Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Handelsbaden innebär, det inhemska råämnen skulle få i Handtverkshus å landet förarbetas; att, genom den allmänna inskränkning i Handtverkeriers förläggande på landet, som, sådant oaktadt, egt rum, hinder yppats att i detta afseende begagna de för vissa Handtverkerier tjenliga lägenheter, som å landet funnits, men i Städerne saknats; att om det å ena sidar» är af nytta jemväl för landet, det äfven de mindre Städerne bibehållas såsom förenings-puncter för afsättning och 'uppköp, Städerne å andra sidan icke skulle förlora dervid, om sådane Handtverk, till hvilka tjenliga lägenheter eller hugade idkare icke finnas inora deras område, blefvo drifne på landet, såvida nemligen idkarne, genom utskylders erläggande, bidrogo till upprätthållande af Styrelsen och förvaltningen i närmaste Stad, under hvilken de, såsom Borgare, ansigos höra ; och ändtligen att, då syftningen till en fri utveckling af krafter och verksamhet och till missnöje med alla oeconomiska tvångsband länge i verkställigheten föranledt till en fördragsamhet med obehöriges intrång i Näringarne, genom hviU ken Städerne och deras Näringsidkare varit blottstälde för mycken medtäflan, utan att i samma mån understödjas med några bidrag af utskylder, det synes mest förenligt med Städernes fördel, att detta oregelbundna förhållande, mot hvilket, såsom af tidslynuet understödt. man förgäfves i längden bjuder. Börfattningarnes värn, ordnas på ett sättf sorn gör en hvar Näringsidkare, i måtj Underdåniga Skrifvelser. äf sin rörelse, lika skattskyldig, samt såmedelst tillskyndar Städerne inkomster, och som, då det således underlättar tillfällen för en hvar, att lagligen förvärfva rättighet till näringars idkande, undanrödjer all betänklighet, att från intrång deri afhålla dem, hvilka icke begagnat ett sådant tillfälle, utan genom näringarnes idkande, utan anmälan eller tillstånd, förnärma både de skattskyldige näringsidkarne och Staten.
När Lilljencrantz Jemnade financeportföljen till Ruuth och denne, hvilken jag aldrig nämner utan vördnad, emedan han ingick rik i detta departement och utgick derifrån fattig, lemnade den till sin efterträdare, var erfarenheten notorisk, att minst 480,000 tunnor spannmål importerades; men strax efter Ruuth och jemväl under de sista 5 åren har saken slagit så ut, alt vi utskeppat mera spannmål, än vi importerat. Jag är gammal, och flera torde med mig. draga sig till minnes, huru våra fält äro odlade och våra städer byggda nu emot förr. Verkningarna hafva således icke varit ephemäriska, och jag kan äfven anföra ett annat exempel på hvad näringarnas lättnad åstadkommit under de sednaste tio åren. För to år sedan stod porcellainesfabricationen vid ett värde af 5o,ooo r:dr, nu är den nära 200,000; yllefabricationen uppgick då till omkring 2 millioner, men aldrig deröfver, nu öfverstiger den 3 millioner; papperet var då en importvara, nu är det föremål för export. Om dessa bevis äro obestridliga, måste deraf följa, att om större lättnad hädanefter kan lemnäs åt näringarna, skola fördelarna deraf blifva ännu större, och att vi på detta sätt allt mera närma oss det gemensamma målet för oss alla: fäderneslandets välmåga. Hr v. Hohenhausen är jag skyldig tacksamhet för hans förklaring, att han inser värdet af systemet i allmänhet. Jag har blott en erinran att göra vid den framställning, sorn tycktes vara mycket allvarlig, ehuru yttest bristfällig, att nemi. skuldsättning ej är nyttig för jordbruket, utan blott för säljare af jordegendom. Jag antager för gifvet, att någon tillämpning af motionen icke kan komfna i fråga, förrän efter realisationen, hvilken jag hoppas att vi kunna emotse lika säkert, som den är önsklig; och jag hemställer, om vi icke då kunna påräkna att få utländska lån mot 4 proc. till så tillräcklig mängd, att allmänna räntan i landet kommer att fällas. Men har då jordbruket icke nytta häraf?
Härförutan måste denna håglöshet för jordens vård och förbättring icke allenast för åboerne sjelfva i moraliskt och ekonomiskt hänseende medföra menliga följder, utan äfven i anseende till det stora antal familjer och hemman, hvarå detta förhållande inträffar, utgöra för hela samhället en olägenhet af så betänklig ari, att dess afhjelpande fiån statens sida i hög grad af nöden påkallas, så mycket heldre som både den civila och ekonomiska lagstiftningen inom fäderneslandet numera städse sträfvar dertill alt, genom betryggande al egandeeller besittningsrätt till jorden, uppmuntra lill bättre värd och odlande af densamma och Rikets Ständers behörighet att i denna fråga ingripa så mycket mindre kan ifrågasättas, sorn på E. K. Majit och Rikets Ständer gemensamt ankommer, ej blott att iakttaga Kronans rätt och fördel, men jemväl alt bevaka Kyrkans interesse. Då likväl med allmän och enskild fördel städse öfverensstämmer ali aktningen fiir laga domstols beslut och helgden af gjorda och behörigen styrkta aftal bibehållas oförminskade, hafva Rikets Ständer ansett någon ändring i förhållandet med de hemman, hvarom laga kraftvunnen dom mellankommit, eller beträffande eganderätten till hvilka donalionsbref kunna åberopas, icke böra ega rum, men i öfrigt hafva Rikets Ständer på grund af hvad här ofvan blifvit anfördl, för sin del beslutat följande reglering af de så kallade Halländska kyrkohemmanet förhållanden: Bih. till B. St. Skri frelse J\:o 483. l:o) Kyrkorna i Halland försäkras om framlida oqvald! åtnjutande af den ränta, som under namn af Landgille af ålder utgått från de numererade kyrkohemmanet] i Halland, allt efter hvad jordböckerna nu utvisa. 2:o) Såsom ersättning för den stiidja, hvilken kyrkorna i äldre lider uppburit vid förändring med åboer å nämnde hemman, äfvensom för de arrenden, hvilka i sednare tider blifvit i stället för städjandet anbefallde, komma kyrkorna att åtnjuta en förhöjd ränta under namn af slädje-ersättning.
I en sjö under Nidafjällens branter, ej långt från Mimers söners och döttrars borg, är en holme och på den en af underjordssmedjorna. Dit fördes Valand. Mimers gemål, som märkt den förfärliga blicken i Valands ögon, när han såg hämdesvärdet i hennes makes våld, var gripen af hemska aningar om stundande olyckor för henne och hennes närmaste och gaf sig ingen ro, förrän man afskurit Valands knäsenor. Hon trodde, att han därmed var oskadliggjord och dömd till evig fångenskap på holmen. Snart hördes hammarslag därifrån. Mimer besökte sin fånge och fann honom lugn och arbetslysten. Guld och andra malmer, ädelstenar och hvad hälst Valand önskade att arbeta på sändes honom. Ett förråd af sorgdöfvande och hjärtstyrkande mjöd öfverfördes till hans smedja. Valand arbetade raskt, och Mimer, klenodsamlaren, såg med glädje huru genom Valands flit de underbara skatter ökades, som Mimer vill bevara åt en kommande världsålder. Men Valand smidde också på något, som hans väktare icke hade en aning om. Han gjorde sig en flyginrättning, liknande den örnham han förut egt. Vid stranden af sjön låg en båt, hvari Mimer och hans söner, underjordssmederna, stundom foro öfver till holmen, samspråkade med Valand och beskådade hans händers värk. De dolde icke sin beundran öfver dem. Sindre, den store konstnären, hade aldrig hyst afund till Valand, ehuru han icke ville anses för sämre smed. Han hade undersökt hämdesvärdet och förklarat, att det var det yppersta smide i hela världen, märkvärdigare än hammaren Mjölner, och att han själf skulle behöfva lika lång tid som Ivaldesonen för att göra ett svärd med lika världsgagnande egenskaper som detta hade världsfarliga i onda händer. Efter den dom, hvarmed gudarne kränkte Valands stolthet och frånkände Sindre hans segerpris, hade också Mimers söner upphört att smida klenoder åt Asgardsgudarne, ehuru fadern städse förblef gudarnes vän, emedan han var världsordningens.
R:dr till kanalen förbi Edeforsen, tillsammans 1,278,500 R:dr, hvarförutan till rörelsemateriel erfordras 221,500 R:dr, eller en sammanlagd summa af 1,500,000 R:dr R:mt. På nu anförde grunder samt de skäl, som i öfrigt äro åberopade uti de tili Kongl. Majit ingifne, denna sak rörande handlingar, hvilka nu finnas hos Kongl. Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen, och derifrån de sannolikt komma att remitteras till det Utskott, som kommer att behandla ämnet, får jag vördammast anhålla: det Rikets Höglofliga Ständer ville besluta, att för Statens räkning anlägga ifrågavarande kanaler, och bedrifva rörelsen derstädes, eller, derest sådant icke kan bifallas, alt Rikets Ständer anslå förutnämnda summa 1,500,000 R:dr, eller åtminstone anläggningskostnaden 1.2 78,500 R:dr utan återbetalningsskyidighel, att öfverlemnas till det bolag, som kan bilda sig, för att utföra kanalbyggnaderna och desamma för framtiden underhålla. Och må i sistnämnda hänne fall Staten, sedan aktieegarne eller bolaget på det tecknade beloppet njutit 6 procent, taga två tredjedelar utaf den möjligen återstående behållna inkomsten från rörelsen, såsom ränta eller afbetalning å det lemnade kapitalet. Såsom ytterligare skäl för bifall lill hvad nu år hegardt torde få anföras, alt nu föreslagna kanaler med lutande planer skola genom deras billiga anläggningskostnad (kanaler med vanliga slussar skulle uppgå till 4 gånger den föreslagna summan) i förhållande til! de stora fallhöjderna och kommunikationsledens längd, blifva, efter deras fullbordan, en anvisning till efterföljd inom vårt fädernesland med sina många och stora vattendrag, hvilka dock genom landets stupning på flera ställen äro afbrutna af strömfall. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Herman Öbom, från Norrbottens län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 519 Häiuti instämmer: Josef Oscar Almqvist, från Norrbottens län. Af G.
jag hatade min kärlek, derför att den gjorde mig svag. fattig, fattig och hersklysten, och jag afsade mig plats på plats, bara för att få stanna i er närhet. Jag visste, begå, men bad er bli min hustru. Och ni nekade! att ett giftermål då var den största galenskap jag kunde Mycket hastigt. Så kom min kusin på besök... Hejdar sig tvärt. Ser ut genom fönstret. Så briljant himmelen är! Ser ni, ännu efter så många år kan jag inte tala lugnt! Jag visste, att jag borde säga er, varna er... Jag ville göra min pligt, tro det. Men när jag såg edra ögon följa honom, endast honom, kom det öfver mig en sådan sjudande känsla af raseri och förtviflan. Jag för mig... Jag intalade mig, att det inte längre var föraktade er så djupt, som kunde föredra' honom frammin skyldighet att tala, utan min rättighet att tiga och så blef det för sent Om ni visste hvad jag led... Thora lägger hejdande sin hand på hans arm. Lugnare. Sedan, när jag fick en annan lifsåskådning, eller rättare, när jag fick en lifsåskådning, sökte jag er för att om möjligt lindra ert öde, men då hade ni redan flyttat ingen visste hvart. I annan ton. På somliga menniskor verkar rikedom helande och väckande, så verkade den på mig. Jag har varit omutligt sträng mot mig sjelf fordra i stort. Jag har utan tvekan gjort hvad jag ansett vara rätt. Lägre. Jag har inte ens gift mig. Tror ni då inte, att jag försonat... under dessa år, jag har lärt mig att se i stort och att En handling sådan som er i dag adlar ett helt lif. Jag var så upprörd, när jag lemnade er i går. Ja, EKSKÖLD. THORA. det såg ni nog. Det kändes så bittert att ännu en gång, och nu direkt plågsamt, nödgas ingripa i ert lif. Så skuld och såg ingen utväg att betala den. Då kom den här tanken som en blixt. Den var så enkel, så en massa uppvaknande minnen. Jag kände mig stå i rättvis, så fullkomligt tillfredsställande för alla parter. giftermål med sin kusin. Det kändes som en upprättelse mot mig sjelf.
Den odlade jorden, beräknad på 2 mils afstånd på hvardera sidan ifrån Skånska gränsen till Tenhult, utgör enligt erhållna uppgifter omkring 45000 tunnland, som, fördelade på den inom samma afstånd boende folkmängd, motsvarar nära 0,7 tunnland åkerjord på hvarje person. I sjelfva Lagadalen och dess närmaste omgifningar, särdeles på östra sidan, är jordmånen temligen bördig, men strax vester derom vidtager den sterila och ofruktbara bygd, som förut är omnämd, och sträcker sig åt vester nära intill Hallands kust. Vid jernbruken i Lagadalen och dess närmaste grannskap, ifrån Eckersholm till Åminne, produceras årligen omkring 20,000 centner tackjern, hvaraf hälften af sjömalmer, och 31,000 centner stångjern. Af det senare har något öfver 4,000 centner afgått öfver Jönköping på Göteborg, men återstoden försålts vid bruken samt i Skåne. Utmed norra delen af linien produceras äfven trävaror, hvaraf någon del försäljes till Jönköping. Trä varutillverkning äger likaledes rum i Vestbo härad norr om sjön Bolmen, med afsättning på Halmstad. Nassjölinien. Afståndet från Finjajön till Nässjö är 18 mil, och från Nässjö till Tenhult 2 mil 4900 fot, samt anläggningskostnaden för den förra afdelningen 11,526,411 R:dr, och för den senare 1,479,120 R:dr, eller tillsamman 20 mil 4900 fot med anläggningskostnad af 13,005,531 R:dr. Folkmängden utefter linien mellan Finjasjön och Nässjö, på lika stor areal som beräknats för Lagalinien, utgör, sammanräknad på 3 mils afstånd på hvardera sidan om linien, 169,000 personer, hvaraf 77,000 på den vestra och 92,000 på den östra. Den odlade jorden, beräknad inom 2 mils afstånd på hvardera sidan om linien, emellan Skånska gränsen och Nässjö, utgör, enligt uppgift, omkring 67,000 tunnland, motsvarande ungefär 1 tunnland åkerjord på hvarje inom samma rymd boende person.
V i d ett dylikt tillfälle hemma hos mig tillfrågades min jungfru af den främmande uppasserskan: » Få vi torka på dukar och serveter? » Svaret blef: » Det brukas ej här » — och det svaret borde gifvas i hvarje hem. Men icke heller skall försummas, att då allt annat på förhand ordnas, äfven framtaga tillräckligt med linne att torka på, antingen handdukar eller några gamla lakan, som till annat äro obrukbara. Jag har ock för sed att själf borttaga och undanlägga allt begagnadt duktyg samt har det förvaradt på botten af linneskåpet. Att förvara det tillsammans med andra orena kläder bör aldrig ifrågakomma. Skulle, om så gjordes, mat vara spilld därpå, kan man vara säker på, att råttorna skulle passa på och göra odygd. Jag förutsätter nämligen, att linneskåpet är råttfritt, och skulle så ej vara, så laga för all del, att det snart blir det. Här kanske är rätta stället att gifva en liten vink, att man alltid måste förvara äfven smutskläder ordentligt och ej ha dem slängda än här, än där samt, då man anvisat en bestämd plats, också se till, att allt hamnar på rätta stället. Skulle det vara en vanlig packlår, som användes, måste man nogsamt se efter att inga spikar finnas, som kunna rosta och sätta fläckar, samt öfverklistra dem med flere hvarf tidningspapper. Göm ej heller länge på smutsklä- der, utan laka åtminstone 3 å 4 gånger årligen, ty kom ihog, att man kanske blott gömmer på milliontals sjukdomsfrön. En ordningsälskande husmoder skall icke heller försumma att på lördagen i god tid, på vintern helst före mörkrets inbrott, taga fram allt erforderligt linne till alla husets medlemmar. Blott det att hafva sin rena, handduk hängande i ordning på söndags morgon frammanar en känsla af trefnad, så obetydlig orsaken än kan förefalla. Lakan skola ovilkorligen framtagas ett dygn fö- rut och hänga isär, att ingen fukt finnes kvar. Mången har fått sin död eller bruten helsa genom att läggas på kalla fuktiga lakan. Sådant som bidrager till hvars och ens trefnad och välbefinnande, borde aldrig uraktlåtas. Ordning först och ordning sist! Smånotiser från kvinnovärlden. K v i n l i g a apotekare.
Majit komme att fastställas, skulle, utom hvad angick de i sammanhang med löneregleringen tillkommande nya tjenster, från och med år 1855 tillämpas, dels ock, såsom följd deraf, i nåder föreskrifvit, att de Lands-statens tjenstemän och betjente, utom Landshöfdingarne, på lön indelta hemmans-räntor och tionde-anslag skulle från samma tid till Kronan indragas och således för dess räkning uppbäras och i dess räkenskaper behörigen redovisas, dock att från tillämpningen af berörde nådiga förklarande och föreskrift de tjenstemän personligen undantoges, hvilka, på grund af fullmakt eller konstitutorial berättigade att vid indelta lönerne för sin tjenstetid bibehållas, yttrat sig icke vilja på den nya löne-regleringen ingå. Sedan Kammar-kollegium och Stats-kontoret, enligt nådig föreskrift, derefter upprättat förslag till aflönings-stater för Lands-statens tjenstemän och betjente, hade dessa stater, med vissa jernkningar, blifvit under den 31 Januari nästhdet år af Kongl. Majit i nåder fastställda med förklarande, att, som lönebeloppen till noggrant iakttagande af uppgjorda beräkningsgrunder, för en del tjenstemän utförts i skillingar och runstycken, men angeläget vore, att de för framtiden jemnades, till erforderlig lättnad vid qvartals-liqviderne och det derjemte borde leda till önskvärd förenkling i uppbörd och redovisning, om boställs-räntorne, som i de allraflesta fall redan tillgodokomme boställshafvarne sjelfve, jemväl vid sådane landstads-boställen, för hvilka de nu äro Kronan behållne, blefve, derest de icke särskildt annorlunda disponerats, tillerkände boställshafvarne i utbyte af motsvarande kontant löneanslag, den meddelade fastställelsen skulle blifva gällande endast intill 1857 års utgång.
S. D. Föredrogos å nyo Statsutskottets Utlåtanden och Memorial: N:o 265, Öfver den del af Kongl. Maj:ts Till Rikets Ständer aflålna Kådiga Skrifvelse, N:o 11, som angår det vid sistlidne Riksdag, i och för Regleringen af Arméens accord, på Riksgälds-Contoret , anvisade creditiv ; Bifölls ;j N:o 267, i anledning af erhållen återremiss på Stats-XJtikottets ;Utlåtande N:o 1G1; Lades till handlingarne; N:o 26S, i anledning af erhållen återrcmiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 179; Lades till handlingarne; 'jt:o 26g, i anledning af erhållen ålerremiss på S tats-V tskottets Utlåtande N:o 227; Lades till handlingarne; N:o 270, i anledning af erhållen ålerremiss på Stats-Utskottets Utlåtande K:o e48; Lades till handlingarne; N:o 37.% angående dispositionen af öfverhlifvande exemplar af Bihan^ get till Riks-Ståndens Protocöll vid innevarande Riksdag; Bifölls; N:o 273, i anledning af väckt motion, om understöd af allmänna medel åt, de nödlidande invånarne i Boliusländska skärgården; Återremitterades; JNT:o 207, i anledning af väckt fråga, om ersättning till Krono-Fogden Dahlgren, för bestridde utgifter, dels vid, ett öfningsläger å Ödschöldsmoar, dels ock vid en väg-anläggning i Toftedalen; Bifölls; JNT:o 25g, i anledning af vackt fråga, att de statistiska Tabeller, sora gro bifogade Kongl. Majlis Befullningsliafvandes fem-års Berättelser, ej vidare .måtte på Statens bekostnad till trycket befordras; Bifölls; N:o 260, i anledning af erhållen återremiss å Ulskottets Betänkande, N:o aox, .rörande sökt everldelig skattemanna-rätt. å det under Ulriksdals Kungsgård förr lydande hemmanet Kefvinge med dertill hörande utjord; Lades lill handlingarne; 1 och N;o 261, i fråga om Jordeböckernas granskning; Bifölls. S. D.
Den 6 December f »i. 379 Föredrogs å nyo och bifölls £evillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 2 dennes under N:o 63 afgifne , samt följande dagen på bordet lagde , Utlåtande , i anledning af väckt fråga om Nederlagsfrihet för Carlscrona m. m. Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, det Ridderskapet och Adeln torde påminna sig , att motion blifvit den 2j sisth Augusti eftermiddagen af Grefve Spens, Carl Gustaf , vackt derom, att Ridderskapets och Adelns Revisorer öfver Stats-, Bancooch Riksgälds-Verken vid den år 1827 inträffande Revision borde af Ridder-kapet och Adeln vid innevarande Riksdag utväljas. Herr'Grefven och Landt-Marskalken finge i anledning deraf nu hemställa , om Ridderskapet och Adeln önskade , att bemälte Revisorer borde af Ridderskapet och Adeln vid denna Riksdag utses. Ropades J a. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken föreslog , att detta val af Sex Revisorer måtte å nästa Måndag den 8 dennes förmiddagen verkställas. Bifölls. Friherre Hjerta, Fredric: I anledning af det sista beslutet, får jag hemställa, om det 3So Den 6 December f. m. är något hinder att till denna Revision utse samina Revisorer, hvilka till 1825 års Revision redan blifvit utvalde. f ör min del vet jag ej något hinder derföre , men har ändå velat förfråga mig, omnågon sedel kunde casseras derföre , att en af de redan valde Revisorerne stod på densamma. Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att de Ledamöter, hvilka redan blifvit utsedde till förrättande af I82J års Revision, äfven linge till 1827 års Revision komma i fråga. Ropades J a. Herr Grefven och Landt-Marskalkén yttrade vidare , att sorn, enligt den för Riddarhus-Directionen fastställde nya Instruction , ett visst anta!
H a n blef henne den vägledande, stränge, inen liangifne van lion beliöfde, och det ar brefvaxlingen med hononi, soin innefattar hennes egentliga historia. Men det Hr nu icke den ädla kvinnans historia, utan blott en flyktig inblick i hennes brefkonst, som jag har ville framstiililla. Den största svhrigheten liärvid ar stoffets omf %ng och rikhaltighet. D i man kunde ösa med fulla liander af tankens guld och den öfverströinmande godhetens källsprhng, s&amp; faller det sig s v h t a t t utminutera detta ädla stoff i snik portioner eller för a t t lämna bilden - det En sf Fredrika Breiners systrar. blir svårt a t t af en trägen, under 33 å r oafbrutet fortsatt brefväxling, välja livad soin kan passa a t t meddela under en enda kort timme. Esseldes afsikt a t t i ett föredrag meddela några utdrag ur den Böklinska brefsainlingen blef till följd af inellankoininaiide hinder aldrig itförd. (Det hade enligt manuskriptet varit beiines afsikt a t t saminanställa, deiisainina i tre hufvudpunkter: 1) Meddelanden fråii brefskrifvarinnans studier och inre lif; 2) Karaktersportratter och teckningar af liennes yttre lif; 3) Uttalanden i kvinnofrågan.) I stallet insiniilte hon i den lilla skriften, w Till Fredrika Brenzers mirme 25 6.9. eftw 71e) zlzes dödo, nigot af det n adla stoff » som lagts i hennes liander. Brefntdragen däri voro dock mera ett påpekande af livad som skulle blifva den egentliga kärnan i den djupgående lefnadsteckning öfver Fredrika Bremer, soin upptog Bsseldes sista år. Till denna lefnadsteckning, livars tredje liafte i dagarne utkoinmit, få vi också hänvisa den, som vill lära kanna hvad Fredrika Bremer kunde vara ' som brefskrifverska.
Summa Rdr 2,576,068: 20. 49 Bil. A. Sammandrag utvisande skillnaden, inom Indelta Kavalleri-regementena, mellan antalet af Befäl och Underbefäl med Vederlikar samt Spel vid Indelningsverkets upprättande och i närvarande tid; de afsuttna regementena häruti inberäknade. Chef, Ofverste Ofverstelöjtnant (l:ste Major) Majorer Regements-qvartermästare Förste Adjutant Andre Adjutant Regements-stallmästare Regements-auditör Sqvadronsprester och Regements-pastorer Regements-skrifvare Mönster-skrifvare Regements-hästläkare Handtverkare Stabstrumpetare och Regements-trumslagare . Regements-pukslagare och Hautboister Profosser Ryttmästare och Kaptener (Sqvadronsoch Kompani-chefér) Andre Ryttmästare och Andre Kaptener Kapten-löjtnanter Förste Löjtnanter Andre Löjtnanter Kornetter eller Underlöjtnanter Fanjunkare eller Qvartermästare Under-officerare Hofsmeder eller Sqvadrons-hästläkare Trumpetare med lön eller indelning Rotmästare eller Korpraler Spel i nummer f. d. Små- lands kavalleri; numera Smålands husar-reg:te och grenadierbataljon. f. d. Östgöta kavalleri; numera 2:dra Lif-grenadier-regementet. f. d. Lif-regementet till häst; nnmera Lif-regementets dragon-, hussaroch grenadiercorps. f. d. Westgöta kavalleri ; numera Westgöta regemente. f. d. Jemtlands reg:te ochkavallericorps; numera Jemtlands hästoch fält-jägarecorps samt Westernorrlands bev. bataljon. f. d.