Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hade i stället 10 års tid blifvit lemnad med 3^tdels afbetalning hvarje sjette månad, så hade ef tes Den 3 Februarii. min fullkomliga öfvertygelse RiksgäldsContörets förlust på Concurser icke uppgått till •|:del af hvad den nu är, emedan i dessa penningefattiga tider icke alltid den sora kan anskaffa 100 R.dr kan anskaffa 200, hvilken proportion i synnerhet är gällande med mindre lån, som äro på den fattigare Classens händer. Den kloka mesure Herrar Fullraägtige en tid syntes taga, att tillåta någre omsättningar på 3 månader med proportionerad afbetalning, var mycket välgörande på den ort , där jag haft befattning med Disconterne såsom Föreståndare i UtredningsContoiret3 men Herrar Revisorer behagade fästa sin uppmärksamhet härvid, och det upphörde, utan att jag kunnat i Ständernas Reglemente för Herrar Fullmägtige igenfinna den §:n som förbjuder det. Detta de olyckliges lilla hopp försvann således genom Revisorernes hårdhet, och strängheten har sedan oafbrutit varit rådande. Öfvertygad att man i alla fall skall pruta,' äfven om blott ett år föreslogs til] förlängning af tiden, får jag ödmjukast föreslå 5 års prolongation på tiden till inbetalning af ännu i f. d. FilialDisconterne återstående skulder; att omsättningar som hittills må äga rum på högst 6 månader med TVdels afbetalning på den Summa, som den 1 Januarii 1823 återstår, att omsättningar på kortare tid må få äga rum efter samma princip som i RiksDisconten, samt att för öfrigt samma rättighet till 2 månaders praecriptionstid matte dem förvaras, oaktadt jag är fullkomligt öfvertygad, att den skall föga Den 3 Felmar ii, 127 begagnas, om hvad jag här haft äran föreslå vinner bifall. Till Landsorternes beqvämlig het föreslås de hittills anställde UtredningsContoir i Götheborg och Malmö att fortfara ända till utmätningstidens sista slut. Hvad jag här haft äran yttra är dicteradt af min öfvertygelse och den erfarenhet jag i Utrednings-Contoiret haft tillfälle inhämta.
För att bereda möjlighet för en näringsidkare att på ett rättvist sätt kunna beräkna sin behållna inkomst, har Herr Halling ansett sista perioden af denna §. böra innehålla rättighet för Näringsidkaren, att, jemte aflöning för verklige arbetare och arbetskostnad samt bevislige förluster, äfven få afräkna ränta å uti rörelsen nedlagdt eget eller andras capital, om ej högre, åtminstone till fem procent; men Utskottet finner icke skäl att till en sådan förändring tillstyrka bifall. 12 §. pag. 1 o. Herr Halling har jemväl ansett, att minimi-afgiften för Skeppsredare, efter Lästetalet, bör vara lika utan afseende på classen af den stad, hvaruti Skeppsredaren bor, hvilket icke hade ovilkorligt inflytande på förtjensten. Då det icke lärer kunna bestridas, att Skeppsredares inkomst af fartyg i betydlig mon kan vara beroende af olika local-förhållanden, så anser Utskottet berörde anmärkning böra lemnäs utan afseende. 13 & 14 §§. pag. 11, 12, i3 och 14. Inom Borgare-Ståndet har Herr Halling ansett minimi-afgiften för handtverkare m. fl. i städerne, i anseende till de förstnämndes ofta vanlottade belägenhet, hafva bort nedsättas, åtminstone till hälften, för att Bevillnings-Utskoltets Utlåtande No 6u 5 komina i verklig jemförelse med gerningsmän och socken-handtverkare på landet; äfvensom att nedsättning uti minimi-afgiften må kunna ega rum för handlande eller handtverkare, hvilken i och för rörelsen begagnar handelsbetjent, gesäll, lärling eller arbetare; samt Herr Hallgren yrkat, antingen att en class tillägges de i i3:de § bestämde classer, eller ock att ordet: ”Gesall” må utgå från 2:dra momentet af §; och hafva Herrar Rubin, Ekerman, Norman och Frodell jemväl yttrat sig i ämnet.
Införes näst efter »72»: samt 73 och 80 §§ i hvad dessa 2:ne §§ röra Beskattningsoch Bevillning s-fr ägor, hvilka efter nyssnämnde 69 och 71 106 Riksdagen 1810. §§ handteras Vöra. — Förra Constitutions-Utskottets Anmärkning. 78 §. Härvid föreslår Constitutions-Utskottet vid denna Riksdag, att uti 2 Mom. efter orden »Riksdagsordning utsätta» må införas orden: Vare en hvar som utan sitt Stånds begäran på egen bekostnad låter särskildt trycka ett uti något Stånd eller Utskott ingifvet Memorial, enahanda Författare-ansvar underkastad; äfvensom ett så lydande stadgande: Likaledes vare en hvar som under ett Stånds öfverläggning genom sina yttranden någon Person utom Ståndet personligen förolämpar, samma ansvar efter Riksdagens slut underkastad. 81 §. Har Constitutions-Utskottet vid förra Riksdagen föreslagit, att framför orden »fulländad är» sättes: inom rätt tid. Ytterligare får Constitutions-Utskottet tillägga de Förslag till en ny Representation, som vid sistlidne Riksdag gjordes och särskildt finnas utgifne, så väl som det då upprättade Förslaget om inrättande af en Riksens Ständers Lagoch Hushållnings-Beredning. Bilaga B till Mern. Transsumt af Protocollet, hållet uti Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 18 Sept. 1810. I anledning af Utskottets Förslag till förändring i 38 § Riksdags-Ordningen yttrade sig Herr Biskoppen Doctor Tingstadius: Emedan 38 § i Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers vid sistlidne Riksdag stadgade Riksdags-Ordning föreskrifver, att alla omröstningar i Utskotten höra ske Ståndsvis, och det med Grundlagens mening synes instämmande, att Constitutionella frågor, som vid sednaste Riksdag häremot till äfventyrs blifvit väckte, skola vid denna Urtima Riksdagen upptagas och behandlas, kan, efter min tanka, närvarande fråga rörande omröstningarne Bilaga B till Meni. N:o 8. 107 i Utskotten vid närvarande
Pehr Olsson från Halland. Jon Jonsson från Blekingen. Anders Jansson Hyckert från Upsala Län. Pehr Andersson från Elfsborgs Län och Johan Pehrsson från Cal mare Län. Frånvarande voro endast Herr Biskoppen Doctor Nordin och Professoren Doctor Wijkman, hvilka af Kgl. Majit til Hemligt Utskott voro kallade. Ordföranden Herr Grefve Mörner, Adolf Göran, öppnade sammankomsten med fölljande tal: »Högvälborne, Högvördige, Välborne, Högärevördige, Högädle och Hedervärde Ledamöter af R:s St:rs Constitutions Utskott. Med en häpnad, som mer än ett skäl rättvisar, ser jag mig kallad att ibland Eder, M[ine] Hjerrar], intaga ett rum, så nyligen utmärkt ömsom af statsmannens och tänkarens mogna betänksamhet och skarpsinniga pröfning, ömsom af vältalarens och människovännens intagande framställningssätt och öfvertygande välmening. Om kännedomen af egna brister behöfde hos mig uplifvas, skulle det, som dessa herrar före mig varit, på en gång påminna mig, hvad som af mig fordras och huru mycket hos mig saknas. Måtte det nu tillåtas mig att, med upmärksamheten fästad på det förra, få hos Eder, Mfine] Hferrar], utbedja mig tillgift och öfverseende för det senare, och då ibland åtskillige af Eder jag har den lyckan igenkänna dels min ungdoms första vänner, dels fordna medarbetare, må det mig tillåtas mig att af den bevågenhet jag redan njutit få sluta till den jag kan våga hoppas. Lyckligtvis, jag säger det i afseende på min förmåga, synas ej våra arbeten detta Riksmöte böra blifva af en så vidt omfattande egenskap som de voro vid ett nyss förflutit; lyckligtvis hafva vi uti dem, våra företrädare oss efterlemnat och Nationen gillat, rättesnören, som kunna uplysa oss om den esprit, efter hvilken vi böra handla, om de former, vi äge att iagttaga. Närmast den vishet, som skapar och bereder goda författningar, är visserligen den, som bibehåller dem och försäkrar deras helgd och varaktighet.
Gymnastikhus är utaf ett aktiebolag uppfördt å skolans tomt och år 1840 till ungdomens fria begagnande upplåtet. Till aflöning åt simlärare är från anonym hand skänkte 33 R:dr 16 sk., men simskola är ännu icke inrättad. 20 Uli en år 1818 utaf Commerce-Råd et C. G. Broms och Handlanden Johan Daniel Broms skänkt byggnad äro inrättade två särskilde Lancaslerskolor för fattiga barn, den ena för gossar ocb den andra för flickor. I goss-skolan, som har en fond af 3,273 R:dr 16 sk. och en donation af 6 tunnor råg årligen, undervisas flere än 100 lärjungar. Uti flickskolan, grundlagd utaf stadens fruntimmer och sedermera ihågkommen med flere donationer, undfå vid pass 70 barn årligen undervisning och till någon del äfven kläder. Dess fond utgjorde vid 1841 års slut 3,502 R:dr. Genom subskription har småbarnsskola blifvit år 1840 stiftad och sedermera underhållen. Utaf 20 till 40 barn, som der äro intagna, njuta en del både undervisning och föda uLan afgift. För sjukvården finnas stadsläkare, chirurg och flera barnmorskor; hvarförutan regementsoch enskildt praktiserande läkare äro i staden bosatte. Den för stadens fattigvård verksammaste inrättning är det af ålder så kallade arbetshuset med en af Kongl. Maj:t i nåder donerad byggnad af sten, egentligen användt såsom barnuppfostrings-anstalt, der intill år 1832 barn, till ett antal af 40 högst 60, underböllos och sysselsattes. Efter den tiden hafva endast några få, om 6 till 8 års ålder, blifvit på stället uppfostrade, och de öfriga utackorderats till vård hos välkändt folk, lill det mesta på landet. Genom besparing i omkostnaderne, sorn deraf uppkommit, har tillfälle beredis att årligen underhålla vid pass 100 barn, hvilkas uppfostran å landet, der de ofta såsom fosterbarn eller tjenstehjon qvarstadna, visat ett fördelaktigt inflytande å deras moraliska och fysiska bildning. Lediga rum i arbetshusets lokal äro upplåtna åt småbarnsskolan och dess lärarinna.
Vid särskilda tillfällen, då jag haft åliggandet att utarbeta förslag till ny lönereglering för Landsstaten, Den 23 September e. m. 351 bär jag enskildt vändt mig till länens resp. styresman, i ändamål att af dem inhemta uplysningar och ledning för milt omdöme, men sällan hafva svaren varit i någon punkt sins emellan 1 i lista m miga, för ena länet har förordats en klass af tjenstemän, och för vissa andra en annan, såsom varande, om icke uteslutande, åtminstone [öreträilesvis i behof af löneförbättring. När sedermera, i anseende till lefnadskostnadernas betydliga stegring, det blef oundgängligen nödigt att höja lönerna för alla, har Regeringen, vid förslagets upgörande, måst tillse, alt å hvarje ort harmonien mellan olika grader icke blefve rubbad. Hr Nordenfelt har i sitt anförande begått ett misstag, då det yttrats, att K. M. föreslagit lönerne för LänsRokhållarne, fördelade i 3:ne klasser En sådan fördelning egde rum efter förra löneregleringen, men vid den nu föreslagna är klassernas antal minskadt till 2:ne, så att lönen för LänsBokhållare skulle blifva i några af de större länen 1,000 och i alla de öfriga 800 Rdr Riksmynt. Hvad LänsNotarierne beträffar, torde det vara bekant, att ännu för några få år sedan, dessa tjenstemän ej hade någon lön sig anslagen, emedan det var LandsSekreterarnes skyldighet att sjelfva åt desse sina biträden gifva skälig ersättning. Först vid sednaste Riksdag bestämdes för LänsNotarier lön å stat af 500 Rdr Rgds, och vid den innevarande äro de föreslagne till ett förhöjdt lönelopp af 750 Rdr Rmt, hvarå jag nu hör yrkas ytterligare förhöjning till 1,000 Rdr. Med den kännedom jag eger om Landtstatstjenstemännens trägna och och vigtiga göromål, hade jag för min del gerna sett om Statens tillgångar medgifvit deras förseende med än fördelaktigare lönevilkor än de föreslagna, men, M.
Utskottets slutliga hemställan, i fråga om liden för införande af det nya räkne-sättet; så torde några andra förändringar uti berörde förslag icke erfordras, än de, som kunna blifva en följd deraf, att Rikets Ständer besluta ett tillägg till benämningen Riksdaler af ”Curant” eller "Riksgäld”, i hvilket fall de uti punkten 1:0_, mom. Litt. b, samt uti punkterne 2:0 och 3:o förekommande benämningar af räkne-enheten böra derefter rättas. Börande derjemte, vid uppsättning af den underdåniga skrifvelse, som i förevarande fråga kommer att aflåtas till Kongl. Maj:t, de i Utskottets Utlåtande N:o a3 förelupne och af Borgare-ståndet vederbörligen anmärkte tryckfel vid sid. 7 rad. 8 uppifrån och vid sid. 8 rad. 12 likaledes uppifrån, vederbörligen observeras. Stockholm den 5 December 1844- Banco-Utskottets Memorial, N\o 3y. 11 Reservationer: Som Bonde-ståndet gillat den af Utskottet föreslagna benämning af räkne-enheten, hafva Herrar von Hohenhausen, M. S-, Skogman, C. D., Doctor Lyth, E. E. Falhem och A. F. Ericsson samt Riksdags-fullmägtige Pehr Sahlström från Stockholms Län, J. F. Dahllöf från Götheborgs och Bohus Län, Per Pålsson från Skåne, Johannes Andersson från Westergöthland, Per Mårtensson från Jönköpings Län, Anders Jonsson från Östergöthland, Henrik Andersson från Nerikes Län, Jan Olsson från Gefleborgs Län samt Johan Andersson Lundberg från Norrbotten ansett, att Ulskotlet bordL inbjuda de öfrige Riks-stånden att instämma uti Bonde-ståndets beslut; samt, på sådan grund, reserverat sig emot Utskottets förestående memorial. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 1844. Banco-Utskottets Memorial, N.o 38. I N:o 38. Ank. till Exp.-Utsk. d. io Jan. kl. 5 e. tn.
Utskottet utgöra giltiga skäl för bifall till motionärens framställning, och Utskottet tillstyrker alltså, att för Skellefteå skolas utvidgning till tre-klassigt läroverk med rektor och två kolleger måtte beviljas en tillökning i skolans anslag af 1,500 Riksdaler årligen. 39:o. Genom remiss frän Borgare-Ståndet har Utskottet fått emottaga en af Herr C. F. Ridderstad inom nämnda Riks-Stånd väckt motion (N:o 57), deruti föreslagits, “att Rikets Ständer måtte bevilja Wadstena stads tre-klassiga läroverks utvidgning till fem-klassigt samt för sådant ändamål anslå 3,000 R:dr till löner åt treune kolleger;“ Och har motionären såsom stöd härför andragit, bland annat, Bih. till R. St. Fröt. 1865 f 1866. 4 Sami. 1 Afd. 2 Bond. 1 Bäft. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande N:o ti 6. att staden Wadstena och omkringliggande ort vöre i ständigt framåtskridande, hvarföre tillfälle till erhållande af fullständigare elementarundervisning än som vid den tre-klassiga skolan kunde meddelas vore för hela trakten af stor vigt; att staden vore beredvillig att ansvara för den kostnad, som af skolhusets aptering för ett fem-klassigt läroverk kunde föranledas; att äfven för Motala köping med on alltjemt vexande industri och folkmängd samt
Län måtte få inflyta i den underdåniga Skrifvelse, som 1 detta ämna kommer att till Kongl. Majit ingå. STOCKHOLM^ Elméns och Granbergs Tryckeri, i8agj Stafs. samt Allm, Besv.o, Oec.- Utsk. Auk. till Exp.-Utsk. d. ]i Aug. 1829. Utlåtande, i anledning af väckta frågor om ett förändradt användande af den |:dels procent, som af Sterbhus, inom Carlstads Stift, nu erlägges till Carlstads Hospital. Till Stats* samt'Allmänna Besvärs-och Oe« conomie* Utskottens gemensamma handläggning hafva blifvit öfveiletnnade: Frän Högvördige Preste-Ståndet' Ett Memorial af Herr Contracts-Prosten m. m. Morén, af innehall: att, enär, inom Carlr stads Stift det serskilda förhållande eger rum, att |:dels procent af Sterbhusen ingår, icke, såsom annorstädes, till Församlingens fa t tigCassa, utan till Hospitalet, men Herr Contracts-Prosten icke kan inse, hvarföre fattigvården, uti denna starkt befolkade, men med utvägar till lifsbergning knappt försedda, Bih, till Rikt-St. 4 Sdml. S Afd, 15 te Ha. 1 a Stats-samt Allm, Besv.o. Oec.-Utsk.Utl, N;o 61. landsort, skall vidkännas en så betydlig förlust, hemställer alltså Herr Contracts-Prosten, att Carlstads Hospitalj måtte underhållas, på samma sätt, som öfrige sådane Inrättningar i Riket, och att Församlingarne måtte få behålla sina fattigmedel; uti hvilken tillstyrkan Herr Contracts-Prosten Wahlström sig med Motionairen förenat, jemväl af det skäl, att flere, bland de Härader, hvilkas Sterbhus procent till Carlstads Hospital ingår, likväl icke, för sina sjuke, begagna berörde inrättning. Från Hedervärda Bonde-Ståndet .• Ett anförande af Riksdagsfu lmägtigört Anders Nilsson, från Vermlands
För visst kan det antagas, att de sålunda lidande skola anse sig ega anspråk på godtgörelse af Slaten, och om än någon juridisk förbindelse dertill icke kan af Staten erkännas, så lärer det svårligen kunna nekas, att den moraliska rättvisan, det vill säga billigheten, förpligtar Staten till godtgörelse. Men hvar skall denna stadna? Sannolikt skall farhågan att i detta afseende alltför mycket blottställa Statsverkets tillgångar verka derhän, att någon ändring alldeles icke sker, och de nu rådande tro sig kanske just derigenom hafva uppnått hvad som i deras föreställning borde sökas. De kunna dock icke önska detta ulan att helt och hållet förneka, att upplysningar framdeles kunna erhållas, som visa, det systemet i större eller mindre rnån är oriktigt. Då de likväl tillstyrkt anvisande af medel för sådana undersökningar, hafva de dermed brutit stafven både öfver sitt system och öfver den enda förutsättning af dess fullkomlighet och ofelbarhet, hvarpå hela frågan om ett systems fastställande ytterst beror. Deu måhända största af de olägenheter ett systerns fastställande framkallar, är och blir den, att jernvägsarbete!^ utförande derigenom påskyndas mera, än en riktig uppskattning af Statsverkets tillgångar och ett klokt afseende på dess financiela ställning medgifva, samt alt denna sednare bringas i äfventyr jemte det landets alla näringsförhållanden hotas till sitt bestånd och sin utveckling. På hvarje rad af Utskottets Betänkande läser man redan nu, huruledes de olika anspråkens tillfredsställande fört Utskottet framåt, så väl i fråga om systemets omfattning, som ock vid bestämmande af arbetet för deu närmast kommande tiden. Om man nu genast gifver vika för dessa anspråk; om sjelfva systemet visar sig utgå från förutsättningen af deras behörighet och giltighet; och om dessa anspråk och deras till fredsställande i sjelfva verket karakterisera hela systemet och utgöra på en gång grunden för allt del väsentligaste innehållet deraf, huru skall man då tilltro kommande Ständer att vid det vidare utförandet framgå med den besinning, som blifver nödvändigare, i den mån man utsträcker arbetet nu i dess början?
Den danska Sjö- och Handelsrätten i Köpenhamn bestar af en utaf Konungen nämnd, aflönad, lagfaren ordförande, en af Hofoch Statsrättens assessorer såsom vice ordförande samt 35 borgerliga ledamöter, utsedde för en tid af fyra år af en valkomité, bestående af representanter för kommunalstyrelse, köpmän och sjöfartsidkare. De borgerliga ledamöterna äro edsvurne, och domstolen biträdes af en utaf Konungen utnämnd aflönad sekreterare. Såväl konkursmål som sjörättsoch handelstvister hora under Sjö- och Handelsrättens kompetens, men, såsom egendomligt för Danmark, kan anmärkas dels, att saker, som rätteligen tillhöra Sjö- ' Judicature Commission. Third Report af The Commissioners. London 1874. \ och Handelsrätten, kunna hänskjutas under allmän domstol, om båda parterna äro derom ense, samt dels att handels-och sjörättstvister emellan parter, som icke hafva sitt forum i Köpenhamn, kimna med bådas samtycke upptagas af Sjö-och Handelsrätten. Den nyss berörda rättigheten att häu-skjuta handelsoch sjörättssaker till allmän domstol lärer hafva blifvit ganska flitigt begaguad. I Danmark har fråga blifvit väckt om indragning af Sjö — och Handelsrätten såsom sjelfständig domstol. Dess funktioner skulle då öfvertagas af de allmänna domstolarna under medverkan af sjö- och handelskunnige lekmän. I Norge finftas icke särskilda handelsdomstolar men deremot sjörätter, bestående af underdomaren i orten, såsom ordförande, och två sjökunnigé gode män, hvilka äro edsvurne. Dessa sjörätter hafva icke allenast att döma i sjö-rattsmål utan äfven att i frågor rörande sjöfartsforhållandei} afgifva utlåtanden m. m. Sjörätterna i Norge kunna vara antingen fasta eller för särskildt tillfälle konstituerade. Egendomligt nog har icke någon af Norges f. u. befintliga fjorton fasta sjörätter sitt säte i Bergen eller i Christian ia, men förslag lärer hafva blifvit väckt om inrättande i sistnämnda stad af en sjö- och handelsrätt efter danskt mönster. I affärslandet par préférence, Amerika, finnas icke handelsdomstolar, och förslag om sådanas inrättande derstädes lärer icke ens hafva blifvit väckt.
Maj-.ts den 4 dennes bordlagda nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag för inrättande af bildningsanstalter för lärare vid elementarläroverken; samt Prot.-Utdrag den 7 Januari i860. 171 3:o. Kongl. Maj:ts den 4 dennes bordlagda nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om låneunderstöd för anläggning af en jernväg förbi Hedens forssar i Luleå eif. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Kongl. Maj-.ts den 4 dennes bordlagda nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med de af särskilde Kommitterade afgifna underdåniga förslag angående koro.munalstvrelser. S. D. Efter föredragning af Högvördiga Preste-Slåndets den 4 dennes bordlagda protokolls-utdrag N:o 115, med inbjudning till Med-Slånden att instämma uti Preste-Ståndets för dess del lattade beslut, att anmoda Stats-Utskottet oförtöfvadt behandla Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader, blef denna inbjudning af Ridderskapet och Adeln antagen; och skulle 2:ne ledamöters under öfverläggningen i ämnet afgifna yttranden, enligt derom framställd begäran, till Stats-Utskottet remitteras. S. D. Vid föredragning af Stats-UIskottets den 28 sistlidne December och den 4 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 15, angående Riksgälds-kontorets förvaltning under den sedan början af 1856—1858 års riksdag förflutna tid, stadnade Ridderskapet i följande beslut: Med anledning af hvad Utskottet uti 5:te punkten hemställt, beslöt Ridderskapet och Adeln att registren öfver Ståndets protokoller jemväl hädanefter skola upprättas, med iakttagande af samma uppställning som vid de sednaste riksdagarne begagnats.
BONNIERS BOKTRYCKERI 1893. – En sjuk själ i en sjuk kropp, – en sjuk själ i en sjuk kropp! Ångarns skoflar slå obarmhärtigt takten till den gamla visan och sätta en utdragen tonvikt på sjuk: en sjuk själ i en sjuk kropp, en sjuk själ ... o. s. v. om från början igen. Det är länge sedan den oslippliga devisen upphört att skrämma honom, numera icke ens oroar den honom, den bara plågar. Den har blifvit grundtonen och innehållet i hans lif. Den har börjat klinga i hans öron en gång för flera år sedan hemma i norden, den har tilltagit i styrka ju mera ansträngdt hans arbete blef att förjaga den, den har aftagit under omsorgsfullt hälsopedanteri på läkarordination, för att åter taga vid med dubbel ihärdighet, när näringsbekymren tvungo honom att intaga sin öfvergifna plats vid kontorspulpeten i banken. Den har hållit honom i sjuklig spänning under hans lifs middagstimmar, den har fördärfvat hans husliga lycka för honom, den har gjort hans unga hustru till ett rådlöst offer för en sjuklings nycker och honom själf till en hjälplös slaf af hälsovårdsläran och läkarne. Förliden höst lämnade han ändtligen hals öfver hufvud hem och ämbete och hustru och barn och flydde söderut undan sitt lifs plågsamma motto till hälsoorterna i Alperna. Det följde med honom. Han tillbragte en dyster, ensam vinter i kamp med det oslippliga, det ekade mot honom ur själfva tystnaden i högalperna och trängde sig på honom ur slamret af servisen vid table d’hôten. Men när våren kom och snöskreden gledo dånande utför sina gamla vägar i klyftorna, då tog den gamla visan också vid med en så våldsam takt, att läkaren rådvill ordinerade distraktion och ombyte af luft. Det var då han beslöt sig för sin rundresa i Italien. Ett sista förtvifladt försök att skingra sitt dystra medvetande. Bland de döda kulturernas grafstoder i Italiens vår gjorde han ändtligen paktum med sin förföljare.