Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Årlig» Anslag till Underhall, AdAd miAnmärkningar. ministrations-kostnad och Diverse Brutto-Inkomst nistrationsloch BePremier U tgilter. af Arbetsrörelsen Summa. vakningskostnad , för Summa vid Inrättningen. ved och lysningsämnen, hyror och arrendeafgift samt diverse utgifter. Arbete. af Mankön. af Qvinkön. af Stats-anslag. af Staden. Summa _ __ ___ - 29,970 Q Q 455,26i 16 5 455,261 16 5 Som nybyggnader för Södra Corrections-Inrättningens behof, med innevarande år upphöra, kommer såsom en följd deraf, arbets-premierne derstädes, att från nämnde tid betydligen förminskas. Stockholm och Kongl. Styrelsens öfver Fängelserna och Arbets-Inrättningar i Riket Kammar-Contoir den 25 Maj 1833. C. W. RAAB. Aöaiiii. MAJ lis BEF ALLNING SI IAFY ANDES UTI Upsala Län TILL I UNDERDÅNIGHET AFGIFNE FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 1828, 1829, 1830, 1831 och 1832, sefemia© il$&, ECKSTEINskA boktryckeriet. 1833, tilo Allmän beskaffenhet. Uti den underdåniga Berättelse, sora af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande år 1828 blifvit afgifven, är Länets vidd och indelning efter Landets beskaffenhet, i slätlbyggd eller skogsoch bergs-byggd, uppgifven, äfvensom de betydligaste höjd-sträckningar, sjöar, åar samt jordmånens mer eller mindre fruktbara beskaffenhet der omförmälas, hvarföre jag, för att icke åter upprepa hvad i dessa oföränderliga omständigheter redan blifvit hos Kongl. Majit i underdånighet anmäldt, tror mig, till undvikande af onödig vidlöflighet, endast Lora åberopa .hvad samma Berättelse derom innehåller.
Den 5 Zebruarii. botten, Ängermanland och Jemtland, hörande under Swea HofRitk, sam! den af Lagman Lauäelnr innehafwande Domsaga uti Wermeland, under Götha HofRätt, dels communicationen emellan WtderDomaren och HosRauen gar längsammare, dels Donn sagorne arv synnerligen widsträckle, hwicket ej inrraffar med de öfrige Domsagorne, skulle Högste Domstolen i underdånighet öfverlemna till Kongl. Mai:t6 Nädiga govrfinnande, cm icke HofRätten kunde tillatas, akt, deräst sä qualificcrade Personer uti berörde Domsagor sinnes, eller ock more hägade Legiswa sig dit, som ärvgs sig derstädes qwarbliswa, förse dem med förordnande, när Ordinarie Döma» ren är hindrad, dä hälla Urtima Ting i brottmål Ler den anklagade häcktad är, emot Åtnjutande as Len utsatte skjuts och tracramente, dock att Ordinarie Domaren ivid hwarje sadan händelse borde gifwa Let, jemte de hinder för honom uppstått, tillkänna ät HofRätten/ som ägde tillse, att missbruk dermed icke skedde. blx krotocollo, kk. kreclr. Zeäerkolm. Kongl. Mafts Nädiga Proposition till Riksens Ständer angående förändring i allmänna Lagens stadgande uti 68-2 Cap. GiftermälsBalken om wiste i afseende pä äglenskaps ingäende förbudne Swägerlags leder; Sifwen Stockholms Slott d. rr Januari 1810. Sedan Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 18 sistlidne November tillstyrkt sädan än» Den Z Februari!. 37 ändring uti Allmänna Lagens stadgande uti 2 Cap. 5 §. GiftermälsBallcn, att äglenffap i Swägerlag ä sidone ma med Kongl. Majtts Nädiga bifall tiltätas, hwillet underdåniga hemställande Kongl.
Jemte upgift att under år 1851 endast smärre reparationer egt rum å Riddarhusets tak samt i dess källarvåning och flygelbyggnader för tillsammans 153 R:dr 16 sk., har Direkt, anmält alt, år 1852, Riddarh.-Sekretins boställsrum blifvit reparerade för 530 R:dr 12 sk., Riddarhussalen för 553 Ridr 24 sk., samt koppartaket för 66 Ridr 32 sk., samt under 1853 dels i Riddarhussalen dels i eldstäderna, reparationer blifvit verkställda för tillsammans 171 Ridr 16 sk., allt biko. I sammanhang med förenämnde reparation i Riddarhussalen hafva de dervarande vapenplåtarna blifvit ordnade på ett mera systematiskt sätt än förut, och en af Direktms Ledamöter, Kammarh. Frih. Bennet, som ombesörjt denna anordning, har derefter uprättat och till Riddarhuset förärat en medelst afbilduingar af de i Riddarhussalen befintliga ornamenter och inskriptioner illustrerad förteckning öfver vapenplåtarna, hvarenligt sådana finnas för 2,254 ätter, men saknas för 37 ännu lefvande och 572 utgångna ätter. Frih. Bennet hat; dessutom ' kostnadsfritt för Riddarhuset dels fullständigt renoverat flera vapenplåtar, dels omfernissat eller låtit rentvätta de öfriga och Direktin omfattar med särdeles nöje detta tillfälle att uttrycka sin erkänsla för det nit och den osparda möda, Frihin dervid ådagalagt. Jemte det Utsk. instämmer i detta Direktins yttrande, har Utsk. tillika ansett Hr Frih. Bcnnets välvilja att ulan allt slags utgift för Riddarhuskassan, med egen möda och upoffring personligen verkställa det ifrågavaride renoveringsarbetet samt det smakfulla ordnandet af vapenplåtarna, som åt Riddarhussalen gifvit ett betydligen förskönadt utseende, med det mera, hvarom
Utan statsbidrag hafva blifvit verkställde: 1:o Sänkning af så kallade Stibergsliden vid gränsskilnaden emellan Götheborgs stad och Carl Johans församling, till väsendtlig lättnad för den betydliga rörelse, som äger rum emellan staden och sjöhamnen Klippan. 2:o Uppbrytandet af en sockneväg från Sanne kyrka i Sörbygdens härad till länegränseu mot Dahlsland, hvarigenom häradet vunnit en genare förbindelse med Wenersborg och Fredrikshall. Det vigtigaste arbetet för kommunikationernes förbättring, som under ifrågavarande tidskifte förekommit, är emellertid Statens jernvägsbyggnad, som efter det genom enskilde subskribeuters försorg förberedande undersökningar till bestämmande af vägsträckningen emellan städerne Götheborg, Alingsås och Borås, med allmänt understöd af 2,000 R:dr B:ko, ägt rum, sistlidet år vid Götheborg påbörjats oell under året så betydligt fortskridit, att banan inom detta län sannolikt före detta års utgång blifver bragt till fullbord an. § 4. S°o Sifisk 'falin iny. Kammarverk. Under den lid, som förevarande underdåniga berättelse omfattar, har inom detta län hvarken tillökning i hemmantalet inträffat eller något hemman kommit i ödesmål. Genom skatteköp hafva dock kronohemman minskats med 18]Vo:dels mantal, hvarmed följaktligen skattehemmanen ökats. Sedan tiden för nästföregående femårs-berättelse hafva tillkommit följande lägenheter: 23 OskaLtljigcle. bebyggde torp, utjordar med flere lägenheter, utan mantal, som ej äro i något hemmans ränta inbegripne . 230. Bebyggde lägenheter, afsöndrade från hemman under ständig ägande-rätt 21. » » » på viss tid eller lifstid 20. Tull mjöl q varn ar 18. Tnllsågqvarn 1. hvaremot under samina tid antalet af husbehofs-mjölqvarnar,minskats med 1. Af de i tabellen upptagne 133A2 mantal gymnasiioell skolhemman äger Gustafsbergs barnhus 91 mantal /och de öfriga 1242$ mantal tillhöra Hvitfeld Iska gymnasii-stipendii-inrättningen.
Hon trodde — och kanske var icke denna tro så naiv och fantastisk, som de kloka herrarne ansågo den — att, om Edmée kom till att se Förste Konsuln, «Frankrikes räddare», som nu också legitimisterna kallade honom, omgifven af de tillbedjande trupperna och det alltid vivatropande folket, så skulle den allmänna patriotiska entusiasmen, som regelbundet väcktes, blott han visade sig, öfvervinna den unga flickans studerade motvilja att närma sig «tyrannen», som hon på sitt urmodiga Vendéespråk envisades att kalla rojalisternas betvingare. Hon hade icke kommit till Paris tidsnog för att kunna åse festen i Marstemplet till Washingtons minne, och det högtidliga intåget den 30 Pluviôse, då de tre konsulerna, eskorterade af trupper, lemnade Luxembourg och med stor pomp togo Tuilerierna i besittning, hade hon halsstarrigt nekat att vara vittne till. Denna gång kunde hon emellertid ej gerna undvika att åtfölja sin faster, då hon diplomatiskt formulerade sin anhållan som en inbjudning från markis de Caulaincourt. Det var nu i slutet af Ventôse (midten af Mars). Dagen var kall och ovanligt klar, med blåst och strålande solsken. Trupperna passerade i halfbrigader förbi Florapaviljongen, der Förste Konsuln, omgifven af staben, höll på sin hvita häst, Désiré. Han tog sig afstickande enkel ut midtibland alla dessa plumagerade och förgylda herrar, i sin simpla grå öfverrock utanpå uniformen, och på hufvudet, långt ned i pannan, den enorma, breda hatten, utan plymer, blott prydd med den trefärgade kokarden. Han såg blek, nästan gul, utvakad och ansträngd ut. Han höll läpparne tätt slutna och följde hela tiden uppmärksamt framåtböjd truppernas rörelser — det såg ut, som ville han i sitt minne inpränta hvar särskild mans utseende. Då ett par halfbrigaders krutsvärtade, nästan sönderskjutna fanor presenterades, blottade han hufvudet med en värdighet och ett allvar, som fick soldaterna att bryta ut i höga jubelrop.
Den fanatism, som låg i dessa ord, berörde mig ytterligt osympatiskt, men för att undvika en fortsättning på detta ämne, såg jag ned i min bok och svarade med låg stämma: »Du vet, att jag icke ser honom med dina ögon.» Tore Gam tog ett steg framåt mot bordet, där jag satt, och han såg ett ögonblick ut, som om han velat krossa mig med ett enda slag. Därefter förvreds hans ansikte som under en öfvernaturlig smärta, och utan ett ord gick han in till sig och stängde dörren. Jag lät allt detta passera, och vi talade icke vidare därom. Jag tänkte, att saken snart skulle falla i glömska, och jag betraktade det inom mig som en lycka för Tore Gam, att denna hänsynslösa och lidelsefulla människa, hvars stridbarhet mot allt och alla gjorde honom omöjlig, var borta ur min väns lif. Men jag fann snart, att jag bedragit mig. Så länge vi bodde tillsammans, fortforo de att korrespondera. Och jag såg en gång, att han läste in Reinholds bref i en särskild låda, som om de varit för goda att läggas samman med andra. Jag kunde ej återhålla ett leende, och jag vet, att Tore Gam såg det. Hvari ligger det, att mellan två människor, hvilka följt hvarandras utveckling med intresse, mötts som vänner, aldrig växlat ett ondt ord, som lämnat groll, aldrig dolt något för hvarandra, långsamt, men säkert kan uppstå en klyfta, hvilken förr eller senare, i fall ej lifvet i tid skiljer dem åt, urartar till verkligt hat? Hvilka hemlighetsfulla makter är det, som med åren omdana våra känslor, till dess att de synas oss rymma hela motsatsen till den värld, hvilken en gång var deras rikedom? Hvarför förbytes denna rikedom till armod för den ene, under det att den andres armod synes bytas i ständigt mera öfverdådigt slöseri? För min egen del vet jag, att jag i början aldrig skulle velat erkänna för mig själf, att jag mot Tore Gam innerst bar på något, som bildade motvilja.
Utskrs arbeten ofta i nuvar. Utsk. blifvit upplästa, och alt jag för min del merendels instämt i dess åsjgter, isynnerhet på den grund, att jag ansett en vackling emellan systemer skadligare än allting annat, och emedan jag är af den öfvertygelsen, att då erfarenheten visat, att näringarna icke obetydligt utvidgat sig under det sednast följda systemet, skulle, i händelse B.. St. nu återginge till ett motsatt, näringarna snart komma alt åter inslumra. Hr af Billbergh bar vidare anmärkt emot första hufvudgntnden, att den der förekommande meningen: utom i de fall, der B. St. uttrycka en motsatt Önskan, skulle innebära en motsägelse och icke kunna ståx tillsammans med conclusionen om Konungens rätt att utfärda eller upphäfva förbud. Jag får härvid nämna, att det hade varit mig kärast, om Utsk, icke uttryckt någon önskan om förbud; men jag har trott, att det enda möjliga sältet att vända detta Utskrs beslut till godo för saken, vore att derjemte bestämdt uttrycka Konungens rätt att ändock upphäfva förbuden. Jag skulle derföre tro, Den iS Octobcr. tvo, att föroch eftersats rätt väl kunna stå tillsammans 1 denna, jag medger det, för Öfrigt hoplappade punkt. Hvad förslaget om flottans användande till kustbevakning beträffar, har Gr. Posse anmärkt, att den skulle blifva kostsam. Utsk. har dock trott, att kostnaderna skulle betäckas genom inkomsterna af en noggrannare bevakning; men ingalunda har Utsk. haft för afsigt att försvaga den nuvar. tullbevakningen. Utsk. har tvärtom åsyftat en ökad control! i förening med möjligheten att bereda utväg till flottans öfning utan särskilda statsutgifter för sådana ändamål, och jag skulle för min del tro, att man af förslaget, om det icke medför för stora uppoffringar å Tullverkets sida, kunde få mycken nytta. För att en gång komma till slut i det alltid återkommande themat om Bevilln.Utskrs långsamhet, skall jag äfven utbedja mig att få upptaga, hvad Hr af Billbergh iden delen anfört.
Från Heden. Bonde-Ståndet. * S. D. Föredrogs Stats-Utskottets Memorial N:o 261, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande extra statsanslag till föremål, tillhörande fjerde, femte, sjette och sjunde Hufvudtitlarne. Ståndet, som med afslag å de af Medstånden framställde inbjudningar vidhöll sina Brot.-Utdrag den 26 Juli ISöt. 421 uti hithörande frågor förut fattade definitifva beslut, lät beroTvid de af Utskottet i Memorialets 2:dra och Tule momenter föreslagna voterings-propositioner, saint godkände de öfriga. Den 26 Juli. Från Röglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 23 och 25 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 3, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 1, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, fann Ridderskapet och Adeln för godt att vidblifva sina, i afseende på 1, 7 och 43 §§ af Utskottens förslag till förordning, i ämnet förut fattade beslut, samt lades Utskottens, angående såväl dessa, som rörande 44 och 45 §§ nu afgifne yttranden, till handling arne', men blef Utskottens förevarande Utlåtande i öfrigt bifallet, utan annan förändring, än att uti förslagets 49 § orden’ ”hvarje gång han derför lagföres,” utbyttes emot uttrycket: ”hvarje gång stämning derför uttages och honom delgifves;” och skulle Medslånden genom utdrag af protokollet vänligen inbjudas, att i fråga om denna förändring af 49 § sig med Ridderskapet och Adeln förena.
Med er klokhet, ert lugn, er erfarenhet, er allvarliga till ett förståndigt mål rigtade politiska syftning, skulle utan tvifvel i detta fall Brasiliens angelägenheter och tillika förhållandet mellan mig och er slägt stått på en annan fot, skulle måhända ett eller annat af mig företaget, kanske mindre väl beräknadt steg varit ogjordt. Men lef väl, Dom Ignazio, till härnäst! Jag väntar er snart. Det dröjde också icke många dagar, förrän Dom Ignazio, åtföljd af sina trenne söner, lät anmäla sig till afskedsaudiens. – Således är allt färdigt till er afresa? frågade Kejsarn. När resen J? – Befälhafvaren på briggen Luçonia, svarade Ignazio, har gifvit tillkänna, att det kan ske i morgon middag. Hvad oss beträffar, skola vi icke fördröja afresan en enda halftimma. – Godt, mina vänner. Låtom oss skiljas, men, som jag hoppas, blott för en kort tid. Måtte vårt arma fädernesland vara lyckligare, när vi härnäst råkas! Afskedet från Dom Ignazio var å ömse sidor hjertligt; från hans söner höfligt men iskallt, och det lyckades icke Dom Pedro, att på sina läppar för deras räkning framkalla ett vänligt småleende. Kejsarns sista ord, stäldt till den gamle Andrada, men blicken skarpt fästad på Antonio Carlos, lydde: Helsa er vackra systerdotter, Dom Ignazio; ni vet att jag älskar henne — (efter en lång paus) som en dotter. Nästa morgon såg man mycket bestyr i palatset Andrada, och redan ända från dagningen hade en lång rad af bärare varit sysselsatta att föra en mängd flyttsaker ombord. Förvirringen ökades icke litet, då en kammarjungfru instörtade i salen, der alla voro samlade, och anmälde att Donna Elvira vore försvunnen. Man rusade in i hennes rum. Kläder och juveler lågo i vild oordning kringspridda på golfvet. På bordet fanns ett bref, hvari allt visade, att det blifvit författadt i yttersta hast.
Inlemnen till Iduns redaktion några rader åtföljda af fotografi, under märke » Norrländing Framför allt huslig och bildad. Anonyma skrifvelser lemnas utan afseende. Förmögenhet kommer ej i fråga. Fullkomligt allvar. Skämt undanbedes. [114] * Annonsören har nppfylt det nödvändigt faststälda vilkoret för giftermSlsannonsers införande och för Red. enskildt uppgifvit sitt namn. CO o o Tldn. Idun Fredagen den 18 december 1891. N:r 51 (209) Prenumerationspris pr kvartal: Idun med Modetidning och kolorerade planscher kr. Modet, utan kol. pl. » 1: 85 Idun ensam » 1: 25 Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, (Aftonbladets nya hus.) Prenumer. sker i landsorten å postanstalt, i Stockholm hos redaktion. Allm. Telef. Vilma et är icke första gången våra läsarin c v nor möta det namn, som de i dag läsa öfver bilden på denna sida. Innan den unga Idun — det blad, som ni nu hålla i edra händer, väl förståendes — ännu ens var till, var Vilma Lindhé redan en kär vän för talrika svenska kvinnor. När de sedan i » sin egen tidning » tid emellan återerinrats om denna bekantskap, alltid i samband då med någon literär liten gåfva af en fin och sympatisk konst, har det goda förståndet stärkts och utvecklats. I dag se de därför ock med glädje den omtyckta författarinnans märke i ett annat sammanhang och höra gärna litet berättas om hennes arbete och lif. r Ja, om hennes arbete och lif, det är just orden! T y för Vilma Lindhé äro dessa två ett. En rastlös, glad pliktuppfyllelse har för henne varit lifsglädjens källa, en källa, hvars åder aldrig kan sina, äfven då brännande dagar förtorka grundare brunnar. Vilma Lindhé föddes i Norrköping den 8 augusti 1838. Hennes fader Pehr Vilhelm Hammarsten egde där det gamla H E L L B E R G. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerspris 15 öre. (vid kompletteringar). Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad.
Vid Sörtorp vidtager en svårare terräng och, för att erhålla en lämplig lutning af linien | vid dess öfvergång af den så kallade Finnerödjadalen, har den blifvit utstakad i en båge mot öster förbi Finnerödja qvarn öfver Bodarne-ån, hvarefter den i nordostlig rigtning och i nära rät linie framgår till gränsen emellan Skaraborgs och Örebro län, straxt norr om Bodarne gästgifvaregård. Sedan den sålunda utstakade linien blifvit i nåder stadfästad, vidtogos förberedande arbeten och den definitiva utstakningen verkställdes. Terrasseringen börjades under Augusti månad och pågick med en arbetsstyrka af omkring 100 man till medlet af November, under hvilken tid 3,330 kubikfamnar jordarbete och 31 kubikfamnar bergsprängning verkställdes, hvarigenom en sammanräknad längd af mer än 4,000 fot färdigterrasserade delar medhanns. Vestra stambanan från Stockholm. Stockholm—Södertelje. I min underdåniga berättelse om fortgången af 1858 års arbeten har jag redogjort för de grunder, hvarpå såväl det underdåniga förslaget till bangårds-anläggning å Södermalm som öfverenskommelsen med Stockholms stad om upplåtelse af erforderligt jordutrymme för samma anläggning hvilade. Redan under nyssnämnde år hade utfyllningen af Fatbursjön påbörjats, dock endast medelst byggnadsgrus från inom staden pågående privata arbeten, men under 1859 skedde denna utfyllning tillika från terrasseringsarbetena å linien emellan Södermalm och Arstaviken, så att vid samma års utgång nödigt område för det blifvande stationshuset samt för banans hufvudspår var utlagdt och planeringen af bangårdsområdet påbörjad. I sammanhang med utfyllningen verkställdes upprensning och fördjupning af sjöns utlopp till Arstaviken, och öfriga åtgärder, för sänkning af sjön till omkring 5 fot under dess vanliga yta, vidtogos. Samtidigt härmed afslutades terrasseringsarbetena mellan bangården och Arstaviken, — 109 - Bank fyllningen öfver denna vik fortsattes med samma arbetsmetod, som under föregående året, eller genom urlastning af fyllnadsämnen från i banklinien utlagda fartyg.
Jag vet vä! att detta icke tillhör Banko-Utskottet att omorda ; men det kan dock icke förnekas, att, liksom stats-skuld trycker landet, så är ingenting farligare för realisationen, än utländsk skuld i allmänhet, och faran vexer I jemnbredd med skulden, då jag omöjligen kan antaga hvad erfarenheten hos oss vederlägger, eller alt välståndet vexer och exportens öfverskott utöfver importen tilltager i samma män som flere utländska lån upptagas och landet allt mera skuldsättes hos utländningen. — Den genom utländska lån onaturligt ökade penninge-tillgången skall hädanefter såsom hittills föranleda stora stals-anslag till hvarjehanda föremål — den skal! underhålla ett öfverflödigt lefnadssätt — befordra en deraf förorsakad import af utländska varor — uppmuntra svindlande spekulationer — uppdrifva varupriser och egendomsvärden samt tvinga oss att fortfarande upptaga utländska lån till dess kreditens ankartåg brister och en ny Statseller Bankbankrutt står för dörren. Slutligen synes mig, att till föjd af det vidsträckta bemyndigande, som 3:ne Riks—Stånd gifvit Utskottet, att yttra sig öfver hela Banko-vinstens användande, anledning hade varit alt förklara, det Utskottet anser sig icke kunna något föreslå i afseende på den återstående delens användande, ulan i sammanhang med regleringen så väl af Bankens tåneoch k red iliv-rörelse, som af dess sedelstock och öfrige till Bankens hufvudsakliga ändamål hörande frågor.
BorgareSt. liar antagit den med följande förändringar, nemi.: att morn. under lit. b kommer att lyda sålunda: ”räntan bestämmes till 5 proc.;” och att vid mom. lit. e bör tilläggas: ”att de, som underteckna de uti berörde mom. omförmälda reverser, böra vara hvar för sig fullt vederhäftiga.” BondeSt. åter har bifallit 24?de punkten med följande förändrade redaction af litt. a, b och c, nemi.: a) lån kunna beviljas å 4 eller mindre antal månader; b) räntan bestämmes till 6 proc., som kan af Bancostyreisen nedsättas till 5 proc., om så nödigt pröfvas; c) lägsta lånebeloppet bestämmes till iooo r:dr. Det nu föredragna mom. lit. a bifölls. b) räntan bestämmes till 6 procent. Gr. Cronhjelm: Jag anhåller, att vid detta mom. R. o. Ad. måtte göra samma tillägg som BondeSt., att nemi. räntan äfven må kunna nedsättas till 5 proc., om detlaf Bancostyrelsen pröfvas nödigt. Sådan åtgärd har förut funnits nödvändig för att få handelsdiscontens fonder begagnade, och det torde äfven hädanefter erfordras. Hr Lagerhjelm: Örn man erkänner, att det är af vigt, att räntefoten i allmänhet nedsättes, hemställer jag, livad det är för skäl att nu göra ändring i den nedsättning af disconträntan, som redan äger rum; och jag tillstyrker således, alt R. o. Ad. måtte instämma i BorgareSt:s beslut, att räntan bestämmes till 5 proc. Hr Rosenblad: Jag vill blott i möjligaste korthet förklara , att 6 proc. i förening med öfriga försvårande omständigheter, som åtfölja lån i handelsdisconten, är en så liög räntefot, att jag föreser, det inga goda documenter skola inkomma till belåning, så framt ej Bancostyrelsen får rätt att efter omständigheterna nedsätta räntan derunder. Jag föreslår derföre en sådan redaction, att räntan bestämmes till högst 6 proc. Hr Cederschjöld:
Utdrag af protocollet, hällit i .Högloft. Ridderstapets och Adelns plenum före och eftermiddagen den 9 Mars 1810. S. D. Företog Högloft. Ridderstaper och Adeln til Den 9 Mars. e. m. zzr til afgörande Bewillnings-Utskottets den 5 Jan. och a nyo den 8 Mars pä bordet lagda Förslag lil en Bewillnings-Förordning, och blef detta Förflag af Högloft. Nidderstapet och Adeln gillavr i alla de delar, som ej genom nedanstående Bestut funnos böra undergå förändringar eller erhålla tillagg, neml. 1:0. At i i:sta §:s 1 kckoment skulle framför orden Byggnader och andra tilläggas ordet nodiga. 2:0. At i 2:dra §:s 1 l^loment efter orden dyrbara eller betydcliga Åbyggnader-; tilläggas och Anläggnmgar. z:o. At i 2-.dra §:s 5:te lVloment bifölls det slternativ, at afgift för Hus i Scäderne stall komma ar erläggas. , 4'». At i andra §:s 8'-de ^loment bifölls der glteruLtiv, at, för L-rraÄere erlägges ej någon serstild Bewilining, Utan böra c^rE-riser-ML personer, som ej hafwa någon inkomst, tjenst elier näring, taxei'38 lika med »bemedlade Ständspersvner. ;:o. At Z.dje §:s 2:dra stalie sä för ändras: Alla Lassor, hwilka ej genom särskilda Kongl. Författningar eller Stadgande» äro ifrän Lontlibmion undantagne, eller til fromma Stiftelser äro inrättade, betala af behållen ärlig inkomst Bewillning efter tliriNön N:o 1.