Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En snabb omsättning är handelns första vilkor. Den i spanmål opererande köpmannen, skall också alltid finna större fördel vid att hemta sitt behof från de aflägsna Preussiska och Ryska hamnarne, än från det vida närbelägnare Göteborg, Malmö, Marstrand o. s. v., der några förråder ej finnas att tillgå, förr än de från olika håll i det inre af landet först blifvit uppsamlade. Utan tvifvel är denna saknad af tillgängliga spanmålsförråder äfven en orsak dertill, att Sverige ännu alltjemt och midt under en stark utskeppning af inhemsk spanmål, importerar stora qvantiteter af främmande säd. Köpmännen i våra kuststäder se sig nemligen ofta i tillfälle att hastigare anskaffa spanmål från Petersburg eller Danzig, än från det inre af vårt eget land. En omätlig fördel skulle också beredas vårt land, kunde man bringa till stånd större spanmålsupplag i våra på utlandet handlande hamnplatser. Jag anhåller vördsamt om remiss häraf till vederbörligt Utskott. Stockholm den 11 November 1865. C. F. Ridderstad. Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Af Herr RiddBFStäd, C. F., om Wadstena treklassiga Elementarläroverks utvidgning till femklassigt, och anslag till ökad lår arep er sonal vid samma läroverk. Stadsfullmägtige i Wadstena stad, för hvilken jag har äran att vara ombud vid denna riksdag, hafva uppdragit mig att hos Rikets Ständer vördsamt föreslå: att stadens elementarläroverk måtte utvidgas från tretill femklassigt. För behofvet af denna utvidgning tala många vigtiga och öfvertygande skäl. Såsom ett väsendtligt vilkor för utvidgandet af läroverket inom ett stads samhälle har man alltid fästadt afseende på huruvida sjelfva samhället befunnit sig i ett starkt framåtskridande eller icke. Detta är förhållandet med Wadstena. År 1862 uppgick befolkningen, enligt den officiela befolknings-statistiken, till 2,514 pesoner, och man kan antaga att densamma under loppet af de tre år, som sedan dess fortgått, nu närmar sig tretusentalet.
Berberisröt Genom hänvisning i noten äro berberisrötter underkastade enahanda tullbe or. handling som apoteksvaror, men lära, enär de i allmänhet icke användas för medicinska behof, böra i stället inbegripas under rubriken »varor, som ej kunna «hänföras under någon af de i taxan upptagna bestämmelser». BleckslagaEnligt Tullkommitteens förslag och 1841 års tulltaxa voro å bleckslagare rearbeten, ej arbeten införselsafgifterna antagna, för de olackerade till 8 sk. på 32 sk. värde, specificerade. ^ |ackerac)e sIagen till 10 sk. på 40 sk. värde skålpundet. Uppå af Rikets sednast församlade Ständer gifven anledning höjdes vid 1843 års tulltaxereglering tullvärdet å de förra till 1 r:dr och tullen till 12 sk., samt å det senare, tullvärdet till 1 r:dr 12 sk. och införselsafgiften till 16 sk. per skålpund; men enär, vid anställda profvägningar, de nuvarande värdena befunnits icke obetydligt understiga ej allenast de i nu gällande taxa utförda, utan äfven dem, som voro i 1841 års tulltaxa utsatta, så föreslås vid sådant förhållande i underdånighet, att införselsafgifterna må återföras åtminstone till de belopp, sistnämnda taxa innehåller. 'ilodiglar. 3lotnmor. Bly. /yertspcn lr. Blår. ookbinder lolh. 'roierade rbeten. Kongl. Maj:ts Nåd. Den vid sista tulltaxeregleringen å blodiglar från 2 till 4 r:dr skålpundet höjda utförselstull torde, äfven om värdet, som nu är upptaget till 10 r:dr, antages till 12 r:dr skålpundet, böra nedsättas till 25 procent derå eller 3 r:dr. Med hänsigt till det å artificiella blommor och delar deraf utrönta lägre värde, än hvartill de i gällande tulltaxa äro upptagna, föreslås att i de nuvarande införselsafgifterna, hvilka öfverstiga t.
D e n n a v a r: » Kristi kärlek öfver går all kunskap » och » Herrens fruklan är vishetens begynnelse ». AMfeldt. Dessa språk stå ristade på väggarna i bönsalen, det enda r u m i huset, där den stränga enkelheten tillåtit några dekorationer. H i t samlades ungdomen dagligen till den morgonbön och de bibelförklaringar, hvarmed Matilda alltid själf inledde dagens arbete, h ä r firades på hennes 61:sta födelsedag af nuvarande och afgångna elever för henne en fest, hvarvid som grundplåt öf verlämnades åt henne 1500 kr., hvilkas användande hon själf fick bestämma. Fonden har sedan vuxit och knutits till hennes n a m n; räntorna skola öka pensionerna åt lärarinnor tillhörande hennes skola. Matilda Halls skola är privat, man får det intrycket, då m a n står vid den tillslutna dörren och trycker på ringledningen. D ä r sker intet för öppna dörrar. F r ö k e n Halls milda stämma tycktes vara för vek a t t fylla ett r u m. Med all sin blidhet trängde den dock till hvarje öra af den stora bönsalen, m e n utom dess väggar hördes den aldrig. Sista morgonbönen höll hon, redan sjuk, den 19 m a j. D e t onda tog sedan strax öfverhanden, m e n plågorna voro jämförelsevis ringa, tanken klar. Döden kom som Guds sändebud för a t t hemföra den trogna tjänarinnan. » J a g h a r sagt amen till mitt arbete, » sade hon en dag, m e n fastän detta amen öfver hennes lifsverk var uttaladt, följde hon dock skolans arbete in i det sista. N u är också detta för läsaret afslutadt. Utanför det enkla h u s e t vid Karl Gustafsgatan håller en r a d af vagnar, och företrädd af den r i k t blomstersmyckade kistan kommer ett långt tåg af sörjande ungdom och äldre vänner till till den aflidna. H v a r t tåget drar stå skaror af tysta åskådare, ty hvem kände icke henne, hon som aldrig sökte sitt och dock fick mera än de flesta af hvad vi människor uppskatta, främst den kärlek, hvilken aldrig vinnes utom i försakande af sig själf. Amanda Leffler. flaff stämning.
Hr Hjertas vingar räckte ej till för att lyfta honom till dessa svärmeriets regioner, utan kallade han slikt för „fantasterier„ ; dessutom egde han (som sagdt) för mycken moral att vilja tillämpa Går-an-läran äfven på familjens förstörelse, samt dessutom för litet urskiljning för att fatta läran i hela dess utsträckning. Läsaren finner, huru vi antaga hvarjehanda hypotheser, för att minska Hr Hjertas medbrottslighet i detta förstörelsens bolag. Vi böra ock tillägga, att A. icke fick framkomma med sina mest anstötliga dogmer i A.B., utom vid de tillfällen, då egarn vände ryggen till, såsom 1842, under „dåd„- tiden, då den regerande Viziren grasserade der så öfverdådigt, att egaren efter hemkomsten måste (i fall vi ej orätt minnas) göra några ursäkter. Men vi kunne icke underlåta att klandrande anföra, att, fastän de skandalösaste af A:s satser ej inrymdes i A.B., dröjde det icke länge, innan äfven hans mest anstötliga böcker förklarades för gediegna, på originella sanningar bålrika mästerstycken, och hans satser, i deras vidsträcktare tillämpning, antingen halft om halft förnekades eller ock mot motståndare försvarades. Så skedde för tolf till tretton år sedan, efter utgifvandet af Går-an-boken; så skedde sedermera ganska ofta, och sednast ännu detta år, ett par månader före katastrophen. Sedan i denna Tidning, „ända till den complettaste evidence„ var bevisadt, att A. i sitt tredje häfte utvecklade åsigter, som under vissa omständigheter tilläto mened, contraktsbrott, förfalskning af beseglade documenter o. s. v., blef plötsligt i A.B. synlig en uppsats, der A. åter upphöjdes till en halfgud, till en ljusets S:t Göran. Insmögos dessa artiklar emot Hr Hj:s vetskap och vilja? – men hvarföre desavouerades då icke lurendrejeriet? Eller begrep
Kopparbergs d:o 90,000 » Örebro d:o 202,000 » Wermlands d:o . 308,000 » Gefleborgs d:o 150,000 » Wester-Norrlands d:o 120,000 » Westerbottens d:o 50,000 » Gottlands d:o 54,000 n Malmöhus d:o 404,000 » Christianstads d:o .' 204,000 » Blekinge d:o 146,000 » Hallands d:o 118,000 » Bohus d:o 210.000 » Jemtlands d:o . 28,000 » Norrbottens d:o 38,000 Summa 4,650,000 R:dr B:ko Skånska llypotheks-föreningen, innefattande Malmöhus och Christianstads län, skulle sålunda erhålla Småländska, innefattande Kronobergs, Jönköpings, Kalmar, Blekinge, Hallands och Skaraborgs län Östergöthlands, innefattande Linköpings län . /Vermlands, innefattande Wermlands län Nerikes, innefattande Orebro län Bohuslänska, innefattande Elfsborgs och Bohus län Mätare-provinsernas, innefattande Södermanlands, Uplands och Westmanlands län Hypotheks-löreningarne gemensamt för Stockholm, Götheborg och Malmö R:dr 606,000: — 1,094,000 394.000 308.000 202.000 462,000 708,000: — . 1,000,000: -r Summa R:dr 4,774,000: — Bih. till B. St.
"Namnet, goda Mamsell Angubrit, gör ju ej till saken, dessutom låter det ju behagligt; hon är en faderoch moderlös flicka, som lenmat Friherrinnan Y. sitt löfte, att i dennes ensamhet för henne utgöra ett dagligt sällskap." "Friherrinnan Y? så, så, ack hvad jag beklagar henne, en så sträng, kinkig och sjuklig fru; nå, der får hon sju dar i veckan, stackars flicka, hon är då ej rik, (och härvid skörtade hon på sin sammetsrock) som nödgas antaga ett sådant anbud?" "Nej, långt derifrån, hon är fattig, och känner så mycket smärtsammare sitt medellösa tillstånd, som hon varit rik, men hennes far genom öfverdrifven mensklighet och hjelpsamhet störtat sig sjelf i elände." "Stackars flicka! ja ja; nog får hon nu veta att hon äter nådebröd." Längre förmådde Rosa ej åhöra Mamsell Angubrits frågvisa sladder, hon lemnade henne straxt derpå; samt berättade mig sedermera helt oskyldigt hela samtalet. Kl. 2. Vi passera nu skärgården, ja! den är vacker, den är gudomlig! En mild försyn uppenbarar sig äfven i denna obetydliga del af det stora hela. Hvad ändå naturen är skön! O! om du såge dessa stränder med sina unga, friska löfträn, dessa klippor, kring hvilka måsar med silfverhvita vingar flaxande höja och sänka sig, dessa dälder och kullar med betande hjordar, dessa hvita, små landthus, som vänligt tyckas inbjuda den förbiseglande, allt är så herrligt! man skulle önska evigt få qvardröja här och aflägsnas dock ögonblickligen. Kl. 3. Ännu blott en qvart; och jag skall beträda en jord, der allt är mig främmande, allt likgiltigt, der endast en allvis försyn är densamma, hvilken äfven i mitt älskade hemland vakade öfver mig; densamma, hvilken min ömma mor, min dyra far lärde mig älska och vörda. O! Emilia! nu, nu känner jag att jag är ensam, att jag är skiljd ifrån dig! min enda sanna vän!
I72 Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, angående KammarRättsRådet Sellings Pensionsrätt vid afskedstagande från innehafvande Landskamererare-beställning. XXL io5. — om utfärdande af en Lag, att ej någon må till Domare-förrättning förordnas, innan han fyllt 25 år. XXL 106. — om en föreslagen ändring af Kongl. Förordningen den io April 1810 angående lagfart med förpantad fast egendom. XXL 106. — om utgifvande på Statens bekostnad af en fortsättning utaf den så kallade Lagsamlingen. XXL 106. — angående nödvändigheten, att Banken från Avestad förses med behöflig t kopparskiljemynt för vexlingens oa f brutna underhållande. XXL 106. — angående nödiga stadganden i fråga om guld och silfver, som från Banken eller för dess räkning å Kongl. Myntet emottages. XXL 106. — angående omröstning öfver Högste Domstolens Ledamöter. XXIII. 108. — angående ett nytt Moment til! 14 §• uti Instructionen för Rikets Ständers JustitiaeOmbudsman. XXIII. 108. — angående fritt val af Rättegångsombud. XXIII. 109. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om upphörande af Konungens 2:ne röster i Högsta Domstolen. XXIII. 109. i73 Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, om upphäfvande af 2 Cap. 3§ GiftermålsBalken. XXIII. 109. — om upphäfvande af HofRätternes LeuterationsRätt. XXIII. 109. — angående underställning till HofRätts pröfning af UnderRätts Utslag i mål, der någon blifvit tilltalad eller dömd för brott, hvarå fästningsstraff bör följa. XXIII. 109. — angående Rådmäns och Kämnärers befrielse från deltagande uti ansvaret för försummelse, att till ÖfverDomare insända renoverade Domböcker och Protocoll m. m. XXIII.
Remitterades till StatsUtsk., i sammanhang med Hr Hjertås till samma Utsk. remitterade motion, ang:de kronomanskaps samt kronoeffecters transporterande sjöledes. Hr Reutersvärd, Pehr Adam, hade infemnat ett anförande, som upplästes, så lydande: Hr H ammarsköld har uti sin motion om skjutsbestyret föreslagit, att skjutslega!) måtte förhöjas till 3a sk.; andra åter, som yttrat sig i ämnet, hafva velat, att den skulle bestämmas till 24 sk., och slutligen Gr. Anckarsvärd till 1 r:dr b:co milen per häst. Att skjutsningsbesväret är ett högst betungande onus för jordbrukaren, lärer ingen kunna bestrida, hvilket således påkallar Statsmakternas behjertande. Huru lindring skall kunna tillvägabringas, utan att å andra sidan för hardt drabba statscassan, som mäste bekosta kronoskjutsen och Statens ärenden, samt alla privata, som nödgas resa i egna ärenden, är ej lätt att afgöra. Den aa Februari c. m. 35i Man har talat om inrättande af deligenser, och skjutsens ställande på entreprenad. Sådant later sig dock icke göra, om del skall bära sig, annorstädes än på de stora stråkvägarna. — Mången reser för sitt nöje, det är sannt, men vida flere i angelägna ärender, deraf en stor del icke ilian hinder för sitt ekonomika bestånd skulle kunna betala i r:dr b:co milen per häst under ofta påkommande längre resor. För att i någon mån kunna gå en medelväg båda parterna emellan, de skjutsande samt Staten och de resande, får jag vördsamt föreslå, att skjutslegan t. ex. under Januari, Februari och Mars, samt October, November och
Vid genomläsande af hvad det Sammansatta Utsk:t här uptagit af motionen, har jag icke kunnat finna hvar Utskzt hemtat anledn. att väcka fråga om nedsättning i lösen för de af HäradsRätterna utfärdade förmyndare-förordnanden, då nemi. motionen derom ingenting innehåller, samt Lago. Ekon.- Utskzt hvarken samfäldt eller hvart för sig ega någon motionsrätt. Domboksprot:er, som motionen omhandlar, äro något helt annat än förmyndare-förordnanden; och Utsk:t kunde då, lika gerna som att föreslå en åtgärd i afseende å dessa, hafva föreslagit någon förändring i fråga om lösen för HofRätternes eller Högsta Domstolens prötzer. Jag får protestera mot ett sådant sätt att hoppa från det ena ämnet till det andra, och anhåller derföre om afslag fi Betänk:t. Gr. Sparre, Erik: Jag finner beklagligen, att Hr Printzensköld icke genomläst Utskzts Betänk, då han kunnat göra en sådan anmärkning. Der talas nemligen alls icke om domboksmål; men deremot handlar Sköldbergs motion om nedsättning af prot.- lösen i allmänhet, och då må det väl icke vara det Sammansatta Utskzt förmeuadt att omfatta densamma, för så vidt den rörer sådana prot:r, genom hvilka förmyndare tillsättas eller entledigas. Att således det Sammansatta Utskzt, och särskildt Allm. Besvärso. Ekon. Utsk:t, som handlagt detta ärende, varit behörigt att göra ett sådant tillstyrkande som det af den värde talaren klandrade, visar sig ytterligare af § 34 R.O., der det sägesz »Allm. »Besv.- o. Ekon.-Utskzt, sammansatt af 48 medlemmar, skall, enl. »53 och 89 §§:ne R.F., samt i anledn. af i Stånden väckta frå»gor, anmärka brister i de allmänna hushållningsanstalterna och »förändringar deruti föreslå,» etc.
Dock underställes detta Riksens Höglofl* Ständers egen upplysta pröfning. Stockholm den 24 Julii 1823. Ankom den I Augusti 1823. Betänkande angående den af Städerne utgående Salu-Accisen och dess upphörande. Till Riksens Höglofl. Ständers BevilloingsUtg 364 Bevillning» Utskottets Bettinkanden. skott har Vallöf], BorgareStåndet öfverlemnat RiksdagsFuIlmäktigen för Christianstad, Herr Corn* inerceRadet J. Cronii , för Linköping, Herr C. F. Lundmans oell för Halmstad , Herr Radman C. J Hammars särskilda Memorial, hvaruti an« fores, af den förstnämnde, att då aceis-afgiften , som förr, enligt derom gällande författningar, uppbars af LandttulIsBetieningen vid Tullarne för vissa till Staderna inkommande ruidvändighets-artiklar, såsom Bröd, Öl, Cider, Attika, Fisk och slaktadt Kött , samt sålunda erlades af de personer, som med Städernes förseende med dylika varor sig befattade, icke nu mera, sedan dels Landttullarne, till följd af Riksens Höglofl. Ständers vid 1810 års Riksdag fattade beslut i de fleste städer och jemväl i Christianstad blifvit indragne , hvarigenom uppbördc-n af denna afgift äf sig sjelf försvunnit, dels -accis-afgiftén icke finnes i ingressc-rnp till 1815 och 1H1& årens BevillningsFörordningar bland den ständiga Bevillningen omförmäld, och således k n med skäl anses inbegripen uti den Landtulls ersättning^ sorn under n irnit af Fylin tds afgift, med 4 sk.
I de stift, der Domprost icke finnes, vare ännu en Kyrkoherde i sådant pastoral, som nu sagdt är, ledamot af Domkapitlet, och der Theologie Lektorn tillika är Rektor vid läroverket i stiftsstaden, vare ännu en Lektor vid samma läroverk af Konungen förordnad att tillsvidare såsom ledamot i Domkapitlet tjenstgöra. Lekman, som ar ledamot af Domkapitel, vare i afseende på lära och lefverne underkastad samma förpligtelse och ansvar som för kyrkans presterskap öro stadgade. 20 Expeditions-U(skottets Förslag till anderd. Skrifvelse, l\:o i55. § 3. Domkapitel må beslut fatta, der tre när äro, utom i frågor om upprättande af förslag till embeten eller Ijenster eller om tillsättande deraf, eller i mål, der Kapitlet utöfvar domsrätt. I dessa lall må dock beslutas af fyra, der tre af dem om beslutet ense äro. § 4. Inträffar jäf, som i Rättegångs-Balken för domare sägs, för så många ledamöter att det förthy ej domlördt är eller beslut fatta kan, eller finnes det nödigt att förordna annan ledamot i stället för den, som laga förfall fått, må Kapitlets ojäfvige eller förfai lolöse ledamöter, som när äro bland stiftets Kyrkoherdar eller Lektorer vid läroverket i stiftsstaden tillkalla så många, som erfordras alt föreskrifvet antal fylla. § 5. Domkapitel sammanträde så ofta ärendena det fordra och minst en gång hvarannan vecka. § 6. Alla från Domkapitlet utgående expeditioner skola underskrifvas af Ordföranden och kontrasigneras af Notarien. § 7. Hvad i 3, 5 och 6 §§ stadgas, gälle ock, i hvad lämpligt är, för Konsistorierna i Stockholm, i afseende på hvilka i öfrigt förblifver vid hvad redan föreskrifvet finnes. § 8. Denna författning skall lända till efterrättelse från den —, dock så alt stadgandet i 1 § angående der omförmäide Kyrkoherdar endast må tillämpas i mån af de lektorers afgång, som för närvarande innehafva prebende-pastorat”.
St. deri fattat beslut; men för att visa, att R. o. Ad. gjort det, ber jag, att Hr Ridd.secret. må upplysa, hvad svar Ståndet afgaf, då propos. framställdes till beslut å alldeles samma sak, som nu innefattas i Frih. Boyes motion. Underteckn. Ridd.Secret.: Med afslag å hvad StatsUtsk. , rör:de f. d. Landshöfd. Frih. Focks pensionsrätt yttrat, beslöt R. o. Ad., att hvad Utsk. tillstyrkt, rör:de beloppet af landshöfd.-pensionen för framtiden, äfven kommer att gälla för de landshöfd:r, hvilka fr. o. m. början af år i83o tagit afsked. Hr Hjärne: Om jag icke orätt uppfattat Hr v. Troils yttrande, afstod han från sitt förslag. Frih. Boye åter hav väckt en ny motion i ämnet, och denna är af Hr Dalman begärd på bordet. Discussionen torde således för närvar, kunna och böra uppskjutas, på det vi rnåtle få öfvergå till andra ämnen. Frih. Boye: Jag skall gerna taga den ifrågaställda motionen på mig; men jag förblifver vid min motion. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Hr v. Troil nu afstått från sin första begäran, komme den att förfalla, och att sedan den nya väckta motionen blifvit begärd på bordet, kunde om den för det närvar, intet beslut fattas. Företogs till pröfning LagUtsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda betänk. JNT:o 83 öfver väckta motioner om verkställighet af häradsoch kämnersrätters beslut samt om förändring i tiden för lagmansrätternas sammanträden. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Det är för tredje gången jag haft det missödet alt ej genom mitt tidigare upp - 92 Den 16 Augusti f. m. ropande få bespara Ståndet en uppläsning. R. o. Ad. har afgjort betänk.
JMaj:ts Befallningsbafvandes i Norrbottens län tinrlerdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af 1848 och 1819 års räkenskaper öfver nämnde läns arbetshusfond. Stormäktigste Aller n å d i g s t e Ko n u n g! Rikets Ständers Revisorer hafva uti deras berättelse, angående granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, i afseende på Norrbottens läns arbetshus fond, med anförande, — att, enär berörde fond, efter livad utredt vore, de sednare åren icke blifvit annorlunda begagnad, än till lånebidrag åt sådane personer, för hvilka arbetsinrättningen icke varit afsedd, samt dertill komme, dels att Revisorerne saknat tillfälle att pröfva huruvida erforderlig säkerhet för de utgifna lånen blifvit ställd, dels att, då undsättning för behöfvande inom länet blefve nödig, andra tillgångar dertill voro för Eders Kongl. Maj:t disponibla, — hemställt, att fondens behållning måtte till Riksgäldskontoret öfverlemnas. — 314 — Till underdånig åtlydnad at Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning uti skrifvelse den 20 nästlidne Januari, får Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län utlåtande, i anledning af hvad Bikets Ständers Revisorer sålunda anmärkt och hemställt i djupaste underdånighet härmed afgifva. Den fördel, som genom fondens användande, vid inträffade missväxtår, till uppköp af lin eller andra rudimaterier, för att bereda de mest behöfvande arbetsföre personer nyttig sysselsättning och derigenom lättad lifsbergning, tillskyndats länet, är väl otvifvelaktig och af icke ringa betydenhet; men då fonden icke är afsedd för dessa ändamål, synes Rikets Ständers Revisorers hemställan, att fondens behållning må till Riksgäldskontoret öfverlemnas, vara mera formenligt.
Ser du det måtte väl ej vara mera illa att spela, än att rakt sitta med händerna i famnen och göra ingenting, som jag ju ändå skulle måsta göra, när allt arbete är slut“. Jag satt hos stackars Clara tills det blef afton. Hon spritade och spritade. Hon hade ej sofvit på många dygn, hon hade spritat hela nätterna, hon hade ej tid att sofva, sade hon. Jag gick in i hennes idéer och sade, att hon nu snart hade slut på allt arbete, så att hon ju bara hade helt litet qvar till i morgon, bara hon nu skulle sofva litet först. „Ja, men vet Helena, jag har så ofta, när jag lagt mig om qvällen, tyckt att allt skulle vara nära bortgjordt, men när jag vaknat om morgonen, då hade åter så rysligt mycket arbete vuxit upp under natten. Jag törs ej sofva“. Slutligen lyckades jag dock förmå henne att lägga sig. „God natt, Helena“, sade hon och nickade vänligt åt mig, „i morgon, Helena, i morgon!“ Jag gömde hennes lappar, jag gömde allt, som kunde påminna om arbete, och inträdde helgdagsklädd hos henne följande morgon, som var söndag, och då hon frågade efter sitt arbete, sade jag henne, att det vore synd, att arbeta om söndagen. „Tror du det är synd? Vet du, jag har syndat mycket, jag har arbetat mycket om söndagarna. Nej, nej, icke kan jag hålla söndag, jag måste arbeta“. Sedan hon oroligt sökt sina lappar, började hon rifva sönder allt, hvad hon kom åt, och satte sig att sprita de sålunda erhållna tygflikarna. Jag måste slutligen åter låta henne få sina undangömda lappar. Nu var hon glad och vänlig åter, nickade åt mig och sade: „i morgon, Helena, i morgon. Ack du vet ej hur roligt det blir?“ Hon gick nu hvarje qväll ordentligt till hvila, och sade blott meningsfullt nickande: „i morgon, i morgon! I går ville vi ännu slutligen göra ett försök; många hade förut blifvit gjorda. Medan hon sof utburos hennes lappar och allt, hvad som påminte derom. På det ställe, der hennes arbetskorg brukade stå, ställde jag en stor korg full af blommor, och harpan prydd med blommor derinvid.