Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1844. 5 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 1 2 Bevillnings-Utskottets Betänkande, 2V:o 14-. förhållande till den i föregående punkt påräkuade afgift, densamma må med Kongl. Majrts Nådiga tillstånd förvandlas till en motsvarande bestämd summa, som fördelas till utgörande af hvarje inom staden beläget branvinsförsäljnings-slälle, elier den andel hvarje efter årlig taxering anses taga i denna försäljning; och 3:o att Rikets Ständer hos Kongl. Majrt anmäla ofvanstående beslut med underdånig anhållan, så väl att Kongl. Maj:t vid hvarje förekommande fall måtte täckas, efter förutgående pröfning, bestämma både beloppet af den åläggande afgiften inom det fastställda maximum och behållningens fördelning åt de serskilde föremålen, som alt Kongl. Majrt. tillika vid de städer, der vissa under landsrätt lydande ställen äro så nära med städerne förbundne, att de i detta hänseende böra dermed förenas, täcktes besfämma en lämplig tull-iinea, ech derjemte i Nåder inom ett visst afstånd från denna tull-linea förbjuda all bräuvins-minutering. Utskottet, som vid föregående Riksdagar haft att behandla motioner af enahanda syfte med den förevarande, har icke funnit skäl att afvika från de åsigter, som då af Utskottet och Rikets Ständer uttalats.
Någre Ledamöter af Riks-Stånden hafva erinrat, att. Utskottets förslag angående Lånrörelsen vore för tidigt, så länge icke frågan om Realisation och Myntbestämning blifvit afgjord. Banco-Utskoltet har visserligen under dess hithörande öfverläggningar ofta funnit, att dessa ämnen stå med hvarannan i ett omedelbart och nära samband, likasom, å andra sidan, bos Statsoch Banco-Utskotten svårighet ej sällan uppstått, att kunna behandla vissa till Myntbestämningen börande delar, utan att på förhand hafva afgjort, huru Lån-rörelsen komme att regleras. Då det emedlertid hvarken vid förra tillfället eller nu låtit sig göra att uppskjuta med de längre tid upptagande deliberationerna om Bankens framtida Lån-rörelse, i afvaktan på Rikets Ständers beslut öfver Myntoch Penninge-väsendet; så får BancoUtskottet nu, likasom då, endast tillkänna-; gifva , att Utskottet fortfarande behandlat allt hvad till Lån-rörelsen hörer, under fäStadt afseende å hvad Stalsoch BancoUtskotten tid efter annan i Mynlbestämnings-frågan åtgjort. Förslagen angående hvarje Lån-rörelse serskildt , tillika med dervid förekomna hufvudsakligare anmärkningar, får Utskot - Banco-UtskoUets Utlåtande N.o 82. 7 let nu, punkt för punkt, upptaga och närmare utreda , samt slutligen yttra sig öfver några gjorda anmärkningar af vidsträcktare omfattning och allmännare syftning. Betänkandet N:o 49» angående Bankens Utlåningar på korrt tid och mot rörlig pant. 1:0 Utlåningar på Guldoch Siljver-pant. • Vid Utskottets Förslag, pag. 19, Litt. att fyra (4) Riksdaler Banco måtte bestämmas såsom minsta lånebelopp, hafva olikartade erinringar blifvit framställda.
Hamiltons förslag icke det ringaste binder i vägen för medgifwindel af den nya garantien örn densamma bi fal les; hvaremot och om det gamla bolaget med sina rättsanspråk ännu forllefver, kan väl icke lämpligt vara att genom det föreslagna nya beslutet, Sländerne skola utsätta sig för ersättnings-anspråk, för kontraktsbrott. Det är således, såvidt jag förstår, eli ganska besynnerligt uttryck af Frih. von Stedingk (lä lian påstår alt de ledamöter, som ifra för Gr. Hamiltons förslag, göra del af afvogbet mot jernvägsanläggningen. Enl. mitt förmenande befordrar man icke en sak genom fattande af beslut i följd af hvilket man förutser att förvecklingar lätteligen kunna upsla emot sjelfva den sak man vill befordra, utan mätte vida kraftigare sakens befordran ske derigenom att man söker förebygga sådane svårigheter. Jag fortfar att vördsamt begära propos. till bifall å Gr. Hamiltons förslag. Frih. Klinkowström: lag är i första rummet Gr. v. Rosen tack skyldig som, genom det öppna sätt hvarpå lian lemnal sakrika uplysningar, bragt frågan lill klarhet. Den handling han låtit upläsa, visar att ett bolag finnes, som hos Konungen anmäler sin önskan all blifva uplöst och ingen lärer kunna visa att denna nplösning försiggått, hvadan ock en hvar, som vill se saken opartiskt, mäste erkänna alt ett bolag med rättsanspråk ännu är tiflfinnandes och hvilka anspråk således icke fä trädas för nära. Och hvarföre söker delta bolag ali uplösas? — Jo, emedan villkoren för bolagets tillvaro befunnits sä ofördelaktiga att det tillräckliga antalet aktier ej blifvit tecknade — men 0111 Sländerne besluta förändring i vilkoret! — månne då ej det redan bildade ännu ej uplösta bolaget skulle vilja qvarblifva, eller äro de beslutade nya fördelarne endast afsedde för ett nytt bolag.
Har den dömde tillika förklarats ovärdig att i rikets tjenst vidare nyttjas; håfve ock förlorat annat embete, som han innehafver; och må han ej embete, tjenst eller annan allmän befattning vidare utöfva. Mistning af embete på viss tid medför, under den tid, förlust af de rättigheter eller förmåner, som med embetet följa. Om rättighet till pension gälle hvad särskildt stadgadt är. 17 §. Är den, som till afsättning eller mistning af embete på viss tid gjort sig skyldig, ej i besittning af det embete, hvari han sig förbrutit; då skall, i stället för embetets förlust, dömas till böter, efter ty i 25 Kap. 21 § sägs, eller till fängelse i högst sex månader. Den, som till afsättning gjort sig förfallen, varde ock underkastad don påföljd, som i 15 § 1 mom. sägs, om brottet med sådan påföljd belagdt är. 18 §. Hvad om embete i 16 och 17 §§ sagdt är, gälle ock om tjenst eller annan allmän befattning, ehvad den af förordnande eller medborgares väl beror. 19 §. Vissa i lagen bestämda brott medföra den påföljd, att den dömde förklaras hafva medborgerligt, förtroende för alltid eller för viss tid förverkat. Då sådan påföljd för viss tid stadgad är, må den ej (inder fem och ej öfver tio år ådömas. Expeditions-UIskallets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 149. 21 Den, sorn till förlust af medborgerligt förtroende dömd är, håfve förverkat embete, tjenst eller annan allmän befattning, som af honom innehafves; vare ock, under den tid pålöljden honom ådömd är, såsom vanfrejdad ansedd och förty utestängd från alla sådana rättigheter och förmåner, för hvilkas tiljgodonjutande god frejd erfordras. 20 §. I några fäll straffas brott med påföljder, utom dem, som nu sagda äro, efter ty derom i lagen särskildt stadgadt finnes. 21 §.
J»g tror äfven, att det olyckliga handelsförhållande, som så länge ägt rum med Ryssland och Finland, icke småningom, utan på en gäng, bör afskaffas, sä alt Finska varor må blifva underkastade lika tullafgifter med andra länders varor. Hr Rothlieb, Axel Fredr.: Då Utsk. så väl modifierat skälen för sitt tillstyrkande, och det är upplyst, att 3 Stånd bifallit betänk., inskränker jag mig blott till den anhållan, att betänk, äfven här måtte bifallas. Frih. Boye: Jag anhåller att få draga R. o. Ad. till Den g Juni. minnes, att jag egentligen talat för bifall till betänk. i oecopomiskt afseende. Långt ifrån att tro mig lägga en entrave på Regeringens möjliga negociationer om ändringar i tractaten , ronde Finska handeln, förklarade jag, att jag trodde mig gifva ett nytt stöd dertill, då jag trodde, att R. o. Ad. i denna fråga borde sluta sig till de öfriga Stånden, på det Regeringen såsom skäl för sitt ändringsförslag måtte kunna åberopa Nationens enhälliga önskan. För öfrigt utber jäg mig till den värde talaren, som upptagit mitt yttrande, få framföra, att jag beklagar, att antingen min mening icke blifvit riktigt uppfattad eller jag uttryckt mig otydligt. Jag yttrade: till vederläggning af den förmenta fördelen i oeconomiskt, icke diplomatiskt afseende af Norriges förening med Sverige. Att säga, att Sverige icke skulle innesluta i sin diplomatiska omsorg äfven Norrige, vore orimligt. Helt annat är att säga, att om vi äfven vunnit i diplomatisk styrka, hafva vi i ceconomiskt afseende, så vidt jag känner, icke haft den ringaste nytta, utan tvärtom skada af föreningen med Norrige; ty från den stund tillstånd lemnades, att hvarje person kunde få öfver gränsen medföra i5 k:r brännvin , blefvo våra brännvinsförfattningar på hela sträckan af landet utmed Norrige utan all nytta. Men jag är långt ifrån qtt jäfva det skäl, den värde talaren behagat använda, nemi. i vädjandet till framtiden. Äfven jag vädjar till framtiden. Hr Hallenborg, Carl Joli.:
Förordningen den 21 December 1857, angående ägors fredande mot skada af annans hemdjur samt om stängselskyldighet, ännu icke ledt till någon allmännare minskning i begagnandet af skogsödande hägnader, hvartill orsakerna enligt femårsberättelserna äro att söka dels i allmogens vana att anse stängsel omkring såväl utmarker som inägoskiften såsom oumbärlig samt gärdesgårdar dertill ensamt användbara, dels i ovanan att valla och vakta kreatur samt dels i svårigheten att i skogstrakternas ofta vidlyftiga och oländiga betesmarker utan stängsel åstadkomma någon vård om kreaturen, har likväl å andra sidan denna författning sä väl i några af de nyssnämnda som i andra län, företrädesvis ä slättbygderna oell större egendomar, delvis åstadkommit gärdesgårdarnes borttagande hufvudsakligen inom ägorna, eller åtminstone minskad åtgång af stängsel virke. Här och der hafva likaledes aftal blifvit träffade orri stängselns borttagande äfven i skiljolinierna egendomar emellan. I öfrigt gifva en del femårsberättelser vid handen, att, i förhållande till hvad förr varit brukligt, stängsel medelst stenmurar eller jordvallar i en del orter blifvit mera allmänt. — De i flera län pågående laga skiftena synas äfven bidraga till skogens förödande, dels genom ökadt behof af byggnadsoch stängsel virke, dels genom de vid skiftet frånträdda skogslotternas afrödjning under viss kortare tid. Från några län, Jönköpings, Gotlands, Stora Kopparbergs och Gefleborgs, klagas öfver den skada, som betningen, särdeles af getter, förorsakar a barrträd splantorna och de yngre årsskotten. Förnämligast synes detta vara fallet i de två sistnämnda länen, från hvilka anföres, att allestädes, der getkreatur få beta i skogarne, förmärkes dessas försenande, i det toppskotten afbitas, och dessa djurs underhåll vintertiden är ej mindre skogsödande.
å Stats-medlen , : > 90,317: 20. _ å Convoy D:o 4,247: 2 x. —. 94,564: 41. - Anordning utom Stat. å Slals-medlen t 1, r “7 oi 23. å Convoy D:o 6,0 36: 7* 2. å Fabriks-Fattig-Cassas D:o . 49: 1 °- 167,a55: 3i. — Tull-Yerkets Omkostnader. - Löner för General-Tuli-SlyreJsen . x (,833: 16. Stat oell Omkostnader . 4°6’3p5: 28. 5. Arfvoden och Gratificationer x 8,5ö r: 43. 8. • Statsmedel i>992*394: 3. 6. "Wadstena Krigsmanshus Balance lill påföljande året. Inom Augusti påföljande året levererade medel . 146,007: 18. 1 r. "Utskottet har under granskningen af delta Verks förvaltning och räkenskaper icke funnit något att anmärka. Stockholm den 4 No v. 1834. Ankom lill Exp.-Utsk. den 15 Nor. Berättelse, angående verkställd granskning af P 0 st-Ver ket s för. vältning år i83i. (I. A.) Räkenskaperne, som i Kongl. Kammar-Rätten blifvit granskade med anmärkningar, utvisa följande förhållande med inkomster och utgifter. Debet. Balance från föregående året. Inkomster. Postmedel Porto för inrikes brefvexlingen 278,035.' 2. 6. Porto för utrikes brefvexlingen Fraklmedel för Sjöposlfarterne Bötesmedel Anmärknings D:o Extra-ordinarie uppbörd Diverse Verks medel . Balance. Credit. Balance från föregående året. Öfverlevereringar och skulder Afkortning för restituerad Postporto, oinlöste, qvarliggande samt relournerade uLrikes bref, observations-pr ocent, Actorats-provision, 111. m. Utgifter och Omkostnader.
Ränta af sitt gods, derföre hälla en hel mondering, !nen i Skäne,- Halland, Blekinge och Bohus Län, beraknas Veu i hardt korn; sä all as hwarjs 312 Tunnor hardt korn, hålles en hel Häst, likmätigt nyss, nämnde § i Adelig» Privilegierna och Rusttjenst» ordningen af är 1687, dock njuta enligt 22 § i samma Privilegier Enkor och Faderlösa Barn, sä länge Enkan är ogift, sönerna omyndige och dötlrarne ej gifta, frihet pä deras morgongafwa och alla mfwegodS, som äro deras rätta Fäderne eller Möderne; men hwilken frihet lilwäl ecks sträcker sig till Skäne, Halland, Blekinge och Bohus Län, Utan skall Adeln derstädes rusta efter Rusttjenst-ordningen» Enligt ofivanberörde 21 8 i Adelig» Privilegierna skall Adels-Fanan aldrig brukas utom Sveriges och Finlands gamla gräns och Landamäre, och dest Osti» cerare ej förordnas af andre än besnine Svenska Adelsmän; men Under Officerare har Öfversten, enligt Kongs. Brefvet af den 27 December i68g, rättighet att sjelf tillsätta. Äldels - Fanan bvtde Ms hwärt A-hje är mLiistras; men som Frälsemäunen utfäst sig, att hafwct Fjerde Band. 17, 18. Rust - izs Dcrr 4 November. Rusttjensten i beredskap, när det häldst päfordraS, ärv de derföre frikallade. och. under sädant begifvande om det sä Dundas, befriade ifrän Hästars och Karlars underhällande. Heta AdelS »Fanan ar indelt i (6) sex Compagnier, som ära kringfpridde i hela Riket, och bestä af Lif Compagnie som utgöres af Uppland, Westmanland.
Till omläggning af vägen förbi Paraoch Strinne-backarne, enligt Kongl, brefven den 23 Februari 1855 och den 20 Februari 1856 6,879: 10. — 4,500: 5:o För vägomläggning emellan Weda och Frånö gästgifvaregårdar inom Högsjö och Gudmundrå socknar, enligt Kongl, brefvet den 23 Februari 1855 10,996: 7. — 5,500: *) Sid. 12, 13. Summa 116,144: 38. 10. 59,269: 30. 6. 6 hvarvid dock bor anmärkas att, enär det för sistnämnde vägförbättring till grund för anslaget lagda förslag blifvit uppgjordt för 11 år tillbaka, samt de i samma förslag beräknade priser nu icke äro tillämpliga, och dertill kommer, att en förändring i den föreslagna vägsträckningen vore nyttig, Högsjö och Gudmundrå församlingar anhållit att anslaget måtte få reserveras intilldess ny undersökning blifvit verkställd; och har Kongl. Maj:t, uppå af mig gjord underdånig framställning, i nåder tillåtit anstånd till den lista nästkommande Augusti. Af den nu lemnade öfversigt af vägförbättringsarbetena inom Länet torde inhemtas, att för 17 betydliga vägförbättringars utförande beräknats en kostnad af ‘ Biko R:dr 116,144: 38. 10. samt att af denna summa Staten dels bidragit, dels åtagit sig bidraga med . » » 39,269: 30. 6. samt kommunerna med » » 56,875: 8. 4. Utom de nu nämnde vägförbättringar, för hvilka anslag erhållits, har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tid efter annan föreslagit till statsbidrags erhållande följande arbeten, för hvilka något understöd ännu icke vunnits, nemligen: l:o Brobyggnad öfver Ångerman-elfven.
Dock bör 2 mom. af 4 § uti nu gällande Bevilln.-Stadga bibehållas; äfvensom, då jag väckt upmärksamheten härpå, jag får till Bevilln.-Utsk:s bepröfvande hemställa, huruvida möjligen skäl kunde vara att i något fall låta bevillnm qvarstå för de s. k. extra-ordinarie inkomster, ehuru jag, för egen del, skulle anse äfven dessa böra befrias. 4:o Skulle bevillning för embetsmäns löner borttagas, får jag vördsamt fästa upmärksamheten derpå, att bevillning särskildt bestämmes för informatorer hos enskilte, då närvarande stadga härom blott hänvisar till den för embelsmän. 5:o Får jag till till R. St:s behjertande föreslå att, så väl Målaresom Bildhuggare-Artister befrias från bevillning efter 2:dra Art. Då vårt land äger så ringa tillgångar att skaffa dessa nödig afsättning ä sina arbeten och gjort så litet för dessa konsters upmuntrande, men deremot Bevillms-Stadgan pålägger dem ganska betydlig skatt, skulle det synas som om Svensken ej förstod att värdera detta sätt för den poetiska inspirationen att yttra sig, men jag är öfvertygad att förhållandet ej är så: hvarföre säkerligen upmärksamheten härpå blott behöfver fästas, för alt en rättelse skall göras, som kan vara till förmån för den mot stora svårigheter kämpande kostnären och till ringa afsaknad för Staten. 6:0
Hvad nu först angår Anders Danielssons erinran vid första punkten af Betänkandet, så tolde det vara nog att anmärka, att del af honom åberopade Kongl. Cirfculair-Brefvet, angående expedilions-lösen, väl innehåller, ”att köpare af fast-egendom, den han a Bländer sig, innan laga stånd iums köp åkommit, ej skall vara pligtig alt, enär lian iakttagit hvad honom i öfrigt, enligt Lag och Författningar, åligger fullgöra, fastebref å sådan egendom utlösa, ” men icke lärer kunna anses härigenom meddela enahanda stadgande, som det af Utskottet i nämnde punkt afgilna förslag innefattar. Beträffande åter de emot förslaget i /pde punkten rigtade anmärkningar, så får Utskottet påminna, att lagfarten, hvarken är eller bör vara någon bekräftelse på en olaga'åtkomst, och att den ingalunda hindrar rätter egare att, äfven efter lagastånds-lidens utgång, taga sitt åter. Lagfartens tilläfventyrs mest väsendtliga ändamål är att utgöra en tillförlitlig upplysning om den persons egande-rätt, som lagfarten vunnit. Men härtill fordras nödvändigt, att den icke får beviljas, med' mindre fångesmannens åtkomst är lagligen styrkt; och hvad bevisnings-sättet angår, så kan icke, i fråga om egande-rätt till fast egendom, efter Utskottets tanka, andra bevis, än skriftliga handlingar, göra tillfyllest. Det vore visserligen möjligt, att tillåta lagfart, fastän bevisningen om fångesmannens åtkomst funnes ofullständig, eller alldeles saknades; men då upphörde också lagfarten att medföra den säkerhet, som i afseende på egandeoch intecknings-rätten är af så stor vigt. De olägenheter, som saknaden af fullständiga åtkomst-handlingar tillskyndar, skulle icke kunna afhjelpas derigenom, att Lagens nuvarande fordringar på dessa handlingars företeende vid lagfarten eftergifvas, utan hafva sin grund i sjelfva sakens natur, och begränsas endast genom den i i8o5 års Kongl. Förklaring stadgade praescriplions-tid.
Will Konungen utom Swerige och Norrige resa, meddele Han Stats-Rådet in Pleno denna sin föresats och inhemte dess tankar deröfwer, på sätt 9 § omtalar. Besluter Konungen derefter sådan resa och den werkställer, befatte Sig ej med Rikets styrelse eller utöfwe den Konungsliga makten, så länge Han utom Sina Riken wistas, utan före Stats-Rådet, under sådan Konungens frånwaro, Regeringen i Hans namn, med all den rätt, som denna Regerings-Form Konungen tillägger; dock må ej Stats-Rådet någonsin Adeligt stånd och wärdighet förläna, eller till Grefligt och Friherrligt stånd upphöja, eller Riddare-wärdighet utdela; äfwensom alla lediga Syslor endast tills widare kunna förwaltas af dem, som Stats-Rådet dertill förordnar. Lagtima Riksdag skall hwart tredje år, på sätt i Riksdags-Ordningen sägs, förordna Sex för kunskaper och lärdom kände Män att jemte Justitie-Ombudsmannen, som bland dem förer ordet, utöfwa wård öfwer Tryckfriheten. Desse Committerade, af hwilka Twå, utom Justitie-Ombudsmannen, skola wara lagfarne, äge sådan befattning, att, i händelse någon Författare eller Boktryckare, innan tryckningen sjelf öfwerlemnar dem en skrift och begär deras yttrande, huruwida åtal derå, efter Tryckfrihets-Lagen, kan äga rum, skola Justitie-Ombudsmannen och minst trenne Committerade, hwaraf en lagfaren, ett sådant yttrande skriftligen afgifwa. 1: o. Riksdagen representerar svenska folket. Riksdagen består av trehundrafemtio ledamöter. Ledamöterna utses genom val för tre år (ordinarie val) på sätt riksdagsordningen och särskild av Konungen och riksdagen gemensamt stiftad lag stadga. Nyval på grund av förordnande enligt 108 § gäller endast för återstoden av löpande treårsperiod. I kraft av denna grundlag skall riksdagen sammankomma varje år den 10 januari, eller, om helgdag då inträffar, dagen därefter. När nyval hållits på grund av förordnande enligt 108 §, skall den nyvalda riksdagen sammanträda inom tre månader från förordnandet å tid som Konungen bestämmer.
Denna propos. är, i följd af hvad R. o. Ad. redan i afseende på förut förehafda votertsproposrn beslutat, af natur att böra förfalla, och jag anhåller således om propos. tili afslag å denna voter:s-proposition. Hr von Hartmansdorff: Jag tror mig om förhål landet böra lemna något närmare upplysning, än den siste talaren gjort. Som 2 Stånd icke bifallit de indragningar af regementen, hvilka Utsk. föreslagit, så kunna följaktligen ej heller de besparingar uppkomma, som blifvit af Utsk. omförmälda. Frågan måste, i anledn. af förut fattade beslut, förfalla. Frih. Sprengtporten: Jag instämmer fullkomligt med den siste talaren deruti, alt inga besparingar kunna uppkomma i följd af de beslut, som blifvit fattade, och finner således den af honom yrkade propos. till afslag vara en klar följd af de föreg:de besluten. Uppå derefter framställd propos. blef den föreslagna voler:s-propos:n afslagen. 36:te punkten. Hr von Hartmansdorff: Här finnes 3, och jag tror nästan 4 Stånds beslut, att en skrifvelse skall afgå. Således skall det ske. Men de olika meningar, som om densamma uppstått, bevisa aldrabäst olämpligheten af StatsUtsk:s handlingssätt. Här är i fråga alt i förstärkt StatsUtsk. rösta om det ena eller andra Ståndels ordalag. Delta skulle ju kunna gå derhän, att man slutligen finge votera om ett och eller något dylikt. Har det någonsin varit grundlagens mening? Ingalunda. Frågan måste väl på de grunder, som Hr Lagerhjelm och andra talare anfört, behandlas på sätt som det tillgår med andra organisationsmål, hvilka af Ekon.Utsk. behandlas. Då ser jag intet annat, än att ett jemknings-betänk. först bör af StatsUtsk. af gif - Den 16 September e. m. 44» gifvas. Troligen liira då RibsSt. förena sig om vissa ordalag; men al! i förstärkt StatsUlsk. rösta om dem, anser jag alldeles olämpligt. Skulle det likväl komma till en sådan omröstning, och R. o.
H a n s öfversvallande valplynne plägade då taga sig sådana uttryck, som att han för a t t höja stämningen vid en fest tog en fylld vattenkarafin och slog den i väggen eller att han, när man åkte i vagn, slog u t r u t o r n a med a r m b å g a r n a för att få luft — att helt enkelt släppa nod rutorna var inte genialiskt nog — eller att han, som en gång hände, klättrade från sin atelier i sjätte vå- ningen ner till femte våningens balkong för att öfverraska ett p a r engelskor, som bodde där i pension. Nu hade han likväl kommit öfver detta stadium af pojkaktighet. H a n u p p t r ä d d e ej nu mera storskräflande och öfvermodigt, och det var något friskt och trefligt i hans pojkaktighet. H a n var nu en blandning af gamin och pariserartist, klädde sig elegant och hade skaffat sig vänner inom det unga F r a n k r i k e. Äfven som målare var han obändig och oberäknelig, men talangen var afgjord, det var endast stadga och själfbehärskning som ännu fattades. H a n var intentionist och syntetist och föraktade naturstudiet, » den intetsägande verkligheten » var för banal för honom och hans kotteri. I Stockholm hade A s p ett p a r år förut varit den enda, som tagit pojken Richerts parti, då alla s k r a t t a d e åt hans våldsamma impressionisttaflor — på den tiden var R i c h e r t med hull och hår impressionist. A s p hade lyckats sälja ett par af dem, när R i c h e r t var i penningknipa. N u hade R i c h e r t kommit in bland unga omstörtare i P a r i s, föraktade naturligtvis den bourgoiskonst, A s p representerade — liksom han föraktade all konst, som inte var ultramodern och radikal — och hade börj a t taga sig en ton, som förargade de äldre och mera sansade. H a n kände sig liksom utanför, efterblifven. H ä r kom han midt in i en febril k a m p om framgång likaväl som om framsteg.