Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är icke Staten värdigt att utan motsvarande förmåners tillerkännande pålägga dem ett sådant arbete, sorn tillika är förbundet med stort både moraliskt och ekonomiskt ansvar. Andare får jag anmärka, att tjenstemännen i Domkapitlens expedition äro alltför illa aflönade i förhållande tili deras särdeles trägna göromål, hvilka genom Statens fortgående utveckling och särskildt genom folkskolans utbildning samt elementarläroverkets sista reform m. m. blifvit under de sednaste årtiondena sannolikt iner än fördubblade. Konsistorii-notariens i Skara årliga löneinko sfer t. ex. uppgå, huru många år han än tjenar, endast till omkring 2.000 R:dr, och Amanuensens (oberäknad en liten kollekt i stiftet) till 400 Kalr, oaktadt denne mäste nästan oafbrutet biträda sin Notarie, ifall icke alltsammans skall afstanna, och måste med den noggrannhet deltaga i ärendena samt ega den skicklighet, att han när som helst (t. ex. om Notarien blir sjuk eller annars får förfall eller åtföljer Biskopen på ein betsresor) kan öfvertaga protokollet jemte hela expeditionen. ' Ätt helt och hållet upphäfva ifrågavarande embetsverk, vore onekligen lättaste sättet att komma ifrån saken; men man stannade dermed i största förlägenhet, huru man skulle fä de till en del ganska vigtiga ärendena skötta, hvilka af Konsistorierna handhafva.®. Det förslag, hvilket jag härmed vördsamt underställer Rikets Ständers pröfning, är i korthet följande: l:o. Konsistorium sammanträde in pleno blott en gång i månaden, derest ej angelägna ärender föranleda ordföranden att detsamma till en kortare öfverläggning någon gång deremellan sammankalla, oell der lörekomme endast förslags upprättande till lediga presttjenster, skolsysslors bortgifvande jemte föregående prof och dessas bedömande, tvistemål, som höra under Konsistor» dom och andra vigtiga mål. Vid pleni-sammanträden föres protokoll såsom vanligt och dess expeditioner torde äfven såsom hittills böra af hela Konsistorium underskrifvas.
Pröfnings-Committéens åtgärd uppehälle ej upp. börden af hvad påfördt blifvit, som ovägerligen bör gäldas, med rättighet likväl för den skattskyldige att , efter vunnen lindring, kostnadsfritt hos Kronofogden, mot qvittence» återfå hvad han förmycket erlagt. A r t. 5. Om Uppbörd, Afkortning och Redogörelse. §. 1. Orri Uppbörd. 1 Mom. Sedan Taxeringsoch PröfningsCommittéerna fulländat sina förrättningar, skola ordentliga Uppbörds-Böcker, af Häradsskrifvare på Landet, samt Uppbördsman i Städer och vid Regementerna, genast upprättas , i Stockholm till Uppbörds - Contoiret, i Orterna till Lands-Contoiren inlemnas , så tidigt, att de inom den 1 November hvarje år kunna behörigen granskas, då ordres till uppbörden jemväl utfärdas, contrasignerade i Stockholm af Kammereraren vid Öfver - Ståthållare Embetet för Krono-Uppbörds Verket, samt i Orterna af LandsKammererarne. 2 Mom. Krono Fogdarne skola då till Konungens Befallningshafvande skyndsamt uppgifva, förslag till Uppbördsstämrnorna, som under loppet af November och December månader ofelbart böra företagas, och vid sistnämnde månads utgång 326 Den a Juli. utgång vara fulländade, så att de så kallade Re» stantie-möten eller andra Uppbörds-stämman. i början af följande året, obehindradt må kunna hållas. I Städerna skola Uppbörds-terminer, efter föregången anmälan hos Ofver-Ståthållaren eller Jtonungens Befallningshafvande, vederbörligen kungöras, och vissa dagar, efter qvarter och nummer, eller hvad annan ordning inom hvarje Stad kan vara vidtagen, af Uppbördsmannen , i närvaro af en Magistratsperson, förrättas; kommande i Stockholm att dermed så förfaras, som vanligt och redan fastställdt är.
Men det är ej jag, som unnats dricka ur den heliga källan, och nectarpokalen står blott til min egen broders disposition. Ergo skall jag helt simpelt och enfaldigt berätta mina händelser på Briggen Frohe Jeanette mellan Götheborg och Amsterdam. På vägen till Hamburg fick min svaga person pröfva alt det vilda hafvets raseri, och min buk knorrade öfverljudt öfver at nödgas att gifva ifrån sig all sin egendom. Hur skrifver ej redan Homer: Menniskans herre, den obeveklige magen. Dessemellan discuterade jag promiscue i lä på babolsgatan med dr Knoblauch, en prestman, men något bigott och unken. Han gick af i Hamburg, som var en stor och mörk stad, där tunga vagnar trängdes på de smala och osnygga gatorna. Där sågs fullt med fruntimmer och pigor klädda lika präktigt som sina husbondefruar, och nickandes mot sjömännen och de resande, väl vana vid, at de hade flera riksdalrar at förstöra. I Hamburg skulle vi i stället för dr Knoblauch få nya passagerare, och till min häpnad och bestörtning hörde jag, när vi lagt ut, i cajutan, där jag satt och läste ett skönt och hiärterörande ställe i pastor Lütkemans Inträdespredikan om Christne Lärares embetsplikt, ett sorl af flickröster, som galnades och skrattade, erinrande mig om Horats »fnitter ur vråarne». När jag koxade ut, såg jag fyra unga fäntor, som fnissade och hoppade kring en tjock oldmor i enorm ärtgrön robronde och med en grinig näsa i ett rundt ansikte, så hon liknade gubben i mån. Flickorna nämde henne Tante Gustel. De sprungo och sqvätte ikring henne som tättingar, slogo hvarandra natthugg och lutade sig öfver relingen så vattnet stänkte upp i deras ansikten och löste deras rouge. Fåfängt klappade gumman i sina tjocka händer och ropade: »Täubchen, Täubchen, Donner Wetter ruhig, wenn sie nicht ruhig sind, steige ich aus».
En annan talare, Hr Ekensteen, har ifrån den demokratiska synpunkten ogillat förslaget. Han har sagt, att genom detta förslag en mängd ojemnheter skulle blifva införda inom representationen, som nu icke der existerar. Han har talat om den vackra jemnlikhet, sorn gör att han, ehuru ”lefvande, boende och odlande på en eländig mosse i Småland”, likväl eger samma rätt till talan på detta hus, som den rikaste egendoms-herre, att komministern har i PresteSt. lika rätt att yttra sig som Biskopen. Jag förstår Mine Hrr icke, alt detta förhållande skulle blifva på något sätt förän dradt genom det nu ifrågav. förslag, enl. hvilket hvarje representant skulle vid riksdagen yttra sig med lika röst, han må sitta på en mosse eller vara egare af den största herregård, han må vara Biskop eller adjunkt; men skillnaden är den, att han, hvarken såsom moss-innehafvare eller stor possessionat, är sjelfskrifven att vara Sveriges lagstiftare, utan att han dertill först måste göra sig värdig genom medborgares förtroende samt förvärfvande af de egenskaper, hvilka fordras för utöfningen af ett så vigtigt kall, som det att vara Svenska folkets representant. Hr Tersmeden har sagt, att uphäfvandet af RiksStrn skulle såsom följd medföra ”uphäfvande af den sammanhållning, som be - Den 18 December. 45 ”greppet stånd kan föranleda”. Ja, i sanning en sammanhållning att skryla med! men jag vågar dock hemställa, om icke äfven här historien snarare bekräftar sanningen af det redan 100 år gamla ordspråket: ”Att Sveriges fyra Stånd varit dess obestånd”. Hr Tersmeden liar vidare sagt, att det varit Sveriges Adel och Presterskap, sorn uprätthållit konungamakten och i vådliga tider ”räddat fäderneslandet”. När har då detta skett? var det Sveriges Adel och Prelater, som år 1520 stodo vid Gustaf Eriksons sida i kampen för landels sjelfständighet? historien svarar nej.
Angående återreroisser, och den tidsutdrägt de åstadkomma, tror jag för min del % att de återremisser, sorn skett till Lagutskottet^ icke hafva vållat Riksdagens förlängande, emedan detta Utskotts arbeten icke varit af så-c dan natin', Friherre Roija Af Grefve Pos,ses yttrande år jag tillfredsställd, men i anledning af Herr von, Hauswrolffs anförande, torde jag få uppgifva ett exempel, till bevis om angelågenheten,att Utskilja Lagar nes natur. I December månad 3787 utkom en Kongl. Förordning, som för-* klarado allt klander öfver Regeringens åtgärder, vara Crimen lesse Majestät is, och böra derefter bestrailäs. Ali enskildt och allmän yttrande-rått; öfver Regeringens anstalter var alltså $.v«i*ska, Folket fråntagen; och denna Lag år ån nu, i denria stund icke formeligen återkallad; men jag frå - gar ; år dea icke de facto , genom införandet af vår nu gällande llegeringsForm , upphåfven ?’ eller skulle vål någon Domare hafva lust att tillämpa berörde. Förordning på den person sorn, nu tilltalades, att hafva., på ett ogillande sätt, granskat Ministärens handlingar eller Regeringens Oeconomiska anstalter? Jag tror det icke; Grefve Mörner, Carj Stellam Efter dea Di;n io Julii J. m. kännedom jag har i detta mål 9m Fåligspillningsstraffet, anser jag ^et alltför hårdt. Herr Ehrenborg h.ar fullkomligen uttryckt saken, och jag delar ined honom samma tanka. I anseende dertill torde en återrerniss vara låmpelig. Herr Cederschjöjds anförande, såspm innehållande eq ny motion, synes, icke böra här ventileras. Herr veu Hauswolff: Detta ämne är redan så mycket discuteradt, att jag fruktar trötta Jkidderskapet och Adeln;, jag skall således, af delipatesse ej längre uppehålla, än hvartill jag är tvungen, i anledning af tvänne värde Talares anföranden.
Utdrag af Protocolle/, hällit uti Borgare,SländetS Plenum wid Riksdagen den 4 Dec. 1809. S. D. I öswerensstämmelse med Höglosl. Rid» kerskapct och Adelns, genom Prorocolls Utdrag af den i dennes. Ständer ommuiucerade beslut, fann Stan, det, att hos Kongl. Maj:k bör göras underdånig an» hällan om nödig anstallt, hwarigenom sadane Lklma, nachor för nästkommande är, i hwilka det fordna nu assatte KonunqaHuset skall wara insördt, mä kunna indragas och till widare försäljning förbjudas; Och skulle be öfrige Respective Ständen wördsamt och wälinge» härom underrättas. Ok 8uxra Lx prorocollo. lk. peterson. S. D. Bestöt Borgare»Ständer updraga ät Rik - Den 7 Decembce 4rg Riksens Högloft. Ständers Lag-Utskott, alt Utarbeta och till Riksens Ständer öfwerlämna sörflag till lag, hwarefter Fullmägtige i Riksgälds» Conloiret, för underlåtenhet och förseelser i deras anförtrodde befattning, böra dömas; Bliswandea äfwen Högloft. Stats-Utskottet anwodadt, att derwid med nödiga uplysningar biträda; Och skulle de Respective Med »Standen om detta Bestut wördsamt och wänligen underrättas. bil Luxra» ?roiocollo. bli. kererson. S. D. Da Borgare-Ständet till afgörande företog Riksens Högloft. Ständers Allmänna Veswärsoch Oeconomiae-Utffotts
Detta motionärens förslag hade ock så til!vida blifvit af Ständerna bifallet, som de för sin del beslöto att jemväl det bidrag, som för Rotebållarnes räkning då utginge från Jemtlands roterings-kassa till beklädnaden för de vid provinsens Hästo,ch Fältjägare-korpser varande 725 »Rustoch Rotehållsnummer» måtte upphöra, samt i stället anvisade det. belopp af 3,683 R:dr, eller i rund summa 3,700 R:dr R:mt, som erfordrades såsom ersättning för ifrågavarande bidrag; hvaremot något vidare yttrande icke meddelades i fråga om bidraget till sadelmunderingen, till följd hvaraf skyldigheten att utgöra sistnämnde bidrag qvarstod för de Rotehållare i Jemtland, hvilka hade sig ålagdt att hålla ryttare och hästar i stäl - Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltets Utlåtande JV§ 6. 5 let för infanteri; och detta fastan den motsvarande skyldighet en, eller den att bi . ty draga till karlmunderingens anskaffning och underhåll, helt och hållet upphörde för Rotehållarne för infanteriet, ej allenast i Jemtland, ulan ock i alla öfriga med soldater roterade provinser. Men tifven i ett annat afseende hade Kaval.leri-rptehållarne i Jemtland blifvit lemnade i en ofördelaktigare ställning än så väl Rusthållarne vid det öfriga indelta kavalleriet i riket som Rotehållarne vid infanteriet. Likasom Rusthållarne vöro Rotehållarne från längre lid tillbaka befriade frän skyldigheten att in natura eller medelst passevolans-afgift underhålla manskapet under möten och marcher och vid sistförflutne riksdag befriades Rusthållarne från den dittills dem åliggande skyldighet att bekosta häslarnes fouragering, ej allenast under möten och mönstringar, utan ock under mardierna mellan mötesoch mönstrings-ställena samt sqvadronernas samlingsplatser.
Då det af Borgare-Ståndet yrkade utbytet af ordet: blifva, mot orden: tillika vara, i följd hvaraf Konungen väl skulle kunna utan Ständernas samtycke blifva Regerande Furste af utländsk stat, men derefter icke kunna utan sådant samtycke den redan mottagna Kronan bibehålla, icke synes Utskottet medföra någon verklig förbättring uti den af Utskottet föreslagna ordalydelsen; och då afslag och bifall icke låta sig sammanjemnkas, får Konstitutions-Utskottet den mellan Ståndens beslut befintliga oförenliga skiljaktigheten till samtlige Ståndens behandlande vörd. honstitutions-UIskottets Memorial N:o 25. 5 samt anmäla, med hemställan att olorändradt antaga Utskottets ifrågavarande, af två Stånd helt och hållet och af Borgareståndet till hufvudsaklig del godkända förslag, att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Stockholm den 4 Augusti 1857. Reservation: Herr Prolessoren Lindgren har åberopat sin vid Memorialet N:o 23 anförda reservation. Ank. till Exp. Ulsk. den 5 Aug. 1857, kl. 1 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med anledning af Riks-slåndens beslut rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 15 framställda förslag till ändring uti 72 § RegeringsFormen, angående inlösen af Rikets Ständers Banks sedlar. Vid föredragning] af Konstitulions-Utskoltets Memorial N:o 15, med förslag till ändring i 72 § Kegerings-Formen, angående inlösen af Rikets Ständers Banks sedlar hafva Riks-slånden, enligt Utskottet tillhandakomne protokolls-utdrag för den 25 nästlidne Juli, slädnät i följande olika beslut: 6 Konstitutions-Utskollels Memorial N:o 25.
Fr. o. m. d. 1/61826 t. o. m. 1880. Förb. Förb. Förb. Förb. ‘)15 % af värdet Förb. Tullsats. Förb. 2 fot 37^ öre Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Förb. Tullsats. Förb. i-. )2 fot 25 öre ’) Utom ”Madras”, som var tillåten till införsel mot 15 %. 2) Utom ”Jaconette”, som fick införas mot 25 öre per 2 fot. 3) » d:o » » » mot 19 öre per 2 fot. 4) I Taxan icke nämnde. 5) Af de eljest förbjudna fingo i detta fall införas, mot 10 %\ ”lärft, kattun och nettelduk”; samt mot 5 %\ ”nankin eller kittay”. 6) De eljest till införsel förbjudna bomullsväfnaderna fingo i detta fall införas mot 10 %. 7) Afven för ”Moll”. Obs. 1825 — 1826 voro Moll och Musslin, andra slag än ”brocherad, blommerad eller fasonerad”, förbjudna. 8) Batist var ej i taxan specificerad. XLI Fr. o. m. 1842 Fr. o. m. 1846 Fr. o. m. 1849 Fr. o. m. 1852 Fr. o. m. 1855 Fr. o. m 1858 Fr. o. m. 1861 t. o. m. 1845. t. 0. m. 1848. t. 0. m. 1851. t. 0. m. 1854. t. 0. m. 1857. t. o. m. 1860. t. o. m. 1863. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Förb. Förb. Förb. Förb. 1855 Förb. 1856\
Med någon jemkning i ordalagen torde det kunna antagas. Derigenom komine man ifrån de svårigheter, Gr. Lagerbjelke anmärkt. Frih. Bennet, Stephan:, Jag skulle tro, alt detta Betänk, borde återremitteras, med anledn. af den otydlighet, hvarpå R. o. Ad:s upmärksamhet blifvit vackt, och som tilläfventyrs icke kan anses undanröjd genom den uplysning, som en ledamot af Ulsk. lemnat. Om Betänk, icke af denna orsak blifver återremitterad!. så önskar jag, ali det måtte återremitteras med ani. af det utaf Frih. Cederström nu väckta förslag i annan syftning till ändamålets vinnande. Aldrahelsl önskade jag likväl, att detta förslag finge förfalla. Jag inser icke hvad nytta tryckningen af dessa handlingar i klump skulle medföra. De blifva högar af makulatur, som icke läsas. För vetenskapsidkare!! blir det ingen synnerligen intressant lektyr skulle jag tro. För forskaren kan det visserligen vara så, men det är dennes sak att författa för vetenskapsidkaren sedermera lämplig lektyr genom utdrag af hvad sorn finnes i våra skatter. På sätt motionären anfört, har en person, Hr Cederschiöld, gjort ett försök i denna väg, men det afslanuade af brist pä upmuntran. Jag vet icke hvarföre vi skulle upmuntra till ingifvande af någonting, sorn allmänheten säkerligen icke bryr sig om alt läsa, då det kommer ut så i massa. Om Riddarh.Direkt, sedermera finge det updraget, att låta verkställa utgifvandet af dessa handlingar, så blelve detta troligen ganska kinkigt för densamma. Jag skulle visserligen, i den mån jag förmådde, åtaga mig det, men skulle likväl tro det hästa vore alt vi sluppe det. Med afseende härå afstyrker jag bifall till delta förslag. Gr. Lagerbjelke: Genom de uplysningar, som Hr Törneblad lemnat, är ådagalagdt, att den mening, Utsk. haft med sitt förslag, verkligen står i strid med motiverna.
Deras skyldighet blir att varje sommar förrätta sjudningsarbete antingen på den jord de själva äger, eller på andra hemman. De skall antaga och inöva i sjuderikonsten så många lärlingar som de kan undervisa och sysselsätta. Ingen bestämd lärotid anges, utan beror på visad flit och fallenhet. Prov skall avläggas. Till uppmuntran får verkmästaren 3 tunnor spannmål efter ortens markegångspris. Lärlingarna får ingen annan lön, än den de hos privata betingar. Både verkmästare och lärlingar behöver inte betala skatt för sina personer, dock för näring och egendom. Landshövdingarna skall varje år kontrollera att antalet arbetsfolk stämmer med efterfrågan på salpeter. Han skall också avskeda dem som visar försummelse, okunnighet och felaktigt uppträdande. Alla de i distriktet anlagda plantlador, som byggts med förskott från kronan, skall hållas i stånd av ägaren. I annat fall fordras förskottspengarna tillbaka. 10 nya plantlador skall byggas varje år efter det Österbottniska sättet i vardera länen och 6 i i varje Göinge Härad. För att uppmuntra denna byggnation utbetalas en premie på 50 riksdaler för varje. Hälften betalas, då ladan är färdig med jordblandningen och resten efter första sjudningen. Den som vill lån panna och sjudare betalar 1 mark salpeter för varje lispund. Landshövdingarna skall arbeta för att salpetersjudningen främjas. Mottagningen av salpetern har inte fungerat. Okunniga och dåligt betalda uppbördsmän har mest sett att salpetern inte varit uppblandad med grus eller liknande. Därigenom har kronan förlorat, då krutbruken måste göra ny granskning och dra av för dålig kvalitet. Godset skall nu föras till Fliseryd och Torsebro krutbruk för dem som inte har för lång väg och från Göinge Härader alltid till Torsebro. För dem som har lång väg dit skall landshövdingen utsätta uppbördsställen, dit direktören eller annan kunnig person gör eldprov och upplösningsprov, till dess någon säkrare provmetod uppfinns. Transporten till krutbruken skall ske med så liten kostnad för kronan som möjligt. Stockholm slott den 3 mars 1812. CARL Förordning om vad i anseende till regeringsärendenas jämna och orubbade gång under Kongl Maj: ts vistande vid urtima riksdagen i Örebro, iakttagas bör. Stockholm den 4 mars 1812.
Vi hafva ofvan antydt, att, enligt vårt förmenande, Konungens Befallningshafvande underskattat frågans vigt ooh betydelse. Att den likväl har sitt stora värde, tro vi öss äfven hafva visat, då, enligt lindrig beräkning, kostnaden för nu i fråga varande vattendrag komme att uppgå till 70 å 80,000 kronor för år. Men hvem drabbas af dessa kostnader? Konungens Befallningshafvande synes antaga, att de flottande, som genom viten äro tvingade, skola bekosta barkningen; men vi våga hysa en annan åsigt. Sågverks-egaren, som hotas af vitet, nödgas naturligtvis söka skydd mot detsamma, och detta skydd finner han lättast, om han icke uppköper annat än barkadt virke. Det är således skogsegaren, somfår vidkännas kostnaden för barkningen, ty det är föga antagligt, att verksegaren skall vilja genom förhöjdt pris för en försämrad vara ersätta det i och för barkningen nödvändiga arbete. Skogs * styrelsen, som i dylika fall torde få betraktas såsom auktoritet, yttrar nämligen, att timret genom barkningen icke erhåller någon “ afsevärd skada “, hvilket yttrande torde kunna omskrifvas sålunda, att det under inga ' förhållanden till sina egenskaper förbättras. Om nu priset på en vara betingas af tillgång, efterfrågan och varans beskaffenhet, så blifver uppenbart, att verksegarne ej skola finna sig uti att betala högre pris för en vara, som har alla ut-sigter alt försämras. Äfven en annan sak torde böra observeras. Redan nu möter svårighet för staten att försälja de alster, som från kronopar-ker utstämplas, och exempel saknas icke derpå, att på vissa trakter flera års utstämpling står oafverkad. Anledningen härtill är att vederbörande icke antagit de vid auktionen gjorda anbud, hvilka ansetts allt för låga. Skall nu köparen af kronans virke tillförbindas bekosta barkning, blifva naturligtvis anbuden så myckel lägre, som kostnaden för den förut okända barkningen, och då man måste antaga, att den en gång omfattade åsigten om skogsvärdet bibehålles, komma anbuden på starkare skäl än förut att förkastas ..
Sparre skildrade, genom denna förändring icke kunna uppstå, ty huru man än förändrar straffet för menedsbrottet, qvarstår dock den civila påföljden, att den icke må vittna, som begått mened. För öfrigt måste jag förklara, att jag anser de skäl, som blifvit anförda för det föreslagna tillägget, vara fullt giltiga, enär, huru skändligt menedsbrottet än är, man dock kan tänka sig, att det blifvit begånget under förmildrande omständigheter, t. ex. om ett vittne har förtegat en omständighet, som skulle ländt till den brottsliges röjande, är detta förtigande visserligen högst klandervärdt, men hade mången gång sin grund deri, att vittnet står i något närmare förhållande till den brottslige, och brottet framstår således under betydligt mildrande omständigheter. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr Carleson: Emot Gr. Mörners tydning af 17:de kap. I8:de §:n Rättegångsbalken skulle jag önskat åberopa stadgandet i 7:de §:n af samma kap., men som det Högloft. Ståndet troligen skulle anse det föga upplysande, om Gr. Mörner och jag med lagen i hand skulle tvista med hvarandra om dess rätta tydning, vill jag endast erinra att, mig veterligen, Kongl, benådning för menedsstralfet hittills aldrig haft den påföljd att menedaren sedermera fått vittna. Den 15 Jnlif. m. 483 Hr von Koch: Dä jag begärde ordef, var det i ändamål att erinra det Höglofl. Ståndet om stadgandet i 17:de kap. 7:de §m R. B., hvarigenom det förekommes att någon fara för samhället kan uppstå genom antagande af det tillägg till den förevarande §:n, som blifvit af Gr. Hamilton föreslaget. Ehuru jag erkänner vigten af de argumenter, som af Gr.
Men tiden är nu redan länge upptagen, och jag skall derföre instämma med Hr v. Troil, fastän jag får förklara, att jag helst önskat, det man förenat sig om tillsättande af ett särskildt Utsk. Sådant öfverensstämmer fullkomligt med 36 § Riksd.- Ordn., hvilket lagrum berättigar Ständerna att, när sorn helst och för hvad ärende dem godt synes, nedsätta särskildt Utsk. Detta är ock det enda eorrectiv emot Utsklns usurpation, om det t. ex. skulle falla ett eller annat Utsk. in att vägra yttra sig öfver dit inkomna mål m. m. Då likväl icke någon annan yrkat en sådan åtgärd, och jag anser Hr v. Troils förslag fullkomligt grundlagsenlig!, instämmer jag i begäran om propos. derå. Då tiden redan var långt framskriden, beslöt R. o. Ad. att till eftermiddagsplenum uppskjuta fortsättningen af detta måls pröfning. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Thorsdagen den 12 Februari 1835. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes den på f. m. i dag började prÖfningen af Constit.Ulsk:s d. 2 dennes e. m, på bordet lagda mentor. N:o Den 12 Februari e. m. 77, ang:de beslutade åtgärder vid memor. N:o 58 i anledn. af återremisserna på förslagen i memor. N:o 4o• Hr Lagerhjelm, Pehr: Efter den förklaring, som Gr. Horn afgifvit, vill jag ej vidare uppehålla mig vid det ämne, som jag på f. m. först väckte, ehuru måhända ett annat språkbruk varit lämpligare; men jag har så mycket mindre skäl att göra det, sorn jag hvarken vill eller kan eller är behörig att försvara Constit Utsk:s majoritets vacklande förhållande under denna riksdag.