Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Niklas sprang vänligt ut emot honom och höll hästen men jätten trodde att det var dottren och gaf honom äfven svärdet i förvar derefter stego både han och följet in i gillesstugan, men då var det Niklas som svingade sig upp på hästen och gaf sig åstad öfver sjön. Jätten märkte sveket och sprang efter. Öfver vattnet kunde han dock icke komma men han lade sig ned att dricka för att få sjön uttorkad, allt stinnare och stinnare blef han, till slut kunde han icke stå. ”Nej se, hvilka foglar!” skrek Niklas och pekade mot himlen, men då jätten rätade på sig för att se hvad det var remnade han midt i tu och dog. Då var Niklas icke rädd längre utan red tillbaka och drap alla jättarne och trollen. Sedan red han med hästen, pipan och svärdet till prosten, men gården och alla skatterna behöll han sjelf och lefde länge och lyckligt med prostdottren som blef hans hustru.66 Tvenne unga jurister reste tillsammans i en jernvägskupé. Den ene såg ovanligt bra ut den andre var ful och mycket närsynt. Under resan inkom en ung flicka, hvilken genom sitt tilldragande yttre och behagliga sätt tillvann sig båda herrarnes uppmärksamhet. Ja än mera hon vann till den grad den fules tyckte att han underrättade sig om hennes adress och tillskref henne, framställande ett formligt frieri. Hon utbad sig betänketid men lofvade honom ett samtal om han vid bestämd tid ville infinna sig i en af stadens promenader. Han var mer än punktlig men kunde icke se någon som närmade sig. På afstånd såg han visserligen en qvinnogestalt men denna tycktes ordentligt sky honom, slutligen upptäckte han att den skygga sköna verkligen var hans tankars föremål, men hon undvek honom fortfarande. Ändtligen hann han upp henne, men hon som i brefvet varit så tillmötesgående var nu tyst, trumpen och afvisande. Friarn lät emellertid icke afskräcka sig, lät presentera sig i familjen och anhöll i laga form om dottrens hand. Partiet ansågs förmånligt och efter mycket öfvertalande bevektes den sköna att ehuru motvilligt taga friaren till godo.
Måtte den seger Handarbetets Vänner härigenom vunnit mana till ett fortsatt arbete i den goda smakens tjenst, sin väg har föreningen redan utstakat, men den skall alltjemt ha att kämpa mot smaklöshetens, oförståndets och modets förtlerfliga inflytelser. Erik G. Folcker. ; Y ” Årgången 1888, Innehåll. S-d. Nyårs väll. Poem. Bref f d n Frelrika Bremer. Seved Ribbing. Om äktenskapsåldern för qvinnan. Interiörer från våra hem. S. Brev til Dagny fra Kristiania. Huns Hildebrand. Qvinnans ställning under den romerska kejsaretiden Fredrika BremerFörbundets meddelanden: Ellen Fries. Om Iiemstudier III. FITI S. Whitlocks stipendium. Meddelande från utskottet för granskning af barnoch ungdomsliteratur Notiser ... Bsselde. Jenny Linds debut i Stockholms aristokratiska sällskapslif Esselde. Qvinnofrågan inför kongl. m: ts befallningshafvande. Are. Skolungdomens nöjen förr och nu. SeZmu Lagetlof. Den lyckliga. Poem. Moder. Sed eller osed. E. En sominarvandring. Fredrika Bremer-Förbundets meddelanden: Från stipendiekomiten. Hvarjehanda i qvinnofrågan. Korrespondens: I. Bref från Spe i frågan om bildade flickors lämplighet s h o m barnavårderskor. Bref från &amp; a Vigström rörande frågan: " Är dryckenskapen i t il1 tagande bl and qvinnorna P " (Oin s 1 age t). Esselde. En svensk storman i hans förhållande till sitt land och till. 65. sin hustru. (Baltzar von Platen M. Goldschniidt. (Ur efterlemnade skrifter.) Olöst. En friarescen. Deltogare. Ett samqväm och en hvardagskomedi. Literaturöfversigt. Fredrika, Bremer-Förbundets meddelanden: Pristäflan. Hedvig Haglund. En tidsenlig uppfostran af husmödrar. Skrift, prisbelönt af Fredrika Bremer-Förbundet. Hvarjehanda i qvinnofrågan. Stadsfullmiiktigevalen.
Jönköpings län med 1 "36; medeltalet för korn: 6'63 understiges i Göteborgs och Bohus samt Westmanlands län med 1 '03 och öfverstiges i Norrbottens län med 2'82; medeltalet för hafre: 8’5i understiges i Malmöhus län med 2'2i och öfverstiges i Stora Kopparbergs län med 2‘52; medeltalet för blandsäd: 7*4! understiges i Westmanlands län med l'8i och öfverstiges i Stora Kopparbergs län med 3'62; medeltalet för potatis: 38'63 understiges högst i Göteborgs och Bohus län med 8‘t>3 och öfverstiges högst i Jemtlands län med 19*84 kubikfot. Orsakerna till dessa stora skiljaktigheter antydas till en del i vissa femårsberättelser. Möjligt torde ock vara, att några kunna sökas i de olika rymdmåttsberäkningarne och misstag vid dessas reduktion, hvilka misstag lätt kunna rättas efter den här ofvan meddelade upplysningen. För så vidt man ur dessa uppgifter anser sig kunna draga några slutsatser rörande jordbrukets olika tillstånd i olika län, torde tabellen dervid gifva tillräcklig upplysning beträffande nu vidrörde sädesslag. 1 afseende på öfrige odlingsföremål hafva blott spridda uppgifter meddelats. inb \’:u 2 B). Till ledning för omdömet om skördens tillräcklighet utgör det årliga behofvet till utsäde en nödvändig faktor i beräkningen. Det är gifvet, att detta behof skall ökas i mån af fortgående nyodlingar, men man borde ock kunna förutsätta, att det å andra sidan kunde minskas genom bättre skötsel af den odlade jorden. Om än det i vårt land för en lång framtid blir oantagligt, att sådan ökning å ena och minskning å andra sidan skulle kunna utjemna hvarandra, så att utsädesbehofvet för en följd af år derigenom kunde närmas ett mera konstant förhållande, så torde dock ej saknas skäl för det .hopp, att jordförbättringarna åtminstone i någon mån må kunna bidraga att minska den fortgående ökningen af utsädesbehofvet till nyodlingarne.
Ridderskapet och Adeln gjorde framställning, samt det i anledning deraf föreslagne Tillägg, nu mött så mycket motstånd härstädes, och äfven synts bereda mig så mycket missnöje af en del utaf Ridderslcapets och Adelns Ledamöter, huru skulle det val kunna Vara att förvänta, att Landshöfdingatne, hvilka, i anseende till sine Embeten, äro af Regeringen beroende, alltid skola oförställt inför Koogk Majit framställa sanna förhållandet, hvilket jäg för min del anser vara Kongl. Majit obekant. Hvad i öfrigt angår Hans Kongl. Höghet Kronprinsens emot så många Personer och Inrättningar utöfvade frikostighet , torde jag få anmärka, att sådant endast varit partielr, hvarmed det hela Icke blifvit hulpit. —Grunden tillden allmänna nöden hör således uppsökas, samt de tjenligaste hjelpemedlen deremot upptänkas, i hvilket afseende ifrågavarande Tillägg alltför väl kan på samma gång med Tacksägelse-Adressen i underdånighet framföras. Grefve Lövenhjelm, Gustaf.- Då Friherre Stael von Holstein yttrat, att tvenne serskildta Sen 2 December. Adresser icke äro lämplige, enär hans föreslagné Tillägg skulle innefatta motsägelse af Tacksägelsen; så har han äfven derigenom erkänt, att hans Tillägg möjligen kunde anses såsom eri förebråelse. Som jag i deritia . omständighet delar Friherre Stael von Holsteins tänkesätt, tror jag att hans Tillägg heldre borde serskildt till Kongl. Maj:t framföras, helst jag för min del är Öfverfygad, det Riksens Ständer vid alla tillfällen kunna med sina underdåniga framställningar nalkas Kongl. Majit. Jag tår dessutom anmärka, attén Kamille kan hafva tillbragt ett af hvarjehanda lidande och bekymmer uppfyllt år, samt likväl på Nyårsdagen af det följande ä’gd full anledning att tacka sin Far. Mångå yttrade härtill deras bifall.
Stander i underdånighet skulle anhålla om utfärdandet af en Öfverflödsförordning, sådan som Ilan i sin vishet finner nyttig, anser jag åter för min del icke vara lämpeligt, att, då i detaille ingen an^an slags inskränkning i Betänkandet blifvit omnämnd, föreslå, att nyttjandet al kaffe endast i offentliga .samqväm skall förbjudas. En sådan slags inskränkning syrus mig utomdess vara en verklig småsak; ty oiti vit dnd t af kaffe för öfrigt blir tillåt't, sä vinnes genom denna inskränkning akt f: r litet, emedan förbrukningen af denna vara vid dessa högtidliga samqväm är allt för obetydlig emot hvad som under det dagliga ryttjandet i den e~skilda lefnaden åtgår. Besynnerligt torde d l äfven förefalla, att, då vid högtidliga måltider så mycket annat olver flöd af dyrbara viner och kostsamma, af utlands a varor tillredda rätter nyttjas, det icke skulle vara värden tillåtet, alt efter måltiden undfägna Sina gäster med en kopp kaffe, som de likväl, om de varit hemma i sina hus, haft rättighet att nyttja. Min tanka är derföre ingalunda den, att bruket af kaffe skall blifva tillåtet, utan får jag åberopa mig hvad jag under första öfverläggningen vid detta mål yttrat, nämligen att, om det åsyftade ändamålet med en öfverflödsförordning skall kunna vinnas, anser jag för min del de af Kongl. CommerceCollegitim uppgifna förslag i det närmaste kunna följas. f4o och Ekon. UtsJc. Betänkanäe.n Herr Prosten Säve inlemnade följande skriftliga Anförande: Forskande mig hufvudsakligen med Hedervärda BondeStåndets Fuiimägtige i dera* önskan af ett allvarsamt och ändamålsenligt motverkande af det inritade öfverflödet, far jag vördnadsfullt åberopa mina förut i detta ämne yttrade tänkesätt och grunder. Sedan under våra öfverläggningar luxen i allmänhet blifvit försvarad och på det fördelaktigaste föreställd, kan det icke af Höglofl. Utskotet linnas otjenligt eller oangenämt, att detta grannlaga ämne äfven på en motsatt sida skärskådas och granskas.
Före början af nästa statsreglerings-period utnämnd embetseller tjensteman, som hellre än att underkasta sig ofvanstående vilkor och förbehåll, vill med den före år 1858 bestämda aflöning åtnöjas, varde dervid under då gällande bestämmelser bibehållen, så länge han i samma tjenst qvarstår, men vare vid befordran eller transport till annan tjenst skyldig att ställa sig de nu föreslagna vilkor och föreskrifter till efterrättelse. 6:0. I alla fullmagter eller förordnanden, som å embeten och tjenster inom den nya lönestaten utfärdas efter fastställandet af dessa bestämmelser, intages förbehåll, att embetets eller tjenstens innehafvare är underkastad tillämpningen af samma bestämmelser.
Men då sådant ej skett, oeh Utsk. således icke har något faktum att i detta afs. åberopa, anser jag Utsk. hafva handlat orätt mot Fullm., och instämmer i Hr Printzenskölds åsigt, anhållande att R. o. Ad. ville uttrycka sitt ogillande af denna punkt, (ör såvidt den innehåller ett klander motFullm:s förfarande. Gr. af Ugglas, Carl Ludv.: Gr. Lagerbjelke har trott sig finna skälet till den vidtagna åtgärden deri, att Fullm. insett, att det fattade beslutet icke borde genast träda i verkställighet, emedan enskilda personer, som redan ingått i affär i förlitande på bestående förh:n, derigenom kunde blifva lidande. Jag tror dock att man svårligen uti en sådan uppfattning kan söka skälet till BankoFullm:s förfarande, då dels den olika preskriptionstid, som vid olika tillfällen blifvit utsatt, dels inlösningsprisets trådande i kraft vid andra, genast efter dess kungörande, icke antyda, att Fullm. handlat till följd af en sålunda stadgad princip. Jag, för min del, skulle dock anse fullt rigtigt att för framtiden en bestämd och lika preskriptionstid alltid blefve stadgad, emedan ingen lärer vilja leverera guld till Banken utan att på förhand känna och varn viss om fortfarandet af invexlingspriset intill den tid då guldet kunde hinna blifva från utrikes ort indraget. En förfrågan i detta fall hos Fullm. r>H Den 11 Januari f. in. är lika naturlig, sorn ett svar derå är nödvändigt, ty i annat fall lärer vål Banken vid förefallande behof icke finna någon, som vill inlåta sig med densamma. Jag för min del finner icke något förnårmande i Utsk:ts Uti., och önskar blott att i den nya instruktion, som kommer att vid denna Riksd. utfärdas, måtte intagas ett stadgande om preskriptionstid för verkställigheten af sådana beslut, som det ifrågavarande. H. Exc. Ilr Gr. o. Landtm, tillkännagaf. att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. Sparre, Erik:
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. tre qvart till 10 om aftonen. lii fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Lördagen den 20 Junii. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Dea 6 Februaril. tillfälle använda någon besparad produetion till reproduction. En jemförelse emellan Sveriges jordlägenheter nu oeh under förflutna århundraden , tror jag, lemnar tillräcklig vederläggning af detta yttrande. Kastom en blick ned i KammarArchivets handlingar. Vi skola finna i forntida jordeböcker huru ofta på vissa orter hvart tredje och fjerde Hemman legat öde, under en tid då de nu så kallade ständiga utorne voro jordens nästan enda beskattning. Undersökorn de beskrifningar på Hemman som för i5 och i6oö:talet finnas i Gustafvianske Arfvegodsens jordeböcker, i arfskiften, i skattläggningar och på flere ställen; jemförom dessa Hemmans då varande tillstånd med deras nuvarande ; och jag tror att vi skola blifva fullt öfvertygade, att Sveriges jordbrukare under tidernas tider kunnat använda besparad produetion till teprödiictiom Herr Friherren anför rustningens större börda nu mot förn Återförom Svenska Rusthållares minne på Carl XILs tid! Jag tror att de ej skulle önska sig dessa tider tillbaka. För öfrigt delar jag Herr Friberréns tanka, att skatternas nedsättning skulle vara en stor välgerning för produetiönfefy blott denna nedsättning ej sätter Regeringen ur stånd till sina skyldigheters fullgörande. Friherre Anckarsvärd: Att Konungen* Omtanka för landets väl år större ån Ministrarnes, har jag aldrig betviflat, då jag deremot &t Den 6 Februariti förvissad, att förhållandet ganska långe varit sådant; men jag har just i följd af Konungens omtanka, med ett särdeles bekymmer trott mig finna, huru den saknat understödet af den ministeriella verksamheten, hvarförutan den ofta kan komma att paralyseras. I fall jag verkligen yttrat att Konungens Rådgifvare underlåtit att för Konungen framlägga landets tillstånd, så återkallar jag ett sådant yttrande, såsom icke varande uttrycket af hvad jag åtminstone då menade.
2idra punkten (pag. 75) i nu gällande Bevillnings-Förordning,’' STOCKHOLM, tryckt i Ecicsteinska Tryckeriet, 1829, Bevillning Utskottets Memorial N.-o 58\ i N:o 58. Ankom till Exped.-Utsk, d. 5 jan. Memorial, med förslag till Voterings-Proposition, angående Porto -afgiften för Inrikes Brefvexlingen, Sorn Vällofl. Borgare-Ståndet, enligt ankommet Utdrag af Protocollet för den 25 sistlidne November, ogillat så väl Utskottets Betänkande N:o 47 > angående Portoafgiflen för inrikes Bretvexlingen, som det, i anledning af dervid, inom respective Ståndet gjorda, anmärkningar, afgilna Utlåtandet N:o 5a, hvilket, på den grund att de öfriga trenne Riks-Stånden redan bifallit förstnämnde Betänkande, af respective MedStånden blifvit lagdt till Handlingarne, samt Vällofl. Bnrgare-Ståndet i stället godkänt den af Öfver-Post-Directeuren för PostPorto och dess förhöjning s i det Utlätan Bih. lill R. S.Prot. 1828—i83o, 5 Sami. 1 Afd. 3 B. 3:dje Häftet. 1 2 Revillnings-Utsfcottets Memorial TT.o 58. de _, hvarom Utskottet förmält jöreslagnd beräkning; alltså, och då Utskottets framställning om biträdande af tre Stånds, på ofvannämnda sätt, fattade beslut redan blifvit afslagen, återstår för Utskottet endast den åtgärden, att föreslå följande af da olika besluten föranledda i Voterings-PropositionJ
Men sedan har Hr Zweigbergk inkommit till Komitén med en promemoria eller ett utlåt., i hvilket han påstår att orsaken, hvarföre Öfverste Ericsson underkände hans förslag, låg deri att Öfversten alldeles misstagit sig om tvenne punkter i detta förslag; först deri att Hr Öfversten beräknat som om Hr Zweigberk velat gå öster i st. f. vester om sjön Yinsen; för det andra att Öfversten beräknat, att vägen skulle gå öfver två stora mossar, då åter Hr Zweigbergk beräknat, att den skulle gå vid sidan af dessa mossar. Vidare hade Öfverste Ericsson, enl. Hr Zweigbergks påstående, i sitt förslag utelemnat en befolkning af 48,000 personer, som skulle deltaga i fördelarne af denna bana, nemi. flere stora socknar. Allt detta återfinnes i Hr Zweigbergks promemoria. Orsaken, hvarföre jag uppehåller mig vid denna, är att Ulfstorp-Lerdalabanan skulle förkorta vägen mellan Hofva och Götheborg med J mil, och jag anser för sannolikt, att om Regeringen icke så hastigt deciderat sig för östra Billingsbanan, så hade anhängarne af vestra banan förklarat sig nöjda med denna bana och den hade äfven blifvit II. H. 27 lis Den 6 December f. m ganska fördelaktig för orterna kring den östra banan, om också ej så fördelaktig som denna är för vissa egendomsägare, hvilka .få banan intill sin bostad; dessutom skulle den, enl. Hr Zweigbergks upgift, kommit att gå på en ås mellan länets fruktbaraste delar. Ehuru i K. M:s Nåd. Propos. ingenting är r.ämndt om en sak, som skulle förkorta banan mellan Hofva och Götheborg med | mil och hvarigenom dessutom skulle, efter hvad Hr Zweigbergk påstår, ehuru jag ej säger bestämdt att han har rätt, göras en besparing af 900,000 R:dr b:ko, så anser jag likväl dessa omständigheter så vigtiga, att det lönar mödan för StatsUtsk. att skänka sin upmärksamhet deråt och icke afgöra saken för hastigt eller innan Hrr Komilerade fått yttra sig öfver förslaget.
Riskdagen röstetal och det detta, hindras , skattläggning, Riksdagen röstetal, TÖCKHOLM, kckstbinska lOKTitYtKiSUT, 1840. Hor till Constilutions-Utskottets Memorial, N.-o 68, 1 M o ti v. Reg-erinjjs-Formen. §. i. Anledningen lill den hår föreslagna ändring år redan uppgifven, nemligen olåmpligheten att i Grundlag bibehålla en ordalydelse, hvilken blott afser en viss tids förhållanden. Uå Regerings-Forinen på titelbladet nu nåmner gjorda förändringar, år så mycket mindre skål att uti texten omtala längesedan stadgade lagar, såsom ännu blott väntade. §. 3S._ Den ändring, Utskottet föreslagit i 2:dra puncten af denna §, förtydligar, hvad samma punct, enligt Utskottets öfvertygelse, åsyftar, men teinligen oegentligt uttrycker. §. 48. Det i Riksdags-Ordningens i § nyttjade uttrycket: ”i utåfningen af Riksdagsmannabefaltnirig ” har synts Utskottet icke fullt klart. Ordet ”i" kan möjligen anses liktydigt med >’iinder,} men Riksdagsman år under uiöfningen af Riksdagsmanna befattning i afseende på allt, sorn icke utgår sjelfva denna utöfning, tvifvelsutan bunden äfven af andra lagar ån Grundlagarne. Så vida frågan deremot inskrånkes till sjelfva utöfningen af Riksdagsmannakallet, det år till de handlingar, genom hvilka Riksdagsmannen utför silt uppdrag, kan derföre visserligen ingen annan regel erkännas, ån Rikets Grundlagar. Utskottet skulle dock tvekat att ensamt på dessa skål föreslå utbyte af ordalag, hvilkas betydelse kan anses temligen stadgad; men då den gamla oonstructionen var mindre passande, sedan den nya benämningen: Riksförsamling, infördes, och en annan således måste anlagas, hoppas Utskottet att genom den föreslagna nogare uttrycka, hvad hår bör uttryckas. §• 4g.
Men huru mycket allvar – äfven på skämtets botten – låg i månget hans qväde från Anjala-förbundets, Säkerhetsaktens, Viborgs och Svensksunds tid, röjer sig nogsamt i sådana, som det heroiskt-komiska skaldebrefvet ”till Baron Armfelt 140 den 28 Oktober 1788”, eller namnsdagssångerna ”På Anna-dagen den 9 December 1788” och ”till Völschow den 24 Februari 1789”; för att ej nämna dem, der allvaret yttrar sig rentaf oförtäckt, såsom i skålen ”för Stedingk”, i den ännu skönare skålen för Stockholms Borgerskap ”på Clas på Hörnet den 21 November 1789”, och i den kanske ändå skönare tredje, som helt enkelt har till öfverskrift: ”Skål den 10 Februari 1790” 141. Än heter det (i December 1788): ”Hit från Finland i fläng, Trumslagare, pipare, allt med gehäng: Venster om, sväng! Stryk mustaschen och tig; Om Kungen gräla inte med mig! Rymd nyss från bataljon, Ställ flaskan der med trumman på bron”. Än åter (i Februari 1789): ”Ja, i dessa tider, Fastän hjertat svider Och vid hvart klockslag afbidas tumult, Ändå hvaren fägnar, Att, på Bacchi vägnar, Oss nu tillbjudes vårt päronglas fullt. Hvad skall man göra? Sig hurtigt uppföra; Denn wir müssen haben nur Geduld”. Än sjunges i ett lag af äkta Svear, på de yttersta ansträngningarnas segerkrönta år 1790: ”Mer krut! Kanon får inte bli sval; Sveriges ära än kräfver en blodig signal. Än må krutets qvarnar gå, Dammet sigtas i sin vrå, Och bland bataljoner luntan tändas på. Blåser oväns vimpel, sjungom då; Sjungom hvar och en på hafvets gröna bölja! Mer krut! till trots för högmod och hot; Mal och sigta, och döda, och dö, patriot! Men förr’n du på qvarnen mal,
Revisorerne förmoda dock, att hindret härför varder undanröjdt, sedan, till efterrättelse i afseende å ifrågavarande räkenskaper, ett nytt formulär blifvit faststäldt, dertill, enligt Revisorerne meddelad upplysning, förslag blifvit af Kongl. Statskontoret till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifvet, hvilket för närvarande lärer vara på nådig pröfning beroende. Kongl. Direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk. Räkenskaperna äro uti Kongl. Kammarrätten för båda åren granskade utan anmärkning, samt utvisa: Debet. år IS4S. år 1S49. Balans från föregående äret: Uppbörd: Stockholms stads undervisningsverks fond, statsanslag 3,570: 4,620; tolagsmedelaf staden 10,000. 10,000: räntemedel ... 2,718: 2,609: hyresinedel 533: 16. — 533: 16. — Gymnastiska centralinstitutets arfvodesoch materialanslag F. d. Balans till påföljande året: Skulder, Stockholms stads undervisningsverks Balans från föregående året: Utgifter: — Ålinska dito - 775: 907: 32. — Balans till påföljande året: Vid 1849 års slut, Tillgångar, utlånta medel. ofris; behållning. Kniggeska donationsfonden Någon erinran härvid har hos Revisorerne icke förekommit. Vexelundervisning-ens Normalskola i Stockholm. För det denna skola beviljade årliga anslag af 2,000 R:dr afgifver Direktionen i Sällskapet för vexelundervisningens befrämjande redovisning. Räkenskaperna, hvilka icke undergå granskning i Kongl. Kammarrätten, utvisa följande förhållande: — 220 — »ebet. år 1848. år isto. Balans frän föregående året: Utgifter: Balans till påföljande året:
Efter att hafva uppgifvit kostnaden för anläggningen, yttrar han: ”Detta är visserligen en stor summa, men jemföres den med hvad en jernväg af samma ”längd skulle kosta, så uppgår den icke till en tredjedel deraf. I afseende på nyttan ”för orten, som i allmänhet har tunga och skrymmande varor att. afsätta, synes kanal”ledenvsom sätter hvarje punkt af de vidt utgrenade sjöarnes stränder i direkt beröring med afsättningsort, böra föredragas framför en jernväg, som skulle beröra jemförelsevis få punkter, och å hvilken tran sport-kostnaden skulle blifva betydligt större än ”å kanal-leden”. Likaså har Jernvägs-kommittéen, i fråga om östra stambanans rigtning, uti icke ringa mån grundat sin åsigt om dess läge på den förutsättningen, att Kinda kanal skulle komma till utförande. Efter att hafva anfört några andra skäl mot stambanans förläggande öster om sjön Sommen, yttrar Kommittéen i sitt betänkande, pag. 79: ”Kommittéen har dessutom, i afseende på denna fråga, tagit i betraktande, att ”förslag redan är uppgjordt till en, för jemförelsevis ringa kostnad, i förening med pågående sjösänkningsarbeten, utförbar sammanhängande vattenkommunikation från Linköping genom sjöarne Rengen, Jernlunden, Asunden, Juttern och Krön ända till Wimmerby, äfvensom från Asunden till Östersjön vid Gamleby, medelst hvilken segelled ”midten af landet mellan östra stambanan och Östersjön kan erhålla en lika behöflig, ”sorn för denna orts produkter af hufvudsakligast trävaror beqväm, och billig kommunikation med slättlandet, Göta kanal och äfven hafvet;” samt pag. 121: ”Då dessutom fråga är om den såkallade Kinda kanals bringande till verkställighet, och Wimmerby samt trakten deromkring med en jemförelsevis ringa kostnad derigenom kan erhålla en särdeles billig kommunikation till Göta kanal, samt möjligen ”äfven genom Gamlebyviken till Östersjön, så minskas äfven behofvet af en jernväg från ”denna trakt till Westervik.” Bih. till It. St.