationel-, blifva befolkade af förbrytare, och att desse, mert särdeles deras afkomlingar, blifvit nytlige för sig och andra.
Utskottets yttrande i 80 punkten ogillades och fann Ståndet för godt att åt f. d. Stallmästaren Mauritz, Wästfelt, till utgående från Riks-Statens Nionde Hufvudtitel, anvisa ett årligt anslag af 500 R:dr Riksmynt såsom tillökning i hans förut innehafvande pension. Med afslag å hvad Utskottet yttrat och hemställt i 88 och 89 punkterna, beviljades Medicine Doktor A. F. Idslröms enka Johama Wilhelmina Sandberg och Bataljonsläkaren Chr. H. Anderssons enka Christina Andersson, hvardera, en årlig pension af 400 R:dr Riksmynt. Med bifall till den i 96 punkten omförmälda motion, beslöt Ståndet, som ogillade Utskottets deröfver afgifna yttrande, på Allmänna Indragnings-staten anvisa ett pensions-belopp af 500 R:dr Riksmynt åt Lands-sekreteraren, Lagmannen J. A. Carlssons efterlemnade enka. 99 punkten bifölls, endast med den ändring, att det för enkefru Amalia Sofia Virgin föreslagna pensions-belopp höjdes till 750 R:dr Riksmynt. Alla öfrige här ofvan ej nämnda punkter biföllos, äfvensom de Utlåtan det bifogade tabeller godkändes, så vidt ändring deruti af förestående beslut ej iöranledes. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Siats-Utskottets Memorial N:o 172, angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till slats-regleringen hörande frågor. Frän Vällofl. Borgare-Ständet.
Att den i l Art. utsatte personliga afgift för hwar Mansperson, synes pa sätt alltid tillförene och afwen wid sednaste Bewillnings - För * * ord. -ZZ6 Den z Augusti. ordning blifwit wedertagit, bora lindras för Allmogens hemmawarande Söner till Z2 si. för att såmedelst förekomma den drvga afgift, som eljest skulle träffa Föraldrar, pä en tid, da deras Barn oftast äro sa klena till kroppskrafter att de hwarken emot, tagas eller kunna lämnas i andras tjenst; äfwen, som den Gemenskapen wid Jndeldte Armeen och Bätsmanshället påförde afgift torde böra försvinna för de ar, da de aro i krig, pä arbete eller annan Kron o-tjenst-! z:o. Alt det i z Art. i §. nyttjade uttryck: Behållen förmögenhet, såsom stridande emot den för Progressiv Bewillning i öfrigt antagne grund af synbar förmögenhet, mätte wederbörligen rät, tas: att denna afgift, i den derföre upprättade Tariff mätte för tydlighetens stull utsträckas anda till ,02.002 R:dlrs Inkomst, och att upplysning mätte meddelas hwarföre, dä denna afgift wid desi fast, stäbande blifwit uppgjord, till Zo6,6oz N:d. 24 si. den endast i nu ätföljande Calcul till i;6,6oz N-d. 24 si. är beräknad. 4:0. Att dä i 4 Art. z §. afgift är päförd den, som röker, snusar eller tuggar Tobak, och i särkildt Betänkande angäende Bränwins, tillwerkningen, för den, som super Bränwin, enahanda afgift äfwen bör drabba den, som nyttjar antingen > Caffö, Win, (Communion-Win undantagit) Romm eller Arrac, och i Progressivt förhällande för den, som af alla besia eller andra öfwerfiöbS och Utland, sta drycker sig betjena. 5:0.
Vid denna § har i Borgare-ståndet vidare framställts följande anmärkningar : att det af Utskottet föreslagna förändrade stadgandet angående aktörer, aktriser m. il., hvilket syntes gå ut på att skattlägga den mest tillfälliga af ulla inkomster, och den sämst lottade samhällsklass, icke borde godkännas; att det af Utskottet vid rubriken »kommissionärer» gjorda utbyte af orden »sorn icke äro borgare» emot »ehvad de äro borgare eller ej» vore olämpligt, enär det vore det riktigaste och vid tillämpningen enklaste, att en borgare, som tillika är kommissionär, på en gång taxeras för ali sin inkomst och derför ålägges afgift efter den stadgade bevillnings-procenten; hvaremot Utskottet* förslag skulle leda till många förvecklingar; att afseende borde fästas å hrr Hjertås, Rosenblads och Ilesselgrens motioner om Gesällers befriande från bevillning, helst som gesäller icke äro annat äij vanliga arbetare, hvilka äro från bevillning frie; att Sjömän borde från bevillning fritagas; samt att den i 2 mom. stadgade afgift för Utländningar, som resa omkring i landet och, för egen räkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor, måtte helt och hållet upphäfvas. Hvad först angar frågan om aktörers m. 11. i samma rubrik uppräknade personers, äfvensom gesällers och sjömäns befriande från bevillning, så, e»är det är billigt, att hvarje samhällsmedlem i mån af sina inkomster bidrager till Bevillningt-UlskolUlt Ulla landt, N:o 21. tUl etatsbchofvcns fyllande, samt författningen dessutom i afseende £ de förstnämnde lemnar taxerings-männen öppet att, efter förekommande omständigheter, »änka afgifts-beloppcn huru lågt som helst, hemställer Utskottet att vid dess af tre Stånd godkända förslag i dessa delaf måtte förblifva.