Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström, lacob, Herr D :r Agrell, samt Riksdagsmännen Åberg och Anders Danielson. Anmältes och uplästes följande ifrån Hofcantzlern bekomna protocoil hållna inför Konungen öfver Ministeriella ärender, nemi. af 2 21 Febr: 1812 om Sverige[s] politiska ställning och i synnerhet dess förhållande til Frankrike. Den 24 Febr 1812 om samma ämne. Den 28 Iunii 1814, om Guadeloupes afträdande. Efter slutad läsning frågade Herr Baron och Ordförande om Utskottet dervid hade någon anmärkning a t anmäla, hvilket enhälligt med Nej besvarades. Iusterades följande wördsamma Memorial. (bilägges)3 Föredrogs Beredningens utlåtande öfver följande dit remitterade mål, nemi. (ang :de Repres :frågan)4 Et förslagaf Herr Corn. R. Santesson til tillägg i 14. §. Riksdags Ordningen. Beredningens deröfver afgifna yttrande gillades,5 i följe hvaraf detta förslag til Riksens Ständer kommer at anmälas. Den af Friherre Cederström gjorda motion om införanden af voteringen per capita i Utskott. Utskottet beslöt at detta förslag til Riksens Ständer skulle anmälas, men Preste Ståndets Ledamöter reserverade sig deremot.6 1 Ursprungligen har stått den 7 Julii; men 7 har rättats till 6. Se protokollen den 27 juni och 30 juni, ovan sid. 663 och 674; se även bilaga n:o 1 till föreliggande protokoll. Vid denna och följande punkter förekommer hänvisning till motsv. bilagor. Memorialet innehåller förslag till formulering av § 28 R. F. och är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 871. 4 Dessa ord äro överkorsade; i marginalen står ett likaledes över korsat: 1:1h. 6 I marginalen är antecknat: 1 Vs. — Bilagan med siffran 1 Va, som innehåller Beredningens protokoll, är tryckt härefter såsom bilaga 2 till detta pleniprotokoll. Denna mening är tryckt i C. U. U. 1810—1815, sid. 900.
727 Transp. 6,273: 16. 6,549: gr Beträffande frägan om tillökning i detza ester Niks-Sta, ten beräknade löner, sä emedan Riksens Ständer i allmänhet funnit och erkänt nödwandigheten att till en 4:del förhöja wise Penningelöner; ty hafwe Wk, enligt StatsBeredningens och Edert underdåniga tillstyrkande, welett i Noder bifalla, att wederbörande Embets-och Tjenstemän, som efter den nu fastställde regleringen blifwa ständigt tjenstgörande, ej allenast uppå denne, lutan äfwen pä Jnterims-Staten Nw 4, ma ifrän och »ned den i Jan. fä till godo njuta enahanda Lönetiilökning'eller 3Zr prsCent, hwartill medlen af Magazins,Fonden böra utgä. Wid Staten V7:o s. eller Staten för Magazinen och Bagericrne isamt j wrd Staren V7:o z. eller Stat för Betjeningen wid Dränwinsbränningen och Försäljningen, samt wärdén af inställda Brännerier och inseende öfwer fers?ilda Malrerier och Förmalningar. Till hwilka behof Riksens Stander inalles beräknat en ärlig Summa af R:dr 8,650:30,8 Men hwartill I uppfört enligt Staten N-o 2 R-dr 7,297:20. samt enl. Som Lönerne ä Staten N'.o a arv uppförde dels efter gamla Staten, dels ester Riksens Ständers underdåniga förslag, sa hafwe Wi den utan någon anmärkning i Nader gillat; men wid Staten N:o 3, hafwe Wi funnit anledning till följande erinringar: no Dä I antagit att Brannwins försäljningen wid Kongsholms, Marie och Catharine Lagerkällare kan bestridas af de dertill bibehällande i och för Bränueriernasochbrän - Transp. 10,489:4- 6,273:16. !Z,2oo:i4,S Den 17 Julik.
Ty dels gör man dermed alltför mycket formen till hufvudsak, dels förminskar man grundlagarnes helgd genom att tillskapa alltför många grundlagsnfverträdelser, och dels hindrar man alldeles onödigtvis högst nödiga förändringars vidtagande i rätter lid. Jag nekar icke att lag bär noga bestämma allt som angår riksdagsmannaval; och jag tillerkänner Coust.Etsk. den fölljeusten i8o Den 19 April f. nr. sitt hafva velat afhjelpa nu befintlig brist i detta hänseende; men jag mäste tro det vara misstag, att vilja göra grundlag af de relativt dock mindre vigtiga stadgande!), som beböfvas. Så liar jag uppfattat saken, och på den grund i mitt förslag till vallag, uteslutande allt hvad jag ansett för detalj, velat bibehålla blott hufvudsak. Men deremot har j.ig föreslagit attén särskild valstadga borde utfärdas, såsom tillämpning af de i valgrundlagen fastställda grundsatser; hvilken stadga borde stiftas af Konung och Biksförsamlingen gemensamt, enligt de grunder 87 §:n af nu gällande Reg.F. föreskrifver. Dermed förkortas ock betydligt sjelfva reformförslagets längd; hvilken skenbart obetydliga omständighet dock torde vara vigligare än mången tror för sjelfva reformens slutliga genomdrifvande. Då jag önskat att R. o. Ad:s pröfning underställa det förslag lill vallag, hvars motiver och innehåll jag nu sökt att föiR. o. Ad. utveckla, är det visserligen med den afsigt, att detsamma måtte såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke förklaras. Dock bekänner jag mig härvid hysa blott linga förhoppning om framgång; och skall förslaget i sin helhet föredragas, och så antagas eller förkastas, då anser jag nästan all möjlighet vara mig beröfvad att derför vinna R. o. Ad:s bifall. Ty jag är ej förmäten nog att tio mig till full antaglighet hafva kunnat utarbeta de särdeles många och högst vigtiga detaljerna af detsamma. Men huru än utgången häraf må blifva, så skall det dock icke kunna förhindras mig att vinna åtminstone (vänne af de hufvudsvften som jag med mitt förslags uppgörande och afgifvande afsell.
Lagen antyder serskildt i Ärfda-Balken, 22 och 23 Cap., Revisionens åligganden. Hvarje Revisor bör i öfrigt med serskild sorgfällighet efterse, att förmyndare-vården i allt på lagligt omsorgsfullt sätt af vederbörande Förmyndare utöfvas, och vara pligtig anmäla till Protocollet allt hvad han finner anmärkningssvärdt. §. 6. Efter fulländad granskning af kvarje räkning underskrifvas alla exemplaren af dem, som granskningen förrättat och öfverlemnas sedan till Domstolen, Förmyndaren, myndlingen eller dess fränder. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 108. 5 §• 7- Revisorernes Protocoll skola alltid till Domstolen aflemnas och der vara tillgänglige för dem, som deraf behöfva del. §.8. Inga arfvoden, rese-ersättningar eller andre betalningar kunna för Domarens och Revisorernes befattningar med denna granskning ifrågakomma. §• 9- Skulle sådan afgång i den utvalda Revisions-personalen inträffa, att alla Suppleanterne ingå, utses nya Suppleanter af Revisorerne sjelfva.” Och af Nils Månsson ifrån Malmöhus Län: det han trodde, att de Revisorer, som, lill de omyndiges förmon och bästa, kunde varda tillförordnade, jemväl borde sträcka deras uppmärksamhet till efterseende, huruvida Förmyndare så hushållade, alt Revisorerne egde anledning befara , det barnagodset lill större eller mindre del äfventyrades, i hvilken händelse det skulle åligga Revisorerne att inkalla Förmyndaren till Domstolen och affordra honom fullständig redogörelse-räkning, på det de omyndiges rätt måtte kunna göras gällande, medan någon tillgång ännu hos Förmyndaren funnes. Sedan Betänkandet N:o 72 redan blifvit af Höglofl.
Dei’åf, att benämningen Police-Lag icke finnes i RegeringsFormen * hemtas den slut-» satts * att detta slags Lagar mäste * intill dess annorlunda bestämdt förordnas, stiftas på samma sätt, som de lagar* med hvilka de hafva närmaste förvandtskap, nemligen allmänna CriminalLagar; men sorn Kongl. Maj:t borde, emellan Riksdagarne, kunna få efter nödtorft utfärda PoliceFörfattningar* så förmenas dessa lämpligast kunna behandlas såsom Lagförklaringar, och följakteligen Piiksens Ständers pröfning vid nästa Riksdag underställas* Utskottens utlåtande i frågan öm 1787 års KungaBref ogillas äfven på den grund, att enär vår nu varande RegeringsFoim icke erkänner annat stadgande för allmän CriminalLag, än det sorn blifvit af tre Stånd besluladt och af Konungen Sanctioneradt} och detta KönuligaBref förmodas alldrig blifvit af Riksens Ständer gilladt och som lag antaget, Riksens Ständer endast borde hos Kongl. Maj:t tillkännagifva* att det saknar egenskap af Lag, och följakteligen icke mera må af någon Domstol åberopasj heidst ifrågavarande KonungaBrefs tillkomst skal vara olaglig äfven efter 1772 års* RegeringsForm, som i 40 § stadgar, att ingen Lag må af Konungen stiftas, utan Riksens Ständers samtycke. Hvarförutan hafva erinringar blifvit gjorde emot den af Utskotten tillstyrkte förändring uti 2 § af Kongl. KammarRät LdgUtskottets Lettin handen, 75 ii?S LogVtskottets Betänkandeti. tens instruction, att Kammarrätten » ifra? ga om anmärkningar.) som angå något Rikets Cöllegium, eller annat Publikt verk, mecl lika värdighet» eller också den högre Ämbetsman, som är endast Kongl. Maj:t redo skyldig» borde till Högste Domstolens pröfning insända handlingarne jemte eget utlåtande i målet.
Säger, att elen afgift skall till en ringa del upphöra, som man frivilligt för några få år sedan i massa gifvit dem? Man åberopar aktning för gammal häfd, men man kommer icke ihåg, att denna häfd ej är äldre än 3:ne år, då deremot seklers häfd finnes för motsatsen, eller att icke få beräkna Tolag på någon rudimateria. Att afskaffa Städernas rättigheter, är således icke i fråga, då Städerna ända till år 1826 icke haft någon sådan rättighet. Friherre Cederström har sagt, att man noga bör undersöka, om öfverskott af Tolagen finnes. Här är blott fråga om principen, huruvida Tolagen skall beräknas eller icke, och denna princip beror icke på Städernas tillgångar eller industriella rörelser. Den större eller mindre procenten för Tolagsberakningen beror af Kongl. Majit att bestämma, och detta hafva vi ej vidrört. Om Kongl. Majit finner, att Tolagen för en Stad lemnar öfverskott, kan Kongl. Majit äfven minska densamma, och derigenom jemna tillgångarné. Jag har gjort mig allt möjligt bemödande, för att erhålla kännedom om Tolagen, och funnit, att redan år 1619, då alla Städernas inkomster voro specificerade, fanns dock icke Tolag deribland. Först på 1680-talet omnämnes den med en fjerdedels procent. I 1771 års TullTaxa bestämmes den till två tredjedels procent, och namnes sedermera uti 1799, 1816, 1825 och 1826 årens TullTaxor. I dessa Taxor står, expressis verbis, att To - i6 Den i .N o t e m b e r f. ra. lag fick uppbäras af alla de varor, som derifrån icke voro fritagne. År 1826 skedde ändring deruti. Att denna ändring icke var bindande för Kongl. Maj:t, visar sig deraf, att Kongl. Majit den 5 Julii 1827 förordnade, att Tolagen i Götheborg skulle nedsättas på Ull från 2 till 1 procent.
J\s 164, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Betänkande, M 126, angående frånträdande af Kronans rätt till återlösen af de s. k. Trippiska hemmanen i Halland. Lades till handling arne. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets Utlåtande och Memorial: JV2 62, i anledning af ett utaf Possessionaten N. Kemner gjordt ackordsanbud. Bifölls. 63, med anmälan angående en verkställd omröstning. Lades till handlingarne. 640 Prot.-Utdrag den 10 Oktober 1863. Från Vdllofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtande JYi 158, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från majorsboställe! Hammar vid Wermlands regemente, till begrafningsplats åt Hammarö församling i Wermlands län. Bifölls. Utlåtande M 159, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtande af en del utaf kronoängen Tyskhagen i Westmanlands län till bygg nadsplats för Kungsbarkarö församlings folkskolebyggnad. Bifölls. Utlåtande M 160, i anledning af väckta motioner, angående grundskatternas afskaffande. Bifölls. Memorial M 161, angående utfärdande af förnyad instruktion för Rikets Ständers revisorer vid granskningen a? Riksgälds-kontorets tillstånd och för valtning. Godkändes med uteslutande af ordet »af» på näst sista raden i Utskottets förra hemställan, sid. 9. Utlåtande M 162, i anledning af väckt motion om efterskänkande af Kronans rätt till ekeskog. Bifölls. Utlåtande M 163, i anledning af väckt motion, angående förflyttning utom hufvudstaden af Kongl. Ilottans varf och dithörande materiel, m. m , samt Skeppsholmens och galervarfvets upplåtande till Stockholms stad.
bildade, hjertegoda qvinnor der borta i den i det klara, grönblå hafsvattnet. Vasateatern gifver i afton (onsdag) sin första ope» Se, herr Steinerz, det ser ut ibland, som - landtliga husklungan nedanför granitkolossen, rett för säsongen, » Kapten Fracassa » i 3 akter efter om armen vore bruten! Ja, jag vet naturansågo honom för Anna Nerfälts trolofvade, en fransk idé af E. Genée och F. Zell med musik ligtvis orsaken till synvillan. Nå, hur var ingaf honom en vämjelse, som var starkt blanaf R. Dellinger. Hufvudrollerna och deras innehafvare äi o: Furstinnan Blanche de Coligny — frö- det med hafsfrun, Halverson? Har hon, likdad med vrede mot den, som försatt honom ken Johnson; Abigail, hennes tant — fröken Magsom jag, anlag för sjösjuka, när det blåser? » i denna falska ställning. nusson; Lord Littlepole, amiral — hr Lundin; Lady » Konstiga makriller de här två fruntimren, » Fru Klara hade räddat situationen. Chesler • — fru Jensen; Kapten Modesto Fracassa — hr Warberg; Mäster Oberto — hr Lundahl; M o - Fiskaren mötte hennes smekande ögon med började Halverson plötsligt, utan att låtsa mo, hans första biträde — hr Klinger; Andrea, en egendomlig blinkning. » Nej, hennes nåd, se sin hustrus varnande blick. » Frun har verkmästare vid arsenalen — hr Dahlström; Schrolhafsfrun har det ej på det viset; hon vänder ögon att köpa fisk för, och hon förstår min lina, hans dotter — fröken Ekström, och Ali, Frahelst upp och ned på hela galejan i ett tag, själ också att bruka dem. Jag skulle aldrig casSas betjent — hr Strömberg. talt om ' et, ifall herrn och hon varit gamla Operetten spelar i Italien i början af förra årom en inte offrar » hundradet. Samma pjes gifves äfven på torsdag och » Offrar — hvad — hvem — hvad vill hon bekanta, men eljes sa ' Svenssons och Nilssons sedan tills vidare hvarje dag.
Till fullgörande häraf, har Utskottet granskat ofvanomförmälde Instruclion och dervid funnit någon annan ändring i densamma icke vara af nöden, än att de i sista momentet af 3 §. förekommande orden: "sedan 11840 års början”, må blifva utbytte emot: ”sedan början af år 1845”, samt berörde moment, i följd deraf erhålla denna förändrade lydelse: 4 Banco-Ulskottets Memorial, N.o j3. "Hvarförutan Utskottet bör, så fort sig göra låler, till Rikets Ständer ingå med uppgift, om och huruvida någon del af den sedan början af "år i845 upplupna Ranco-vinst erfordras för Bankens consoliderande." Hemställande Utskottet, att ifrågavarande Instruction måtte i öfrigt bibehållas oför ändrad, att gälla till efterrättelse för Rikets näst sammanträdande Ständers Banco-Utskott. Slockholm den 16 Ank till Exp.-Utsk. d. 16 Maj, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af gjordt accordsanbud till liqvid af Rep slagaren H. P. Malmströms skuld till BancoDiscont en för ingången borgen å ett af Skomakaren L. Sjöberg derstädes upptaget län. Uti en till Utskottet ingifven ansökning, bar Carduansmakaren i Hedemora C. Ahlander erbjudit sig att till Banco-Disconten inbetala 333 Pro_ cent af den capital-skuld 176 R:dr, för hvilken Repslagaren H. P. Malmström, i följd af ingången borgen för ett af Skomakaren L. Sjöberg bos Discont-Verket den 9 Januari i83t) upptaget lån, stort 200 R:dr Banco, ännu häftar, under vilkor att Malmström frikändes från vidare kraf för Discont-Verkets ifrågavarande fordran.
Kommitteen för Salpeterärendena ii 310-312. » Kongl. Kammar-Rätten, angående anmärkningarne vid Länens Särskilta Utgiftsräkningar jemte Bilagor ii 313 318. 91 Direktionen öfver Teknologiska Institutet ii 319—320. 99 Direktionen öfver Chalmerska Slöjdskolan ii 321. U Riks-Marslialks-Embetet . ii 322—323. V Kongl. Witterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien ii 324-327. ># Direktionen vid Kongl. Hof-Kapellet och Spektaklerna n 328—330. 94 Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet, jemte Bilaga, it 331—334. 11 Direktionen öfver Kongl. Serafimer-Ordens Lasarettet n 335—337. 91 Consistorii Academici i Upsala n 338-340. n Consistorii Academici i Lund, jemte Bilaga, . n 341—346. » Upsala Stifts Konsistorium ii 347—352. >4 Linköpings Stifts Dito, jemte Bilagor, n 353-356. » Skara Stifts Dito ii 357. 11 Strengnäs Stifts Dito ii 357—359. » Westerås Stifts Dito , it 359—360. 11 Wexiö Stifts Dito n 360-362. 91 Lunds Stifts Dito ii 363. 14 Götheborgs Stifts Dito . ii 363-364. 1' Kalmar Stifts Dito ii 364. 11 Carlstad Stifts Dito . ii 364—366. 91 Hernösand Stifts Dito . » 366 - 368. 11 Kongl. Bergs-Kollegium, angående Idhhs Bergskolas Räkenskaper, ii 369 -370. af Götheborgs Konsistorium, angående Götheborgs Biskops hus-fond, „
I sin på förhand valda och med konstens tillhjälp förbättrade ställning invänta både infanteri och artilleri den utan synnerligt skydd framryckande motståndaren för att, då denne kommer på lämpligt håll — afstånden äro kända eller uppmätta —, öfverhopa honom med säkert träffande skott, hvilkas utgångspunkter det föga rökgifvande krutet icke ens förråder, under det försvararen själf fortfarande är skyddad. Häraf torde väl framgå, att angriparen vore dömd till en säker undergång. Så illa förhåller det sig emellertid icke. Hvarje förbättring af eldvapnen har stärkt försvarets aktier, men så har kriget kommit och afgjorts till förmån för den anfallande af det enkla skälet, att anfallet mot försvarets nyssnämnda stora förmåner kan ställa andra, hvilka delvis härflyta ur samma källa. Först och främst är valet mellan anfall eller försvar sällan fritt, utan vanligen framgår den ena eller andra stridsformen bjudande ur det krigsläge, i hvilket man befinner sig. Den, som för kriget anfallsvis, afstår, då han träffar på fienden, icke gärna från sitt öfvertag utan söker ett afgörande i striden, och detta kan icke vinnas genom ett uteslutande undvikande, genom ett afvärjande, hvartill den fysiskt eller andligt underlägsna vanligen ser sig nödsakad. Såsom vi redan funnit, förutsätter försvaret en ställning. Dennas läge och egenskaper kan den anfallande vanligen på förhand göra klart för sig, hvarigenom han kan studera sätten att anfalla den samma. På grund af den handlingsfrihet han eger, kan han bestämma tidpunkten för anfallet, och kan han förbereda detta med en mot en enda punkt riktad väldig mängd artilleri, hvars storlek endast utrymmet begränsar, ett utrymme, som växt, i samma mån skottvidderna ökats. Här komma de nya vapnen den anfallande väl till pass, och saknaden af rök gynnar honom minstlika mycket som den försvarande. Det är först på de kortare hållen, som den försvarande kan draga ali fördel af de fulländade vapnen mot den blottade angriparen, men det är ingalunda omöjligt, att han dessförinnan dukat under, ty inskränker utrymmet icke den anfallande under stridens första skede, så skaffar han sig här lätt öfvervikten.
- 1 % — 24 — 2,265 24 - | ej specificerade . 100 Rid. v. 1 508 16 — Färgade: | GaZe o. Halflinon 100 Rid. v. * 3 16 — 96 45 i — ej specificerade 100 Rid» v. _ 5 206 4 j - | Tryckta eller Pråssade: alla tillåtna slag 100 Rid. v. 13 16 — 16,512 ! — Shawlar, Shawletter och andra Dukar: alla tillåtna slag 100 Rid. v. 8 16 2,898 L ! -i Bomullsmed blandning af Lin: Dräll och Damast 100 Rid. v. 13 IG — 67 32 - _ Ylle: Fri» o.Doffel etc. 100 Rid. v. 8 16 — 1,763 Casimir ♦ . * . 100 Rul. v.l 10 476 — 1 i Bombassin 100 R:d. v. o 16-997 47 Camelott, Coffa etc. 100 Rid. v. _ — 6 32 i — 5,083 10 8 Fel b , 100 Rid. v. 7 24 — 8-2! 32 — Merinos, Morenos, Sattin och Tames . « « 100 Rid. v.! | 3 16' 1,505.20 _ Halfylle', Bobassinlustre 100 Rid. v. 1 1 J _ i 6 J 379 4 — Linne, och Hamp', Damast 100 Rid. v. — 12 24 1 ' 4^ 1 00 1 C-n 24 — Transport — ; 118,129 38 ~6 — _l 86,9241 1 ~8 Bil. till Bevillnin"s-Utskottets Betänkandej N',o 50. 13 Nedsättning Förhöjning ä cfvantiteten för tullberäkningen. uti årliga tullinkomsten. å qvantiteten för tulfberäkningen. uti årlig» tullinkomsten.
Om således det är förhållandet hvad Hr Bildt upgifvit, att Bondeoch BorgareStm beviljat medel för en väg och de andra Stånden tilt en annan, måste antingen Hr Bildt upgifva hvilka vägar som äro i fråga, eller också Betänk, återremitteras på det att vi må kunna få detta utredt. Hr Gr, o. Landtm, yttrade: I anledn. af Hr Cederscbiölds anmärkn. derom, att jag under discussionens lopp yttrat min mening om den propos. han begärt, får jag blott erinra, att jag under de 3:ne Riksdagar jag varit ordfrde hos R. o. Ad. alltid iakttagit den grannlagenhet, att icke hemställa huruvida öfverläggningen vore fulländad innan jag förut tillkännagifvit om jag ansett någon af de under densamma begärde propos;r ej kunna grundlagsenlig! framställas. Jag har icke afvaktat öfverläggningens slut, utan alltid förut framställt min åsigt, af det enkla skäl, att, sedan öfverlägg - 16 Den 1 Augusti f. m. ningen varit fulländad, skulle den person, mot hvars förslag framställningen varit riktad, saknat tillfälle att vederlägga mig eller anföra skäl för att förmå Ståndet att fatta beslut emot min mening. Det kan också. möjligen hända, att en ledamot af förbiseende begär en mot Grundlagen stridande propos., hvilken han efter erhållen uplysning härom är benägen att ändra, för att under en annan form göra sin åsigt gällande. Tillfälle härtill är honom likväl betaget om Talmannen upskjuter sin förklaring till dess öfverläggningen är fulländad och någon ny propos. ej vidare kan begäras. Granskar man 55 §:n Riksd:sOrdn:n synes denna i orden: »äge han att förklara öfverläggningen hvilande», antyda, att Talmannen bör afgifva sin förklaring så tidigt att öfverläggningen i sak kan fortsättas sedan formfrågan blifvit afgjord. Jag har således ansett såsom en skyldighet att innan discussionen varit afslutad tillkännagifva min mening, och icke viddetta tillfälle funnit skäl att frångå hvad jag af grannlagenhet och pligt alltid ansett mig höra iakttaga. Gr. Sparre: Af Hr
Jag menar Constructionscorpsen, och vädjar till hvarje sakkunnig man inom och utom yrket, om de arbeten, som nu utföras eller rimligen kunna komma att utföras för Svenska Flottan, kunna anses kräfva en personal af nu föreslagna 24 officerare, och om ett dylikt förhållande icke förtjenar upmärksamhet, då fråga är om anslag af medel till bestridande utaf nya aflöningar. Jemfören mine Hrr! hvad som uträttas vid privata varf, med hvad vid vår Flotta åstadkommes, jemfören detta med förhållandet i England, och J skolén snart öfvertyga Eder om det orimliga antalet af officerare vid ifrågav:de corps. På ett annat ställe har jag visat att en besparing af 10 ä 12,000 R:dr skulle kunna göras i st. f. att man nu begär ytterligare anslag. Men jag fäster mig mindre vid desse 12,000 K:dr än vid det förhållande, att man vill sysselsätta dessa 24 officerare med arbeten, som kunna verkställas af 3. Kan, frågar jag, detta befordra utvecklingen af dessa personers anlag och skicklighet? Det borde i sanning förvåna att någon skicklighet inom corpsen kan finnas, såvida jag icke hade mig bekant, att de vid privata och andra nationers varf söka och finna sysselsättning, ty, som jag nämnt, vid Flottan kunna de icke alla påräkna densamma. Detta deras bemödande att vinna skicklighet är förtjent af högsta loford, och synes mig under nuvar:de förhållanden vara det rättaste sättet, men ingalunda bör det ske på bekostnad af Flottans tillgångar. Utan att ingå i pröfning af frågan, om organisationen af denna corps någonsin varit riktig, anser jag mig dock, i öfverensstämmelse med de åsigter, jag uti min rapport till K. M. anfört, kunna påstå, att den f. n. är hvarken nödig eller nyttig, och för den vettgirige torde äfven dagens tilldragelser lemna uplysning nog.