Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständet laugt ifrän «ttt kunna gilla de obehöriga uttryck, medelst hwilka Riksdagsmannen Oxelberg sälunda angripit ett nied Riksens Ständers förtroende autho> iseradt Utstött, med serdeles agtning och erkänsla anser det utmärkta nit, den ordning och full. ständighet, hwarmcd Utststtet pä ett satt, som fullkomligen swarat emot StändctS wäntan och önskningar, behandlat och utredt de likasä wigtiga som manga, widsträckta och rNwecklade ärcnder, hwilka warit StatS-Utstottet updragnc. Ilt supra. > S DTill Riksens Högloft. Ständers BewillningSbttstotts utlätande öfwer Wällofl. Borgare-Ständers an, märkningar »vid bemälte Utskotts sista Project till en sörup - Den 17 April. 695 ad (öhartä »Sigillatä förordning kemnade Prestc-Ständet resi bifall, vt suxrs. S. D, Riksens Högloft. Ständers Banco-UtffottS förnyade utlätande, angående medel till Iernhandteringens uprätthällande föredrogs 8 nyo och bifölls, vt suprs. S. DFöredrogs Wälloft. Vorgarc-Skändcrs Pro» tdcolls-Utdrag af dcn gr nästlidne Mars, innehållande de tillägg och rättelser, med hwilka Wälloft. Borgare-Ständct antagit den projecterade F5rordni..ien om en Allmän Mränwins-brännmg, dä Ständeti stödas Rcgerings-formens 7ista§. ansäg stg böra dcröfwer meddela desi yttrande;och instämde Prcste-Ständct uti de af Wällcft.
Under sådana förhållanden anser jag tidsödande och ändamålslösf, att i denna fråga hålla ett gemensamt sammanträde; men det kan icke derföre falla mig in, att, i händelse Ii. Ståndet hyser en motsatt åsigt, vilja envisas att genomdrifva den, jag uttalat, utan böjer jag mig under majoritetens mening. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Hvad först beträffar Gr. Anckarsvärds till mig ställda fråga, huruvida några uplvsningar till följd af FinansKomitéens forskningar i afs:de på landets finansiela och ekonomiska ställning skulle kunna meddelas vid det allmänna sammanträde, som här är i fråga, så vill jag i korthet redogöra, uti hvilken riktning FinansKomitéens arbeten fortgått. Finans Komitéen, som sammanträdde i Dee. månad 1858, hade till sin första upgift att infordra de olikartade uplysningar, som voro nödvändiga för dess arbeten. Dessa uplysningar hafva så småningom till Komitéen inkommit; likväl äro de i detta ögonblick ännu icke fullständigt inskickade från alla vederbörande auktoriteter och myndigheter. FinansKomiléen har så upfattat det åliggande, den haft af Regeringen, att den, så vidt möjligt varit, dels sökt utreda den finansiela ställningen och dels skaffa uplysningar om den ekonomiska i landet. Det är egentligen denna sednare del af frågan, sorn uptagit mesta tiden. I afs:de på den finansiela, så bar FinansKomitéen sysselsatt sig med att undersöka och efter dessa undersökningar framkomma med plan för ordnande af hypotheksväsendet och banklagstiftningen inom landet. Derjemte har Komitéen fått ett särskildt updrag, nemi. att yttra sig öfver, huruvida räntan kunde frigifvas. I detta afside har Komitéen redan i Okt. månad aflemnat förslag. De andra frågorna äro ännu -icke komna till full utredning. Förslag till lagstiftning för hypotheksföreningarne är till det mesta färdigt, och återstår således banklagstiftningen och utredning af den ekonomiska ställningen. Jag har ani. förmoda, att, hvad deri förra beträffar, förslaget ganska snart skall kunna afgifvas, och att den sednare frågan kan komma till slutbehandling under loppet af April månad. Pen 8 Februari f. tn.
Ibland er funnos även sådana, som för statens, för ordningens skull ville befästa den gamla vidskepelsen, förutan vilken de förmenade, att allt skulle sammanfalla i grus. Som om en lögn vore det starka band, som sammanhölle världen! Då förkunnades ur folkets lägsta kretsar, ur fiskarhyddor och verkstäder, samma ofattliga sanningar, som I haden lagt hand på för egen räkning. Detta överraskade tvivelsutan de vise. Det var en omvälvning, och så demokratisk, Hermione, så frihetssyftande hon kunde vara. Hon förkunnade en gud för alla, en vishet för alla. Hon förkunnade, att den höge och låge, imperatorn och slaven, äro bröder, barn av samme fader, delaktiga i samma arvedel. Bort med romaren, hellenen och barbaren! Vi äro alla människor. Bort med herren och slaven! Vi äro alla skapade till frihet, till den sanna friheten, som vinnes i segerrik kamp, med Guds hjälp, mot våra tyranniska onda böjelser! Bort med den högsta och svåröverstigligaste av alla skiljemurar mellan människor skiljemuren mellan rättfärdiga och förtappade! Ingen är mer så rättfärdig inför Gud, att han icke är en syndare; ingen så fallen, att han ej kan upprättas! Bort med självbelåtenheten liksom med förtvivlan! Den självbelåtnes högmod skall ödmjukas, och den ödmjukes förtröstan höjas, ty i himmelen är större glädje över en botfärdig syndare än över alla rättfärdiga inom havets gördel! Detta, Hermione, är kristendomens lära, de sanningar, som förkunnades av Jesus av Nasaret. Säg mig, finner du ingen skillnad mellan honom och undergöraren Apollonios? Han uppväckte döda, Apollonios, och förrättade underverk, som liknade Jesu; men vad voro dessa mot nasarenens största underverk, som är hans levnad och lära? Hava edra cesarer, som I upphöjt till gudar, större rätt till detta namn än nasarenen? I förskräckens över våra ord, då vi säga, att Gud var i Kristus och försonade världen, och likväl har ert eget förnuft uppenbarat er nödvändigheten av Guds mandoms anammelse, och edra myter, bland vilka många hava rätt att kallas profetior, antyda det, förebåda det.
Siuntre Samlingen. anora aföclutn gen, innehållande Lag Forsta Häftet. Ankom till Exp. Utskottet den 2 Mars 1829. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om rättighet för Magistraterne i Lan d shöfdin ge - Residence-Städerne att utfärda Pass för desse Städers Borgare. Välloflige BorgareStåndet har till Lag-samt Allmänna Besvärsoch Oeconomi* Utskotten behagat remittera ett af Herr Borgmästaren P. Lindqwist till Välloflige Ståndet aflåtet Memorial, deruti han hemställt, örn icke, då Magistraterne uti de Städer, der Landshöfding residerar, äro , jemnlikt senast utfärdade författning om meddelande af Pass, Uteslutne från rättigheten att med pass förse till och med Borgerskapet, en sådan rättighet måtte, efter föregångne åtgärder till vinnande af jemkning i berörde författning, varda för ifrågavarande Magistrater desto heldre utverkad, som deras tjenstepligter äro lika med Magistraternes i de Städer, der Landshöfding ej residerar, och nu befintlig olikhet i rättigheter således borde försvinna. Denna af Herr Lindqwist i ofvanberörda måtto gjorda framställning hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och som högsta vården öfver säkerhet , ordning och skick, så val 4 Lavsamt Ålim. Besv.o. Otto».
Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad å de föidelar, som, i händelse CavallerieRegementernes Mönstringar, hvilka hittills örn Hösten vanligen egt rum, blefvo förrättade unr der Regementernes årliga möten, skulle icke allenast beredas åt Staten, i så måtto, att några Rese-omkostnader i och för sjelfva mönstringen icke behöfde särskildt godtgöras Mönsterherren och dess Adjutanter, hvilka i allt fall skola öfvervara nämnde Möten, utan äfven tillskyndas Rusthållarne, dels derigenom att de befriades från Hästens och Karlens underhåll under de dagar, som i och för samma mönstringar skulle åtgå, dels ock emedan de längre marcherne till Esquadrons-samlings-platserne undvekos, helst den vid mönstringarne anbefallde besigtning å Hästarne, till utrönande huru de blifvit utfodrade under sommaren, torde äfven kunna höstetiden inom hvarje Corporalskap verkställas. Och ehuru Riksens Ständer fullkomligt erkänna den E. K. M. uti 15 §. Regerings-Eor - Underdånigt Skrifvelserl 605 Sén medgifne liöga rätt, att, i mål af ifrågavarande beskaffenhet, ensamt besluta, hafva Riksens Ständer likväl, på grund af hvad sålunda anfördt blifvit, trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet hemställa, att mönstringar hädanefter må förrättas under Regementernes öfningsmöten, vid alla sådane tillfällen, då ej särskilda omständigheter och förhållanden, i vissa fall och. på olika orter, lägga deremot hinder i vägen. Riksens Ständer framhärda etc.
Det var då naturligt, att jag förutsatte, Den 17 O c tobe r f, m. att det förhållande skulle komma alt inträffa, att dessa penningar, en gång instuckna i allmänna discontrörelsen, icke skulle kunna borttagas derifrån ; och det var under denna förutsättning jag ansåg det vara nödigt alt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på olägenheten af detta steg, innan det v i 11— togs. För resten får jag förklara , att jag icke är vän af strypning, och alt jag icke vill förminska den utelöpande sedelstocken eller minska Iånetillgångarna ; men jag tror, alt båda dessa ändamål, nemi. huvar, sedelstocks bibehållande samt tillvaro af lånetillgångar, kunna uppfyllas, utan alt de rationella grunder, hvarefter en bank bör styras, behöfva åsidosättas. Jag tror ej, att discontrörelsen uppfyller dessa fordringar. Hvad sjelfva lånerörelsen beträffar, så är den ej sedan sista riksdag förminskad, utan fastmer betydligen utvidgad, och de 3 millioner, som sägas vara instrypte, äro det icke genom bankens förvållande, utan derigenom alt stora summor, dels tillhörande enskilda personer, dels Piiksg.- cont. stå inne på deposit.räkningen. De summor, som tillhöra banken sjelf och som der innestå, derigenom ali man låtit bancovinsteri hopa sig, äro, i jemförelse med de förra , obetydliga och hafva icke åstadkommit någon annan strypning, än hvad tillförene under de 5 år, som förflutit mellan förra riksdagar, ägt rum. Jag bar icke vidare alt tillägga , ty saken är redan fullständigt utvecklad, och R. o. Ad. vet nu ganska väl hvad slags beslut det går att fatta. Gr. Frölich: Jag skall icke lenina ett så vidlyftigt historiskt bidrag till denna fråga, som Hr Rosenblad ; men efter han ansett nödvändigt att lemna ett sådant, och kallat det sanningsenligt, så utber jag mig att få lemna några upplysningar, som torde visa, att deri källa, hvarutur lian hemta! sitt bidrag, är något apogryphisk. Han har velat gifva tillkänna, att denna fråga originerar från ordform i BancoUtsk. Så är dock icke förhållandet.
Då det är tillåtet, att Fullmägtige kunna väljas till Riksdagsmän, skall det icke allenast blifva möjligt, utan ofta ganska troligt, att af Ofrälse Stånden de iieste, och äfven alla, blifva dertill valde, hvarigenom således ingen skulle komma att qvarstadna vid Verket. Det föreslås väl, att hvarje Stånd må i deras ställe, som till Riksdagen afgå, välja vice Fullmägtige under Riksdagstiden, hvilka derefter åter skulle afgå. Men jag underställer, huru tjenligt för ärendernas rätta skötsel det må vara att i så vidlyftige och ofta invecklade ärender för någre få veckors tid införa nya främmande Personer för att innan de hunnit väl initieras åter afträda. Och äfven huru i allmänhet passande, samt hvad omdöme man må äfventyra för ett sådant visadt begär att nödvändigt vara med och verka vid Riksdagen, då man redan njuter ett så ypperligt Ständernes förtroende och redan förut deltager i så vigtige göromål, som endast tillhöra Rikets Ständer. Ett så vigtigt och angeläget uppdrag af Sveriges Rikes Ständer måste väl äfven vara ett så godt laga förfall som något annat att ej hörsamma en mindre Societets kallelse, stridande emot detta uppdrag. Om annars vilkoret för Fullmägtigskapet vid de båda Verken är förut kundgjordt och bekant, må väl den, som icke vill äfventyra att försumma en sådan möjelig Riksdag, och som finner sig hafva orsak att på närvarelsen dervid sätta ett så högt värde, ifrån början vägra att emottaga detta fullmägtigskap. Riksdagar på annan ort än Stockholm blifva förmodligen alltid Urtima Riksdagar, af kort varagtighet och afhandlande endast få ämnen. Jag kan dessutan ej tro, att allt hvad som rörer förevarande fråga är endast ett hvarje Stånds enskilte oeconomicum. Ärendernes bättre eller sämre skötsel beror mycket af anordnandet, och desse angelägne ärenders tillbörliga skötsel angår alla Riksstånden och bör således af alla bedömmas. Den 69 § af Riksdags-Ordningen är icke hit lämpelig, den angår endast Fullmäg - Bilaga B till Exped.
Hr Bergenschjöld begärde votering. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Sedan votering blifvit begärd, anhåller jag, att contrapropostn måtte komma att innefatta Hr Holms reservation. Upplästes till justering och godkändes följande votertspropostnt Den, som bifaller LagUtskts utlåt. Wto 184 i anledn. al 9* Den 5 Maj. återremissér utaf betänk. N:o 178 öfver Ilr W. P. Dalmans motion, att häktande på grund af anklagelse förbrott emot 5 cap. 1 § Missg.b:n ej matte äga rum, förrän Konungen yttrat sig, huruvida saken skall nedläggas eller icke, samt domaren derefter pröfvat, om skäl till häktande förefinnes, voterar ia; den det ej vill, voterar nej’ Vinner nej, afslår It. o. Ad. ofvannämnda utlåt. N.‘o 184 samt beslutar en så beskaffad förklaring af 1 cap. 2 § Straffbar och K. brefvet d. 25 Sept. 1777, att ej någon må häktas för brott emot 5 cap. r § Missg.b:n, förrän efter det Konungen förklarat undersökningen böra fortgå. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sönVföljer: Ja — 39. Nej — 52. Gr. Posse, Arv.: Enligt de underrättelser, jag erhållit, hafva Presteoch BondeSttn antagit It. o. Ad:s inbjudn. i fråga om hypotbeksföreningar; men i afseende på förslaget till hypotheksföreningarnas förbindelser hav någon inbjudn. från Ii. o. Ad. icke ägt rum. Presteoch BondeSttn hafva i denna fråga bifallit StatsUtsk:s betänk.; men B. o. Ad. har beslutat ett tillägg af orden: en för alla och alla för en. För befordrande af skyndsammare expedition af detta, mål i siri helhet anhåller jag om propos., att inhjudn. äfven i denna del må ske, och torde prot.-utdr. derom blifva justeradt i afton. R. o. Ad. beslöt den af Gr. Posse föreslagna inbjudn.
Åberopande de ädla grundsatser, som i slikt afseende innehållas i den år 1840 tryckta, berömda boken «om straff och straffanstalters, får jag fästa uppmärksamheten derå, att samma orsaker, som föranledt lagstiftare att inskränka och till en del afskaffa spö- och dödsstraff, samt i vissa länder förbjuda deras verkställande offentligt, måste tala för afskaffandet af ofta förnyade piskningar i alla lärjungars nävaro. Dessa barbariska straff äro skadliga för barnens både moralitet och kroppar, i hvilka de finare och ädlare delarne kunna sprängas genom ångesten och smärtan, isynnerhet der ej dessa piskningar verkat en allmän föresats, att trotsa och tåligt lida dem såsom oundvikliga olyckor, hvilka det tillhör hederskänslan att förakta, enär på rätt visa ej mer är att hoppas, Förgäfves skall man invända, att man dock ej kan förhindra föräldrar att sä misshandla sina barn. Örn detta än medgifves, följer deraf icke, att sådan misshandling bör tillåtas, utan tvärtom kraftigt förekommas, i Statens allmänna läroverk; och hvilken lagstiftare kan eller bör utgå från den grundsats, att det ej är värdt försöka hejda det onda derföre, att det ieke kan öfverallt afhjelpas? Jag vill ej kasta skugga på något visst läroverk, än mindre på någon eller några vissa personer. De kunna vara — ja, jag känner sådana som äro — utmärkta för sin logiska regelrätthet, sin oböjliga, fast ofta missledda, rättskänsla, sin Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JV& 100. sin samvetsgrannhet och aktning för Guds ord; och detta oaktadt synes det, som de icke observerat, att Frälsaren, dä Hail af lärjungarne tillfrågades om, hvem sorn var den störste i himmelriket, tog fram ett harn och ställde det midt ibland dem.
Herr Gre-we b/lörner, har, i sikt anförande, yttrat, att Justitiä-Ombudsmannen, af det skäl, icke egenteligen tagit någon befattning med undersökning af laqskipningen emedan den tillförordnade Lag-CommitkLei, nu wore fystelsatt med ändringar och förbättringar wid lagwerket; denna orsak, synes mig, ganska olämpelig dä det är osäkert, vär detta werk en gang bliswcr färdigt, att emedlertid - Den 9 Juni!. rid läka domaren skipa rätten ester behag, är kvät af den wadeligaste påföljd för alimanhelcn; inriL Letz nya lagar komma, böra de nnwarsnde ordenkeligt haubhafwas. Dek är dertöre intet underligt att man funnit högst ywäntadk at Justikiö Ombudsmannen i Letz embetsberättelse anför, dek laqskips ningen more pä den bästa grund, dä det iikwäk förhåller sig twärkom, dä man fran alla landsorter hörer samma klagan; i offentliga papper fin» nes fädank vmnamt, och hela ailmänhete» kan witsorda oredan och kräfwer rättelse. Embctet är af denna anledning inrätta dr, och 96 tzRegeringSs Formen bjuder uttryckelig?,, att han skall ha siva t il syn öfwer kagarnes efterlefnad af domare och tzmbetsmän, samt att i kaga ordning lära ulika!» Hem, som stna embetspligter ej behörigen fullgöra. Skulle derföre Lag « Utskottets betänkande i detta ärende bli aterremitteradk, anhaller jag^ att, detta mitt anförande mätte blifwa följagkigt, samt LagAtjkottet anmodar^ att noga upgifwa hnruwiva Jusiieiä - Ombudsmannen genom någon forskning eller anstäldt aral i »ägor matto i detta fall ställt stg till efterrättelse, hwad Regerings«Formen och Jnstruction bjuda. Herr !_,!r.gorbeim, olok Dä jag, un der den öfverläggning, som hos Högiofi.
Såsom en särskild nyhet för det nya året kommer Idun att en gång i månaden i utbyte mot romanbiblioteket lämna alla sina prenumeranter en elegant och fint utstyrd plansch, tryckt på tjockt, fint papper, så att det hela vid årets slut bildar ett verkligt konstalbum, upptagande kopior af anslående konstverk. Dessa tolf planscher kunna ock, satta inom glas och ram, bilda vackra väggprydnader för dem, som ej hafva råd att skaffa sig några dyrbarare sådana. Utom allt detta erhåller därjämte hvarje heloch halfårsprenumerant gratis det intressanta, omfattande och rikt illustrerade julnumret, hvars bokhandelspris eljes är en krona. Iduns Modetidning utgfves äfven år 1896 i tvänne upplagor, nämligen ld-dagsupplagan med 2 nummer i månaden och månadsupplagan med 1 nummer i månaden. Idun 3:dje år g. Fredagen den 2 maj 1890. N:r 18 (124) Tidningen kostar Annonspris: endast 1 kr. för kvartalet, med 35 öre p r petitrad (10 stafvelser). postarvodet inberäknadt. Utländska annonser 70 öre pr petitrad. Redaktör o c h utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Tltg-ifning-stid: hvarje kelgfri fredag. Träffas å byrän kl. 10 — 11. A l l m. Telef. Lösnummerpris: 15 öre Prenumeration sker i landsorten å, postanstalterna, i Stockholm hos red., i boklådorna o c h tidningskontoren. (vid kompletteringar). Anne Charlotte Leffler, duchessa di Caianello. å vardt dock sagan sanning till sist, och det tusentungade ryktets pladder har för en gång befunnits sannspådt. V i s s t v o r o vi bra tviflande, vi eftertänksamme o c h förståndige, när redan för flere månader sedan den uppgiften här hemma d ö k fram, att den vidt kända svenska författarinnan i södern knutit äktenskaplig förbindelse m e d en högättad italienare.
Hon vill bort hemifrån, sade modern och såg på fadern. Har du det kanske inte bra här hos dina föräldrar? frågade fadern. Du har det till och med altför bra. Du får alt hvad du någonsin önskar. Eller har du någonting att klaga öfver? Fattas dig någonting? Fanny slog ner ögonen, vände på boken, som hon bar i handen, och sade ingenting. Säg då ut! Fattas dig något? Nej, hviskade hon och sänkte hufvudet ännu djupare. Nå ja. Men hvarför vill du då bort? Och om det hälst vore till ett ordentligt ställe, men dit, rakt till bondlandet, midt uppe i ödemarken. Fanny kunde ju inte säga hvarför. Hon ville endast bort och stod fast därvid trots föreställningar, böner, hårda ord och hotelser. Tror du dig komma till rätta med sexhundra mark, frågade fadern en gång. Det räcker ju inte ens till mat, än mindre till kläder? Af mig får du ingenting, inte en penni, var säker på det. Om du stannar hemma, köper jag åt dig ljusgrått siden till klädning från kommerserådets här midt emot. Nyss inkommet, utmärkt vackert. Har du sett det? Nej, men inte bryr jag mig om det. Om du inte bryr dig om det, så tag något annat, som bättre faller dig i smaken. Jag ger dig genast pengarna i handen, om du bara lofvar att lämna dina galna funderingar och bli hemma. Du behöfver ej arbeta för ditt bröd, nog orkar jag föda dig alltid. Du får roa dig så mycket du någonsin vill. Fara från bal till bal, dansa och flänga omkring och inte sörja för någonting. Så gifter du dig efter några år jag borgar för att du här skall få fästmän tillräckligt att välja på. Men där? I Pöllismäki blir du säkert gammalpiga. Hvad skulle där finnas annat än bönder, klagade modern. Inte bryr jag mig om några friare. Och därvid blef det. På sitt lugna och stillsamma sätt var Fanny ståndaktig i sitt beslut. Hvarken fadern eller modern kunde invärka på henne det ringaste. De sörjde. Modern grät flere gånger, och så ofta Fanny såg det, blef hon alltid ängslig till mods. Hon kände nästan samvetskval, men det oaktadt kunde hon ej tänka på att bli hemma. Hela hennes varelse uppreste sig bestämdt däremot.
Till lidens minnande, hade Stats,Utskottet i anledning af Wallofl. Borgare StändetS ofwannämn» de ren.ch, hwllken aldcasörst till StatS-Urffottct an» konm^t, infordrat Herrar Fullmägtiges uti RikSgäldSComoiret utlärande; wen innan detta hunnit att hos Unkottek föredragas, ankom ifrån Högloft. Ridderikopet och Adrin elt Lxtrscmm krotocolli af den 2^ Ocrober innehållande, att Högloft. Ridkerska, per och Aoel», i anledning as de uplysningar, som ge» nom yttranden sa wäl af Stars» som Bervillnings-Ut» skottet inkommit, rörande Ikiljagtige upgifter af Be, willnings-Summorne för krut, socker och alun tillwerkningarne i Riket, bcftmit anmoda StatS.Ulskottkt, att söka genom H rr Hof.Cantz'erenS benägna åtgärd skyndesammeligen häröfwer inhamra uplysningar ifrån Kongl. Kammarkollegium samt Kammar-Rätten, och desie uplysningar Riksens Ständers Plena meddela. H följd af Len anstalt som Herr Hof»Cahleren, uppå StatS-UtffottetS anmodan, wrdtagit, har Kongl. Kammar.Collegium, jämte Prowcolls Ucdrag af den 7 Nowember, lätit aflämna de derifrån begärde uplys»ingar, äfwensom Kongl. Kammar-Rätten jämte Pcotocolls Utdrag af den 1 December som den 5 kill Stars-Utskottet ankom, iusändt de deriscän infordrade upgifter. Desis ifrån Kongl. Kammar-Collegmm samt Kammar-Rätten inkomne handlingar, tillika med Herrar Fullmägtiges uti Riksgälds ComoiretS afgifne ur» lärande, hwijket ssstnllmvd» EtgkS Utskottet s-tnnit wara - Den -i December.
Ständers Stats-Utskotts Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådig Remiss af f. d. Commissariens i Riksgälds - Contoiret C. f. Lanells underdåniga ansökning om återställande af försåt en tid samt understöd af Riksgälds-Contoirets medel. Cjfenom Remiss af den 11 sisfledne Mars har Kongl. Majit i Nåder behagat till Riksens Stäni ders StatsUtskott öfverlemna f. d. Commissariens vid Riksgälds-Contoiret Carl Johan Lanells underdåniga ansökning, att Kongl. Majit, med återställande af Fatalierne hos Rikens Höglofl. Ständer, i Nåder täcktes förhjelpa Sökanden till något understöd af Riksgälds Contoirets medel. I afseende på frågan om fatalierne, andrager Lanell, huruledes han, okunnig om Riksens Ständers Justitia - Ombudsmans befattning, skall »edan den 2 sistledne Januarii till Herr Justi - 175* Stats-Utskottets Reliinkanden. tiae-Ombudsmannen och Commendeuren Friheire Mannerheim ingi f v i t en beskrifning öfver det oskyldiga lidande, Lunell, såsom inblandad uti den år 1800 hos sedermera afledne Casseuren i Riksgälds-Contoiret M. Tavelin yppade Bilance, skall öfvergått, men att Herr Friherien och JustitisE-Ombudsmannen, på den grund, att honom icke tillhörer att taga befattning med ledan afgjorda mål, öfverlemnat Tunells Skrift till Stats-Utskottets Ordförande, sorn ej skall tilltrott sig, att densamma föredraga, enär uti ä i ilnet någon motion hos Riks - Stånden icke blifvit gjord.