Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sädén ifrän ett är til annat, om den ärsgamla Säden om hösten, dä straxt före Slagttidcn mästa Bränwin tillwcrkas, finge utlemnäs till de Brännande emot afgift af en kappe pä tunnan, och säker förbindelse att wintern eller wären dcrpä Utan längre uppskof ätcrlcmna samma Säd till lika mäl, lika wigt. Bränwins-brännaren wore der, med wäl belätcn, som dä undwcke att skynda med Tröskningen, och att bränna af Säd som c) wore golflegad; Magazins-Fbrwaltaren, som e) lärer fä mer än H:dels kappe, kunde dä fä en hel kappe i arfwode, säledeS betalt för fikt beswär, och Kronan hade alltid frist Säd i sitt sörröd. Alla wunno dcrwid, och jag förmodar, att Bränwins-brännarm gärna stulle betala twä kappar. Pä detta sätt tror jag, att Magazins-förwalkNingen stulle kunna med mindre widlyftighct, mindre correspondent bestridas, och att den kunde dirigeras af Finance-Ministern, med sä mycket mera skäl, som ökning eller minskning af Tullen pä Utrikes Sädén egentligen af honom beror. Han bör hafwa biträde af twänne Embetsmän, som Konungen utnämner, med tillräcklig lön, af 2:ne Grotzhandlare och nödig betjening. Blefwe redogörelsen härföre ärligen Allmänheten genom Trycket meddelt och «id hwarje Riksdag Revision af Stats-Utskottets Ledamöter förrättad, wunneö all önskelig säkerhet. Sockne - Den 14 September. 439 Sockne, Magazincrne, hwilka, efter min tanke, ej utan olägenhet kunna förwandlas till HäradsMagazincr, medförde mycken allmän nytta, om den wanliga inrättningen och förwallningen cheraf förändrades.
Kom en arm utanför vips, högg man af den! Var benet för kort nå, så drog man i det tills det förlängde sig. Den där tillyxningsprocessen har jag nu sett användas på Hans i ett par säng! Och så när de allesamman ha sträckt och månader snart måtte han väl passa Utterslevarnes tänjt det som var för kort och knipsat bort det som var för långt, så kommer där på allra sista slutet en Hans i sängen: han »föredrar att han hade varit moderat!» KATRINE (lugnande). pretentiös herre och vill förändra själfva den innersta Nå, nå Leonora, tag det nu icke så hett. LEONORA. att jag tar det hett. Jo, jag tar det hett ni skall få se allesamman, Aldrig skall han få sätta sin fot 32 här och inte den målade frun heller när bara valet väl är förbi! EMILIE (förskräckt). Sminkar hon sig? MAX (mystiskt). floret. Ingenting att tala om en liten smula under EMILIE. Nej... MAX. Kally med K? Nu finner ni henne kanske inte så chic längre EMILIE (indignerad). Nej! Åttonde scenen. DE FÖRRA. ANNA kommer in. ANNA. Agent Bunsen frågar, om doktorn är hemma. LEONORA (sätter förtviflad händerna för pannan). Katrine, tag emot honom inne i Hans' rum. (Katrine går.) LEONORA. Folkuppviglaren! Nu kan jag icke mera. Söta ville skrifva en biljett för mig till fru Bramsen. Hon väntar mig säkert jag skulle ha talat med henne om basaren. Och du, Emilie, du vore då riktigt söt, om du (Emilie går med en lång, misstänksam blick på Leonora och Max.) 33 Nionde scenen. MAX. LEONORA. LEONORA. Ja, Max, ni ursäktar väl, om jag också afskedar er. MAX (bugar sig öfver hennes hand). När får jag komma igen? LEONORA. afton till exempel då har jag ingen, som håller mig sällskap. (Max kysser handen. Emilie tittar in från kabinettsdörren.) EMILIE När ni vill. Ni är ju alltid välkommen. (vill först draga sig tillbaka, men behärskar sig).
Stvrelse-ledamöterne. utom Banko-ombudet Direktörerne, utom Banko-ombudet, livarhvardera arfvode, i ett för allt dera arfvode, i ett för allt, 1,000 R:dr • 4.000. 1,000 RdrJ * 4,000. Banko-ombudet, arfvode . 4,000. Banko-ombudet, arfvode • • 4,000. Kamereraren, lön . , 2,000. Kamereraren, lön 2,000. arfvode 2,300 arfvode Kassören, lön 1,600 Förste Bokhållaren, lön . 1,600. missräkningspenninga r 300. 1,900. arfvode Förste Bokhållaren, lön . 1,600. Andre Bokhållaren, lön 1,600. arfvode Registratorn, lön 1,600. Andre Bokhållaren, lön 1,600. arfvode Registratorn, lön 1,600. Ombudsmannen, lön . 1,200. arfvode Missräkningspenmngar och för Ombudsmannen, lön . 1,200 kassörsgöromålens förrättande 300. Vaktmästaren, lön . 600. Vaktmästaren, lön 600. Husdrängen, lön 335 Husdrängen, lön 335. Summa R:mt R:dr 19,735. Summa R:mt R:dr 18,135 Dessutom eger Direktionen att, till och med år 1863, använda ett belopp af 1,200 R:dr R:mt årligen, för att, jemte här ofvan upptagna missräkningspenmngar, anvisas åt den tjensteman, som bar att besörja de 22 Banko-Utskottets Memorial M 61. Så länge inkallad suppleant bestrider ordinarie ledamots befattning i Styrelsen, åtnjute han det för den sednare bestämda arfvode, lämpadt efter den lid, han i Kontorets styrelse och förvaltning deltager. Mom. 3 Person utom
Till fortsättning af dockbyggnaden i Carlskrona „ nybyggnad af krigsångfartyg och ångkraftens användande på Flottan tillhöriga fai-tyg „ anskaffning af bombkanoner och projektiler . „ fyrars nybyggnad och förändring. „ anskaffande afen hydraulisk press för Carlskrona Station . „ flintlåsgevärs förändring till slaglmilsantäudniusf Utgift till 1845 års slut. Af sistnämnde behållning, 490,583 R:dr 16 sk.; voro, vid 1845 års slut, 371,116 R:dr 32 sk. ännu uti, Riksgälds-Kontoret innestående, så att den hos Kongl. Förvaltningen befintliga behållningen å dessa anslag endast utgjorde 119,466 R:dr 32 sk. Enligt Revisorerne meddelad upplysning har, utaf 1844 och 1845 års extra statsanslag till fyrars nybyggnad och förändring 85,675: blifvit användt: för uppförande af en ny fyrbåk å Gottlands södra udde, med nödigt boningshus, 31,346: 20. 1. samt för Nidingens båda stenkolsfyrars förändrande till lentillefyrar af 3:dje ordningen med stillastående sken, och förhöjning af de gamla fyrtornen . 41,141: 19. 5. eIIe^^IlIiopä^!dr"™"^!^587^39!^!>. Öfverskottet å anslaget 13,187: 8. 6. har, i enlighet med Kongl. Brefvet den 7 April detta år, tagits i beräkning vid uppgörandet af förslag till vidare byggnad af nya eller förändring af redan befintliga fyrbåkar; och som förbyggnaden på Fårön sedermera fortgått, så att denna fyr skulle komma att tändas i nästlidne Oktober månad, blifver det ifrågavarande öfverskottet uti liqviden för berörde fyrbyggnad intaget. För öfrigt är meddeladt, att så väl fyrbyggnaden på Fårön och upprättandet af två ledfyrar i Ystad, som ock fyrbyggnaden å Understen i Södra Qvarken samt förändringen af Korsö fyr bekostas af Lotsoch Fyringsslalens egna besparade tillgångar.
Hafva icke vi svenskar så stora minkärlek, kan glömma, att det högsta vi männen på det fredliga arbetets fält, att en niskor kunna sträfva till är: » Frid på jorsvensk historia skulle kunna skrifvas, som den », och att med jorden menas icke eningalunda vore nästan helt och hållet en dast den jord, som burit oss, utan hela jorden, krigshistoria, och som opartiskt framställde och att alla dess inbyggare äro våra brö- den fredliga idéns utveckling, lefnadssättets der, som alla hafva samma upphof och En Sveas dotter. småningom förfinade, förädlade form, lagsamma mål. stiftningsarbetet och så vidare, utan ett * - • ständigt braskande med vapenslammer eller pompösa skildringar af händelser och perU p notisboken. soner, som i själfva verket så föga bidraKronprinsessans hälsotillstånd. Från Rom git till vårt folks sanna odling och välfärd, utan att fara uppstode för att våra hugmeddelas, att kronprinsessan Viktorias förbättring fortskrider långsamt. Kronprinsessan är store förfäders bragder utplånades och att fortfarande sängliggande större delen af dagen. våra söner skulle fostras till ett vekligt släkte, en generation af dådlöshet? * —: " Frid på jorden ". 1 Hvilket medförde månne större välsignelser: Birger Jarls fridslagar eller, låtom oss säga, hjältekonungens krig? Få kunna väl tveka om svaret. De förra hafva spridt sin välsignelse genom århundraden, då de senare ja, huru såg väl vårt land ut efter hans d ö d? Och dock kostade Birger Jarls fridslagar icke en blodsdroppe, då detta krig kostade — ack, hvem kan räkna huru mycket blod och tårar? Vare det långt ifrån mig att vilja förringa betydelsen af åtskilliga bland våra krigiska minnen och våra hjältars ära, men må vi besinna och icke fördölja vare sig för oss själfva eller våra barn, att hvarje krigshjälte har vunnit sin ära på bekostnad af tusende och åter tusende människor, som oskyldigt slaktats utan namn och ära, för att icke tala om alla änkor och faderlösa. Och voro väl de stora hjältarna äfven alltid sant stora, ädla män, som en moder vill uppställa som mönster för sin son?
Delta kan jag ieke anse vara lämpligt, eller alt ett innehaf, sorn icke slödjer sig på laglig grund, bör bibehållas, och jag yrkar derföre fortfarande alslag. Gr. Sparre: Sådana intagor, som den siste värde talaren omnämnde, lärer icke kunna ske ulan med de öfrige delegarnes begifvande. Lagen beskrilver urminnes häfd sålunda: »det är urminnes häfd: der man någon fast egendom eller rättighet i så lång tid oqvald och ohindrad besutit, nyttjat och brukat häfver, att ingen minnes, eller af sanna sago vet. huru hans förfäder eller fångesmän lörst dertill komne äro». Om jag kommit i besittning på detta sätt af ett egoområde, då anser jag det vara mitt, ty sannolikt är, att jag kommit till det rättmätigan, och när alla skäl tala för en laga åtkomst, är det väl billigt, alt jag skall fråntagas deri jord, jag i urminnes tid besutit, brukat och innehaft, blott derföre att jag icke mägtar bevisa, huru mina fångesmän i en tid, så långt tillbaka, alt ingen minnes, kommit i besittning af detta område? Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till, dels återremiss af och dels alslag å Utsk:ls i förevarande punkt algilne förslag, framställde Ilr Gr. o. Landtm, först propos. pä bifall lill detsamma, hvartill svarades många nej, blandade med ja, sedermera propos. på återremiss deraf, hvartill svarades nej, och slutligen propos. få afslag derå, då svaren ut föllo med många ja, blandade med nej, och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Deri vidare behandlingen af förevarande Betänk, blef härefter uppskjuten till nästa plenum. Föredrogos, men begärdes på bordet, K. M:ts nedannämnde, denne dag ankomna Nåd. Propos:r till B.
Herr Grefven och Landt Marjllal ken förklarade, att då 5(i;fe §• i RegeringsFornien uttryckligen stadgade, att Utskottens förslag, som första gången hos RiksStånden förekomma, skola i Ståndens Plena framställas till antagande eller förkastande, utan förändringar eller tillsatser } ansåg Herr Grefven och Landt Marfkalken deraf äfven följa, att Stånden ägde, om de så för godt funno, Utskottens förslag afslå och förkasta. Herr Cederschjöld: Just på de nästföljande orden: Göras dervid i Ståndens Plena sddarie anmärkningar, sorn hindra antagandet, eihalle Utskottet del af desse anmärkningar , för att derefter förslagen ytterligare granska och jemka: år det som jag stöder min öfvertygelse, att Utskottens Betånkanden icke kunna första gången afslås. Ett afslag lär nemligen icke kunna äga rum, utan föregångna anmärkningar, och, om sådane göras , år det just dessa som hindra antagandet, hvadan Betänkandet ofelbart bör återförvisas. I 56 §. står vidare : När ett sålanda heredt förslag lill Stånden återkommer, då åge de makt, att detsamma o)öråndradt eiler med förändringar antaga eller ock alldeles förkasta. Följakteligen åger ej Ståndet makt att alldeles förkasta ett dylikt förslag förr ån det andra gången återkommit. Dessutom anser jag det vara ganska billigt, att Stånden icke böra kunna i ett ögonblick få alldeles förkasta, hvad ett Utskott efter moget och långvarigt begrundande tillstyrkt: utan att Lagstiftaren förfarit ganska visligen, dä han stadgat Den 12 Maji f rn, 171 ött Utskottet först bör deröfver ytterligare höras. Också Ilar praxis , så vidt jag kan påminna mig, alltid varit att återremittera Betånkanderna, om de icke kunnat antagas. Och för öfrigt, om till exempel, då ett Betänkande första gången förekommer, någon yrkar votering, skulle contra propositionen icke Runna blifva annan, ån, att om Betänkandet ej bifalies, det ina återremitteras.
Rättigheterna för andra tillåtna utskänknings-ställen än gästgifveriet äfvensom för minuthandels-ställena i socknen, varde derefter, innan September månads utgång, af socknenämnden utbjudna på offentlig auktion, för högst tre år i sender, åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal. Socknenämnden pröfve de anbud, som dervid göras, och ege dem, med tillbörligt afseende å de bjudandes behörighet och tjenlighet, antaga eller förkasta. §. 16. Den för minuthandel med och utskänkning af bränvin föreslagna minimi-afgift, som skulle uppgå på landet till 150 R:dr för den förra och 300 R:dr för den sednare rörelsen, och i stad till 500 R:dr R:gs för hvardera, synes mig så hög, att den flerestädes har samma verkan, som ett förbud mot all sådan rörelse. I Norrige är minimum bestämdt till 80 R:dr R:gs. Många af Utskottets ledamöter äro ock ense derom, all nedsättning bör ske. Jag tillstyrker att nedsättning måtte beslutas å det kannetal, för hvilket inroparen åtagit sig skatt, och ej å afgiften per kanna, emedan, derest en hög afgift är bestämd för hvarje försåld kanna, ett motsvarande fördyrande af halfstopet eller supen blir en följd, och ändamålet att genom ett högre pris inskränka förtäringen vinnes. Skulle en eller annan försäljare derpå göra betydlig vinst i början, så vore delta så mycket bättre; ty derigenom framkallas redbara spekulanter, och utskänknings-rätten blir vid nästa auktion så mycket högre betald. Jag föreslår alltså, alt paragrafens ordalydelse måtte blifva följande: Vid beräkning, som är i 8:de §. för stad föreskrifven, må kannelalet icke sältas för minuthandelseller utskänknings-ställe lägre än 600 kannor, och vid beräkning, som är i 12:te §. för gästgifveri å landet föreskrifven, icke lägre än 300.
Vid nu anförda förhållanden och då Utskottet icke inser något giltigt skäl, hvarföre Fullmäktige skulle, på sätt motionären föreslagit, bemyndigas att »företrädesvis uppköpa sådana obligationer, som kunna erhållas med kapital-rabatt», får Utskottet hemställa, att de förslag, Friherre RctaLs ifrågavarande motion innefattar, icke ma af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 18 September 1854. Ank. lill Exp.-Utsk, d. 20 Sept. 1854, kl. 11 f. m. / Utlåtande, i anledning af vackt fråga om alla Svenska Hypotheks-förenings-ohligationers uppköpande och försäljning genom Riksgälds-kontoret. (R:gs Afd.) Från Ridderskapet och Adeln har till Stats-Utskottet remitterats en af Herr Bråkenhjelm, Pehr Beinhold, väckt motion, deruti han föreslagit, att detta Utskott måtte taga i öfvervägande, om och under hvad vilkor Statsverket borde, genom Riksgälds-kontoret, småningom eller i den mån dylika papper kunna inom landet försäljas, uppköpa Svenska Hvpotheks-föreningarnes å utrikes ort belånade obligationer, samt om icke Riksgälds-kontoret, till förekommande för framtiden af den skattskyldighet till främmande länder, som kapital-rabatten och årliga ränteförlusten å nämnde föreningars der befintliga obligationer skulle medföra, borde inlösa Kontoret erbjudna obligationer utaf alla Svenska, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga reglementen förvaltade Hypotheks-föreningar, och vid dessa obligationers försäljning förse Stals-Ulskollels Utlåtande, M 295. 9 förse dem med Statsverkets garanti för desammas ränteoch kapital-belopp, under förbehåll att motsvarande inteckningar i jordegendom blefve af Hypotheksföreningarne till Statsverkets säkerhet öfverlätne. Då Stats-Utskottet tror sig kunna antaga, att Rikets Ständer, åtminstone under nuvarande förhållanden, hvarken vilja ådraga Statsverket en så omfattande ansvarighet och möjligen så betydliga uppoffringar eller ålägga Riksgälds-kontoret ett sa vidlyftigt och för dess nu egande verksamhet så främmande bestyr, som komme att förorsakas genom den af motionären ifrågasatta skyldighet för nyssnämnde
Med hemställan således att § 123 19:o. måtte få uteslutas från blifvande Banko-reglemente, så lydande: “När silfver och guld finnes å Myntverket för Bankens räkning innestå ende till större belopp, än som kan medhinnas till uppmyntning inom en tid af sex veckor, föranstalta Fullmägtige, att öfverskottet genast varder till Banken aflemnadt i plantsar, hvilkas halt och värde af Myntverket attesteras, under iakttagande derjemte, att hvarje plants, till behörig kontroll och säkerhet, blifver med Myntverkets stämpel försedd11, får Utskottet vördsamt föreslå, att nedanstående föreskrifter må erhålla denna uppställning: 20:o. (Jemf. § 120, oförändrad.) Fullmägtige ega att, efter hand och i mån af behof, låta uppmynta Bankens silfverförråd, så att icke något afbrott i utvexlingens jemna gång må inträffa, eller hinder möta att med Svenskt gångbart silfvermynt förskottsvis infria Myntverkets attester, på sätt i punkt 12:o är vordet stadgadt; Banko-lJtskottets Betänkande N:o 45. 15 egande Fullmägtige att, etter eget ompröfvande, vid myntningen låta använda det Bankens silfver, myntadt eller omyntad t, som dertill anses för Banken förmånligast. Fullmägtige låta jemväl föranstalta, att Bankens behållningar i guld varda, i mån af behof, till dukater utmyntade. 21:o. Silfvermynt präglas af de i Kongl. Förordningen under den 3 Februari 1855, oeh guldmynt af de i Kongl. Förordningen under den 9 Maj 1835 uppräknade valörer. 22:o. Bankens silfver och guld skall i räkning Myntverket påföras till intrinscka värdet, efter gällande myntfot och bör inom möjligast korta tid i mynt återlevereras; ankommande det på Fullmägtige att, i mån af sådan skeende återleverering, nya qvantiteter utgifva. Jemf. § 121. Mom. 1.
Visserligen var ändamålet dervid att kunna begagna detta hus till gymnasiiinrättningen. Men också att kunna förlänga kajen kring Riddarholmen ända lill gymnasigränd, och derigenom öka beqvämligheten för anlöpande fartyg. Hufvudsakliga skälet hos en stor del riksdagsmän var dock att dymedelst få en lättare väg till vattenhemtning, i händelse eldsvåda skulle inträffa, der hvarest rikets flesta embetsverk äro belägne; strandens och stadens försköning logs också i beräkning. Nu begär Stockholms stad att på egen bekostnad få anlägga en kaj nedanför riksg:s-kont., dels för att göra denna del af Riddarholmen åtkomlig för fartyg och vatlenhämtning, och dels för alt försköna denna högst fula sidan, just belägen emot R. o. Ad:s eget hus. Och R. o. Ad. vill vägra att dertill gifva sitt samtycke. Huru skall detta förklaras? Lindrigast sagdt, ogent och ensidigt. Min tanke är, att R. St. böra, så mycket som möjligt, söka 62 Den 13 Juli. bidraga och befrämja, ali Riddarholmen göres öppen och fri rundtikring, hufvudsakligen för de Statens verk och inrättningar som derstädes äro belägna. Om genom en sådan åtgärd staden derjemte kan förskönas, så är ju ett dubbelt ändamål vunnet. Det är allmänt kändt, att staden haft i plan inköpa det s. k. Geijerska huset, som sedan skulle vid stranden rifvas och kaj dervid anläggas. Men denna vackra tanke förfaller säkerligen, om förslaget att få anlägga kaj nedanför riksg:s-konl. underkännes. Utom hvad jag nu anfört, finnas så många skäl som lala till bifall för Ulsk:s förslag, uti hvilket jag för min del instämmer. Hr Printzensköld: Hr von Troil yttrade, att jag skulle hafva förmält mig hafva varit en motståndare emot den framställning som i förevar, ämne blifvit gjord till SiatsUisk.
Ekstrands Memorial, angående förtydligande af Lagens stadgande uti 17 Cap. Giftermåls-Balken, om beräkningsgrunden för beloppet af fördel. H-os Vällofl. BorgareStåndet har Herr Borgmästaren J. H. Ekstrand, uti ingifvit Memorial, anmärkt, att olika meningar af Domstolarne blifvit fattade, angående Hagens föreskrift uti 17 Cap. Giftermåls-Balken om fördel, enär någre anse densamma endast böra beräknas af lösören, men andra ater antagit, att fördelen borde utgå både af lös och fast egendom i boet. Herr Borgmästaren, som sökt ådagalägga, att den förstnämnde af desse beräkningar vore den, hvilken instämde med hvad ,Lagstiftaren uti berörde stadgande åsyftat, har dock förmält sig genom nämnde motion i synnerhet hafva för ändamål att fästa uppmärksamheten på behofvet af ett bestämdt förordnande i berörde ämne, hvar - i86 Lag-Utskottets Betänk anden. igenom må förekornmas, att hädanefter tvister i afseende derå uppstå och såsom hittills pä olika sätt af Domstolaine varda behandlade. Denna til!
Detta har varit skälet, hvarföre jag tillstyrkt Utsk:s förslag såväl i allmänhet, som äfven i afseende å sista mom:t af §:n 1, som Hr Cederschiöld yrkat skulle utgå. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att, i afseende på det nu förevande mom:t litt. A af 3:dje punkten blifvit yrkadt, dels bifall, dels afslag å Den 3 juni. 13 Utsk:s förslag i dess helhet, dels oek af Hr Cederschiöld, att, i fråga om l:sta §:n af 6 Kap. JordaB:n, Utsk:s förslag måtte bifallas med uteslutande af slutorden: »och vare börd ej eller tillåten, der jord säljes till bördeman» och, i fråga om 1 mom. 3 § af samma Kap., Utsk:s förslag måtte bifallas, med den förändring, att i st. f. de deri. förekommande orden: »Ar jord till annan än bördeman såld, och tvista män om företräde till börd deraf», skulle införas: »Tvista män om företräde' till börd»; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm., efter förklarande att i följd af dessa olika yrkanden, ifrågavande §§ skulle blifva föremål för särskildta propos:r, nu, med afseende endast å förenämnde l:sta .§ framställde propos. först till bifall och sedermera till afslag å Utsk:s förslag samt derefter till antagande af Hr Cederschiölds förslag-; hvilka propos:r alla besvarades med blandade Ja och Nej. Den sedermera förnyade proposm till bifall å Utsk:s i afseende på ifrågavar:de l:sta § gjorda förslag, besvarades åter med Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande.
Mormor är, som du vet, skygg för fremmande och skulle ej hafva någon trefnad på sitt enkesäte om det der obekanta herrskapet med alla sina gäster och sitt stora hushåll skulle vistas på Lindvik.“ “Har egennyttan så förblindat dina bättre känslor, Blända, att du ej inser att jag här har intet val! Du har aldrig egt några rikedomar och kan väl hädanefter, såsom hittills, vara lycklig dem förutan. Då du bodde i det lilla rödmålade komministersbostället i Wärna och tillbragte hela dagarne i enslighet utan att se någon annan varelse än din gamle, knarrige fader, en dräng och en piga, en hund och två kattor, då ...“ “Halfdan!“ utropade Blända, och blodet rusade upp till hennes kinder. “Säg icke ett ord mer! Då var jag obeskrifligt lycklig, då hade jag ej ännu erfarit någon sorg. O, min käre, salige fader, det var en profetisk bön du uttalade öfver mig! Ja, måtte jag få undergifvenhet att bära, hvad som blifvit mig pålagdt!“ Blända kastade sig på knä vid soffan, dolde ansigtet i händerna och utbrast i lidelsefull gråt. Halfdan betraktade henne förvånad, rådlös, bestört. Han kunde ej förstå anledningen till detta häftiga utbrott. “Om jag sårat dig,“ sade han, i det han tog ett steg närmare sin unga hustru, “så har det skett utan min vilja och vetskap.“ “Naturligtvis!“ svarade Blända, i det hon åter reste sig upp och kastade hufvudet trotsigt tillbaka. “Du har mördat min frid och min lycka med dagliga nålstygn, men alltid utan att vilja eller veta det. Ett, tio, tjugu knappnålsstygn mörda icke, men tusendetals ... Men jag klandrar dig visst icke, ty från din ståndpunkt har du handlat rätt, du har följt dina principer. Det är ju fullkomligt principenligt, som du varit konsiderationslös och grym, som du oupphörligen sårat mig, utan att någonsin bemöta mig med hårdhet, som du gjort mig olycklig, utan att någonsin förgå dig mot mig.