Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nohlby Hemmans egor vid Svartviken, sorn blifvit i Nåder anbefalld, haele företagits, dels med arbetsmanskap af Helsinge Regemente och dels med private, som uppfört nödige Boningshus, de för bryggorne och hamnanläggningen nödige grundläggningar och pålningar, deraf återstode endast mindre betydlig pålning, bryggornas påfyllande, upptimring af ett Magazin samt Boningshusens inredning. Uti Windcl-Elfven hade rensningarne med den verksamhet blifvit utförde, att Elfven på en sträcka af i2j mil ifrån Hafsmynningcn ända uppföre var flottbar för gröfre Skogseffecter och Ved samt på en längd af ej mil för Tjära och Bräder eller sa kallade förädlade produeter. Genom utvidgning och upprensning af en Forss, kallad Bergforssen, innehållande qoo alnars längd, hade denna Forss blifvit ej allenast faroch flottbar, utan de olägenheter af öfversvämningar, hvilka tillförne om vårtiden inträffade och hvarigenom de ofvanföre liggande åkerfält merendels slodo under vatten som ofta förstörde grödan, voro sä undanröjde, att dessa hilt det sista året varit fullkomligen vattenfredade; Och hade de kringliggande Byarnes Invånare till årets arbete bi träd t med 280 kostnadsfria dagsverken. Den af Kongl. Maj:t i Nåder anbefallte Wäddö Camaieu emellan Ortala och BagghusViken vore, enligt gillad plan företagen och med framgång fortsatt, så att alla förberedande anstalter blifvit verkställde och de fyra 6p4 Riksens Ständers Insjöarne Stol' och Lillfjerdeii, Balsaren och Ryska Hafvet, uttappade till lika vattenhöjd med Saltsjön; dertill fordrats en gräfning af 7,oi5 Cubikfainnar, hvaraf 88 famnar af de redan upptagne Canal-bankarne blifvit Stensatte, och till detta arbete både commenderade Soldater från Helsinge Regemente och private arbetare använde.
Den siste värde talaren har förklarat, att han biträdt Utsk:s förslag i afseende pä urbota straff derföre, alt eljest skulle det kunna hända, att straffet icke medförde åsyftad verkan; men jag får fästa hans upmärksamhet deruppå, att bölerne, för första resan enahanda förbrytelse, nu utgöra 10 R:dr, andra resan 20 R:dr och 3:dje 40 R:dr, hvilket utgör en himmelsvid skillnad emot de böter, Utsk. nu föreslagit, och hvilka dessutom första gången kunna förvandlas till fängelse vid vatten och bröd. Den af Hr von Hartmansdorff omnämnda qvinna i Calmar hade, enligt denna författning, kommit att sitta i 1000 dagars fängelse med vatten och bröd. Detta är väl ett tillräckligt afskräckande straff. Jag tror således, att Utsk. gått tillräckligt långt, då det har höjt böterne ända till 80 R:dr för 3:dje resan. Skulle nu R. o. Ad., i st. f. det af Utsk. för 4:de resan föreslagna straffarbete, vilja ytterligare höja böterne till 160 R:dr, så synes mig att man gått så långt som rättvisa och billighet kan fordra, ty allmänheten skulle naturligtvis finna det i högsta måtto orimligt, att man för oloflig bränvinsförsäljning skall sitta ett år på fästning, då man, på sätt Gr. Mörner, C. G., uplyst, icke behöfver, för vida gröfre brott, derstädes sitta längre tid. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, samt efter det Hr Gr. o. Landtm., beträffande först det Usta morn., framställt, hurusom Hr Braunerhjelm deri föreslagit den förändring, att sista meningen skulle erhålla följ:de lydelse: ”Den som fjerde gängen eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes till böter från 80 till och med 160 R:dr”; Gr.
Enligt hvad Revisorerne omförmäla, hade från äldre tider anvisningar icke sällan egt rum på öfverskotten å Statsverkets inkomster, då statsanslag icke varit att tillgå Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, J/S 91. 11 för utgifter, hvilka af allmänna medel måst bestridas. Af Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer erinrades emellertid att det vore mindre lämpligt att anvisningar skedde å en så beskaffad titel, enär, i händelse statsinkomsterna under något år ej uppginge till deras i Riks-staten påräknade belopp, dessa anvisningar egt rum å icke befintliga tillgångar. Till undvikande deraf föreslogs, att utgifter af omförmälda beskaffenhet skulle anordnas under förskottstitel, för att, efter anmälan hos Rikets Ständer, framdeles ersättas. Detta förslag bifölls af Rikets åren 1856—1858 församlade Ständer, som uti skrifvelse den 22 April 1857, jemte förmälan att de vid Riks-statens uppgörande ville tillse, att de flesta sådana utgifter, som blifvit af öfverskotten å Statsverkets inkomster bestridda, kunde å Hufvudtitlarne upptagas och beräknas,i underdånighet anhöllo, att, om Kongl. Maj:t icke desto mindre skulle derefter finna nödigt att tillfälligtvis anvisa statsmedel till sådana behof, hvilka ej blifvit af Rikets Ständer förutsedda och dertill anslag således ej beviljats, dessa utgifter, derest de ej kunde bestridas med de för dylika tillfälliga behof egentligen afsedda besparingarna å Riks-statens Hufvudtitlar, derefter måtte under förskottstitel anordnas samt vid påföljande riksmöte för Rikets Ständer tillkännagifvas, då, efter föregången pröfning, Rikets Ständer blefve i tillfälle att i anledning af de gjorda anvisningarne besluta.
Besv,- och Ekon .-Utskottens Betänkande ^ N'.o 37. 3:o att Kronohemman,soch Nyd:>ygges-åboer, äfvensom Skatlehemmans-egare, jemväl må å de lill deras nybyggen och hemman närmast gränsande kronomarker kolning af växande skog verkställa; dock endast efter dertill gifvet tillstånd af Konungens Befallningshafvande, som, sedan syn å trakten b i il vil af Kronobetjent med t vänne Nämndemän behörigen verkställd, må ega alt, efter förekommande omständigheter, pröfva, om och i hvad mon sådan kolning, efter utsyning af Kronobetjeningen, må företagas; hvarjemte tillika i Nåder förordnats, att för sistnämnde kolning en afgift lill Kronan af i sk. Banco för hvarje i3 qvarters cubik stafrum ved skall ulga.. Utskottens uppmärksamhet har blifvit fästad derpå, att Sveriges norra provinser ega en rik källa till inkomst uli sina vidsträckta, på flere ställen ännu icke serdeles anlitade, skogar, deraf en stor del är Kronan tillhörig. Att dessa provinsers invånare böra beredas de tillfallen till förtjenst och bergning, sorn kunna åvägabringas, torde vara så mycket mera angeläget, som de, i anseende till climatets sträfhet och ofta inträffande missväxtår, stundom lida en nöd, som i Sveriges öfrige provinser tor vara sällsynt, samt för närvarande sakna de utvägar till bergning, som erbjudas å en stor del af de senare orterne; hvarföre också det af motionären framställde förslag, efter Utskottens tanka, förtjenar att lagas i serdeles betragtande.
Hr Nordenanckar säger, ”att ett lands behof af silfvermynt ”ej kan jemnföras med den utelöpande sedelmassan, utan med ”dess köpslut eller varuomsättningar. Dessa kunna ej beräknas.” Hvarföre då omtala dem, sig sjelf och andra till förskräckelse. ”Der rörelse-capitalet är litet i förhållande till varubytet, der,” yttrar Hr Nordenanckar, ”måste behofvet af de ”små vexlingsvalörerna vara större. Rörelsen medtager en ”större andel af metallisk valuta och ökar vådorna för Sven”ska Banken. Om silfret uttages för vissa uppgifna behof, ”kunde det hända, att förhållandet emellan Bankens fonder ”och sedelmassan blefve såsom 3-J till 8, eller, efter en annan ”beräkning öfver sedelmyntets försvinnande ur rörelsen, säborn till 8; strypsystem eller statslån måste börjas.” I alla länder är det förnämligast i stället för småsedlar, sora silfvermyntet är användbart. I stället för sedlar af medelstorleken begagnar man guld, och för större summor anvisningar eller vexlar. Hos oss skulle man, oaktadt realisa^ tionen, ej kunna umbära skillingssedlarna, hvarken för småliq vider, som måste göras i bref, eller för resor, då man redan har nog besvär med en slantpåse, och skulle få än värre, om småsedlarna i resecassan i stallet utgjordes af sillverpåsar. Det är dessutom äfventyrligt att föra dem med sigj ty det klingande myntet lockar fram tjufven, och den resande kan hvarken bära silfverpåsarna med sig hvart harr går, eller dölja deni, såsom sedlarna, i sin bröstficka. Det är således icke troligt, att, till en början, ens hälften af skilliugssedlarne kunde i rörelsen umbäras. Hela deras belopp utgör 2,800,000, och om dertill läggas skillingssedlarne af Riksgäldsmynt, omkring 3oo,ooo R:dr, så är det hälften af 2,600,000 R:dr, eller i,3oo,ooo , som måhända i silfver utginge.
Delta mern. företogs punktvis till pröfning. lista pnnkten, ang:de Utsk:s framställning om införande af ett ordnadt ock bestämdt myntsystem; 2:dra punkten, ang:de frågan om decimalsystemets antagande i Rikets myntoch pennin gefor hållanden och 3:dje punkten, ang:de bibehållande af nuvarande riksdaler silfver specie under benämning af riksdaler silfver, rukne-enhet ens bestämmande till ett värde, som motsvarar en riksdaler riksgäld, samt indelning af denna räkneenhet i ftj skillingar och af hvarje skilling i j styfver. Lades till handlingarne. 4:de punkten, ang:de den nya räkne-enhetens benämning. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Den reservation, som jag bifogat detta utlåt., rörer endast ett föremål af behandlingen. När de fyra RiksSun hade fattat hvart och elt sill särskilda beslut om den benämning, som riksdalern skulle erhålla, och RiksStm antagit hvad Utsk. föreslagit, nemi. alt kalla den endast för riksdaler, anser jag, att det hade varit Ulskis skyldighet alt derom framställa propos. Hvad åter sjelfva saken angar i denna del, sä erkänner jag nu, likasom inom Utsk., all jag tror behöflig! vara, att den erhåller ett namn, så att den mätte vara skild ifrån riksdalern silfver. Att blott kalla den ena riksdaler, då den andra kallas riksdaler silfver, det kan föranleda lill irringar. Jag är således af den tanka, att det bästa är att antaga hvad samtlige RiksSlin vid förra riksdagen antogo och nu vid denna, BorgareSt., nemi. att gifva räkneeller pappers-riksdalern namn af riksdaler curant. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade för siu del antaga Utsk:s inbjudning lill R. o. Ad. samt Presteoch BondeStm, alt instämma i BorgareSt:s beslut, alt den nya räkne-enheten må erhålla benämningen ”riksdaler curant”.
Discont-rörelsen skall sedermera efter hand, i den oion Näriogarne erhålla sina anvisningar till omsdelbart understöd, samt stadga i myntet hunnit utvidga Låne-transactionerne de enskildte emellan återbringas till ett ändaraals-enligt skick, genom en lifligare omsättning och deraf följande större tillgångar, att på kortare terminer disponeras. Sto Den inskränkning uti de Allmänna Låne-operationerne, som anses blifva en följd af FilialDisconterneg successiva utredning, godtgöres och jernnäs dels genom den af myntvärdets stadga befrämjade skuldernes öfverflyttning till enskildte, dels genom förstärkning af de serskildte Näringarnes Låne-foader, dels derigenom att i Discontväg förblifver circulerande Bankens andel uti FiiialDisconterne, bestående ej mindre utaf dess redan ägande fordran för Creditiverne, hvilka böra genom BancoDIsconten åter utgå till lån i da orter, där FilialDisconterne varit inrättade, än af hvad Bom till Den 10 Junii e, m, 5*5 assignationernes inlösande vidare skall contant utgå, och sluteligen i synnerhet genom den tillgäng på lån, enskildte emellan, som anses blifva en följd deraf, att medlen icke vidare kunna mot ränta i Disconterne insättas Grunderne för de i Götheborg och Malmö förblifvande Discont UtredningsContoirens verksamhet, komma att i sammanhang med öfrige Reglementariska stadganden, Riksens Ständers afgörande underställas. 9:0 Till Kongl. Maj:ts Höga disposition skall, för att befrämja BancoSedlarnes bibehållande i värde, ställas ett Creditiv på Banken af en million Riksdaler BancoScdlar, hvars belopp Kongl. Maj:t äger att lyfta, till uppköpande af myntbara metaller.
Mars månad året efter det, hvarunder tjenstgöringen ägt rum; dock sträcke sig den uti desse 2:ne punkter stadgade befrielse endast till krigsfolkets egne personer; 3:o y n g 1 i n g a r, som idka s t u d i e r vid academier, gymnasier och allmänna skolor; § 43— 65. § 66. § 67— 79- § 80— 98. § 99—101. § 102—116. § 117— 138. § 189—153. § i5i. § 154. § i55—171. § 172—183. § 18.4—189. § 190. § k9i —193. D c n i Feliruari. 125 4:o man ufa c t u ris t er och fabriksidkare i Eskilstuna fristad, så för egne personer, som för deras hustrur och barn; 5:o upptagna fattiga barn, intill den, genom K. Legohjons-stadgan af d. 23 Nov. i833, föreskrifna ålder; 6:o fattighjon, eller sådana personer, som njuta understöd af barmhertighetsverk och allmänna inrättningar, ehvad de hafva försvar eller icke; 7:0 vanföre, svagsinte, bräcklige och andre, som för bristande arbetsförmåga aro utur stånd att förvärfva sitt uppehälle; 8:0 medellösa fångar; s 9:0 qvinna, som fyllt 60 år, hvars man icke äger en årlig inkomst af 200 r:dr, eller fast egendom på landet till 4oo r:dr, eller i stad till 800 r:drs värde. Art. II.
I detta yrkande hafva RiksdagsFullmägtige Nils Strindlund från VesterNorrlands Län , Petter Ericsson från Jönköpings Län , Casper Wijkman från Upsala Län , cinders Andersson från Skaraborgs Län , Erie Andersson Win Vesterås Län och Olof Eldsson från Vermlands Län , jemte flere af Ståndets Ledamöter sig förenat; hvaremot RiksdagsFullmägtigen Eils Mänsson från Malmöhus Län yttrat sig anse en ny Lag t detta ämne kunna hafva den följd, att gamla föräldrar, af bristande kännedom om nödvändigheten af ifrågakomne afhandlingars intecknande , komma i mistning af de fördelar, som de vid hemmans upplåtande åt sina barn till lifstids försörjning sig förbehållit; hvartöre ali vidare föreskrift i detta afseende, efter Eils Månssons mening, vore skadlig och öfverflödig.
Riksdagsordningen, för bestämmandet af Universitetens valbarhet; 4) rörande några mindre Grundlagsändringar, föranledde af det inom Utskotten införda omröstningssätt; 5) angående förslag till ändring i 4 morn. 2 §. TryckfrihetsFörordningen. P. i3o. ■— om Förstärkta StatsUtskottets memorialer: 1) angående sättet för kostnadernes bestridande till II. K. Höghet Kronprinsens förmälning och verkstälda Utländska resa; 2) angående värderingsgrunden till Bevillnings utgörande af Brandförsäkrade hus i Städerne samt om den af Städerne utgående SaluAccisen. P. 13 x. — om Förstärkta StatsUtskottets memorialer: 1) angående lön-tillökning för Secreteraren oell Cantzlisten vid Öfverlntendents-Embetet; angående understöd af Staten till några Inqvarteringsskyldige Städer; 3) angående pension för Friherrinnan Tornerhjelm. P. i3t, —om StatsUtskottets Utlåtande ang. den summa, som för Statsoch RiksgäldsVerkens behof erfordras P. 13a. 427 ProtocoIlsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: om nedannämnde Utskotts Utlåtanden; från StatsUtskottet: i) i fråga om hvad Casseurerne vid Riksgälds-Contoirets CreditSedelVerk såsom missräkningspenningar tillkomma bör; 2) i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande i frågan om ersättning för förlorade Ängar m. m. vid gränslinien mot Ryssland; från Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten angående Skattläggningsmethoden af Sågoch Mjölqvarnar. P. i32. —- om BevillningsUtskottets svar på anmärkningar vid dess Betänkande, rörande lindring i Bevillningen för brandskadade i Madängs by af Skaraborgs Län. P. 133.
Med anmälan, att omkring 14,000 r:dr b:co af Riddarhusets medel redan någon lid stålt ofruktbara insatte i banken, och att något tillfälle att, i enlighet med instruclionens föreskrifter, förränta dessa medel mot 5 eller 6 proc. icke erbjudit sig, har direcCn, som, enligt 3 §:n 4 morn. af lånereglementet, äger rätt att såsom hypolhek till en viss maximisumma af 3o,ooo r:dr b:co antaga ej mindre Bankens och Riksg.contrs, än armeens pensionscassas obligationer med 4 å 5 proc:s ränta, samt derjemte enligt 3 §:n 5 mom. får i sista rummet äfven mot lägre ränta begagna den af R. St. beslutade upplåning i Banken och Riksg.cont., nu till H. R. o. Ad. hemställt, om icke, till förekommande af en större ränteförlust, det derförutan må tillåtas directtn, dels alt mot lägre ränta än 5 proc. utlåna medlen i armeens pensionscassa (hvartill tillfälle yppas den 1 näslk. Juli), dels alt genom uppköp af arme'ens accordsamorteringsfonds obligationer göra medlen fruktbärande, äfven 0111 derigenom icke kan erhållas den eljest stadgade minimiränta af 5 procent. Då Utsk. till alla delar instämmer uti de i directms uti ärendet aflålna, barbos öfverlemnade, mern. yttrade åsigter ej mindre angille deri fullkomliga säkerhet, armeens accordsamortei ingsfonds obligationer innebära, än ock angille nödvändigheten att för bestridande af anvisade årliga utgifter, så vidt möjligt är, undvika alltför stor ränteförlust genom medlens fördröjda utlåning, har Utsk. ansett sig böra tillstyrka, att, med bifall till Ridd.directms ifråga var. hemställan, sista mom. uti 3 §:n af lånereglementet må erhålla följande tillägg: I äga ali begagna inträffande utlåning i ar - Den ig
Resolution af d. 26 JVov. 1660 finnes stadgadt "så - 348 Stats-Utskottets som Allmogen uti Skinnskattebergs Bergslag {inhålla att de måge som andra Bergslager för Krigsbjelpen förskonte vara; så ville K. M:t dem allenast, som Bergsbruk dersammastädes idka och drifva , med BergsJagsfrihet benåda, men de öfriga skola derunder icke vara begripne.” Vid den häröfver i orten hällne Bergmästare-undersökning är, vid jemförelse af förhållandet i Bergslaget år 1686, enligt en då författad Bergmästarerelation, och närvarande tillståndet, upplyst: Att uti Heds och Gunnilbo Socknar icke funnits några tackjernshyttor, men år 1686 43 härdar med 7,952 SÄ smide, som numera, i följd af tid efter annan beviljad smidesrätt, uppgår till 13,361 S®: att i Skinnskattebergs Socken förstnämnde år voro 18 hyttor med 438J dygns årlig blåsning och 4)382 SÄ:s tillverkning, då numera blott finnas 2lne hyttor, Främshyttan och Långvik kallade, hvilken sistnämnde dock på öfver 10 år icke varit begagnad och blåsningen i den andra varit inskränkt till 3f dygn för året med 45 SÄ i3 LÄ tackjernsvigt; att tackjerns-tillverkningen således nästan helt och hållet upphört och att det ökade stångjernsmidet samt större delen af det gamla är grundadt på Köpetackjern. Till hyttornas ödeläggande har orsaken uppgifvits vara: att 6 st. nedlagts för att bereda kol-tillgång för i Socknen belägne Riddarhytte Kopparverk; att 2:ne blifvit flyttade till hyttorna i VVesterbergslagen och Nerike; att 6 äro öde mot skattejern, enligt K. Resolutionen 1692, hvarigenom ägaren af Skinnskattebergs Bruk, Hr Presiden - Betan ka n den, N:o 277. 34o ten m. ni.
När de begge förlofvade sedermera träffade hvarandra, frågade fästmön, hvad Schröderheim tyckte om hennes vän? – «Litet mindre stolt och litet mera konungsk,« – svarade fästmannen – «så skulle jag vara mycket belåten med bekantskapen och nästan kunna ansvara honom, att göra ej blott sin fred med, utan till och med sin lycka under vår store monark. Men herr Curt är ett krushufvud, hos hvilken de gamla grillerna om förtjenstens sjelftillräcklighet äro alltför djupt rotade. Det der är en sjukdom från riksdagstiderna, som lärer bli svår att häfva, och derförutan är ej att tänka hvarken på nåd eller vedermälen deraf. Imedlertid tycker jag, att det är synd om karlen. Han är för god, att krossas och dömmas till evig glömska. – För din skull, älskade Anne Charlotte, skall jag bjuda till att göra hvad jag kan. Sök endast du öfvertala honom, att späda vatten i sitt vin.« – «Det der uppdraget lär bli lika svårt att uträtta, som derest jag åtoge mig, att sätta litet mer ben i näsan på dig, då du talar med kungen. Jag vill likväl försöka. Men jag är rädd vi tala för länge om allvarsamma saker i afton. Det öfriga sällskapet har också anspråk på uppmärksamhet af dottern i huset. Man skulle tro, att din snillrike konungs högra hand gjort ett alltför slätt val, om jag helt och hållet glömde värdskapet för fästmannens och en enda väns skull.« Och nu räckte fröken Stapelmohr sin fina, mjuka, hvita, fylliga hand åt Schröderheim, som med förtjusning tryckte den till sina läppar. Derefter skyndade hon, lätt och behaglig i sina rörelser, som en kärlekens ande, till fruntimrens krets, der hennes närvaro spridde glädje och lif och drog dit hela svärmen af kringfladdrande fruntimmerspiltar. SJUNDE KAPITLET. Prinsessan Hedvig Elisabeth Charlottas införlifvande med svenska konungahuset gaf åt dess inre förhållanden en alldeles ny vändning, vållad, dels af beräkningar på framtiden, då konungens eget äktenskap dittills varit ofruktsamt, dels af hennes personlighet. Om drottningen nästan helt och hållet saknade lif, så hade hertiginnan deraf ett öfvermått.
Den ii Januarii f. m. 9 realisationsgrunden till i skilling mindre än man först stadgade, Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag tror, att Herr Rosenblad så till vida har orätt, som han påstått denna sak redan vara bestämd genom ett fattadt beslut. Jag tror, att man, då man icke gick in på BorgareStåndets mening, blott öfvergått till en mera obestämd. Herr von Hartmansdorff: Jag önskar att Ridderskapet och Adeln icke ville ingå i en fråga, som nu icke är ämne för öfverläggningen, och bade ej eller trott, att någon tvist om ordet Svensk skulle uppkomma i en Svensk nationalförsamling, Herr Ribbing: Lika med Herr Hjerta anser jag för min del frågan om ordet Svenskt ganska likgiltig, men tror deremot i denna redaetionsförändring äfven en ganska bestämd principförändring vara å bane, emedan deu af Utskotten föreslagne redaction lyder icke på mynt, utan på silfver. Således kan jag, till följe af de grundsatser jag förut yrkat, icke frångå hvad jag yttrat, utan anhåller om proposition derå. Herr Hjerta: Den fråga Herr Ribbing yäckt, är visserligen vigtig, emedan den rörer grunden för myntbestämningen. Men jag underställer Herr Ribbing, om det vore tjenligt att här införa en föreskrift, sorn blott beträffar handelstransactioner med varan silfver. Jag anhåller derföre om proposition, på sätt Herr Skogman föreslagit, 1 o De n 11 J k nu ar i i IV tn. Herr Ribbing: Herr Hjertås framställning tyckes egentligen gå ut derpå, om det är passande att på detta ställe bestämma hvad hvar och en skall äga rätt att få för sina sedlar.
IX. 587. A. 594. - N:o 232. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 8:de Ilufvudtitel, . IX. 587. A. 594. _ N:0 233. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 9:de Ilufvudtitel. , IX. 587. A. 594. — N:o 234, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om bidrag af Sallpeter-fonden för fyllande af tillfälliga slats-behof. — N:o 235. angående en förändrad reglering af Presterskapets oell Kyrkobetjeningens lönings-sätt samt om upphörande af förhöjd tjensteårs-beräkning m. m. IX. 587. A. 594. — N:o 236. i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition angående beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling. — N:o 237. med öfverlemnande af upprättad ny Riks-slat. — N:o 238. angående uppbörds-provision för Skepps-ombudsman nen vid Stockholms sjömanshus, i afseende på dithörande sjöfolks krono-utskylder. — N:o 239. angående rättelse af ett uti Rikets Ständers under N:o 160 aflat na skrifvelse förelupet misstag. — N:o 240. med författning om utgörandet af särskildt skattebidrag lill gäldande af innevarande års krigsrustnings-kostnader, IX. 600. — N:o 241. förslag till författning om utgörandet af särskildt skattebidrag lill gäldande af 1848 års krigsrustnings-kostnader. IX. 600 Ex - ( 57 ) Expeditioner till Kongl. Majit, Kikets Ständers: 1 — Nio 242. angående beräkningen af Stats-verkets inkomster. IX. 600. — N:o 243. angående öfverlemnande till Kongl. Maj.t af det nya reglementet för Riksgälds-Contoret.