Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säg Aaron och hans söner, och all Israels barn: Hvilken Israelit eller främling i Israel vill göra sitt offer, vare sig af löfte, eller af fri vilja, att de vilja göra Herranom ett bränneoffer, det honom skall vara tacknämligit af eder; Det skall vara ett mankön, och utan vank, af fä, lambom eller getom. Allt det som något fel hafver, skolen I icke offra; förty det varder icke tacknämligit för eder. Och hvilken ett tackoffer Herranom göra vill, ett besynnerligit löfte, eller af fri vilja, af fä eller får, det skall vara utan vank, att det må varda tacknämligit. Det skall hafva ingen vank. Är det blindt, eller brutet, eller sargadt, eller förtvinadt, eller maslogt, eller skabbogt; så skola de icke sådant offra Herranom, och intet offer deraf gifva på Herrans altare. En oxe eller får, som oskickeliga eller lytta lemmar hafver, må du offra af en fri vilja; men icke varder det tacknämligit för ett löfte. Du skall ock icke offra Herranom något det förkramadt, eller förstött, eller förslitet, eller utskuret är; och skolen sådant icke göra i edro lande. Du skall ock icke offra något sådant af ens främlings hand, med edars Guds bröd; ty det doger intet, och hafver en vank; derföre varder det icke tacknämligit för eder. Och Herren talade med Mose, och sade: När en kalf, eller lamb, eller get födt är, så skall det vara när sine moder i sju dagar; på åttonde dagen och derefter må man offra det Herranom, så är det tacknämligit. Vare sig nöt eller får, så skall man icke slagta det med sin unga på enom dag. När I viljen göra Herranom ett lofoffer, det för eder tacknämligit skall vara; Så skolen I äta det på samma dagen, och skolen intet behålla qvart intill morgonen; ty jag är Herren. Derföre håller min bud, och görer dem; ty jag är Herren;
R:dr; samt dels slutligen att de nu åt 2:ne underläkare vid allmänna garnisons-sjukhuset disponerade fältläkares pensionär-arfvoden, å 175 R:dr bvartdera, måtte till sitt ursprungliga ändamål användas och i stället motsvarande belopp till de 2:ne sjukhusläkarnes aflönande erhållas med 350 R:dr, hvarförutan gradförhållandena inom korpsen och de serskilda gradernas deraf beroende pensionsrätt skulle på tillika uppgifvet sätt ordnas. Kongl.
Dä pä sädant sätt föranledde freds, brott ofta kunde medföra lika om icke mera skadliga följder, än genom upprorsstiftande för Samhället kunna uppkomma, hafwa Riksens Ständer, som ansett skrifter af denna halt böra Enas bland brottslige försök att störa Rikets lugn och säkerhet, till undvikande deraf att 6-§. 6. Cap. Mitzgärnings. Balken, enligt hwil. ken, jemförd med hwad Kongl. Förordningen af den so Januarii 1779 angäende ändring i Allmänna Lagens stadgande uti ätskillige rum rnnehäller, sädane brott böra afdömmas, skulle kunna anses ändrad genom Kongl. Masts och Riksens Ständers den 9 Mars innewarande är fastställde Tryckfrihets Lag, beslutat, att öfwer berörde g. §. 6. Cap. Mitzgärnings. Balken stadga och utfärda en sä lydande förklaring: "Att om öfwer främmande folkstag och deras Rege. ringar, med hwilka Riket är i fredligt och wän. skapligt förhällande, yttranden i tryckt skrift före. komma, som Tryckfrihets. Comiteen, hwars ut - Den ii Os^ober. - 89 läkande genast wid undersökningens början bör inforvras, förklarar tydligen förräda den brottsliga afsigt, att hos sädan Makts undersätare wäcka och underhälla nutznöje med dest Regering och Regeringssätt, eller innehälla rykten och berättelser om sädan Matts regering eller härwarande Sän. dcbud, hwilka, enligt samma Comitecs utsago äro säsom förklenlige och till mitzsämja ledande att anse, Författaren deraf eller ock Boktryckaren, derest han Författaren ej uppgifwa kan, genast mä gripas, och med afseende ä brottets beskaffenhet efter ofwanberörde Lagens rum sträf, fas samt skriften constskeras, eller,'derest det förut präliminariter stedt, samma consiskation Lagligen stadfästas; hwilket Riksens Ständer härmed fä till Eder Kongl.
Hans måg koni sjelf dit, för Den 26 Augusti. att bedrifva sitt lands angelägenheter; och man trodde att svärfadren gerna hade gjort honom lill viljes, om Frankrikes intresse varit förenligt dermed. Men detta lands näringsidkare, särdeles i de nordliga departementen, uppreste sig deremot, Franska Regeringen måste rätta sig efter deras fördel, och underhandlingen slog ut lill Relgiens skada. Utan tvifvel går det sä för hvarje annat land, som försöker att dela vinst med ett starkare. Jag tror således, alt hvarje Stat måste se lill, att han tillverkar goda varor och säljer dem för billigt pris; sker det, så får han afnämare utan tractater; sker det icke, så blifva underhandlingar fruktlösa. Gr. Frölich: Denna discussion torde på det hela icke blifva utan sin nytta, emedan den kan visa, att åtskilliga olika tankar i detta sä många gånger debatterade ämne ännu finuas qvar, och att de yppersta statsmän detta Hus innesluter ännu tvista derom. Det torde således vara lämpligt alt nu, innan frågan går till Utsk., en och annan vidare anmärkning derom göres. Jag begagnar först med nöje tillfället att få förena mig med den siste värde talaren om hvad han först yttrade, nemi. att reciprocilets-lractater Stater emellan numera sällan anses lända till fördel för det land, som i politiska krafter är underlägset; men då jag gjort detta medgifvande, anser jag det vara min skyldighet att förklara, att om Hr Fåhrams andragit detta icke fullt grundade argument, för att besvara ett föregide yttrande af Ilr Nordenanckar, så att argumentet skulle kunna anses nästan såsom ett argumentum ad hominem för alla dem som äga trädvaror att exportera, och sålunda äfven af dem uppfattats, så var likväl det öfriga, som af Ilr Fåhraeus yttrades, nemi. om nödvändigheten alt låta handeln reglera sig sjelf, så riktigt, att jag tror icke sanningen deraf hör försvagas af den anmärka. Hr von Ilartmansdorlf nu efteråt derom gjort. Jag ber Hr von Hartmansdorff om förlåtelse, om jag vid detta tillfälle har trott honom icke böra få sista ordet.
Alt en Lag-Förklaring må, i Grundlags-enlig ordning, blifva utverkad, af innehåll: Att Lagens föreskrifter om fordringars bevakande i Concurs och efter års-stämning icke må lämpas till sådana , från Banken mot pant utgifne, af serskild beskaffenhet varande, Lån, för hvilka Gäldenär icke aflemnar någon förbindelse , utan deremot sjelf af Banken erhåller ett bevis , eller så kallad Pantsedel. Hvilket vördsamt underställes Rikets Ständers bepröfvande. Stockholm den 25 April 1829. s Baneo-Utskottels Memorial N.o 38. Ank. till Exp.Utsk. d. 27 April 1S29. Memorial, angående en serskild Gratification för den förflutna tiden till Bankens Ombud i Directionen öfver Götheborgs Läne-Contoir. Bankens Ombud vid Låne-Contoiret i Götheborg, Bokhållaren vid Småsedelsoch Afräknings-Contoiret i Banken, f. d. Kamereraren vid Filial-Discont-TJtredningen i lviksgälds-Contoiret, Johan Wallmo, har uti en till Herrar Banco-Fullmägtige ställd skrift, anhållit om någon förhöjning uti det Löneanslag, R:dr 1,333: 16 sk. B:co årligen, som, i följd af Piikets Ständers Beslut vid sista Riksdag, bestämdes för Baneo-Ombuden, sä vida Fullmägtige skulle för godt finna att än framgent bibehålla honom vid berörde befattning. Och har Wallmo, efter anförande af de skäl och omständigheter, hvilka lian, till stöd för denna dess anhållan ansett böra komma i betraktande, slutligen, i sammanhang dermed, underställt, huruvida Banco-Utskottets Memorial N.o 38. 7 icke en slik Löne-förhöjning kunde få beräknas årligen, alltifrån Låne-Contoirets början.
Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande ang. bestämmande i hvilka fall ProvincialMedici-besigtningar äro nödige. P. 677. — om ConstitutionsUtskottets memorial rörande tractamente för en Vaktmästare P. 678. — om LagUtskottets sednare Betänkande rörande skyldighet för äkta makar, som skola skiljas, att personligen inställa sig i Consistorium. P. 678. — om LagUtskottets sednare Betänkande rörande förbud för Ledamöter i HofRätt att sig emellan byta lottade mål. P. 678. — om StatsUtskottets Utlåtande rörande en 379 ärlig pension till f. d. Landshöfdingen m. m. Järta. P. 6yg. — om LagUtskottets Betänkande angående Riksens Ständers JustitiseOmbudsmans EmbetsBerältelse P.67C). — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande rörande yrkad befrielse för Gottlands Hemmansägare att underhålla Lastage-bryggor vid de på Ön varande Landthamnar, samt de för Tullbevakningen inrättade så kallade StrandridareBoställen. P. 680. — om StatsUtskottets Utlåtande, angående nedsättning af en Comité, till undersökning om beskaffenheten af alla hemmans onera. P. 680. — om ConstitutionsUtskottets memorial: 1) angående förslag till en rättelse .af inledningen till nu gällande TryckfrilietsFörordning; 2) angående ett tillägg i j5 §. Riksdagsordningen; 3) angående ett nytt moment vid slutet af 68 §. RegeringsFormen; 4) rörande ett tillägg i i5 §. Riksdagsordningen; 5) angående förslag till en ändring i 23 §. Riksdagsordningen.
Majis disposition, för att derigenom befordra fisket i-näringen i allmänhet, hvarigenom motionärens ändamål kunnat vinnas, riten det undvikits att gifva detta anslag egenskapen af en från Stäls-Verket utgående fortfarande fattig-hjeip för någon viss del af riket, hvilken i längden kunde komma att medföra mera skada än gagn för de understödstagande.” Denna reservation biträddes af Herr Grefve Horn, A. F., Herr Anckarsvärd, A., Herr Ribbing, B., Herr Prosten Astrand, Professoren Herr Doctor Thomander samt Herr Conlracts-Proslen Sylvan. N:o Statssamt Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Utlåtande, N.o 31., 32. 17 N:o 31. Ank till Exp. Utsk. den 1? Sept., kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Landtbruks-Acadtmiens indragning, m. m. Frun Hedervärda Bonde-Sländet har till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten blifvit remitterad en motion afRiksdagsfullmägligen från Skaraborgs Län Fredrik von Zweigbergk, hvaruti yrkas, alt Landtbruks-Academien, som, enligt motionärens förmenande, helt och hållet förfelat sitt ändamål, måtte indragas, samt dess fonder till RiksgäldsContoret ingå och användas till landtbrukets upphjelpande efter den anordning, Rikets Ständer finna för godt att stadga. Och har, vid remiss häraf, större delen af Hedervärda Bonde-Ståndet uti motionen instämt. Utskotten hafva denna fråga i öfvervägande tagit; men enär motionären icke förebragt några skäl, som synas Utskotten af den vigt, att de böra föranleda nämnde Academies indragning; så hemställa UlskotLen, att ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 10 September 1840. Ank. till Exp. Utsk. d. 1 % Sept., lsl. 2 e. m.
Län skyldighet alt förse sina båtsmän med en månads uppfordrings-kost. VI. 510. — N:o 124. angående förändrade grunder för beväringsmanskapets tjenstgöring m. m. VI. 510. — N:o 125. angående roterings-besväret för Comminister-bostället Kåreslätt. VI. 510. — N:o 126. angående stämpling af spelkort och afgiflen derför. VI. 510. — N:o 127. om upphörande af skillings-sedlars utgifning från Banken. VI. 510. — N-.ris 128, 129 och 130 se N:ris 225, 226 och 227. — N:o 131. angående ett byggnadslåns beviljande ät staden Christianstad, efter derstädes inträifad eldsvåda. VI. 603. — N:o 132. angående vissa lagbestämmelser, med afseende på Enskilda Banker. VI. 603. — N:o 133. angående lag om acliebolag. VI. 603.
Att, på sätt vore antydt uti den adress, som af ett antal fastighetsegare, embetsman och jordbrukare inom Wermlands län aflåtits till representanterna för berörde provins, till norm för Komministrarnes aflöning taga den lön, som Kronofogdar och Häradsskrifvare åtnjuta, vore visserligen många betänkligheter underkastadt; men om detta således ej finge uppställas såsom allmän regel, qvarstode. dock, under vissa förhållanden, denna billighetsfordran i sin fulla kraft, nemligen i de stift, der socknarnes storlek och folkmängd gjorde befattningarne besvärligare, der lefnadskostnaden tilläfventyrs jemväl vore, i följd af naturförhållanden, dyrare, och der tillika utsigten till befordran vore svagast. I sådana stift fordrade rättvisan att lönen ej sattes lägre än till 2,000 R:dr R:mt, om än, i andra stift, under gynnsammare förhållanden, lönen torde kunna bestämmas till kanske endast hälften af sagde belopp. En omständighet för Komministrarne och deras vederlikar af synnerlig vigt, och som, derest förbättring deruti kunde vinnas, skulle bereda dem en lättnad, måhända i värde för dem öfverstigande hvarje annan pekuniär fördel, vore den för dessa ringa aflönade tjenstemän så högeligen betungande skyldigheten att sjelfve bygga och underhålla sina boställshus, medan pastorerne, som dock äro hugnade med gemenligen vida högre löneinkomster, erhålla i berörde hänseende hjelp af församlingen; och trodde motionären att, om den byggnadsskyldighet, hvilken nu nedtynger Komministerns ekonomiska ställning och sedermera ofta försätter hans enka och barn i de mest tryckande bekymmer och svårigheter, i stället fördelades på församlingen, bördan deraf skulle för dess ledamöter blifva föga känbar. Friherre Raab, A. C., vid frågans remitterande: att synnerlig vigt låge på indragningen af komministraturer, särdeles i sådane församlingar, som bestå endast af en socken med en kyrka, och der Komministrarne derföre hade alltför litet att göra. Prosten Arrhenius: För de i den Kongl.
Detta protokoll får lösas, och derefter sker vad till högre och högsta instans, och på grund af detta protokoll fälles domar öfver både lif och egendom. Att sadant kan ega rum ibland ett så tänkande och bildadt folk som Svenskarne otvifvelaktigt äro, och om ett sådant förhållande fortfarande kan förblifva utan ändring, så synes som detta kunde med rätta anses såsom ett ibland de starkaste vittnesbörd emot den nuvarande lagstiftningens organisation. En domare kan ju på sådant sätt, ifrån rättegångens aldraförsta begynnelse, förvända målet efter sin vilja med afsigt, eller ock, genom glömska och utan afsigt, medelst inflickande af ett enda ord, komma att göra den skyldig som oskyldig är, och tvertom. Då till detta förhållande kommer, det i många är öfverklagade men utan åtgärder till något bättre, varande förhållande, att i Sverige icke finnes tillstymmelse till en sakkunnig, bildad och ansvarig advokat-korps, och våra Domare-nämnder, allmänneligen bestående af orternas gubbar, valda, icke af folket, utan af domaren och nämnderna sjelfva, ibland folk som icke hafva en skymt af bildning för den vigtiga sak, hvartill de äro valda, och gemenligen utan den humanistiska bildning, som är tidehvarfvels lösen och framför allt borde tillkomma ledamöterna uti en domstol att besitta, så finner man hvilka förskräckliga resultater kunna uppstå härutaf. Ordföranden, den enda sakkunnige, hvilket ock i alla fall af honom bör fordras, men dertill den ende inom hela Rätten med den bildning, som fordras för ett upplyst omdöme, sitter på sitt domaresäte, så godt som egenmägtig. De tusende juridiska finter, hvarmed han under rättegången kan bringa den anklagade i förlägenhet, kunna icke omtalas, blott det, och kanske icke det minst svåra, att det ligger i domarens magt att göra tiden för besvärshänvishingen så kort eller så lång han behagar, bör här anföras, då, särdeles på landet, domaren kan få sin mening igenom och sin dom oåterkallelig, derigenom alt han gifver så kort besvärstid att den anklagade icke hinner, eller har för stora svårigheter, för sitt vädjande till högre instans, och hvarigenom den rättssökandes billiga påståenden blifva qväfda i sin linda.
Befäl tillstyrkta nya anslag af Två Tusende fyra hundrade Sextio Ridr afslogs, i följd hvaraf vid 1823 års Statsreglering i denna omständighet komrae att förblifva. 2 5\te punkten, angående de får KrigsCollegii Departementer till För svars-Fer-i kels materiela behof nödige summor. Det af Kongl. Majit i Dess Nådiga Pro* position för ifrågavarande behof föreslagna anslag, af Sexhundrade Sextiotvå Tusende R:dr, jemte Trettiofyra Tusende R:dr, t och för krut-tillverkning, bifölls. S. D. Da nu å nyo föredrogs Stats-Uf* skottets, ej mindre den 16 sistlidne April , under Nio 133, afgifna och, den 7 derpå följ* de Maj e. m. på bordet lagda Betänkande; angående regleringen af utgifteme under Biks-Statens Fjerde Hufvud-Titel , ari ock under Nio 24o meddelade och, den 14 sist* lidne September e. m., på bordet lagda Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande, samt de dervid under Njris 184, 1 $5 och i36 bilagde Utlåtanden, gjorda anmärkningar, fann Kidderskapet och Adeln för godt att gilla Ut* Prof, Utdrag den 8 October 1859. litandet N:o Jt4o, likväl nied undantag af nedannrimnde punkter, i afseende hvarå Ridderskapet och Adeln stannade t följande beslut : ' I . ' " 4 de punkten, angående Biskopens pd Gottland indelta lön.
Fibiger kastade en föraktfull blick på talaren. — Hvar det står, vän Jonas? — sade han. — Jo det ska' jag säga dig och det genast. Det står så här i kungens nådiga plakat: Gripes och fasttages någon vid vakt, lös man eller mördare, eho det vara må, eller någor, den der börjat excess på öppen gata, tage man då äfven vapnen till sig. — Ja lös man, vän Fibiger, eller mördare, — svarade Jonas Värme med ett illparigt grin, — men denne man är ju hvarken lös eller har mördat, ej heller har han öppnat någon excess, ty han säger ju, att det var den här gynnar'n som började. Fibiger kliade sig bakom örat och såg helt betänksam ut öfver detta qvistiga fall. Han kunde icke neka till, att icke hans rival i viss mån hade rätt. Att hänföra justitiesvärdet till vanligt mordvapen kunde möjligen få allmänna opinionen emot sig. Men nu tog Jonas Värme åter till ordet och utbredde sig vidt och bredt om Fibigers pligt som ärlig borgersman, och detta var mer än Fibiger kunde tåla. Han befalde kort och godt sin trupp att genast ställa upp sig i rotar och led. Han brukade icke låta säga sig, skrek han, huru han skulle bära sig åt, och allra minst af Jonas Värme, hvilken han ju samma dag gått om i graderna. Icke heller var det tid till något gräl på öppen gata, tyckte han, ty detta var rättens sak, och icke heller skulle det nu gå så illa, som den dagen då holländske ministern lät vinet löpa, då ena hälften af vakten kom i slagsmål med den andra. Han omgjordade sig derefter med justitiesvärdet och befalde sin trupp att sätta sig i marsch. Anders Barberare — det var nämligen han som öfverfallit den hedervärde mäster Hvittlock — gjorde intet försök till motstånd. Han fördes utan vidare tal till Smedjegårdshäktet. Mäster Hvittlock deremot fick, sedan han stält vederbörlig kaution för sig, gå hvart han ville. Här efter var vakten slut för dagen. Mäster
Då i alla fall delta mål är återremilteradt af två Stånd, så får jag nu anhålla, all det blir återremitteradt äfven af 11. o. Ad., så att man får se hvad SlalsUtsk. dervid kan göra. Jag tror, att StatsUtsk. ganska lätt skall kunna framställa några hufvudgrunder, hvarom RiksSlm möjligen skulle kunna förena sig. Om hufvudgrunderna först vore framställda, så skulle man kunna låta en comité' pä dessa grunder utarbeta ett förslag, att framläggas för nästa R. St. Detta tror jag vore det rätta sättet att gä tillväga. Frih. Raab: Jag tillåter mig att fästa H. Ex. Hr Gr. Björnsljernas uppmärksamhet pä 2:dra och 3:dje punkterna i Hr Danckwardts förslag. Uti den 2:dra punkten heter det: ”Den privilegierade jorden, eller säteri, rå- och rörssamt frälsehemman, skattlägges genast i öfverensstämmelse med allmännaste skatlläggningsgruuden” etc.; och uti den 3:dje punkten: ”Under förenämnde 28 år utgår den enligt ofvanstående punkt påförde nya grundskatt till ränta och amortering af den löseskilling för skattebidraget, som Staten medelst Riksg.eont. utger i obligationer med 4 proc. löpande ränta till den skattskyldige, hvarefter den försvinner”. Således har Hr Danckwardt åsyftat, alt frälsejorden skulle genast skattläggas och genast erlägga skatten derföre, hvilken skatt skulle utgå både till ränta och amorlissemenl. af de ifrågavarande ohligationerne. I hufvudsaken får jag bekänna, alt jag alldeles icke denna gång talat för de fattige, utan snarare för de rike, ty jag talar för deras bästa, som äga frälsejord, öfverlygad derom, alt det är deras egen fördel alt kunna åstadkomma en skaltejemning på det sätt jag antydt, nemi. att man icke söker det som är omöjligt, och omöjligt vore att få all jord lika beskattad i förhållande till dess verkliga värde eller verkliga afkomst, utan inskränker sig alt bringa all jord till lika natur och få del ena hemmanet, efter hemmantal räknadt, lika beskattadt med det andra.
1624. — i anledning af Dircctioncrnes wid Götheborgs >och Malmö Discont Contoir ansökning om erhållande af rättighet till extra biträdeslän. 1824. — med anmälan om den af 2'ne Stand till Utskottet remitterade Kongl. Majus nådiga proposition angäcnde understöd för Tackjerns Bcrgslagerne, Nkov. 16;?. — i anledning af Riksdagsmannen Matt» pelirssons förstag om förening af Fullmägtigstaveti i Banken och Niksgälds-Contoiret bos samma personer, Dec. 92. 429. 421. 1199. 1220. Ian. 125. — i anledning af Kongl. Majus nådiga proposition, angående medel att »verkställa den föreslagna Götha Eanal-anläggningen, Dec. 121. 174. 421. Apr. 627. — med yttrande öfwer den af Stats-Uttstottct afgifne Finance-plan, Dec. 761. 922. 911. 1192. Ian. 67. i'2. 971. — med Berättelse om Banco-Werkets tillständ och förwaltning jemte hemställan om förhöjning a Bankobetjeningens löner, Dec. n6g. 1627. 1697. Borgmästaren Heders sterbhus m.° fl:s ansökning om befrielse strän dem ädömd ersättning af bristen ä ett pa felaktig wägatest till afwekne Brukspatronen IlsUenorent^ utgängit Banco Län, Dec. 1449 Ian. 61. 84. 129. 671. 716. — angäcnde Majoren Frih. Inlljencrsnt-!'» uti desi särskilta yttrande rörande Finance Planen, uppgifne förslag om inskränkande af Bankens widare tillstött till blott
Som, i den händelse ConstitutionsUtskottet finner skäl, att, i följd af den Motion Friherre Boije dit ingifvit, till R. St:r öfverlemna något Förslag om förbättrad organisation af R. Allm. Ärenders Beredning, R. St:r, jemnlikt 29 §. Riksdagsordningen, ej kunna förr än å nästa Riksdag öfver ett sådant Förslag besluta, och det beror på beskaffenheten af den förändring, som Föreskrifterne för Allm. Beredningens Organisation och Ärendernes behandling der kunna komma att undergå, hvad annan aflöning, än den nuvarande, för Ledamöterne i samma Beredning bör bestämmas; altså och då Utskottet ansett en lönereglering för samma Institution under tiden ej lämplig, tillstyrker Utskottet afslag å ofvanberörde motion samt att lönerne för Ledamöterne i Rikets Allmänna Ärenders Beredning må lills vidare förblifva oförändrade. Den to April 1829. 14S Stats-Utskottets N:o 130. (Bil. till 2 Hufy.-Tit.) Utlåtande, ang:de begärde Anslag för Veterinär-Inrättningen i Stockholm, jemte aflöning på Stat för DjurLäkare i hvarje Piovince.. Uti ett till H. R. o. A:s Prot. d. 19 sistl. Dec. afgifvit anförande har Herr Bråkenhjelm P. R., med upplysning om de serskilde åratal, alltifrån år y38 före Christi Födelse till närvarande tid, hvarunder härjande