Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon olägenhet eller förlust för Kronan kunde deraf svårligen på annat sätt uppkomma, än otn Nämnden finge hela befattningen , då det möjligen kunde befaras, att personer, som hade tillfälle, att afbörda sig sina utskylder, skulle, såsom utfattige, uppgifvas; men Kronans säkerhet i denna tiel skulle hädanefter, sorn förut, blifva lika val förvarad, då Restlängderne aflemnas till Fogden , som med Restantiernes indrifning och redovisning efter Författningarne finge förfara. Vid en sådan förändrad Uppbörds-method torde likväl någre modificationer vara att iakttaga, särdeles i afseende på tiden för de Uppbördsterminer, sorn i Socknarne hållas, hvilka efter hvarandra borde så afpassas, att Fogden med en resa genom F^ögderiet kunde de aflåtne medlen af Nämnden inom hvar Socken emottaga, hvilket lättast torde kunna verkställas på det sätt, att Fogden arne månader eller 6 veckor förut utsatte dagen, då han ville emottaga uppbörden, hvarefter uppbördsterminerne inom Socknarne så kunde regleras, att uppbörden vid Fogdens ankomst vore förrättad. Fogdens göromål, i afseende på upphördsbefattningar, blefvo härigenom ganska betydligt förminskade; men Häradsskrifvaren erhåller ett ökadt arbete, genom uppbörds längdernes utskrifning till Socknarne, hvaremot han dock får den (>44 Betänkande otq Rikets Styrelse-Verki stor2 lättnad, att lian undviker vara tillstädes •vid uppbördsstämmorne för att controliera beloppet af de inflytande medlen: en controll, sorn genom Nämndens rappörter till Landshöfdingen blifver lika säker, om ej säkrare, än den för närvarande finnes. Genom den nu föreslagne förändringen i afseende på utskyldemes uppbärande af de skattskyldige, blifver methoden och ordningen för Landt-räkenskapernes upprättande och afgifvande densamma, som förut; äfvensom medlen på den förr vanliga tiden komma att uttagas.
Maj:ts Nådiga Proposition; så får Constitutions-Utskottet vördsamt hemställa, huruvida Högh Ridderskapet och Adela skulle, antingen finna för godi instämma med Bi/i. tili Ii. S. Pro t. 1828, 1829. 3 :dje Sami., 3 4:de Hält. i8 Bil. t. Constitutions Vtsk, Betänk. N:o 5. de Tre öfriga Riks-Stånden, som i allo godkänt Utskottets första Utlåtande, eller ock fordra, att Utskottet uppgör förslag till jemkning härutinnan, jemlikt 56 §. Regeringsformen. Mot Constitutions-Utskottet enskildt liafva flere anmärkningar blifvit rigtade, och deribland en, som synes icke kunna lemnäs alldeles obesvarad, nemligen en uppmaning till Utskottet att antingen bestämdt uppgifva, hvari den förmenta otydligheten skulle bestå; eller i annat fall förklara, att intet behof af lagförklaring vid detta tillfälle är för hand. I anledning deraf får Utskottet derföre tillkännagifva, att, vid det första Utlåtandets afgifvande, fråga varit väckt, huruvida bland motiverne ej borde inflyta: Att Utskottet desto hellre tillstyrkte bifali till det föreslagna tillägget, som den mening redan förut vore i §. tydligen uttryckt; men att denna mening genom votering förkastades medelst 11 röster mot io. Instämmande i Herr Ceder schjölds åsigt, gillade Borgmästaren Richert, för sin del, det upplästa projectet. Herr Cederschjöld begärde, att hans Expeditionsproject måtte få, i Protocolls - Bil. t, Constitutions Utsi:. Betänk, N:o 5. ifj Utdrag, den lill Bidderskapet och Adelil afgående skrifvel&en åtfölja, tillika med hvad han den 3i Januarii skriftligen och den 4 Februarii muntligen i förevarande fråga lill Protocollet anfört.
— BevillningsUtskottets förslag till en förnyad, Julii 224. — angående stadgande af ansvar för öfverträdelse af föreskriften i 24 §. 7 mom. af nu gällande, April I. 399, 58y. Clairfelt, Mauritz, yttraude, Jan. I. 438. Clarae Elf, om dess afledande öfver det så kallade Näset, Jan. I. i38. 43 Clara? Elf, StatsUtskottets Utlåtande om kostnadens bestridande vid undersökning rörande upprensning af, Jan. II. 5a, 188, a58. Commandomål, om anledning till anmärkning emot föredragande inför Kongl. Maj:t för Armeen i; Jan. I. 4ö4> ^56. Jan. II. 60. Mars I. 212, 258, 260, 272, 282, April I. 3. — StatsUtskoltels Memorial om anledning till anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorne och Föredraganden för KrigsÄrenderne, i afseende på utspisning af mjukt bröd åt Garnison i Carlskrona, Febr. i36, 542. April I. 3 iq. April II. 107. — StatsUIskottets Memorial örn anledning till anmärkning emot Konungens Rådgifvare i Commandomål för Armeen eller Föredraganden för KrigsÄrenderne, i afseende på Soldat-beklädnaden vid Westerbottens Regemente, Febr. i36, 542- Constit^tionsUtskottets Betänkande, April II. 10, 471. —- om anledning till anmärkning emot StatsRådet och Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorne, rörande en Kustbe vakningsExpedition, Mars I. 38. ConstitutionsUtskottets Betänkande, April I. 318; se vidare Anmärkning. CommerceCollegium, om förvaltning af de derunder stående fonder och medel, Maji II. 49 II. ia5, 5i3. Junii II. 4^7, 53i). Exp.
St. hade sina uppbördsman, likasom de hafva sina egna taxeringsman, skulle jag instämma i Utsk;s förslag att ingå till Konungen med en underd. skrifvelse i detta ämne; men då det nu är Kronans embetsmän, som hafva befattning nied uppbörden, är det gifvet, att om dessa finna det närvar, förhållandet på något sätt hinderligt för deras tjenstutöfning, anmäla de sjelfva sådant hos Konungen, som icke lärer underlåta att förordna om den rättelse, som kan vara behöflig, utan något initiativ från R, St:s sida. Jag yrkar derföre afslag å betänkandet, Hr af Dalström: Jag har blott begärt ordet för alt, till svar å hvad Gr. v. Hermansson anfört, erinra, att jag icke ansett alla tvångsmedel att komma pligtkänslan till hjelp såsom öfverflödiga, ehuru jag icke kan finna de af Utsk. föreslagna böterna lämpliga. Ty att komma på restlängden anses redan som en skam, hvilken allmogen skyr, och imaterielt afseende tillkommer äfven den omständigheten, sorn anses ännu värre, att den, som icke sjelfmant betalar, äfventyrar besök af länsmannen eller fjerdingsmannen, hvilket vanligen plär vara mindre välkommet och sällan aflöper utan någon kostnad; och häri ser jag tvångsmedel, som i allmänhet torde vara mera verkande, än befrielsen från de ifråyagavar. böterna. Gr. Mörner, Carl: Då en landshöfding väckt motion pm uppiifvande af den författning, sorn Utsk. tillstyrkt, och jag nu är närvarande, kan jag ej annat än till alla delar instämma i de grunder, hvarpå motionen hvilar,. Förhål landet i mitt län är, att sedan böterna för uteblifvande från sista uppbördsstämman blefvo borttagna, har trögheten hos allmogen att sjelfmant betala sina utskylder varit uppenbar; och det är naturligt, att då folket vet, att det utan någon ansvarspåföljd får dröja med betalningen i det längsta och att staten sjelf åtagit sig besväret att för intet indrifva medlen hos hvar och en särskildt, begagnar man sig häraf.
Här har framställts ett förslag, att ynglingarne skulle vapenöfvas redan i skolorna och derefter intill beväringsåldern fortsätta sådana öfningar inom kommunerna, så att de utbildades till soldater, men jag hemställer, huru en lag, som påbjöd, att ynglingar, sorn icke uppnått beväringsåldern, skulle under vissa tiH. V. 8 m Den 7 Maj e. ro. der samlas till vapenöfningar, skulle kunna upprätthållas. Ynglingarne i våra folkskolor hafva vid skolgångens slut i allmänhet icke uppnått manlig ålder samt skulle anse sådana vapenöfningar endast såsom en lek; dessutom skulle, i anseende till de långa afstånden i vårt land, några öfningar å gemensam samlingsplats högst sällan kunna inträffa. Således skulle vapenfärdigheten endast förvärfvas genom enskild öfning, men sådan är ingalunda tillräcklig, och jag vet icke, huru man på detta sätt skulle komma derhän, att ynglingarne kunde anses hafva ens den öfning, som rekryter erhålla i rekrytskolan. Anmärkningar hafva framställts mot friköpningsrätten, men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att denna rättighet icke är ny, utan att den sedan många år tillbaka blifvit stadgad af konung och representation. Jag kan icke inse, att, såsom flera talare förmenat, den skulle utgöra en fördel för de rika, men deremot icke för de fattige; åtminstone har erfarenheten hittills visat, att icke endast de förmögnare begagnat sig af denna rätt, utan att äfven allmogen sökt bereda sig utvägar att friköpa sina söner från öfningspligten. Om man åter skulle stadga, att friköpning icke finge ega rum förr, än efter det lottdragning blifvit verkstäld, skulle denna rätt icke kunna lända den fattigare till någon fördel, ty då skulle K. M. icke kunna bestämma friköpningssumman, utan denna bero pä ackord emellan enskilda, och mycket högt stegras, så att den mindre bemedlade, skulle, för att icke nödgas afstå från en god del af sin egendom, nödgas afstå från rätten att friköpa sig; då skulle den fara uppstå, hvilken man nu är så angelägen att förekomma. Jag vill icke längre trötta R. o. Ad. med ett ämne, som i alla dess detaljer blifvit så noga skärskådadt.
Om en del af Wadstena fordna KlOsterbyggnaders upplåtande för Hospitalslnrättningen derstädes. justerades Expeditions Utskottets förslag till Förordnande för Ledamöterne i Tryckfri. hetsComitéen, Friherre Adlerbeth) Gudmund Joran, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Då Den 2 i Maji. 17 Då enskilta angelägenheter innom slutet af innevarande Maji månad påkalla min närvaro vid en mig tillhörig Landtegendom i en aflägsen Province, utom det att min helsa äfven fordrar någon vård, nödgas jag, i hopp om Eders Excellences och Högloflige Ridderskapets och Adelns undseende, i ödmjukhet afsäga mig det förtroende, jag haft äran njuta att på sjette månaden vara Ordförande i Riksens Ständers Expeditionsutskott. Om min förmåga, att deremot svara, icke varit så vidsträckt, sorn mitt nit, är jag dock öfvertygad, att min välmening af Eders Excellence och Högloflige Ridderskapet och Adeln med bevågenhet anses , och att jag vid denna för mig dyrbara förmån får vara bibehållen. Hans Excellence , Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade, i anledning häraf, Herrar Electorer att med första sammanträda för att utvälja en Ledamot uti ExpeditionsUtskottet efter Friherre Adlerbeth. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Betänkanden: Från Serskilta Utskottet: Af den 6 dennes: Angående grunderna för en allmän regler Ridd. 0. Ad. Prof. VI. B. I. Afd, 3j 4* i 8 Den 21 Maji. ring af Statens Embeten och Tjenster ; hvarvid, enligt ProtocollsUtdrag, åtskillige Ledaj möters serskilde tankar i ämnet blifvit bir fogade. Frän Allmänna Besvärsoch Oeconomicn4 Utskottet: elen iö dennes:
I fall contraproposrn blott lydt på afslag, hade det sednare alternativet ej blifvit besvaradt. Frih. Cederström! Jag bestrider riktigheten af hvad Hr Ridd.secret. yttrat; ty om R. o. Ad. nu beslutar afslag, så äro med detsamma begge alternativerna jemväl afslagna, men om R. o. Ad. vidblifver sitt s. k. beslut, så har R. o. Ad. ej yttrat sig öfver någötdera. Hr Hjärne! Jag inser numera, hvarföre den siste talaren begär enkelt afslag till contrapropos ; men jag får så vida ändra min begäran, att jag i stället anhåller, att contraproposrn måtte innefatta, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, afslår detta betänk. Derefter upplästes till justering och godkändes följande voterrsproposrn! Den, sorn bifaller Constit.Utskrs hemställan, att R. o, Ad. måtte godkänna de i Constit.Utskrs memor. Nro 107 föreslagna voterrsproposrr, voterar ia» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. Constit.Utskrs nu föredrag - Den 16 M a j. na memor., samt vidblifver sitt rör:de samma Utsk:s meiner. N:o 107 fattade beslut. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 23. Nej — 16. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda memor. N:o 47° med förslag till reglemente för It. St:s Riksg.cont. jemte de dertill hörande afdelningsoch pensionsstater. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag anhåller om propos. tilL bifall å betänk., utan att uppläsning deraf behöfves. Hr Hjärne, Harald: Om också ingen återremiss skulle komma i fråga, skulle jag finna det underligt att i en klump afgöra ett så vigtigt betänk, som detta, och jag anhåller derföre, att det måtte uppläsas och punktvis föredragas.
Län bar uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet Memorial väckt fråga om nödvändigheten af följande ändringar och rättelser uti Kongl. Förordningen, angående Stängsel-skyldigheten, af den g Febr. 1802, nemligen: 1:0 att till förekommande af det uppehåll, som vid. hägnads fullbordande imellan ägolotter inom byuppstår, att förmå tredskande delägare till verkställande af de hägnader, som, efter skedd delning deraf imellan grannarne, hvar och en af dem tillhör att upprätta, det må stadgas, att sedan till delningens förrättande Landtmätare är vorden tillförordnad, Byernännenä skyldighet, att vid förrättningen sig inställa och att lemna Landtmätaren nödig handlangning, borde blifva enahanda, sorn i afseende a Storskiftes delningar är förordnadt, äfvensom att hvarje delägare bör vara pligtig, alt genast upprätta den andel i hägnaden , som vid nämnde delning varder honom 788 Den 7 Julii honom tillagd, denna dock obetaget, att, otk han till klander tror sig äga fog, sin talan genom stämning å alla vederbörande saint landtmätaren till det Ting, som näst efter en månads förlopp efter förrättningen inträffar, utföra , vid underlåtenhet hvaraf delningen bör såsom laga kraft vunnen anses och till efterrättelse lända; 2:0 att skillnad i Stängsel-skyldigheten för olika slags ägor må upphäfva®, och hvarje jordägare förklaras skyldig att, för hvad jord som heldst, vidkännas lika hägnads besvär; och 3:0 att hvarje jordägare ulan åtskillnad för inoch utägor samt för rågång bör för ägande större eller mindre hemmansdel alltid till hälften emot sin granne uti stängseln deltaga. Eag-Utskotret, som fått berörde Memorial till sig remitteradt, har ansett nödigt, att i förening med Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet till pröfning företaga omförmälte af oeConomisk beskaffenhet varande ämnen, i följd hvaraf de ock uti dessa Utskott i sådant ändamål förekommit.
Rikets Ständer hafva derföre ansett, att vice presidents-embetena i Svea och Götha Hofrätter höra indragas med nuvarande innehafvares afgång, samt således blott upptagit löner för en president i hvardera Hofrätten och det antal ledamöter, som, efter hvad ofvan är nämndt, erfordras för bildandet af flera divisioner i Hofrälterne. Skulle emedlertid de nuvarande vice presidenterne ingå såsom ordförande på divisioner, samt följaktligen blifva berättigade att uppbära lön lika med divisionernas öfriga ordförande, hafva Rikets Ständer dock ansett ett serskildt arfvode derutöfver böra dem medgifvas. I de nya lönerna skulle emedlertid inheräknas Hofrätts-ledamöternes andelar i de så kallade revisions-skillingarne eller de belopp, som, enligt 30 kap. 1 §. rättegångs-balken, böra i vissa mål nedsättas för rättigheten att få draga samma mål under Kongl. Maj:ts nådiga skärskådande, och hvilka belopp, jemlikt 17 § i berörda kapitel, tillfalla Hofrätten, antingen parterne förlikas eller Konungen gillar Hofrättens beslut. Då vid hvarje års slut ledamöterne i hvardera Hofrätten delat det belopp, som på ifrågavarande sätt under året tillfallit Hofrätten, men öfverdomarens löneförmoner böra vara bestämda och ej beroende på tillfälliga förhållanden, hafva Rikets Ständer ansett lämpligast, att ifrågavarande inkomst utbytes emot tillökning i ledamöternes löner och i stället åt statsverket besparas. Slutligen har det synts Rikets Ständer vara ändamålsenligast, att lönerna så lämpas, att ledamöterne äga hoppet att, efter en längre tids tjenstgöring, kunna påräkna förbättring i sina löneförmoner, helst sådant skall bidraga dertill, att till befattningarne lämpliga personer dervid qvarh allas; och rättvisan kräfver äfven större ersättning för den, som längre arbetar i statens tjenst och såmedelst, ge - Expeditions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 104. 195 norn förvärfvande af högre insigt och erfarenhet, utbildar de egenskaper, som af tjensten tagas i anspråk.
41 vä näxon anledning ioko voro för banden, stt sntslet sk skikten oob deraf uppkommande utflyttningar skall komma stt minskss under de sr, för bvilks nästs 8tsts-reglering vsrdor gällsndo, samt dä, oftor do upplysningar, Xongl. Nsj:t frän Loss Lofsllningsbskvsndo inbomtst, bidragen till bädsnektor skeende utflyttningar ioke kunna utan menligt inkl^tsndo pä dot mod understödon äszktsde ändsmäl bestämmas, stt utgä till lägro bolopp i mon sf bemmsntslot oob utlI)ttningsko8tnsden, än dot, bvartill de blifvit nedsatte genom 60 förändrade grunder för boräkningen, som blifvit sta^odo, ^onom klong!. Kungörolson don 25:to Isnusri 1833, bvilkon sä tillämpsts, stt dot dori öfter bommsntslot bostsmdo minimum, när ioko utkl^ttnings-kostnsden upprätt till mors än dl gänger minimi-boloppot, mon eljest ungokärligen ^:dol sk utkl^ttnings-kostnsdon keviljsts; sä ansäg tillf.
Ersättning åt Vittnen i brottmål: Förslagsanslag Extra Utgifter Summa Anm.: Förhöjningen å 2:dra Hufvud-Titeln utgör 23,100: Hör lill Stats-Utskottets Utlåtande, 4884, JS:o 67. Förslag till blifvande Riks-Stat, Indelta Räntor. Penningar. Kronovärdi. Markegång på Summa Banko. förslag. Ank. till Exp.-Utsk. d. is Mars 1854, kl. 9 f. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Tre dje HufvudTitel. (U. A.) Beträffande denna Hufvud-titel, som upptager anslagen för Ulrikes-depaiHementet, och vid sistlidne riksdag fastställdes till 225,650 K:dr, liar Kongl. Majit, uti Dess Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, gifvit tillkänna, att berörde anslagssumma fortfarande erfordrades, och föreslagit, att densamma måtte under enahanda rubriker, som vid nämnda riksdag, uppföras, blott med den ändring, att beloppet af de gratifikations-medel till extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjente, som, enligt uppgjord fördelning af den vid sednaste riksdag för sådant ändamål anvisade summa, Utrikes-departementets expedition tillkomme, med 50 R:dr uppfördes på beniälde expeditions anslag och alt förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser i stället minskades med motsvarande belopp;— och då någon förändring uti ifrågavarande Hufvud-titel icke är af enskild motionär ifrågasatt, samt Rikets Ständer bifallit Utskottets Utlåtande N:o 28, hvaruti öfverfljttningen af ofvannämnde gratifikations-medel blifvit tillstyrkt, får Utskottet hemställa, att med den af Kongl. Maj:t föreslagne, och å bifogade tabell jemväl iakttagne, förändring, de under denna Hufvud-titel, enligt 1851 års Riks-stat, uppförda anslag i öfrigt må bibehållas. Stockholm den 13 Mars 1854. Bih. till B. St. Tredje Jlufiiid-Titclii.
Maj:t täcktes låta vederbörande tillgodo njuta denna ersättning af Statsmedlen i fredstid och under krig af den fond, som för kostnaderna dertill må vara att tillgå; hvarförutan Kongl. Majit torde behaga vid förekommande tillfällen, efter vederbörandes hörande, förordna hvad skälig ersättning, som i det fall troppar ej skulle ankomma, för hvilka inquartering och underhålls anskaffning blifver påbuden} lill böra Hetnmansägarne tilldelas. 9‘.0 Från Lagutskottet, af den 27 Jtl« Den 7 Juli e. m. 52? iii, i anledning af väckt fråga om skärpning i straffet å Skogsåverkan. Utskottet förmäler det vid inom detsamma anställd votering rörande denna fråga, två Stand stadnat emot två, och framställer i följe deraf tvänne alternativer, det första innehållande hufvudsakligen förslag till skärpning i straffat för skogsåverkan, det andra framställande den mening, att de redan i ämnet gifna stadgandtn , behörigen handhafde, böra tills vidare anses tillräckliga. 10:0 Från Lagutskottet, af den 30 Juni, i anledning af återretnissett af Utskottets Betänkande, rörande åtskilliga föreslagna ändringar uti nu gällande ConcoursFörfattningar, och har Utskottet, i anledning af de gjorda anmärkningarne, föreslagit åtskilliga förändringar uti sitt förra Betänkande, lito Från StatsUtskottet, af den 4 Jb» li, innehållande Berättelse och Utlåtande om General AssistanceContoiret, 12:0 Från StatsUtskottet, af den 3 Ju* li, i anledning af gjorda motioner om fortfarande bidrag af Statens medel till SöderTelge Canal-lnrättning.
M;s propos. är den, som nyss blifvit af Hr von Troil framställd, nemi. inskränkning i brännvinets förbrukning genom varans fördyrande, ålen jag befarar, att denna inskränkning icke låter sig på sådant sätt göra. Huru skall det vara möjligt att fördyra varan till den grad, att förbrukningen derigenom minskades? Begäret efter brännvin är hos största delen af Sveriges innebyggare så stort, att för dess tillfredsställande äfventyra!' en mängd af menniskor sin välfärd, utan besinning huru den skall kunna lefva för dagen, än mindre för månaden eller hela året. Om man ville begagna förbud för att hämma tillverkningen, så blefve verkställigheten ogör 1 lig ; och om hon vore möjlig, hvilken blefve väl följden? Jo, lurendrejeri! När man ser att tull-försnillning äger rum för varor, hvilka man alltför väl kan umbära, emedan man har lika goda inhemska varor att tillgå, huru våldsamt skulle ej då Jurendrejeriet bedrifvas, när det vore fråga att förskaffa sig en saknad och så ytterst begärlig vara som brännvin! Folden kunde ej blifva annan än våldsamma uppträden, ohyggliga brottmål, ransakningar, fängelser och bestraffningar. Penningarne drogos ur landet, och man finge för brännvin öka de utgifter till främlingen, som man hittills erlagt för andra i alla fall ingående varor. •— De penningar, som nu någon gång tagas ur bankens hvalf för att derigenom införskaffa spanmål, skulle då städse ökas med betalningen för utländskt brännvin. En dubbel skada i ekonomiskt och en mycket större i moraliskt hänseende vore således att befara. Om förbudet emot de små brännerierna, hvarom Hr von Troil talat, ej skulle verka detsamma som ett totalt förbud; så blefve det dock så mycket retsammare, som aila de mindre hemmansägarne i Riket och ringare folk i allmänhet skulle anse ett dylikt förbud såsom en fördel gifven åt de rikare på de fattigares bekostnad. Illskan skulle blifva så mycket större, följaktligen så mycket svårare att dämpa. Ett sådant förbud vore ock obilligt, hvadan äfven, om det af Ständerna beslutades, man kunde vara förvissad, att K.
Med ett hörde de en fågel ängsligt kvittra – sedan många, – luften var fyld med detta blida, dämpade kvitter, der gökens rop, friskt som en glad suck, då och då skar igenom. De ljusgröna björkarnes toppar började skifta i guld mot morgonrodnaden. – Solen går snart upp, sade han högt och sträckte handen, liksom kännande, ut i den kyliga luften. De hade båda tegat ända tills nu. Alice gick med hufvudet sänkt, icke orolig, icke ängslig, men så underligt bedröfvad. Plötsligt lade han sin hand öfver hennes, som hvilade på hans arm. Så sakta, han rörde knapt vid den. – Ni skall inte vara ledsen, sade han lågt, och hon hörde, hur hans röst darrade. Inte för min skull. Jag skall nog öfvervinna det. Hon lyfte långsamt sina ögon upp emot honom. – hjelplöst, nästan bedjande, och han såg, att de voro fuktiga af återhållna tårar. – Min vän – min lilla vän, då Han kunde knapt tala och klappade oupphörligt hennes små bara fingrar, som nu nervöst krökte sig om hans rockärm. – Låt oss vara vänner, Felix, sade hon upprörd, och nästan utan att hon visste om det, runno tårarne utför hennes kinder. – Jag vill jag vill försöka Han böjde sig ned öfver henne, och plötsligt märkte Alice, att hon grät. Himlen ljusnade, fågelkvittret blef starkare, och öfver skogen steg solen, röd och rund i sin glödande stråldimma. Brandt ropade från trädgårdsgrinden han höll öppen – Alice! Alice! Hon räckte Felix handen. De kände sig båda så bittert, så hopplöst trista efter denna natt af dans. De möttes åter som vanligt, ute och inne, och de undveko icke längre att möta hvarandra. De talade mildt och blidt med hvarandra – om allting, blott icke om Felix’ kärlek. Och utan att hon vidare tänkte derpå, hvilade Alices hand länge i hans, när de möttes och skildes. Ensam var hon ofta sorgsen. Hon gjorde sig förebråelser, hon kände som en börda af ansvar hvila öfver sig.