Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr blifvit vid derpå följde Riksdag indraget, bade Inrättningen, som derefter ej baft andra tillgångar att påräkna, än en donation af 30 R:dr årligen, sedermera fortgått på den enskilde Läkarens bekostnad, som förestått samma Inrättning, bar hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, att, enär denna Inrättnings nytta vöre af flere Embetsmyndigheter och enskilde medborgare bestyrkt, samt det förefunnes ej mindre förhoppning om framtida testamenlariska donationer till Inrättningen, än ock en redan densamma tillfallen gåfva af en dyrbar electricitetsmachin med dithörande apparater, jemte 1,000 R:dr i contanta penningar, hvilka genast skulle tilldelas Inrättningen, så snart dess oafbrutna fortgång blifvit vederbörligen garanterad, ett årligt anslag af 500 R:dr måtte för underhåll och bedrifvande af meranämnde Inrättning beviljas samt ställas under Sundhets-Collegii inseende; och då, enligt hvad styrkt blifvit, ifrågavarande Inrättning visat sig vara nyttig för sjukvården, samt det sålunda kan anses vara af vigt, att dess upprätthållande för framtiden försäkras, hafva Rikets Ständer till Sundhets-Collegii disposition å Stat anvisat ett anslag af 500 R:dr årligen, till underhåll af erforderliga machiner vid den för sjukes behandling med electricitet och galvanism i Stockholm stiftade Inrättning, samt till arfvode åt den läkare, som dermed har befattning, under de vid anslaget fästade vilkor: alt den förbättrade machin, som skulle komma att Inrättningen såsom skänk tillfalla, varder förflyttad till Sundhets-Collegii hus; att Inrättningen blifver på vissa bestämda tider för allmänheten till - 180 Expeditions-Ulskollets Förslag till und. Skrifvelse> N.o 88. gänglig, samt att fattige sjake, från såväl Stockholm som Landsorterne, kostnadsfritt dervid njuta läkärebehandling. g:o Carolinska Me dico - Ch ir ur giska Institutet.
Öfverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle det i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk, afgifua förslag till und. skrifvelse. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Gr. o. Landtm, hemställde sedermera, om R. o. Ad. afsloge Ulsk:s förslag till und. skrifvelse samt ansåge R. St. böra lill K. M. ingå med en und. skrifvelse af det innehåll, som uti Frih. Cederströms vid Utsk:s betänk, fogade reservation blifvit föreslaget. Ropades ja. Den 29 April. 34i Föredrogs StatsUtsk:s d. 26 dennes e. m. på bordet lagda mern. N:o 126, ang:de aflöningen för den hos Riks-Sl:n oell Utsk:n anställda betjening. Frih. Cederström, Claes Rudolf: Jag ber att med afseende å delta betänk, fä göra några anmärkn:r. På första sidan deraf upplyses, atl Hr Cr. o. Landtm, samt Hrr Talmän föreslagit en mänadllig aflöning för sekreteraren i BondeSl. af 400 r:dr b:co. StatsUtsk. liar likväl icke funnit för godt, att föreslå R. St. alt bestämma detta högre belopp, och det på den grund, att de öfrige Stånds-sekrelerarne icke hafva mera än 300 ndr. För min del anser jag Hrr Talmän hafva haft fullt skäl alt tillstyrka en högre aflöning för BondeStis sekreterare än för de öfrige. Man måste nemi. besinna, att då grundlagen föreskrifver, att Konungen skall utnämna förslberörde tjensteman, så har skälet dertill varit att nämnde plats må med säkerhet kunna besättas med en person, som ej blott ägde insigt och erfarenhet om riksdagsärender behandling, utan äfven förvärfva! sig författningskunskap i allmänhet, samt i dessa afseenden kunde gå BondeStis ledamöter tillhanda med upplysningar.
Länets första hufvudnäring, jordbruket, har, under de fem år denna underdåniga berättelse omfattar, oupphörligt utvecklat en lifskraft, som, grundlagd under loppet af de 2:ne sednaste decennierna, och städse underhållen af upplysta medborgares nitiska bemödanden, burit och än vidare framgent lofvar att bära de herrligaste frukter. Så utskeppades under loppet af sistlidne år 1855 endast från Skebäcks lastageplats 2(5,653 tunnor Råg, 3,267 tunnor Hvete, 3,532 tunnor Hafre, 96 tunnor Arter och 48 tunnor Potates. Från Arboga anses minst 5,000 tunnor i Länet producerad spanmål hafva blifvit till andra orter utskeppade. Ifrån Askersund har äfven spanmål till icke obetydligt belopp från Länet utförts. Importen deremot har varit jemförelsevis obetydlig, såsom till Skebäcks lastageplats, jemväl för år 1855, 1,165 tunnor Råg, 53 tunnor Ärter, 5 tunnor Majs och 810 tunnor Potates (från Läppö till brännerierna), till Askersund från andra Län, sjövägen 2,268 tunnor Korn, 600 tunnor Blandsäd och 200 tunnor Ärter, samt landvågen, approximativt, 1,200 tunnor Korn, 250 tunnor Ärter och 200 tunnor Blandsäd. Konsumtionen inom Länet har för öfrigt blifvit af egne tillgångar tillfredsställd; och må man dömma om denna konsumtions betydlighet, då endast inom Nora bergslags distrikt, enligt uppgift från Hushållningssällskapet, 15,000 tunnor spanmål 9 spannmål säkert kunna antagas årligen åtgå, oberäknadt bergslagens egen produktion. Öfverskottet hemtas hufvudsa k ligast från landslagen eller Länets åkerbrukande del.
Örn Utskottens åligganden oell riksilagsärendeiias beredning § 80. Konslitutions-utskottet tillkommer: att å lagtima riksdag infordra och granska de uti Statsrådet förda protokoll, med undantag af dem, som angå ministeriela ärenden och kommandomål, hvilka endast i hvad som rörer kända och af Utskottet uppgifna händelser kunna fordras: att pröfva anmärkningar, som antingen inom någondera af Kamrarne, eller af Riksförsamlingens revisorer uti deras berättelse om statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning, mot Konungens rådgifvare blifvit anmälde: att upptaga och utlåtande afgifva öfver frågor om ändringar i grundlag, hvilka antingen genom proposition af Konungen eller af riksdagsman blifvit väckta, eller ock Utskottet, för sin del, vill föreslå såsom högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa: och att granska Justilie-ombudsmannens lill hvarje lagtima riksdag afgifna allmänna redogörelse och årliga berättelse, äfvensom hans embetsdiarier och registratur. § 81. Finner Utskottet, vid granskningen af Statsrådets protokoll, att någon Statsrådets ledamot, eller någon för tillfället förordnad föredragande, eller den embetsman, som i kommandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat mot rikets grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller häfver den föredragande underlåtit att i de fall, § Regeringsformen förutsätter, sin kontrasignation å ett Konungens be<- slut vägra, då skall Utskottet öfverlemna anmärkningen derom, jemte de handlingar och grunder, hvarpå densamma sig stödjer, till Justitie-ombudsmannen, som åtal derå inför riksrätt anställer.
Det faller af sig sjelf, att det måste vara nästan sagt omöjligt för den okunnige att uträkna ett sådant tal, och likväl, huru enkelt vore icke detta om indelningen af vigten vore densamma som indelningen af myntet, och decimal-systemet dervid vore tillämpadt för begge. Då är genast klart att om Lft kostar 1 Ridr, så kostar af LU ^ Ridr, af LU Ridr, och således jemt 1 öre. Låtom oss taga ännu ett exempel: om en Tia säd väger 15 ,LU hvad väger då kappen? Hvar och en af oss, kan visserligen finna att den väger 9 S, 12 lod, men attalia de som sakna kunskap om räknekonst, skola kunna uträknaa sådant får ej begäras eller förväntas. Det är derföre jag påstår att det enda sättet att underlätta spridandet af kunskaper i sådana praktiska saker ibland de mindre bildade är just att införa ett ordnadt och öfverensstämmande indelningssätt i afseende på ofvannämnde storheter och deras nnderafdelningar. Man säger vidare, att det icke så mycket skulle vara för att lätta den mindre bildades möda och svårighet, som det nya räknesättet infördes, utan att detta egentligen endast skedde för de större räkenskapsförarnes skull. Detta är dock enl. min tanka en alldeles oriktig åsigt.. Nog kunna de lärda och kunnige slå sig ut, och lösa alla förekommande frågor, äfven med det nuvaride systemet, i all sin ofullkomlighet, ehuru det onödigtvis kostar mycket tid och Den 22 Februari f. m. 197 besvär, men helt annat är förhållandet med den mindre bildade, som vid många tillfällen nu omöjligen kan reda sig sjelf, äfven i de aldra vanligaste och för honom nödvändigaste fall. Jag ber alt, såsom stöd för detta påstående, äfven nu få fram lägga ett par exempel. Antag att summan 2 R:dr 16 sk. 8 rst., skall åttaeller tiodubblas: Otvifvelaktig! öfverstiger delta de flestas förmåga inom arbetsklassen. Om deremot tiodelningen vore införd, så är det deremot klart att om en tiodubbling kommer i fråga, så behöfver blott enheten upflytlas ett rum och äfven i händelse af något annat slags fördubbling, blir det endast ett enkelt multiplikations-tal.
“Esaias!“ ljöd det från gården. Med ett skutt var Esaias från väfstolen och ut ur kammaren. Det var hans fosterfader, som kallade på honom. Man hade fått mycket att göra på kronofogdekontoret, och ynglingens biträde behöfdes. Esaias räknade och räknade, men räknade flera gånger fel. Oupphörligt kom det för honom, att Maja genom Herman förskaffat de böcker, han erhållit. Detta harmade gossen, på samma gång det gjorde honom ondt, att den snälla flickan haft ledsamheter för hans skull. Han längtade till aftonen, då han skulle få träffa Maja och säga henne, att han icke ville hafva några böcker vidare. Då arbetet var slutadt, sökte Esaias Maja öfverallt; men hon fanns ingenstädes, och ingen visste, hvart hon tagit vägen. “Hå kors,“ sade en af pigorna med föraktlig ton; “hon har fälle gått på möte med herr Herman, kan jag tro.“ Hon hade icke väl sagt ut detta, förän en af gårdsdrängarna förklarade, att han sett Maja och herr studenten nere vid logen. Esaias hade visserligen icke sett efter i lagboken, om det var tillåtet, att en tjänsteflicka talade med en ung herreman; men han antog, att det var förbjudet, därför att det harmade honom, och han begaf sig skyndsammeligen till logen, för att uppsöka Maja och säga henne sin mening. Han fann henne icke, och då han återvände hem och begaf sig upp på sin kammare, glömde han Maja och allt annat för Björners kämpadater. “Har man icke förehållit dig ditt oskickliga uppförande och sagt, att du förlorar den tjänst, du innehar, om du fortfar därmed?“ utlät sig kronofogden den följande morgonen till Maja, som blifvit uppkallad på kontoret. “Jo, det har man,“ snyftade hon. “Och du låter ändå icke varna dig?“ “Jag kunde icke; jag hade fått löfte om något, ifall jag kom till logen.“ “Och hvad var det för något?“ Maja ville icke säga det; men slutligen, då Branting talade stränga ord till henne, tog hon fram en gammal bok, som hon hade gömd under förklädet. Det var en ny latinsk ordbok. Kronofogden stirrade på titelbladet och sedan på flickan.
Har, som p&amp; mAnga andra onirilden, taga vara grannland farsteget framför oss. Ligger felet minne i brist p i vakenhet. hos kvinnorna sjalfva, eller hafva de sh fA viinner till deras sträfvan efter oberoende och sjalfstan 233 dig verksamhet, att det motsthd som annu höres deremot icke shom, i Danmark kan besegras. Ja, det ser verkligen ut som det sista vore fallet, ty försök hafva gjorts af Atmi&amp;tone som vi sakert veta t v i kvinnor att eröfra en del af detta omrhde till sjiblfförvarf. I första kammaren sökte Ar 1887 Fröken Ellen Sundberg och %raken Alma Wedin att blifva antagna s t o m rilrsdagsstenografer, men utan frainghg. a r 1888 sökte fröken Sundberg ensam i andra kammaren. Bland 15 sökande var hon vid profvet fardig bland de första och lar enligt riksdagsmans utsago hennes Atergifvande varit mycket godt. Hon blef dock icke ant.agen, och vi hafva hört som sk81 uppgifvas det nAgot egendomligs, att hon var " det enda fruntimret ". aren 1889 och 1890 liar hon inlemnat ansökningar i bAda ka.mrarne, men har icke ens blifvit kallad att afltigga prof. Hon har emellertid icke förgafves arbetat p&amp; att vinna skicklighet i stenografi; hon tjiinstgör nu s&amp;sorn stetograf vid Brandförsfikringsbolaget Tor, har under flera &amp; r stenograferat vid helsev&amp;rdsforeningens somm ankomster, vid gymnastikl&amp;raresällskapets möten och vid m. m d e tre sista ltikaremotena, förutom vid extra f6reliisni11gstillf %~len Vi fA val hoppas att riksdagens kamrar i en icke allt ' för 18ngt aflagsen framtid kommer att följa den danska riksdagens exempel och invalja en kvinna bland sina referenter.
Äffar nägon Utländsk Magt, den wi bchöfwa menagera, att fä Ambatzadcur; dä, men ock endast dä, lärer man nödgas foga stg derefter, sä länge som pästäcndct ä ena, och tvärt beroende deraf ä andra sidan fortfar; men eljest tordr Ambafladcurs-caractcren kunna bandlysaS utur wärk StatS-förslag; undantagandes för sädane owanlige tilfällen af GiftermälS-andrag och Förlösningar, med nrcra, ä Konungens och det Kongl, husets wägnar, dä, för en kortare tid, Ambatzadcurers sändande hrtkils warit brukcligt. Jag har hört prkas det Förstag, att härefter, tvid de fleste Hof, hwilkas antal efter en allmän fred synes blifwa ansenligen ökadt, endast skulle hällas sä kallade Lk>LrAe-8 cle8 ^Kairas; och dcrwid har jag blott uplysningS-wis detta att anföra, att säsom en Lkmrtzö U'sffaire8 är ansedd att företräda en fränwarandr Ministers ställe, lärer man icke gerna kunna börja Den 6 September. iig bö>-ja med att kill de nya Höfwen skicka LsiarAL8 6cs ^ff:u>-68; utan om desse framdeles skola blifwa permancnte, lärer man dock, ivid den diplomatiska relationens första öpnande, nödgas sända en Minister af den rang Höfwen emellan blifwit öfwercnskommen; hwarcftcr se? dermera, kanske efter en likaledes tilträffande wänlig öfwercnskommclsc, som fastställer reciprocitcten, Olasr^ös ch'-^stairt:8 kunde förestä Beskickningen.
Då byggnaden fortgår, och redan framskridit så långt, att allt ytterligare uppskof dermed skall förorsaka skada, kan jag icke förmoda, att det föreslagna understödet skall möta mycket motstånd. En annan fråga är, om Academien lärn|>eligen kunnat använda den summa, sorn nu 2 o t Den 19 September f. m. åtgått till den påbörjade byggnaden, att inre' da en våning i Kongl. Slottet, och derigenom fått större utrymme för sina böcker. Men det hör ej hit. Academien behöfver understöd till den redan företagna byggnaden. Hon kan icke gerna anses, sorn en individ, utan ar i samma predicament, sorn flere Städer, åt hvilka Standerup anslagit låne-biträden , som icke eller skulle blifvit lemnade åt enskild man. Jag yrkar derföre bifall af Utskottens Betänkande. Grefve af Ugglas, Gustafa Utom hvad Friherre Cederström redan anfort , får jag äran upplysa, att Grefve von Sr-hwerins anmärkning agde sin riktighet, om summan vo* Te ett fastighetslån af Banken; men nu är frågan endast att .anvisa den på de medel för Allmänna byggnader, hvilka Ständerne beviljat Norrköping, Borås med flere Städer. Jag tror således ingen återremiss vara nödvändig, utan hemställer, att Ridderskapet och Adela antingen behagade bifalla, eller afslå Betänkandet. Herr Peresvetoff Morath, Anders Wilhelm: Jag är egenteligen förekommen af flere Värde Talare, som upplyst rätta förhållandet med detta ämne. Men för att specielt besvara Grefve von Sch werin s anmärkning, får jag nämna att Skara Consistorium erhållit ett sådant lån. Detta har närmaste likhet och samma syftning, sorn lånet till Upsala Academie, ehuru det iqJte är af samma vidd och omfattning. Herr Riben, Cerl Wilhelin' Jag liar icke Den ig September f. m. 203 Varit närvarande vid discussionens början , och får derföre utbedja mig Ridderskapets och Adelns förlåtelse, om i det yttrande jag jiu går att afgifva skulle förspörjas någon okunnighet om hvad här förut blifvit anfördt. Det Höglofl.
Maj:t i Nåder beslutade reglering af LifGardets till häst Öfveroch Underbefäls (jemte vederlikars af Ci vilStaterne) löner, i likhet med hvad åt GardesRegementerne till fot sedan 1816 varit anslaget. Ehuru mycket emot denna nedsättning i det framställda behofvet vore att anföra, serskildt med hänseende till LifGardet till häst, torde jag likväl böra inskränka mig, att endast hänvisa till de för GardesRegementerne till fot bär ofvan gjorde anmärkningar, så vidt de å LifGardet till häst kunna tillämpas. Jag kan ej underlåta, att ser - 56 Den ai Maji f. m. skildt fästa Utskottets uppmärksamhet på Underbefälets vid värfvade Regementerne i allmänhet vilkor, serdeles å en så dyr ort som Stockholm. Desse, Staten tjenande, äro sannerligen högst vanlottade; och jag anhåller, samt vördsamt förväntar noga undersökning af denna angelägenhet, öfvertygad att Representationen skall finna anledning till sakens behjertande. Den för Kronprinsens HusarRegemente föreslagne tillökning af 974 R:dr 23 sk. har StatsUtskottet ansett vara af behofvet mindre påkallad, enär dermed endast åsyftas en löneförbättring för det högre Befälet, hvadan Utskottet icke kunnat tillstyrka densammas beviljande; det torde likväl tillåtas mig lemna den upplysning, att ifrågavarande 974 R-’dr a3 sk. icke utgöra någon egentlig tillökning i det högre Befälets löner, utan hufvudsakligen en ersättning till de Regementsofficerare, som, enligt Chefens uppgjorde och af Kongl. Majit i Nåder gillade förslag, till StabsRyttmästare skola afstå sina Esquadroner. Af sådan orsak torde äfven StatsUtskottet finna billigt, att ifrågavarande tillökning tillstyrka.
Den 3o O c tober f. ra. jag dock förmoda, att den högre Lullen på böcker kommer sig deraf, att Boktryckerierna sysselsätta en mängd personer och utgöra en så stor näring, att den påkallar Statens uppmärksamhet och omvårdnad, då deretnoL Kopparstickslrydket endast sysselsätter några lä egentliga konstidkare, och synes således tillhöra den enskildta verksamheten, samt vara mera ett fält för Artisten än för handtverkaren. Att borttaga tullen på ifrågavarande böcker, tror jag således icke vara skäl, men att nedsätta den lill iGf procent, då Finska lulleu blir 8|, synes mig lämpligt, helst våra egna Boktryckerier derigenom kunna erhålla något skydd. Jag tillstyrker proposition häruppå, såsom varande en billig medelväg inom gränserna af för hög och ingen tullafgift. Ilerr Hjerta: Jag förenar mig med de Herrar, hvilka ej önska bibehållandet af den höga tullen för Svenska böcker, desto heldre som denna tull skulle strida emot det beslut, som vid i8a3 års Riksdag fattades. Men jag förenar mig äfven med Friherre Åkerhjelm deruti, att man ej på en gång bör för mycket nedsätta tullen å böcker. Då under de senaste 5 åren 33J procent varit bestämde såsom tull, och vi deraf ej funnit något menligt inflytande på litteraturen, torde 10 procent nu vara lämpliga att såsom tull fastställas, till skydd för våra inhemska Tryckerier, och såsom en icke Den 3o O c t o b e r f. m för mycket öfverdrifven afgift. Jag föreslår heldre detta, än jag antager Friherre Akerbjelms högre förslag. Friherre Cederström: Jag kan ej instämma i Friherre Åkerhjelms förslag om skyddstull för Boktryckerierna. Det har funnits en icke aflägsen tid, då utländska böcker voro förbjudna till införsel, och hvar och en minnes säkerligen det allmänna missnöje, som deraf var en följd. Nu vilja vi försvåra en författares försök alt utrikes under sina egna ögon få trycka sitt arbete, då han deremot, om han nödgas trycka det härstädes, får det oriktigt gjordt, och kan dessutom ej sjelf tillse arbetet.
Hittills hade vi under vandringen endast betat smultron, hallon, hjortron och blåbär i förbigående, men här möttes vi af ett blåbärsfält, som fängslade oss med en svartblå demonisk magt, så att vi bokstafligen sjönko ned deri och blefvo liggande. Turister af alla fasoner och nationer drogo oss förbi, tittade och logo, och vi besvarade leendena med våra svarta läppar, så munterheten gick som en smitta öfver på alla, som der sågo oss. Middagssolen log från en glad himmel, och ännu lågo vi der emellan klipporna vid vägen, plockande och ätande, men då började jag frukta för att kandidaten åter i tysthet umgicks med tankar på ett nattligt bål under bar himmel, och så slog jag larm. Men ungdomen hörde det ej. Då grep jag till hotelser om dyr skjutslega från sanatoriet till Bagnsdalen, om vi ännu längre förhalade tiden, ty vi hade, om jag minnes rätt, minst ett par mil dit. Vid denna hotelse upplyfte Ambrosius sitt hufvud och sade otåligt: »Ave, du må gjerne snakke alt hvad du vil og har lyst til, bare du tier stille og läder mig sidde roligt i solen», och då de två andra kamraterna genom en envis tystnad samtyckte till hans tal, lade jag mitt hufvud ned på en sten och öfvade resignationens qvinliga dygd. Men jag skulle bli hämnad, ty då Ambrosius ändtligen steg upp, visade det sig, att den sol han så »roligt» suttit uti, hade fläckar, som färgade från sig; han hade fått en stor svartblå »plet», som omöjligt kunde skylas af hans korta moderna rockskjört. Efter den stunden förekom han ännu oftare draperad i min värdighetsmantal, och inom hus gick han vanligen baklänges; men hände det på någon gästgifvaregård, att en mindre, förtroligare krets bad honom sätta sig till pianot, skedde detta ej förr än han artigt bedt »selskabet undskylde blåbärene.» Nu i första häpnaden blef han dock med ens mycket ifrig för att vi skulle taga skjuts från sanatoriet, ty han kunde ej »lide bagtal af fremmede kuppelsköre mennesker», förklarade han.
Sundvallson, hvars motion (N:o 231) innefattar yrkande, att antingen det af Kongl. Maj:t nu föreslagna belopp, 5,850,000 R:dr, eller ock en något högre summa måtte vid denna riksdag anslås och anvisas till påbörjande af norra stambanans anläggning, i enlighet med ofvannämnda äldre förslag, öster om Sigtunafjärden, direkt till Upsala samt derifrån uti utstakad rät rigtning till Sala, hvarifrån denna bana sedermera utgrenas dels till Westerås, dels till Storviks station vid Dala—Grefie jernväg, allt på sätt kunde finnas lämpligast för ett rättvist tillgodoseende af Uplands, Westmanlands, Dalarnes och Norrlands befogade anspråk och behof i detta hänseende; af Herr Julius Brun, som (i motion N:o 294) hemställt, att Rikets Ständer för vägen mellan Stockholm och Upsala måtte antaga den gena sträckningen öster om Sigtunafjärden. inom Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmägtigen Johan Persson från Upsala län, hvars i detta ämne väckta motion (N:o 410) innefattar samina yrkanden, som dem, hvilka Friherre Stjernstedt i sin förenämnda motion framställt, samt af Riksdagsfullmägtigen Jan Andersson från Stora Kopparbergs län, med hvilken Liss Lars Olsson och A. Andersson från samma län sig förenat uti det i motionen N:o 423 framställda förslag, att Rikets Ständer må för denna statsreglerings-period, utöfver hvad Kongl. Maj:t uti Sin nådiga Proposition föreslagit, bestämma norra stambanans sträckning förbi Sala till Brovallen samt dertill anslå erforderliga medel.
Norra Kavalleri-Brigaden Södra Kavalleri-Brigaden Infanteri Upländska Infanteri-Brigaden Östgötha Dito Westgölha Dito Södermanländska Dito Norra Småländska Dito Södra Småländska Dito Helsinge Dito Westgölha Dahls Dito Elfsborgs och Bohusläns Dito Dahl och Westmanlands Dito Norrländska Dito Nerikes och Wermlands Dito Norra Skånska Dito Södra Skånska Dito Summa Summa Summa af Rusthålls natur 2: o) Af Rothalls natur. In fan t er i. 1. Upländska Infanteri-Brigaden . 957 2. östgötha Dito — 3. Westgölha Dito . — 4. Södermanländska Dito . — 5. Norra Småländska Dito . — 6. Södra Småländska Dito . — 7. Helsinge Dito — 8. Westgölha Dahls Diio • — 9. Elfsborgs och Bohusläns Dito • • 9 — 10. Dahl och Westmanlands Dito . .— 11. Norrl ändska Dito • — 12. Nerikes och Wermlands Dito , , — 13. Norra Skånska Dito , . • — 14. Södra Skånska Dito — Summa af Uothäils natur Uti Arméen icke inberäknade o:o) Ny ordinarie Rotering Rekapitulation. Af Rusthålls natur • Rekapitulation af Indelta Truppernas föreslagna Korpsfördelning med afseende på dess olika Indelningsnatur. Upländska Infanteri 2. Norra Småländska 6. Södra Småländska 7. YVestgötlia Dallis 9. Elfsborgs och Bohusläns 10. Dahl och Westmanländska 11. Nerikes och YVennlands 13. Norra Skånska 14. Södra Skånska Infanteri. Brigaden Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Kavalleri. 1. Norra Kavalleri-Brigaden 2. Södra Kavalleri-Brigaden Summa * J Summa Summa S|mmarum Olika Indelningsnatur. Af Rusthålls natur. Krigs-Reservens antal till Personer och Hästar samt dess fördelning på den stående hären. Fördelning. Infanteriet.