Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De kostnader, hwilka denna konä egentligen kommer ar bestrida, äro Bakars och öfrige Märkens underhallande och förbättring samt nyas nybyggande, Krono-Lotfarnes aflöning, flere sadane Lotsars antagande, nya Lots-farwarrens och Locs-leders inrättning m. m. 2:0 At til Sjö-LbÄtt-x-werkets förbättring och pejlingars anställande af Lots-korMeu ärligen bör anstäs 2600 R:d. L»nco. z:o At styrelsen öfwer hela Lotsoch Bak-inrättningen bör anförtros at sädaneMan, hwilka Kongl. Maj:t, med kännedom af deras bepröfwade kunskaper och erfarenhet nn ^^viZsnon, Handeln och flere dir hörande ämnen, finnér i Näder för godt, at derril utse och förordna. Dock fa Utskott ten derwid framställa den önskan, ac ONeKn för Sjömälnings-Lorpsen tillika altid matte blifwa Ordförande nti denna föreflagne Lots-vlrcckion, j hwiiket fall ät honom skulle i ärlig Lön af Lots-^on6en anstas I20O R:d. Lar-co Nti et för alt;at leedamörerne kunde bestå af twänne Sjö-Otlicer-ns och 2:ne Handlande eller andre Skepps-Redare, för hwilka sistnämnde likwäl någon Lön icke bör bestäs, i hwilker afseende Utskotten tilstyrka, at Aflönings-Staren för Ledamöterne, jemte vlreLlonens Betjening aldrig mätte öfwerstiga 1200 N.d. Banco VM äret. 4:0 At vi>E!oneii bör wara sörpligtad hwarje
17 efter det lånehandlingar till de i planen beräknade belopp blifvit, vid deruti bestämda tider, till Riksgälds-Contoret aflemnade; 4:o alt Directionen deremot skall vara Riksgälds-Contoret ansvarig, att den för hvarje år upplupna lantan å ej mindre ofvaunänHide förskrifning, ! än då samlade länleoch lill skotts-medel, valder, vid éfels slut, för reparations-fondens räkning, fr uglbärande, efter en tills vidare till 5 procent bestämd räntefot, så ali fonden, under hvarje års lopp, lillvexer med en summa, motsvarande 5 procent å fondens ursprungliga belopp och den vid samma års början befintliga räntebehållning j 5:o alt, till säkerhet för fondens bildande, i öfverensstämmelse med de derför i lörrberörde plan tillämpade och nu fastställda grunder, ]>i rectionen bör till Riksgälds-Contoret afgifva en serskild förbindelse att vid de i planen uppgifna tidpunkter Lill Contoret aflemna föreskrifna låneoch säkerlietshandlingar för de då ullånade ränte-medlen, och hvilken förbindelse, till en början, bör omfatta tiden till i854 års slut, samt följagtligen afse de Contoret, vid nedannämnde tidpunkter, enligt samma plan, tillkommande lånehandlingar, nemligen t vid slutet af år j845, för 5,000 B:dr, vid i85o års utgång för 6,000 R:dr och vid 1854 årsslut för 5,000 R:dr; hvarförutan Directionen bör hos Contoret ställa antaglig säkerhet för ett belopp af 5,000
ÖfverComraissarien P. j. Åhman Bon - T/o!, TJtdr. den 9 April i835. '25 Bonde-Ståndet vidblef sitt redan fattade beslut och lade Utlåtandet N:o 43*7 till handlingarne; och N:o 438, i anledning af erhållen ålerremiss ä N:6 4*9» Ståndet låt bero vid Utlåtandet Me 4U9* S. D. Remitterades till Banco-Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Svar till Rikets Stander på deras underdåniga skrifvelse elén 27 Oclober i834> angående räkne-enhelens bestämmande till fin Riksdaler Curant. S. I). Till Bevillnings-Vtskottet retnitterades ett i dag iiigifvet anförande af Anders Danielsson från Elfsborgs län, i anledning af Samma Utskotts redan återremitterade Memorial N:o 07. S. D, Föredrogos å nyo Constitutions-TJt kottets på bordet hvilande, följande Memorial: N;o 110, i anledning af Ridderskapets oell Adelns samt Borgareoch Bonde-Ståndens återremisser på Memorialet N:o 99: Ståndet' beslöt, att, med ogillande af Cönstitutions-Utskottets yttrande i anledning af Ståndets, såsom dess gemensamma tanka, framställa anmärkning emot Memorialet N:o 99, lägga nu ifrågavarande Memorial N:o iio till bandlingarne; N:o rii, med förslag till ändringar i 1 §. 10 mom, Tnyckfri bets-Förord ningen: Antogs till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; N:o 112, med föreslående af ett tillägg vid 12 mom. 1 §. Tryckfrihets-Förordningen; Godkändes till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; N:o 1 i3, med förslag till ändring och tillägg i 11 mom. 5 §• TryckfrihetS-Förordningen: Lemnades utan anmärkning till grund* lägsenlig behandling vid nästa Riksdag; N:o u4> nied förslag lill ändring i 61 §. Regerings-Formen:
Jag anser Hr v. Troils motion, och framställningarne i sammanhang dermed, vara af den stora vigt för fäderneslandet, att de icke härifrån ensamme böra afgå till Utsk. Jag anser, att hvad som här blifvit yttradt, bör delgifvas MedStm, och jag vågar serskildt anhålla om kommunikation med dem. Jag har talat med Riksdagsmän af RondeSt. från min hemort, hvilka önskat sådant och ansett att det vore en orättvisa om det skulle företrädesvis anses nödigt att anlägga dubbla kommunikationslinjer i andra landsorter, innan ännu vi fått någon, i det södra idoga och folkrika Sverige. Så tänka ändock de som under sin lifstid icke vänta någon vinning af företaget. Den öfvertygelse jag nu yttrat har jag icke ansett mig böra undertrycka. Måhända innefattas deri något som kan äfven för Styrelsen vara uplysande och värdt att tagas i öfvervägande. Gr. von Rosen, Adolf Engene: Jag vill icke uptaga R. o. Ad:s tid med något yttrande, utan anhåller blott, att Hr von Troils och Hr Gr. Mörners motioner måtte få hvila på bordet. Hr Bergenstråle, Claes, anförde dels muntligen dels skriftligen : Jag har begärt ordet, icke för att bestrida en framtida möjlig nytta af jernvägar äfven inom vårt land, då de utföras enl. den plau som K. M. i Dess nåd. propos. föreslagit, och hvarigenom de komma att anläggas i mon af hvad erfarenheten kan komma alt vitsorda deras nytta, och i mon af hvad medel dertill förefinnas: men det är om de partiella, eller den nu ifrågavande emellan Skåne och Jönköping, som jag anser mig pligtig att i korthet angifva några skäl, Den 2$ December f. m. 147 hvarföre jag efter min öfvertygelse icke anser densamma komma alt motsvara, hvarken erforderlig inkomst för banans underhållande, eller det gagn för Jönköpings län, som man sig förespeglar.
» D u vet, att om jag går med dig upp på ditt rum, så blir det strax berättadt för mamma, och hon tycker inte, att det passar sig, men — •- men jag ville nu i alla fall be dig att vi finge gå dit upp. » Hade hon varit rädd, att han skulle säga nej, eller att han ej skulle förstå, hvad som för henne låg i ett sådant förslag, så fick hon dock nu ersättning för sin oro. » Eva, vill du det verkligen, det, som jag bedt dig om så ' många gånger, » han kramade hennes arm, så att det gjorde ondt, och såg ned i hennes ansikte m e d en ifver, som ej tog hänsyn till de förbigåendes öfverseende småleende. » Var det därför, du ville, att vi skulle gå uti Eva, du vet inte, hvad du gör med detta, du gör mig alldeles tokig. Nu skall j a g trifvas i det rummet, må du tro, sedan du varit där, käraste lilla tösen min. » Så veko de ned Smålandsgatan, ett helt annat par än det, som gått och varit bedröfvadt förut. Eva var i sitt stilla sinne förundrad öfver, att han kunde bli så glad öfver hennes förslag. Men alltid sade hon j u nej, när han bad henne om det, och hade tusen hänsyn, som skulle tagas till alla, utom till honom. Och hon kände, hur hennes misstämning vek undan, hon var lätt o m hjärtat, som man blir, när man beslutat sig för något och ser, att man verkligen utför det. Rummet var rätt varmt, men fult och kalt. Den fruktade värdinnan hade lyckligtvis ej visat sig i tamburen, utan Eva slapp osedd in i rummet, som ej hade egen ingång. Brinnande af ifver slet Rikard af henne kappan, drog i hatten, innan hon fått ur hattnålarna, och måste slutligen skrattande låta henne taga af sig handskarna själf. » Käraste lilla barnet 1 Att jag har dig här, alldeles för mig själf. Ser du, att det ej var något farligt! » » Nej, Rikard, nu skall du vara lugn ett ögonblick och höra på mig. Jag skall vara hemma snart igen, det vet du, annars får j a g bara ledsamheter, och jag vill inga moln ha i kväll, ser du.
Poemet qvarblef oläst, så när som till sina första rader, i Elins skrin, och Gösta frågade aldrig derefter. Han trodde sig förmodligen hafva, jemte sina öfriga poetiska utgjutelser, äfven brännt upp denna, men Elin blef hädanefter icke mer så barnslig med Gösta. Hennes tårar öfver att Gösta ej mera var så opoetisk som på Högesta, voro lika oräkneliga som bittra. Imedlertid, oaktadt ängslan, tårar, sorg och oro, blomstrade Elin under första vintern i Stockholm, för hvarje dag skönare upp mot sina femton år. Hennes helsa tycktes verkligen vilja stadga sig, och det började allmänt omtalas, hvilket uppseende lilla Fröken Ringschöld komme att göra vid sitt inträde nästa vinter i verlden. Möjligen ordades äfven derom i hennes närvaro, men hon hörde det icke. Blott en gång hörde Elin talas om sitt utseende, och hade nog deraf. Hennes Mor hade gifvit en supé! Efter maten samlade några unga Damer sig i salongen, omkring ett bord med gravyrer och sådant mer. Elin var ibland dem, ganska tyst, men de andra flickorna hade ännu icke pratat ut – särdeles en som alltid talade litet fortare än hon tänkte. I anledning af en gravyr, tog hon sig före att bevisa det alla menniskor, äfven de nu omkring henne församlade, hade vålnad af något djur; obarmhertigt skärskådades det ena menniskoanletet efter det andra. ”Nå Elin Ringschöld då!” ropade slutligen en af hennes högeligen roade åhörarinnor – hvad liknar hon?” ”Åh,” svarade den pratsamma Tärnan: ”Hon har bara tycke af sig sjelf. Men – vänta – om Ni vill veta någonting om henne – så skall jag säga Er, att hon har äktenskapstycke af den der unga Herren borta vid kakelugnen.” Elin, hittils fördjupad i sina egna tankar, såg nu tillika med de öfriga flickorna, på deras anmodan, bort åt kakelugnen. Der stod endast Gösta. Elin såg blott alltför tydligt, att Gösta hört det som sagts. Hon bleknade sjelf så att hennes läppar blefvo krithvita.
Corporaler med dito . — 8: —■ 1:8. 8 Classen. • - Manskap med dito . — 6: >— •— 1: 8. I senare lider liar 1720 års Inqvarterings-Ordning sällan tjenat till efterrättelse vid inqvarterings-penningarnes beräknande, utan bafra serskilda öfverenskommelser derom emellan garnisonerne och städerne blifvit ingångne; och då desse contract, upprättade efter hvarje orts olika förhållande, således sakna ali öfverensstämmelse, måste inträffa, att genom införande af den enhet uti inqvarterings-penningarnes beräknande, hvarom nu är fråga, en del tillkommer mera, en del mindre, än hittills. Den beräkning, som Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse upptager, grundar sig på omkring Sidels nedsättning emot den för Stockholms stad, genom senare Författningar, bestämda inqvartering, till hvilken nedsättning de i allmänhet lägre hyrorna och varuprisen i de öfriga städerne ansetts föranleda; börande i öfrigt anmärkas, att denna beräkning skiljer sig både ifrån ÖfverDirecteuren Rönbecks och Stats-Contorets förslag hufvudsakligen deruti, dels att Kongl. Majit ansett någon olikhet icke böra ega rum för gifte och ogifte, dels att beloppet är ökadt i de högre, men minskadt i de lägre graderne, hvarföre den af Kongl. Majit antagne beräkning onekligen på det hela leder till minskning i inqvarterings-utgifterne, emot hvad de öfriga förslagen innehålla, jemte det densamma synes vara efter nuvarande tids fordringar lämpad. Med afseende å hvad sålunda förekommit, tillstyrka Utskotten, att den classification och beräkning af inqvarterings-penningarne, som af Kongl. Majit ansetts lämplig och här ofvan finnes införd, niåtte af Rikets Ständer an - Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk.
Men ock atc wi med känfta och medrvetenhet för Landers närwaranöe sällhet och bestånd? ärS öfrvcrtygade art Rongl. Masrp nadrga, nu senare afgrfne yttrande uli Arrneringö fragan, är öfwerensstammande med Zlllmänna miljan r rrärwarande tidepunkc, och således nu en gag« nelig sak. Lunnandes Lonscription dock i stamriden genom händelsernas lopp fa ert annat Utseende, än dm rrU werkeligm har, om hela Indelnings werket gär öfwcrända och Popu» lation ökas genom en hälsosanr åtgärd bättre än hmils pä det säre art jordens oneka jämnar sig rist hwarandra m.d mera» Häruppå har jag den äran Utbedja mig Högs walborne Herr Grefwe» och Landmrarsialkens Propo» sition wödsammast. » Begärdes pä Bordel. Herr Grefwe» och Laudl-Marfkalken. Som Ridderffapcr och Adel r af der nu upläste, inför Hans Kongl. Majit hällne Pwrocoller, inhämtat att Konungen genom Dest nädiga förklarande till Bonde» Srändeks Deputerade, will lära Dest afgjsne NådigProposition om National Ärmeringen hwrla, sä torde Ridderffapet och Ädel» nu mera anse öswecflödigc alt Coiistttukionö Utsiouet öfwer detta ämne sig yttrar. Fjerde Band. v?:s s» H.re i8 Den i December. Herr klingspor, Qerär, ansäg owanligk «tt lägga pä Vorder, srägan om en Depmarion till Kongl. Majtt. Friherre Stael von wolstein, L. k,. Jag tror alt det aldrig skal med onäd anses af en Konung om trogne Undersåtare wilja npwagta Honom med en Deputation, detta är min ranka, jag har dock tillförne hört sädane rubriceras som en olaglighet.
Dito till reparations-skeppsdockan i Malmö 10,000: 10,000: Dito till en ny hamnbyggnad vid Mariestad 23,260: Dito till en kanals öppnande genom sundet Draget 5,750: •— —- 5,750: Bogseringskostnader å Götha Eif 1,359: 18. 4. 1,845: 31. Summa 2,165,706: 33. 8. 2,399,826: 15. 2. § 1- Sveriges bidrag till den för Sverige och Norrige gemensamma handelsoch sjöfartsfonden har, på sätt ofvanstående tabell utvisar, under hvartdera af åren 1852 och 1853 utgjort omkring 73 procent och Norriges circa 27 procent. Jemföres detta med de till Minister-staten ingående bidragen från de båda rikena, hvilka för de nyssnämnde 2me åren utgjorde från Sverige omkring 65 procent och från Norrige circa 34 procent, så synes deraf, att någon rationel eller bestämd beräkningsgrund ej finnés uppgjord för utgåendet af de båda rikenas gemensamma utgifter. Revisorerne få, med anledning häraf, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det mindre formenliga i ett sådant förhållande, hvilket, enligt Revisorernes åsigt, borde undanrödjas genom att bestämma den lämpligaste beräkningsgrunden för utgörandet af Sveriges och Norriges gemensamma utgifter, vare sig, att detta sker, sedan åt utsedde Komrnitterade från de båda rikena blifvit i nåder uppdraget att uppgöra ett förslag i detta hänseende, i likhet med hvad nyligen skett i fråga om beredande af ytterligare lättnader i Sverigesoch Norriges ömsesidiga handel och sjöfart, eller att sådant på något an/nat tjenligt sätt verkställes. j § 2.
S. D. emitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten. 1:0 Ett Memorial af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, angående en allmän Handelsoch Naiings-frihet, och g:o Ett dito af Jon Jonsson från Blekinge, Ex Protocollo Olof Werlin. Dito Dito. Ex Protocollo Olof Werlin. Dito Dito. dels 44 Den 13 April. dels uti enahanda ämne och dels enskildt, om seglations frihet för JBlekingska Allmogpn till afsättande af dess skogsproductef. Ut Supra. Ex Protocollo Oluf Werlin. Dito Dito. S. D. ”Upplästes Stats-Utskotte^s den 11 innevarande meddelte utlåtande öfver Herr Prcfessoren Doctor Wijkrnans Memorial , om prescriptionstid för redovisning af allmänna medel, hvilket ämne Utskottet ej ansett hörande till sin åtgärd, och hvarvid Bonde-Ståndet för sin del ej hade något att anmärka, utan lät dervid bero. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. Dito Dito. S. D. Uppi ästes och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Majrts Nådiga Proposition af den 5 i denna Månad angående det åt Vesteroch Norrbottens Läns Innevånare lemnade Lån; hvilket skulle de Pespectiva Medstånden vördsamt och vänligen tillkännagifvas. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. Dito Dito. S. D. ^Kongl. Maj:ts ankomne Nådiga Proposition af den is innevarande, om de nya Con stitu - Den 13 April. 4 5 stitusionella förhållanden* sona till följe af föreeriingen mellan Sverige och Norrige uppkommit, blef nu uppläst och till Constitutions-Utskottet remitterad, hvarom de öfriga Respectiva Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. Dito Dito. S.
Redan nu äro ju alla fattiga föräldrar belriade fran terminsafgiflen, ulan alf vetei ligen della inverkat på deras barns ställning i skolan. Det är visserligen icke heller hos barnet, som rockens beskaffenhet afgör företrädet. Men vore det också förhållandet alt föreställningen om rikedomens företräden påt\ iirg»»ks~baraeU.redau~4 skolan, månne delta icke lika gerna kunde blifva en sporre till framsteg, som en orsak till missmod eller bitterhet? Ehuru på anförda skäl jag för min del helst skulle antagit hvad Herr Sommelius i 16 mom. af sin motion (N:o 26) föreslagit, nemligen att den rike betalar 50 R:dr, den behållne 25 R:dr för terminen, under det att alla andra erhålla kostnadsfri undervisning, så anser jag mig dock böra stadna vid det förslag, som antogs inom afdelningen, nemligen: att den i 134 §, punkten D, besämda terminsafgift höjes till 15 Il:dr, med rättighet för Lärare-kollegium att, på grund ■ ~ ■ - af sig företeende omständigheter, bevilja-lindring .eliernck~fulW komlig befrielse från samma afgift.” 70 Allm. Besvoch Ekon.-Utskottets. Betänkande N:o 118. Af Herr Börjeson: ”Frågan om terminsafgiflernas höjande betingas af det oafvisliga behofvet att på enskild väg anskaffa medel till skolhusens byggande, utvidgande och underhåll, i fall Staten icke förmår att framgent såsom hitintills härvid träda emellan; och enär till riksdagen inkomna regeringshandlingar gifva vid handen alt tillgångarne på åttonde Ilufvudtiteln icke skola medgifva förhoppning att alla redan gjorda anspråk på statsmedel till byggande och utvidgande af skolhus kunna erhålla välförtjent afseende, tror jag liden vara inne, att man, lill fyllande af ifrågavarande behof, söker bereda andra inkomstkällor.
För öfrigt får jag, såsom svar lill Herr Munck af Rosenschöld, lemna den upplysning, att de förändringar BevillningsLagoch EkonomiUtskotten gjort i deras senare Utlåtande allenast innefatta ett borttagande af alla de correctiv, hvarigenom medborgaren är tryggad emot vexationer. Utskotten hafva icke skärpt några straffbestämmelser, utan allenast borttagit en del af dem, sorn drabbade Tulltjensteman vid misslyckade visitationer, och således utvidgat visitationsrätten öfver dess tillbörliga gränsor. Föröfrigt instämmer jag äfven med Herr Munck af Rosenschöld deruti, att om BevillningsLagoch EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 3o blifver antagit, det blir svårt att i enlighet dermed utfärda en Författning, hvarigenom man undviker vådligheter för husoch hemfriden. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken yttrade, att sedan, i anledning af derom gjord hemställan, proposition blifvit af Hans Excellence framställd derå, att ifrågavarande Utlåtande borde punktvis pröfvas och afgöras, samt, på sätt Hans Excellence uppfattat Ridderskapets och Den 22 Januarii f. m. io5 Adelns svar, Ståndet jemväl denna proposition bifallit, ansåg Hans Excellence det tillhöra dess pligt alt föredraga Utlåtandet punktvis; varandes Ridderskapet och Adeln i alla fall i tillfälle att, genom afslag å hvarje punkt, komma till det slut, som Ståndet önskade. Herr Bråkenhjelm }Behr Reinhold: Hvad som inträffat sedan Herr Grefven och LandtMarskalken inbemtade Ståndets svar, nemligen att arne Ledamöter ingifvit hela förslag i ämnet, skulle jag tro vara nog anledning för Ståndet att ändra sitt beslut rörande ifrågavarande Utlåtandes föredragande punktevis. Jag anhåller således, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville fråga Ståndet, om det ej nu önskar, att Utlåtandet i sin helhet må föredragas. Herr Munck af Rosenschöld:
"stadgas. Hwarje Författare eller Förlägga, "re stände fritt, at en honom, i följd af sä"dan egenskap tilhärig Skrift, antingen sjelf "eller genom andra föryttra; dock ware hwar "och en som antingen i öpen bod, eller eljest, ''med rättighet at derom i allmänna Tidnin. "gar Kundgörelser fä införa, Bokhandel idka "eller böcker försälja will, förbunden, at pä "sätt om Boktryckeriers anläggning stadgadt "är, och wid famma answar, anmälan derom "hos Hof. Cantzlern göra. För fortfarande "föryttrande af en Skrift, ware inga andra 'hinder, än de som i Hcke §. af denna Lag fö''rejkrifwaS"' 2. §. Wid sm klom. blef wid sistl. Riksdag följande förändring föreslagen: at mellanme. ningen ifrän enär, til och med utmärker ssul. le utgä och wid slutet tilläggas: ''under det "answar derföre, som nedanföre bestämmes, i ''fall den säsom skändclig eller smädelig sig "tydligen utmärker." Ltkasä wid Zckje Klom. at 8'de klom. l:sta §. äfwen skulle citera. I 4:de klom. första stycket, efter ware sig: "hos Riks.Rätt? Afwen. ( 46 ) Äfwenledes wid 4:de klom. at stycket kfrän och med orden Sädana handlingar, til och med hemliga halla, skulle utgä, och i det ställe följande UeägAjon införas: "Utgifwas sädane Handlingar af trycket ''utan wederbörandeS tilständ, straffes Utgif. "waren, om han warit betrodd at demwärda "och förpligtad at dem hemliga hälla, elter ''Allmän Lag och serskildta Stadgar. Gör nägon "annander, böte han derföre 100 Riksd. Til "samma straff ware dm förfallen, som olofli. "gen genom trycket kungör förenämnde Hand.
Redan länge hade han förföljt henne med allehanda älskvärda väntjenster, burit vatten åt henne, hjelpt till med tvätten och gifvit henne en slant eller par af sina drickspengar. Hennes barn var han i synnerhet öm emot, bar det på sina armar, lekte med det, gjorde leksaker åt det. Den lille bodde egentligen på torparbacken hos en arbetarhustru, men var ofta hos sin mamma. Nu i qväll hade hon honom der nere, kaptenskan hade sjelf skickat henne upp till gården för att se folket roa sig och lofvat taga hand om pojken. Der ledde en liten slingrande gång ned ifrån berget, genom ängen och till röda stugan. Kajsa gick förut, rodnande och säll, Sergej efter. De trampade i det höga gräset, som stod dem ända till midjan, följde stigen ned till diket, der detta var så tort, att det kunde begagnas som gångstig, och gingo som i ett grönt hvalf af doftande, vajande timotej. Solen gick ned. Det sken och strålade, foglar sjöngo, fiskmåsarne slogo nere i viken. Allt var rosenrödt, rödt sken hafvet, himlen, jorden. Kajsa var ung. Hon hade ej fylt sitt tjugoandra år. Men hon hade hittills glömt, att hon ännu var ung. Han, ryssen, han var också ung. Hon hade glömt, att det öfverhufvud taget fans ungdom i lifvet ännu. En märkvärdig sympati för denne man, hvilken liksom hon dyrkade renlighet, uppstod hos henne. Det var någonting alldeles nytt. Hon hade förut varit ensam om allt, hon hade ensam dragit allas bördor, hade kämpat och lidit så mycket. Han kom, med samma tendenser, kämpande samma slafkamp, men med lätthet, med gladt mod, som en lek. Han var fin och snygg som hon sjelf, han var allt det fullkomligt, som hon var halft. Hvad hon försökt göra, alltid utan att lyckas, det gjorde han genast och lyckades. Alla andra män föreföllo henne i jemförelse med honom så råa, smutsiga, klumpiga. Han var liksom från en annan planet än de andra, och han talade ej ens samma språk. Hon visste ej hvad han sade, men förstod honom ändå så väl. Hon förstod ej orden, men tonen, rösten, blickarne.