Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungslena kyrka, angående statsanslag till reparation af 180. Kyrkobyggnader, angående lån till .115. Kyrkors underhåll, angående anslag till 148: 72. Kyrkohemman, angående besittningsrätten till Halländska . 206. Käfsjön, angående sänkning af . 158: 47. Köping-Hull-jernbanan, angående statens medverkan för fullbordande af jernvägsanläggning mellan 260. » Voterings-propositioner angående .279. 12 Utlåtandets Nummer och Moment. Köping-Hult-jernbanan angående utgången af 286. » angående anläggning af en jernväg mellan Linde och 235: 4. Köping och Stockholm, angående en jernvägsbibana mellan . 235: 7. » och Uttersberg, angående en jernväg mellan 235: 5 Köpingsön, angående jordafsöndring från j Köpingsån, angående utvidgning och rätning af j L. Ladugårdslands kyrka, angående statsbidrag för tornbyggnad vid . 239. Lagerstedt, L. G., angående pension till 167: 68. Lagkatekes, angående utgifvande af . 148: 125. Landskrona, angående försäljning af kronans tomter i '120. » och Vestra Stambanan, angående jernväg mellan . 235: 12. » angående uppförande af en byggnad vid straffängelset i 210. Landshöfdingars rätt att föra ordet vid Markegångs-deputerades sammanträden, angående .90. Langlet, Gasp., angående eftergift af ådömdt ersättningsansvar i anledning af hans balans 79, 191. Landtbruks-akademien, angående anslag till 122. » » angående en hyresersättning till .221. » möten, angående anslag till 122. » institut i Skåne, angående inrättande af ... 53, 96. » skolor, angående anslag till 122. Landtförsvarsdepartementet, angående anslagen under 71: Landtstalens lönereglering, angående . 122.
Tror man likväl, att dessa coupons, hvilka, erbjudande ingen utsigt af vinst för spekulanten, och för den mindre kapitalisten, som säkert vili anbringa sina penningar, äga ofördelaktigbeten, att vara ställda i främmande mynt, och att räntornas uppbärande på en aflägsen ort fordra kostnaden af ombud, och att en uppsägelse, införd i en tidning, skrifven på ett föga kändt språk, kan borttaga hela räntan utan alt man vet det, — tror man, säger jag, att dessa coupons Jaenna finna många utländska afnämare? Erkännande behofvet, alt inlocka utländska kapitaler, har BancoTJlskottets Finance-afdelning föreslagit att tillita dem, men på ett sätt, på hvilket, ehuru det vore ingalunda mera betungande för Banken, Afdelningen med visshet känner, att man kan påräkna deras erhållande. Jag kommer nu till egde punkten af motionen, som i vissa fall tillåter utlåning på 3 månader åt handeln för 7 procent. Om jag icke 2l4 Den 20 November f. in. i både skrifna och tryckta exemplar af motionen läst samma ziffra, skulle jag trott mig bär se ett skriffel. Jag frågar, hvilken säker handelsrörelse, under en sådan tid af oafbrutna förbindelser emellan länderne, som den närvarande, vill låna för 7 procent? Handeln med sina stora förbindelser på alla de delar af jorden, der de största kapitalmassorna finnas hopade, och med sin snara omsättning är just den näringsgren, som lättast kan umbära inhemska tillgångar, och söka lån, der de för de lindrigaste räntor finnas. Men alla dessa förslagets brister böra kanhända vika för införandet af ett fondsystem? Jag känner alltför väl, alt detta magiska ord vid innevarande Riksdag spelat en stor roll; att en stor mängd — representanter och icke representanter — med bäfvan trott sig deri se modren till kommande generationers alla natioual-olyckor, under det att en annan icke mindre talrik mängd tilltrott detta ord förmågan, att med några papperslappar framtrolla rikedomar, utan behof af de vanliga medlen, flit, sparsamhet och omtanka.
Kanhända inträffar äfven vid folkfesten, ehuru obetydlig den än må vara, att bland dem, som åskådat de täflingsöfningar, hvilka utgjort föremålet för den allmänna uppmärksamheten och det allmänna nöjet, mången återvänder derifrån till sitt hem med håg att åt dessa öfningar egna sin omtanka och sina bemödanden, samt att bereda sig den skicklighet, som erfordras för att framdeles icke blott åskåda, utan äfven sjelf deltaga uti ett offentligt nöje, hvarvid, utan afseende på stånd och villkor i samhället, alla äga lika rätt till täflan om den belöning, som endast genom ådagalagd förtjenst och skicklighet kan vinnas, och der endast den rusiga och den, som i öfrigt oskickligt uppför sig, äro från den fria täflan uteslutna. Tankan ledes derigenom tvångfritt till något bättre. Krogen blifver ej då längre enda vädjofältet för utmärkelsen, och det enda, dit tankan vänder sig, då menskliga behofvet af förströelse utkräfver sin rätt. I följd af denna i korthet yttrade åsigt och med öfvertygelse om den nytta, som väl ordnade folkfesters införande kan och skall i en framtid medföra, vågar jag föreslå: att till detta ändamål för hvarje Län måtte anslås 3,oo R:dr fi:co, som, ställda till Länsstyrelsens disposition, borde användas såsom pris vid täflingsöfningar, hvilka K. M. nådigst må fastställa att årligen hällas vid de tider, som K. M., efter Länsstyrelsens hörande och med fästadt afseende å förut fastställda, mera besökta marknader inom Länen, pröfvar lämpligast vara. Lades på bordet. Frih. von Knorring, Wolrath, anförde skriftligen: Enligt K. M:s Nåd. Förordning af d. 24 Maj 182.5, rörande handeln med Norrige, är det uti 1 Art. 4 §■ tillåtet att till och från Norrige inoch utföra brännvin, dock icke öfver i5 kannor.
OX 45- CO •.iap|espeuj9j|9p3ui Jo ~OJ t-* 00 V Jf5- Vo CT5 Vo •inaiieqng S’S •piiaisuafijapaiu 1— JO 7o co 05 JA V» to to v to CSX © •J9pj^aisu3ri|3p9iu GD to GD CO JO co 00 "co CO JJt V 4*- Vo 4*- S O Mapi^spBiijauopaiu o» "o o« Vo JO Vo JJX V» px CO •UJ3]|B(jn§ -gg •prjaisuafjjapaui to *r> 'o to WQ to JO 'w to J5- V» to Vo Map|g0)suaf]j3p«tiu GD W CD 45- CO 7* 45- J° Vo 45- Va 45- co 45- _to OJ japigspBujajppaui 00 oo v^ JJt 7^ J55 ~hr o •UJ3j|liqnS -g-g * p i ja jstiaf 11o p*> ui , , tC 05 o« co to 05 bo to GO cn to 05 o Mapjcoisuafippaiu GD 4- GD 45- csx Den 4 Januari e. ni. 61 Sistl. år hade Ingeniör-Corpsen inom Kaptensgraden 9 individer, hvars medeltid såsom subalterner utgjorde 18, medeltjensteålder 24r*T och medcllefnadsåider 45 år. Fältmätnings-Brigaden 22 Ingeniör-officeraren har dessutom mycket trägnare tjenstgöring än hans kamrater vid öfriga arméen. Han åtnjuter aldrig semester, och mig veterligen har hittills en sådan förmån aldrig förunnats honom. Han kan icke heller få den, ty pågående arbeten skulle derigenom afstanna, och hittills erhållen tjenstledighet har endast undantagsvis och då en rubbad helsa nödvändigt så fordrat, varit beviljad tinder sommararbetena.
Uti en hos Högloflige Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion har Herr Friherre von Schulzenheim, David, föreslagit, att Rikets Ständer måtte besluta, det prägling af Svenska dukaler hädanefter skall upphöra samt i stället präglas och i rörelsen utiemnas guldmynt af 10 och 20 R:dr Riksmynts valör, under benämning af enkla och dubbla Caroliner, att vid anfordran af Banken med silfver inlösas; i hvilket afseende motionären ansett Carolinernas vigt böra så beräknas, att ringa eller ingen vinst af deras utbytande mot silfver kunde uppstå, och att, i händelse guldet fortfarande komme att falla, denna vigt vid myntningen borde småningom förändras. Utom nyttan af ett portativt och i handeln beqvämt mynt, hvars verkliga värde derjemte vore så stort, att dess invexling i Banken mot silfver kunde antagas sällan eller aldrig komma att ega rum, skulle, enligt motionärens tanke, den föreslagna förändringen medföra äfven andra fördelar, såsom att rörelsen er holle ett guldmynt med fixt värde i stället för de nu varande dukaterna, hvilka, i anseende till skilnaden i Bankens inoch utvexlingspris derå, vore för rörelsen oanvändbara; att allmänheten, genom vanan vid metalliskt mynt, som bättre än pappersmyntet lämpade sig för att vårdas och gömmas, skulle lära sig att iakttaga större sparsamhet, och att härigenom under gynnsamma år och handelsförhållanden inom landet kunde bildas en tillgång på metallisk valuta, som vid ogynnsamma tider bättre än besparadt pappersmynt komme att gagna rörelsen och bidraga till befästande af realisationens bestånd.
Horn och Hr Dalman, hvilka i hufvudsaken instämt med Hr v. Troil, men emot hans mening velat, att dot blifvande StatsUtsk. må utgöras af endast 32 ledamöter, hemställa, huruvida de ej vilja öfvergå till Hr v. Troils mening, som åsyftar bifall till Utskrs hela betänk, i denna del. Jag skulle tro, att ingen af dessa Herrars meningar komma att gå igenom utan en sådan saminanjemnkning, men vågar hoppas, att, i fall denna saminanjemnkning äger rum, Hr v. Troils mening skall vinna Ståndets bifall. Emedan jag nu har ordet, tager jag mig äfven friheten att besvara ett yttrande af Hr v. Hartmansdorff, som sagt, att orsaken till riksdagarnas längd vore de unga riksdagsmännen, som första gången bevista en riksdag och vanligen önska att omstöpa samhället i alla dess delar. Jag bekänner, att jag icke tror detta vara orsaken till riksdagarnas längd. Jag har icke hört någon ung riksdagsman yttra sig öfver alla samhällsgrenar så mycket, att jag kunnat derom fälla ett så generelt omdöme; och hvad de unga männen önska, tror jag icke, att man kan se på dem. Men hvad jag tror förorsaka riksdagarnas längd är, att sedan riksdagen varat 8 å 9 månader, ankomma till R. St. K. propostr, och sådana proposrr, som mäste föranleda till vidlyftiga discussioner såväl inom IJtsktn som inom RiksSttn. Hvem, som kan vara orsaken dertill, vet jag icke; men icke kan det vara de unga riksdagsmännens fel. Hr Dalman: Jag skall icke vara envis i fråga om utsktsledamöternas antal, såvida äfven Grefvarna Horn och v. Den a3 Octo ber e. m. V. Fersen v i I jr» frånträda sin mening; men om de söka göra deras yttrade mening gällande, mäste äfven jag biträda den»
I denna § fanns intet stadgande om afläggande af någon Den ii Maj. förseglad sedel, som kunde gifva utslag i händelse af paria vota, utan sedan en person blifvit utlottad, hvilken på sålt och vis företrädde den förseglade sedelns ställe, så måste ovillkorligen de öfriga i 19 vara tillstädes och rösta, för alt icke paria vota skulle kunna inträffa. Under de s. k. menlösa dagarna, då livar och en var nian om att uppfylla sin skyldighet, förspordes ingen olägenhet af detta stadgande; men man insåg dock snart, att om det funnes någon railleur inom Utsk., som behagade att vid voteringarna framlägga dubbla eller märkta sedlar eller hålla sig undan från voteringarna, så kunde Utsk. få hålla på bela dagen och votera utan alt ändock komma till något resultat. Detta gaf anledning att förändra §:n till dess nuvar. ordalydelse, och nu finnes ingenting der stadgadt ang:de ett visst antal ledamöter, som ovillkorligen måste vara tillstädes vid voteringarna inom förstärkta Utskott. Detta blifver ännu tydligare genom jemförelse med 70 §:n Riksd.Ordn., sorn afbandlar samma ämne, och der det beter: ”Stanna RiksStrn i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom prot.utdr. remitteras till det Utsk., som med målet befattning baft, hvilket åligge att meningarna så nära möjligt är sammanjemka och med förslag öfver denna sammanjemkning inkomma till R. St:s plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitivt besluta Skulle detta försök till jemkning fruktlöst aflöpa, utvälje R.
Dessutom bör en eller tvenne gånger i veckan efter Postärnas ankomst åtminstone en eller tvenne Directeurer; sig infinna, hvarom Ledamöterne sig emellan öfverenskomma, för att i närvaro af Secretera» ren och Kamereraren öppna och till dem aflämna ankommande Bref, att i Diarium införas , besörja de mål sorn fordra skyndsam åtgärd, och influtne medel Kamereraren till. ställa, för att i Banken lita insätta. 45t> Den 19 Julii e, mi 2 §• Vid alla sammanträden föres ordenteligt Protoeoll öfver de ämnen som i Directionen förehafvas. Protocollet justeras vid nästa sammanträde. Utgående Expeditioner lora vara i enlighet med Protocollet och kunna serskildt justeras om skyndsamheten det fordrar. Dessa Protocoller registreras och inbindaa sedan för året. Vid utlåtandens afgifvande , så väl till Kongl. Maj.t som Rid. derskapet och Adelö, äger den eller de Ledamöter, som ej förenat sig med pluralitetens mening, att låta sin serskildta tanka åtfölja, om han det åstundar, och nämnes derom i sjelfva utlåtandet, Ett serskildt Diarium eller Dagbok bör finnas öfver alia mål 2 §. Vid alla sammanträden föres, öfver de ämnen som i Directionen förehafvas, Proto-> coll, hvilket ju6teras vid nästa sammanträde. Utgående Expeditioner kunna serskildt justeras om skyndsamheten det fordrar. Dessa Protocoller med bilagor registreras och inbindas för hvarje år. Vid Utlåtandens afgifvande, så väl till Kongl. Maj.t som Riddorskapet och Adeln, äger den Ledamot, sorn ej förenat sig med pluralitetens mening, att låta sitt serskilda yttrande åtfölja.
Öfver de r Rikets Ständers Revisorers Berättelse om den är 184 r förrättade Stats-Revision upptagna anmärkningar vid Räkenskaperna för Landtkyrkorna i Skåne, Halland och Blekinge få iindei tecknade, Kyrkokuralorer i Ljunits och Herrestads Häraders Kontrakt af Malmöhus Län, till åtlydnad af den oss gifna befallning, och så vidt dessa anmärkningar kunna vara tillämpliga på våra Kyrkoräkenskaper, i djupaste underdånighet afgifva följande Utlåtandet I afseende på Första anmärkningspunkten, som upplager, att Pastorerne och Kyrkoherdarne för ett icke ringa antal Kyrkor innehaft större oföriäntade behållningar, än som medgifves uti r6:de punkten af Kongl. Kyrko-Instruktionen den r2 April s8i 5, förekommer det oss, som skulle detta — såsom det blifvit framstäldt —> sakna all tillämplighet på de af oss afgifna Kyrkoräkenskaper för revisionsåren i83& och 183g, alldenstund dessa Räkenskaper, lika litet som de föregående och efterföljande årens, utvisa så beskaffade, af oss innehafda, behållningar. För de lån, som någon eller några af oss, i saknad af andra säkre låntagare, i ordentlig väg upptagit, a-f Kyrkornas medel, har lika beskaffad, af Kyrkoväidanie pröfvad och godkänd, säkerhet varit ställd oell lika ränta kommit Kyrkorna till godo, som för deras öfriga ut|Anta medel. Om åter, med ifrågavarande större behållningar, skulle förstås de belopp, som någon gång och för någon tid kommit att ligga — m — ©fruktbara i de under Pastors och Kyrkovärdarnes gemensamma vård befintliga kyikokassorna — och hvilket äfven för revisionsåren på alla ställen i detta Kontrakt, utom i Tranås, ägt rum—så få vi, till upplysning om förhållandet härmed, i underdånighet andraga; dels att
På en hög smal trappa, klädd med olikfärgade skynken, stod en trollkarl i hög mössa, vid kaftan och långt, hvitt skägg, undrande som om allt det främmande bullret nyss väckt upp honom ur en hundraårig sömn, medan ur de mörka butikerna högtidsklädt forntidsfolk skyndade fram mot ' Stortorget ', där stora bord var hopslagna af bräder och tätt besatta med bägare af tenn, som oupphörligt fylldes på af beskäftiga småjungfrur, medan svenner betänksamt tappade skummande öl på ' stånkor ' från ett jättefat på jättefot. Handtverkare arbetade brådskande vid små bord, och under tjut och skratt tumlade en flock brokiga gycklare öfver torget. Och så hela denna mörka strimma af nutidsfolk, som blandade sig och ändå så fullkomligt skilde sig från forntidsfolkets färgstarka dräkter! Jag hade nog glömt mig kvar alldeles, så förtjust var jag, om jag inte i detsamma fått se ett par bekanta och känt mig så lik en tjuf igen, att jag ögonblickligen » smet af » ut till stackars tåliga, arga Ruffen, som just höll på att smita från mig, så förgrymmad var han öfver mina » eviga upptåg ». Dagen därpå for vi — förstås — till Drottningholm, där Hans Majestät med en glänsande fest lär ha upptagit pressens skrå bland ridderskapet och adeln. Den festen blef den mest oförgätliga af alla — äfven för oss » utanför-folk. » Illumination, musik, glädje i hvar vrå, och så det härliga slottet och parken att se på. Hade jag bara kunnat få höra kungens tal genom en fonografslang, så skulle allt ha varit fullkomligt. Morgonen därpå kände jag som bly i hela kroppen, och fötterna ville alls inte gå i kängorna, men hur det var, så pallrade jag mig ändå upp klockan 8 för att få se kongressen samlas till allvarligt arbete. Men inte en medlem såg jag — j a g hade nog k o m - mit för sent ändå! I går for de efter sitt trägna arbete i upplysningens tjänst. A c k! Ja oförgätliga har dessa fyra dagar varit — och sa instruktiva — äfven för mig. Hvad ska ' de då inte ha varit för dem, som varit innanför!
I afseende å accorden vid Landshöfdinge-tjensterne, torde emedlertid en dydik åtgärd icke ulan Statens mellankomst kunna utföras; men då densamma klefve inskränkt dertill alt emot ränta förskjuta erforderliga medel, samt om Kongl. Maj:t och Rikets Ständer besluta, att viss procent af lönerne vid Landshöfdinge-platser, hvilkas accord inlösas, skola innehållas och användas till accords-förskollets successiva godtgörande, icke den ringaste föi lust för Staten kan uppkomma, anser Utskottet den ifrågaslällde åtgärden så mycket mera föitjent af understöd å Statens sida, sorn det onekligen vore af yttersta vigt, att accord vid nu Stals-Utslcottets Utlåtande, N:o 450. omförmälde, serdeles maktpåliggande, embeten kunde afskaflas, och således ett förhållande, som, så länge del qvarsiår, kan medföra den påföljd, alt befordringar till oftaberörde embeten ega runi på sådant sätt, som föranleder missnöje oell klander, varda undanröjdi celi nationen erhålla anspråk och förhoppning att framgent se dessa embeten endast anförtrodde åt sådane förtjente embetsman, som förvärfvat insigter och skicklighet i deämnen, hvilka tillhöra Läns-styrelsernes handläggning och jemväl i öfrigt visat sig ega de för berörde embeten erforderliga egenskaper, hvilket ock lör framtiden är af ökad vigt, sedan fråga numera uppstått om betydliga forändringar uti våra communala Författningar. — Del synes ej eller mola någon svårighet för Riksgälds-Contoret att förskjuta den summa, som för ändamålet skulle erfordras, och hvilken uti Kongl.
Utskottet, som, efter öfvervägande af denna motion, ej anser sig böra densamma understödja, får såsom grund för detta sitt omdöme, anlöra. att, om del någon gång inträffat, att landtdomare i Helsingland ej medhunnit att, inom den i lag och författningar föreskrifna tid, lemna parter äskad del af protocoll och beslut vid syn å preslebohl, deraf ej kan antagas, att det är omöjligt för dessa domare, att i allmänhet fullgöra deras åligganden i omförmälde hänseende; att, enär ifrån ett tillfälligt förhållande, icke kan slutas till en lags olämplighet, desse serskilde händelser, att längre tid än vanligt fordrats för expedierande af synehandlingar, ej eller utgöra tillfyllestgörande bevis derom, att den i lag stadgade tid af trettio dagar, för anförande af besvär öfver UnderRätternes i Helsingland beslut i sådane mål, som besvärsvis fullföljas, är otillräcklig för det af motionären uppgifne fall; och att Lagstiftaren, som ej utan högsta behof bör meddela undantagslagar, således ej kan ifrån motionärens framställning hemta giltig anledning att, för ett så partielt fall, som ifrågavarande, förändra den, för ej allenast Helsingland, utan ock en större del af Riket i allmänhet, bestämda besvärstid, hvars tillräcklighet i öfrigt ej ens motionären synts betvifla. 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. Utskottet får således vördsamt tillstyrka, att förevarande motion icke måtte bifallas. Stockholm den ii November 1844- M 3*. Ank. till Exp. Utsk. den 16 Nov. kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion derom, att Kongl. Förordningen den 1 Maj 1810, som itjnefattar förbud att, vid försäljning af fast egendom, göra förbehåll om rätt till densammas återlösande, mätte tilläggas retroactiv verkan. Uti ett hos Högv.
Ort 12-lödigt silfver, så att obligationerna ej blott må innehafva ett reelt värde inom landet, utan äfven kunna vid behof användas utrikes.» »Enär anledning icke saknas dertill, att det till diskont-utlåningen med omsättningsrätt anslagne kapital, oaktadt indragningen deraf sker småningom, dock icke slutligen skall kunna till hela sitt belopp återfås, så föreslås: att Riksgälds-kontorets ersättning till Riksbanken för detta kapital till en början endast utgår med |:delar af det hela, dock med skyldighet för Riksgälds-kontoret, att efter slutad utredning af denna affär, godtgöra Riksbanken det tillgodohafvande, som då, i följd af kapitalets öfverlåtande, kan uppkomma.» »Riksbankens återstående fordran för lån till 1808 och 1809 årens krigskostnader m. m. utgjorde vid 1858 års slut 3,564,000 R:dr fördelade i 594 obligationer, löpande med 4 procents ränta, hvaraf 22 stycken årligen skola af Riksgäldskontoret intrias. Dessa obligationer böra väl anses vara i sitt nu egande skick någorlunda lätt realisabla, men de skulle otvifvelaktigt erhålla denna egenskap i ännu högre grad, om de konverterades till rabatt-obligationer af ofvannämnde beskaffenhet.» Så lydde den vid förra riksdagen afgifna motionen. Sedan dess hafva förhållandena i åtskilliga hänseenden förändrats, men i en rigtning, som, efter min åsigt, gifver ökad vigt åt förslaget att reorganisera Riksbanken. Den utländska skuldsättningen sedan 1858 års början, som, då motionen gjordes, deri upptages till 23 millioner, har ökats derigenom, att sedermera ej blott det första utan äfven 1860 års jernvägslån till fullo indragits, att af Hypotheksbankens sedan sista riksdagen gjorda 2:dra län, det ena till fullo och det andra till någon del genom vexeldragning inkommit i landet, och att obligationerna för det s. k. inhemska lånet, som till belopp af 3 millioner upptagits af Riksgälds-kontoret, efter hvad kändt är, till mer än hälften öfvergått till Köpenhamn och således äfven beredt ökad vexeltillgång.
Kyrkoherden Åkerlind hade stannat hemma för att hålla de öfriga gästerna sällskap; hade han varit med, skulle han med all säkerhet hafva satt p för sin sons afsikt. För att komma upp på kyrkhvalfvet måste man klättra uppför en brant trappa med höga trappsteg, som på kyrkans yttersida gick upp till takskägget och där slutade med en liten af ett räck omgifven altan, samt från altanen krypa in genom en ganska trång glugg på muren. Erik gick först som vägvisare, bärande i ena handen en ännu icke tänd lykta, som medtagits, då det var kolmörkt uppe på kyrkhvalfvet, och räckande den andra handen åt prosten, som mödosamt lyfte sin digra stofthydda från trappsteg till trappsteg. Då prosten skulle krypa in genom gluggen, » råkade » Erik stöta till hans hatt och i sin ifver att hindra den från att falla » råkade » han att jämte hattbrättet få tag i en handfull af prostens enligt tidens sed långa hår. Han ryckte till med kraft. » Aj, aj, aj! Du luggar mig! » skrek prosten. Då hördes i detsamma från trappan där utanför ett skratt först af en och så af en till och en till, och till sist var det, som om också den gamla trappan hade skrattat med, så knarrade och gnällde hon, då hela raden af präster och lekmän rent af hoppade upp och ner på henne under en riktig paroxysm af skratt, och öfver alla de andra hördes patron Bergbom gång på gång utbrista, under det han torkade tårarna ur ögonen: » Tusan till kvick pojke, den Erik! » Lyckligtvis hörde prosten knappast någonting alls af denna allmänna munterhet, ty han var redan hälft igenom gluggen, som han helt utfyllde med sin digra lekamen, så att ljudvågorna utifrån ej nådde fram till hans öron. I stället fylldes dessa af Eriks böner om förlåtelse, som voro så ifriga och högljudda, att de väckte det gamla ekot, som i åratal hade legat och slumrat uppe på hvalfvet och endast mumlat i sömnen någon gång då och då, när en läderlapp eller uggla tittat in.