Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pipan hade fallit honom ur munnen, de buskiga ögonbrynen voro litet jemnade, han glömde kanske i detta ögonblick sina sorger vid ljudet af denna röst, som i öfver femtio år stillat ofriden i hans själ och bragt en harmoni öfver hans lif, som han sjelf ej förstod, men som han utan den aldrig skulle fått känna. Denna sträfva, oharmoniska röst, hvars anspråkslösa egarinna aldrig fått ett vänligt erkännande för ett helt lifs troget arbete, egde en sådan hemlighetsfull makt. Kanske var det derför, att hon hade tålt allt, gamla Annika, allt utan att klaga. Det skulle så vara, tyckte hon. Hvad har väl en hustru annat att göra än hvad hon vet att hennes man vill? Hon hade ju svurit att älska honom. Och det gjorde hon, till och med då han låg drucken under bordet. Det var icke kärlek, det var religion. Hon var en qvinna och dertill omedveten om sin storhet i förmågan att lida och bära allt. Den slumrande reflexionen skulle aldrig vakna, och hon skulle gå i grafven, from som hon lefvat, utan en aning om att hennes lif hade kunnat vara annorlunda. Det var nu hennes lycka att tjena, att finnas till. Hon trodde på Gud och på dödens löften. Paradisets dörr vinkade som en skön, oförtjent lön! Huru skönt att hvila efter arbetet, huru skönt att dö, sedan man funnit lifvet så tungt och mödosamt. »Äiti» läste och läste, det var söndagsfrid. De unga voro ute. Barnen likaså. Plötsligt hördes ett buller på trappan. Det var Ellas bredaxlade gestalt, som nu syntes i dörren. Hans eljes så friska hy var gul i dag, hans klara ögon dimmiga och munnen slapp och färglös. Det gula håret klibbade vid pannan, en lång test hängde rakt ned öfver kinden på honom. Ukko vaknade och såg upp. En mörk sky for öfver gubbens ansigte, ett uttryck af ovilja och förakt bet sig fast kring hans tunna läppar. Och med en stämma, hård och kall som en frost, sade han: Jaså, det har nu gått derhän, du har börjat att supa, du med, för att riktigt behaga henne och vinna hennes tycke? Det skall vara svårt för dig annars med den saken, hon lär allt ha lurat dig redan nu!
"Da ändamalet med en allman refning är, att derigenom utröna Jordens i Riket beskaffenhet, för att sedermera rättwist kunna fördela allmänna bördor dera; anser jag uttryckellgen böra stadgas: att, sedan nämnde Refning blifwit werkställd, kommer all Jord i Riket, af hwad namn och beskaffenhet den wara ma, att genast derefter, i mohn af betz mer och mindre godhet, lila beskattas, och att utgöra allmänna onera. Det kan icke wara tillfyllest blott yttra, att ea sadan Refning skulle ske, för att bereda en jemnare fördelning af allmänna bördors bärande ä Jord, ty derigenom är icke förklaradt, att intet stags Jord bör undantagas fran enahanda deltagande deri, och således skulle efter det Resningen en gang blifwit fullbordad, den tydning kunna göras, att samma Refning icke haft afseende pa Säterier, Raoch RörsHemman, med flere, eller all stags Jord i Riket, samt att i allt fall dock icke wore stadgat i hwad mer eller mindre mohn sistnämnde Egendomar bora deltaga k allmänna bördor Nödwändigheten af ett sadant förklarande, som jag vfwantill föreslagit, är alltså uppenbart och kan destomindre med något stät bestridas, sein det icke är rimligt, art Resningen blott skulle ske t afseende pä Krono och Krono-Skatte-Jorden, hwil ken - sz4L Den z Augusti. len redan ar beskattad, och dar alla tyngder, icke heller kan en kostsam Resning mcdgiswas, utan att let dermed asystade andamalet tydligare ar bestämdt. Denna min reservation, anhaller jag matte sa Åtfölja Högloflige Uljkettcrs swar kill samlelige RiksElanden. Lpic Ericsson?' Häruti förenade sig öfrige Ledamöter af He. derwärda Bande - Ståndet. Anders Danielsson fran Elfsborgs Län, kunde icke inse billigheten af något Skatteköps inhiberande.
Om användandet af de å dessa lån ingående capital-afbetalningar stadgas i r j:ck Morn. r. Bankens egande, i Banco-sedTar ställde, samt i fast Egendom intecknade fordringar, härunder dack icke inbeg.ripne sådane lill visse Städer, Dom-Capitel och Kyrkor, på serskildavilkor, utgifne, nedan omförmälde Lån, för hvilka inteckning, till större eller mindre del, blifvit leornad, komma att i förut fastställd ordning liqvideras, nemligen FastighetsMnen, emot 4 procents ränta, medelst inbetalning af 6 för hundrade - 8 Banco-Utskottets Memorial JV:o i33. årligen, räknadt på capitalålerstoden vid 1814 3rs slut, utaf de lån, som före den tiden utgått, oell på primitiva capitalet af de sedermera utgifne eller i omsättnings-eller transportväg beviljade; samt Fastighetslclnen emot 5 procents ränta, genom inbetalning af 7 för hundrade årligen, likaledes räknadt å capitalåterstoden vid 1814 års slut, utaf de före denna tid utgifne, och å primitiva capitalet å de sedermera i omsättningseller transportväg beviljade. Mom. 2. Någon transporträttighet på annan pant eger icke rum, utan böra de å lånen inflytande capital-afbetalningaf, ehvad de utgöra högre eller ringare belopp, ovilkorligen ingå till allmänna lånefonden, att enligt nedan stadgade grunder användas. 18:0. I afseende på låns omsättning iakttages, att ingen förändring i det fastställda, årliga afbetalningsbeloppet för Bankens Fastighetslån får ega rum, tili följd deraf att panten till annan egare öfvergått. 1.0'0, Commissavierne låta, genom Öfver-Ståthållare-Embetet, fortskaffa och vederbörande tillställa anmaningsräkningar för ännu återstående lån på fast Egendom i Stockholms Stad. 20:0. Mom. 1.
Herr Grefwen och Landt-Marskalkcn erindrade, att denna Riksens Ständeranhällan sä mycket mindre torde behöfwas, som Kongl. Maj:t i Och Nädiga Proposition, sjelf förklarat, att Han will wara omtänkt, att wid sig yppande tillfäl, len, placera de öfwerblefne Tjenstemän af den Finsta Armeen innom Swerige. Friherre 8taö1 von blollgtein anhöll allenast, att Herr Grefwen och Landt-Marstalken täckter göra proposition pä hans motion, hwarigenom Ridderstapet och Adelns tänkesätt derom kunde utrönas. Herr. Grefwen och Landt-Marskalken trodde ej, att detta ämne behöfde widrdras innan Remi§e» af Konungens Proposition komne ifrän Stats - 640 Den 19 September. Staks-Utskottet. Dek wore alltid tillfälle akt i Riksens Ständers swar till Konungen, deras under döniga önskvingar deri infördes. Herr NoräenStolpe, ^vöers, instämde deri, att man i detta sivar säsom en tilläggning kunde förklara Ridderskapets och Adelns tankar k ättledning af Friherre Ltsels motion. Herr Grefwen och Landt-Marstal ken förklarade sig ej hafwa nägot deremot, och hemställde , om icke Ridderskapet och Adeln för del närvarande skulle finna sig,nMa, om hwad detta ämne «ngivge, Stats,Utskottets utläkande afwaktadcS. Lifölls. Uplästes följande; Utdrag af Protokollet, hället ttki Riksens Högloft. Ständers StatssUtskotk den IZ September 1809, S. O. Riksens Högloft. Ständcks Skats-Utskott för nu till Riksens Högloft. Ständer wdrdsammeligcn aflemna det infordrade utlätande, angäende Kongl. Majrts Nödiga Proposition af den 6 i denne mänad., om dispositionen af den till Riksens Ständers Bcmqucs säkerhet förskrifva hälft af Tull-Inkomsten.
Ridderffapel och A veln, 87<r Den 22 Mars. deln, tvid pröfningen af Stats>UtstottetS första utlåtande, rörande Riksens Ständers HuLtiuss-Ombudsmans och detz LLntrlies aflöning, gillat hwad om detz lön blifwit tilstyrkt, samt lemnat utan anmärkning förslagen til detz Lamrlisters och Waktmästares löner, företogs nu til afgörande Utskottets den 8:de dennes pä bordet lagda klemorial, innefattande sivar pä de tvid ofwanberörde utlärande i wista andra delar hos Ridderstapet och Adeln gjorde anmärkningar; och blef detta ^lemorigl i hela detz widd af Högloft. Ridderstapet och Adeln bifallit. Hwarom Utdrag af krorocollet stulle de vfrige kespeÄivs Standen wänligen meddelas, bie supra. Utdrag af krotocollet, hällit i Högloft. Ridderstapets och Adelns klenum den i? Mars iZio. S. D. Biföll Högloft. Ridderstapet och Adeln Lag-Utstottecs den iz Mars pä bordel lagda Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:rs den 9 siftl. Februarii gjorda, frän samtelige Uespeäivs Riks-Ständen til Lag-Utstotter rsmitteracle Nädiga proposition, angäende en ny och förbättrad Kyrko-Handbok; och stulle de öfrige kespEive Ständen genom Utdrag af krotocollet härom wänligen underrättas, bit supra. Utdrag af ?rotocollet, hällit i Högloft. Ridderstapets och Adelns klenum den 17 Mars i8io. S. D» Föredrogs ä nyo Allmänna Besivärs, ch Oeconomi^.
Hvad den skada beträffar, som kan uppslå genom eclaireringen, hvilken vid Concerters tillställande ej kan fordras större och rikare än vid Ridderskapets och Adelns eftermiddagsPlena, så torde densamma knapt komma i beräkning, då den tidrymd, under hvilken RiddarhusSalen vid Concerters uppförande måste vara upplyst, efter den högsta beräkning för alla fem åren emellan Riksdagarne tillsammanlagde, ej uppgår lill f:del af den tid, som vid Den 17 December f. m. 5 hvarje Rikdag upptages af Ridderskapets och Adelns eftenniddagsPIena, då Salen ofta 6 å 7 timmar å rad är oundvikligen utsatt för den slags åverkan, sorn af eclaireringen kan sägas vara en följd. Hvad åter angår den andra skadan, som uppstår genom den fuktiga temperatur, hvilken vintertiden uppkommer af en hastig öfvergång från stark köld lill stark värma, då Salen förut aldeles kall på en gång upptages af en större folksamling, sa är denna olägenhet visserligen af större vigt, då den onekligen i sin mon har ett skadligt inflytande på de målade vapnena, men särdeles pa aen på väf målade Plafonden. Denna olägenhet torde dock lätt kunna förekornmas, genom det stadgande, att hvar och en Concertgifvare, som önskar begagna RiddarhusSalcn, må vara förbunden, att då årstiden sådant påfördrar, dagen före Concerten, låta densamma uppelda, på sätt som sker under Riksdagarne, hvarigenom således den hastiga och menliga temperatur-förändringen förekommes. Då den inrättning hvarigenom Salen 1111 med lätthet uppvärmes först vid sistlidne Riksdag kom till stånd, så har denna för mitt förslag gynnande omständighet icke kunnat vara verksam lill motarbetande af det beslut, hvarigenom den förut gällande tillåtelsen alt till Concerters uppförande få begagna RiddarhusSalen uppliäfdes.
Slutligen kan jag ej underlåta att uttala min verkliga ledsnad öfver det misstroende till Sveriges förmåga att underhålla ett kraftigt sjöförsvar, Gr:n ständigt uttrycker och äfven söker att bibringa andra; denna förmåga den jag deremot aldrig betvifla!, beror endast på viljan, och i hvilket rum ibland Statens utgifter, kostnaden för Flottan sättes; blir man först öfverens om den oafvisliga nödvändigheten, kan nog medlen åstadkommas, och Sverige har tillförne visat det kan underhålla såväl flotta som armée, äfven då dess tillgångar voro inskränktare, dess folkmängd ringare, än nu. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr. Jag tager mig friheten bos Hr Gr:n o. Landtnun anhålla alt, när Hr Gr:n o. Landtrmn pr öfvar tillfälle dertill gifvas, jag må få tillfälle att afgifva några yttranden i ani. al K. M:t Propos. om Statsverkets tillstånd och behof. Gr. von Platen, Baltzar: Ehuru jag icke å det nu föredragna yttrandet af Gr. Puke finner mig upmanad att lemna något svar, och detta så mycket mindre som jag förmodar att remiss deraf lill Ulsk. icke kan komma i fråga, (inner jag mig dock af aktning för detta Stånd föranlåten att tillse, huruvida det är några rättelser eller genmålen deremot, som från min sida höra ifrågakomma och anhåller således alt framdeles få yttra mig härom. Endast på ett yttrande i delta anförande anhåller jag att nu genast få svara, nemi. det sista då den värde talaren ansåg mig hafva visat mig hysa misströstan om Sveriges förmåga att försvaria sig. Öfverlygad om bådas vår lika håg att efter hästa förmåga bidraga till detsamma, torde det tillåtas mig nämna, att jag aldrig framställt en sådan åsigt som att Sverige skulle sakna förmåga att försvara sig; och jag glädjer mig att en sådan förtröstan aldrig skall svika mig. Men skilnaden oss emelian ligger deruti, att jag anser en stark armée och en stark skärgårdsflotta hufvudsakligen nödvändiga dertill. Gr. Puke: Jag vill uplysa den siste värde talaren att han missförstått mitt anförande, emedan jag aldrig sagt att Gr.
Ut Supra, S. D. Remitterades till Riddar hus-Utskottetf Herr von Hartmasdorffs, August, den 33 dennes f. m. på bordet lagde motion, angående Riddarhusets Brand-försäkrande, jemte de af Herr Bergman, Ambrosius Magnus, och Heir von Hartmansdorff, rörande samma ämne denna dag afgifne yttranden. Ut Supra. 68o Den 29 November f* ra . v IlÖglofl. Ridderskap^; och Adela åt skiljdes klockan en quart till U om aftonen. In Fidem Protocolli Nils Snoilsky. ' ' é Lördagen den 29 November Penum klockan 9 förmiddagen, u ppläStes till justering och godkändes följande Expeditions-Utskotlets insände förslag lill Riksens Sländers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 35g. Angående Svenska Sjö-fartens skyddande emot Spanska Kaperier. Angående uteslutande vid Utskrifningen af det Exemplar af UnderRätts Allmänna Sak-Protocoll och Dombok, sora till vederbörande Hof-Rält insändes, af undersökningar uti alla Brottmål, N:o 361. Angående tillägg uti ansvarighets-lagen för Fullmägtige uti RiksgäldsConloiret, med afseende å utbetalningen af mindre Credilivei. Angående åtskillige föreslagne sätt att tillvägabringa en öfvergång af de Den 29 f^ovemUer f. m ; C8i tle mera biJdade Folk-classerne lill de productiva. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående upphörande af Extra Grufve-hjelpen i Stora Kopparbergs - Län. N:o 364- Med anhållan, alt H. M; Drottningens Höga Kröning måtte för sig gå. Föredrogs å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 27 déniles é. rh. på bordet lagde, Utlåtanden : Från Statsoch Baneo-Utskotten: Af den 26 dennes : N:o 621. I frågan om sättet för inlösen af f. d.
RegeringsFormen, har jag tyckt mig finna; att StatsUtskottet bör uti en Df.n 2 5 A pr i i c. m. 545 en summa uppgifva det behof nf Bevillning, som skall fyllas, men ej inga i detaillerne huru denna skall utgöras, emedan detta af Riksens Ständer skall uppgouas, och att enligt 6o §. RegeringsFormen, Sjö- och LsndtTullssamtAceisafgifterne, Postmedlen , CbartaeSigillatae-afgiften och Husbehofsbrännerimedlen äfven äro hörande till Bevillningen. Jag har väl intet att anmärka emot de af StatsUfskottet i detta afseende framställde summor om de blott förslagsvis äro uppgjorde, men om meningen är att genom bifall till detta Betänkande, äfven skulla bestämmas att de, efter hvad StatsUtskottet uppgifvit, bestämdt skola utgå, så hemställer jag huruvida ett sådant beslut kan anses lämpligt, innan grundernc för dessa medels utgörande, från BevillningsUtskottet, till Riksens Ständer inkommit. Visserligen hade BevillningsUiskottet redan med Betänkande i dessa ämnen kunnat inkomma, om man velat följa samma grunder sorn förra Riksdag blifvit iakttagne; men då många klagomål deröfver till Utskottet inkommit; äfven uti den sist förflutna veckan, skulle Utskottet visserligen hafva felat om det icke sökt att uppgöra några bättre. I afseende å summorne tror jag säkerligen, att om Riksens Ständer fastställa de grunder BevillningsUtskottet kominer att föreslå, skall den sumtnan som af Tullen beräknas, utgå och kanske betydligen öfverstiga den här beräknade. Likaså tror jag ej den af Postmedlen beräknade summa vara för högt upptagen; mea i beräkningen på inkomsten af Postmedlen för Ridd, o. Ad, Prot, o Band. 55. 546
Deraf följer alt hvar och en, äfven den fattigaste arbetare kan sjelf utföra sin talan inför rätta. Detta är en lycka, som icke är honom beskärd i många andra länder, der det är honom förbjudet att sjelf plaidera sin sak, utan han nödgas äfven i den obetydligaste fråga söka biträde af dyrlegde advokater. Hvarföre? Jo derföre, alt rätten i dessa länder är främmande för folket; derföre att det tekniska gebitet inkräktat alltför mycket på den folkliga rättens område. I samma mån således som detta folkliga element af rätten är omfattande, i samma mån måste det sorgfälligt vårdas, i samma mån måste man vara rädd att bortkasta en lagbok, som innehåller rätls-grund - 396 Den 12 Februari. satser, hvilka äro af folket väl kända, för att utbyta den mot en mer teknisk, oell sorn just derigenom för nationen blir främmande. Och hvad tror man sig vinna genom denna lagstiftning? Hvem känner ej att dessa föreställningar om möjligheten att åstadkomma en fullständig lagbok, hvars tillämpning skulle bestå i en bokstaflig tolkning, är en chimére, som icke kan i verkligheten upnås. Den man finnes icke, som skulle äga nog förmåga af förutseende, att i lagboken uptaga serskilda lagstadganden för alla de i oändlighet vexlande tvister, som af möjligen upkommande rättsförhållanden kunna härflyta. Ur lagboken skall juristen veta att hämta grunder till ledning för bedömande af förekommande fall, men han kan icke, så säga redan våra gamla Domare-reglor, finna dessa fall upräknade i lagboken. Likaså bör lagstiftaren, med bibehållande af dessa grunder, reglera de nya förhållanden, emellan samhällets medlemmar, som blifva en följd af ökad rörelse, men icke kan han vid sådana partiella lagstiftningar företaga en omarbetning af hela lagverket. Också har i andra länder tanken uppå, att på en gång införa en helt ny lagbok fallit, och man har i stället åtnöjt sig med att småningom komplettera och förbättra den gällande lagen. Men Savignys läror hafva icke i allmänhet trängt till Sverige. Ilos oss har man vidhållit denna tanke på möjligheten af att på en gång införa ett nytt lagverk.
Äbyggnadens storlek och beskaffenhet, lämpad efter lägenheternes årliga afkastnings-qvantitet, hvarom undersöknings-instrument, jemte förslag till byggnadernes storlek och beskaffenhet skulle af Syne-Rätt uppgöras, för att, ef:er pröfning Iros Konungens Befallningshafvande, ingå till vederbörande Collegium, som detsamma skulle insända till Öfver-Intendents-Embetet, hvarest, på grund af förslagen, så vidt de godkändes, ritningar och byggnadsförslag borde upprättas och derefter jemte Collegii utlåtande till Kongl. Maj:t öfverlemnas. 2:0 Byggnadsskyldighetens fullgörande, hvilken bestämmes afSyneBihang till fl. St. Besv. och Oecon.-U tsk. Betänkande JV.o fa. Rätt, efter byggnadernes värde och varaktighet, beräknad med hänsigt tili byggnads-materialiernes beskaffenhet, uti antal år, so na, dividerade uti värdes*summan, visa årsbidragets belopp. Detta, förvandladt i spanmål eller annan lägenhetens persedel, utgöres efter årets markegångspris. Desse årliga bidrag erläggas, vid Armecns boställen till Regementenas BoställsCassor under Boställs-Directionernes förvaltning: för Ecclesiastique lägenheter, till Consisloriernes förvaltning i der för ändamålet bildande Cassör: samt för Civila boställen äfvensom för Kronans öfrige lägenheter till Boställs-Directioner, som för dem skulle bildas, under Konungens Befallliingshafvandes tillsyn. Anslag till nybyggnader från desse fonder uppföras årligen på förslag, för följande året, hvilka, sedan de blifvit af Öfver-Intendenls-Embetet granskade, genom vederbörande Collegium, jemte dess utlåtande, insändas till Kongl. Maj:ts fastställelse, hvarefter verkställigheten besörjes af Boställs-Directionerne, eller, för Ecclesiastique boställen, af C.onsistorierne. 3:o Reparationer.
Efter afdrag af 15o R:dr såsom arfvode för en Renritare, hvilket hittills utgått af anslaget för Topografiska Corpsens arbeten, motsvarar återstoden ungefärligen de löneförmoner, som i den nya staten för en tillkommen Majorsbeställning ärö uppförde, Då berörde arfvode för en Renritare synes erforderligt, i och för verkställigheten af Topografiska Corpsens arbeten, tillstyrker Utskottet, att de dertill begärde i5o R:dr må å stat upptagas; hvaremot, och med tillämpning äfven i detta fall af den i allmänhet följda grundsalts, att regleringar af corpser eller stater böra verkställas inom förut befintliga anslag, Utskottet, vid betraktande derjemte af Slats-Werkels inskränkta tillgångar, icke kan tillstyrka beviljandet af de, i och för Topografisk» corpsens reglering, ytterligare till uppförande å stat föreslagne 1547 R:dr. 4:o Enligt de för Gardes - Regementena fastställda interims-stater, grundade på den förändrade organisation, Kongl. Majrt till befordrande af deras tjenstbarhet funnit nödigt vidtaga, erfordras, efter hvad den Nådig» i åmts-Unkotttn Uti. No $f. Propositionen innehåller, utöfver de för sammi Regementen vid sist* Riksdag anvisade anslag, följande summor, nemligen: för Lif-Gardet lill Häst 6835: ar. 6. — Svea Lif-G:udet 58.06: 27. Andra Lif-Gardet 5866: 27.— tillsammans årligen 18,568: 27. 6.
Såsom anledning för den tillämnade förändringen i beskickuingarnes rangförhållanden och i den betydliga tillökningen i utgiflerne för Minister-Staten i allmänhet, har, bland annat, blifvit anfördt: alt de förenade Kikena, i följd af de sednaste arens händelser, ålerintagit bland Europas Stater den plats, som med rälta dem tillkommer, men på hvilken de intill Ar 1848 icke aktat nödigt att göra anspråk. Den fråga, sorn denna framställning i första rummel föranleder, är den, huru hafva de förenade Rikena intill 1848 gått miste om den plats, som dem med rätta tillkom, och den andra, huru hafva de återvunnit den och hurudan är den nu? 0m svaret på den första frågan bör eflorgifvas, för att icke såra national-stolthelen och fosterlandskänslan, så är det icke lika lämpligt att afstå från utredande af den andra. Landets ställning lill andra makter mäste vara klar och nationen vill känna både hvad som blifvit gjordt i dess namn. och den ställning, hvari den verkligen sig befinner. Tiden före 1848 är icke mera aflägsen, lin ali en hvar nogsamt erinrar sig, all hvad som då gjordes kunnigt om Sveriges förhållande till utrikes makter i ingen mån innebar något erkännande, ali. landet icke bland Slalernc intog den plats, som vederborde. Då delta deremot nu medgifves, i afsigt att upphöja den närvarande ställningen, och man önskar förtroende till sina ord, så har man särskild anledning alt visa, det de ega verklig grund. Det är icke nog alt hänvisa lill allmänt kända förhållanden. Det behöfves dessutom en vägledning för att inse hvad dessa innebära eller dölja; och föga har någon tidpunkt funnits, då anspråken i detta hänseende varit rättvisare än nu. Hvad skall man i afseende på Sveriges rum bland Europas stater sluta af t. ex. Neulralitels-lraktaten med
Capitalisterne finna mera sin uträkning uti att använda sina Capitaler till annat, såsom till skrinläggning för att passa på tillfället vid utmätnings-auctioner o. St v. Men här finnas många, äfven berömde^ ja för sina afsigter till och med berömvärde Män, som ej hålla sig vid erfarenheten, utan blott vid en oriktigt förstådd theorie , grundad på erfarenheteni andra länder med olika lokalförhållan. den. Således då jag för 3 år sen här i Stockholm hade en diskussion med en af våra mest kände Publicister i detta ämne, och frågade honom slutligen, hurudan han trodde att Kursen var år ;i8i2, då vi hade 8 mill. i sedlar mera ute i rörelsen, svarade han, att den var öfver 130 sk. Jag beviste honom, ty innan det blef bevist, kunde han omöjligen tro det, att medelkursen då var icke Qo sk. Största olägenheten af vårt Rörelsecapital blott i sedlar är, att det ej kan i en naturlig väg, efter belmf, ökas eller minskas, icke en gång i nion af tilltagande production och folkmängd okas, då det jemnt genom slitning, eldsvåda, skeppsbrott minskas. Riksens Ständer hafva hittills vid hvar Riksdag satt en till följande Riksdag orubblig gräns för RörelseCapitalet,-och således äfven för industrien, sorn så mycket beror af penningeförlag. Detta allt visade jag redan vid förra Riksdag, och det har äfven väckt besinnande hos personer, som jag högaktar myc - Deri 14 Julii e. ni. För deras financiella bemudandenj ehuru de den tiden voro af olika mening med mig, och jag har äfven återfunnit mina då yttrade tankar uti premisserna till den efter sista Biksdag nedsatta FinanceComitées Betänkande, samt i flere här nyligen med bifall upptagne yttranden. För att afhjelpa nämnde olägenhet föreslog jag vid sisth Biksdag, hvad Utskotten nu föreslagit, attén viss kurs skulle bestämmas, efter hvilken Banken borde utgifva sedlar för silfver. Jag föreslog då äfven, att Banken skulle lemna lån på fastigheter mot silfverränta; men jag vill ej nu dermed uppehålla.