Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beklagligtvis älskas makten af hvar och en, som innehar den; men Hr väl ännu icke tiden inne att sätta en gräns för det förtryck, som den liberala pressen utöfvar mot sina offer; och då redactionen står sjelf fri från all censur, huru moraliskt rätt är det väl, att hon utöfvar en godtycklig censur öfver den anfallues försvar? Hr von Hartmansdorff: Det exempel, som jag anförde rör:de de många fruktlösa försöken alt erhålla jurymän, angick icke någon politisk fråga, utan enskild persons förnärmelse mot enskild man. R. o. Ad. lärer således finna, att äfven den enskilda säkerheten erfordrar sådana försigtighetsmått, som jag ifrågaställa men hvarvid jag begick det felet att endast nämna jury-inrättningen. Fullsläudigheten fordrar åtgärder äfven i andra hänseenden , hvilka till en del blifvit af andra ledamöter omnämnda, och hvaribland jag inskränker mig till att blott omtala behofvet af tillökning uti de ringa böter, som Tryckfrihetslagen utsätter. Men som vi uti allt detta kunna, enligt hvad en ledamot af Const.Utsk. behagat nämna, hoppas erhålla förslag till lämpliga rättelser; så vill jag ej vidare tala derom. Man har här omförmält möjligheten att försvara sig mot anfall i tidningarna annorlunda än genom svarets införande i samma blad, der man blifvit angripen. Frih. Boye har deremot redan anfört, huruledes det händer alt man angripes uti en tidning, som har 400° prenumeranter, och får sitt svar infördt uti en som har 5oo. Deraf inses lätt, huru stor skilnaden är emellan anfallet och försvaret. En annan omständighet ådagalägger ytterligare denna skilnad; den nemi. att de personer, som äro rätt faste i den politiska tro, hvilken de anse för allena saliggörande, gå ända derhän, att de icke vilja läsa hvad som anföres på motsatta sidan. För att icke komma i frestelse att möjligen föras, på andra tankar, förbjuda de att sådana skrifter, soin innehålla tankar stridande mot deras tro, må finnas på deras klubbar eiler andra samlingsställen.
Skulle dock ej den af mig föreslagna planen anses böra godkännas, må åtminstone något göras för att söka afböja det öfverhängande onda, hvaraf vi stundligen se följderna genom den mängd unge lönlöse och ofta äfven sysslolöse tjenstemän, som f. n. finnas! 4 H. 3 34 Den 19 Februari. 2:o Utan att längre vilja afvakta ytterligare uplysningar rörrdc [nini med arbetare-bostads-frågan så väl inom, som utom landel, sig förhåller, anser jag mig böra tillkännagifva följande beträffande hvad serskildt angar den motion jag i ämnet haft äran framställa samt den uti motionen omnämnde aktieteckning i och för tillvägabringandet af dylika bostäder här i lmfvudstaden. Vid, efter annons i Stockholms Dagblad, hållet sammanträde den 27 sistl. Januari, dervid ordet fördes af Frih. af Ugglas, Guslaf, antogos, såsom hufvud grunder för bolagets 'ändamål och verkningskrets, följande: § 1- Sällskapet benämnes ''Arbetare-bostads - föreningen" och grundas på aktier af b:co r:dr 66: 32 sk. Under de första 10 åren må icke högre utdelning än 5 proc. om året å dessa aktier ega rum. Innan någon utdelning får ske, bör dock en viss proc. afsättas för sällskapets bestånd och förkofran. § 2. Sällskapets ändamål är, att, emot billig hyra, bereda sunda och beqvämliga bostäder åt elen arbetande klassen i lmfvudstaden. § 3. Dessa bostäder inrättas så, att lokaler finnes för gifta och ogifta personer. Der det utan olägenhet kan ske, bör dock ingen lokal öfverstiga ett rum och kök. § 4.
St:s revisorer; och efter allt hvad jag kan påminna mig, har ingen del af instruetionen för revisorerna varit föremål för votering inom förstärkt StatsUlsk. Det synes mig, som om denna fråga vöre af beskaffenhet att fordra 3:ne Stånds sammanstämmande beslut, för att afgöras; ty det är icke någon anslagsfråga, utan endast huru med det beviljade anslaget skall förhållas i revisionsväg; och då tvänne Stånd derutinnan stannat emot två, så tror jag icke alt vidare beslut vid denna riksdag derom kan fattas, utan att (rågan bör förfalla i kraft af 34 §:n 2 mom. Riksd.Ordn., enär SiatsUtsk:s åtgärd derutinnan är att anse såsom vore den Ekon.Utsk:s. Frih. Cederström:. Det är i anledn. af Frih. Tersmedens reservation , som jag får till prot. förklara, att StatsUlsk. varit oberättigadt alt framställa voter:s-propositioner i frågan; och alt, enär densamma icke är af statsreglerings natur, intet Stånd kan vara betaget att ogilla SlatsUtsk:s förfarande att framställa förslag till volerts-propositioner. Frih. Sprengtporten: Jag anhåller blott att på förhand få anmäla min reservation i afseende på den princip, till hvilken Frih. Cederström och HivLagerhjelm bekant sig, nemi., att frågor som stå i närmaste sammanhang med statsreglering och som röra R. St:s rättighet att bestämma huru statsmedlen skola användas, kunna anses, förfalla, då två Stånd stanna emot två. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Gr. Frölich riktigt anmärkt, att någon tvetydighet kunnat uppstå vid svaren å Hr Landtnäs propos., sådan som den i ordalagen varit framställd, hvilket Hr Landtm, ock vid förklaringen t) t n lG September f. m. huru lian uppfattat svaren hade ämnat erinra, Hr Landtm, nu ansåg sig böra ånyo framställa propos. i ämnet; hemställandes alltså om R. o. Ad. behagade afslå del uti 3:dje punkten framställda förslag till voterrs-proposition.
Statens famtelige intraber fålebeS, borbe gjutaS i 2:ne åt|Tilbe cafor; ben ena för bejlribanbet af orbiitarie ntgifterne, flåenbe i Söepelbanfen; ben antra four upptager alla öfmcrfTottSnteblen till bilbanbc af en 5Refer»cafa, (Tullie bet åligga Säne*Sanfertatt för Statens räfning fridtz bär göra. XXIV ©tafg*Utffottet§ Efntru be{?e fengre infomjlcr öro eoentuclla, lita be bocf approximativt beräfna ftg för fern år i fenber. ©g länge 31 St:r äga eftra behof att fylla, må biSpofttion på befa tillgångar för feni år i fenber äga rinn; lening eftra befofroen tillfälle bertill, få böra be fottber på för* faith bilbaö, fniilfa, enligt 91. g:ö 63 §., bet åligger 91, ©hr att affatta för att pållaé A. 2}faj;t tillfanba för fer*. ffilba fänbclfcr. $å en fonb font i utlåningöntäg friiftbargöreS, fatt na*, turligtrois idre afigneraö, fåfont på en i 91'epelbanfen fia* enbe fonb. Slnorbningarne font ftällaö på benfananta, ntå* fe fålebeö utgifnxiö ttnber fornt af obligationer, bärnnbé ränta ifrån ben bag be i betalning utgifning, intill befi att be inlöfaö. Stäntan torbe böra bli lifa nteb ben font Staten betingar ftg eller 4 procent. Sif anbra förfållanbett
Transport Stats-Utskottets Memorial N:o 225. 15 Anslag, beviljade att utgå Anslag för gång. en Summa anslag. år 1864. år 1865. år 1866. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. Transport För anläggning af väg mellan Östmarks kyrka och Norska gränsen, i närheten af Kaikelandstorp „ uppförande öfver Sagån vid Nyqvarn al en bro af jern samt verkställande af deraf påkallad omläggning af allmänna landsvägen „ anläggande af en jernbro öfver Lilla Hammarsundet i när heten af Askersund „ understödjande af mindre hamnoch brobyggnader samt upprensningar af åar och farleder „ anläggande af en dragväg vid samt verkställande af mudd ringsarbeten ofvanför Falkenbergs hamn „ utvidgning af hamnoch lastage-platsen vid Askersund „ ludals-elfvens upprensning, så att densamma må kunna med ångbåtar befaras från Klingerfjärden vid Östersjön till Utanede by i Jemtland „ upprensning och rätning af det vid inloppet till Nyköping belägna s. k. Skantssundet „ segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern förbi Köpmannabro till sjön Stora Lee samt anläggning af en jernväg vid Håfveruds bruk 200,000 R:dr, deraf under nästa statsregleringsperiod „ utsträckning af Kinda båtled modeist kaualisering af Stångån från sjön Rengen till Linköpings hamn, 437,500 R:dr, deraf under denna statsregleringsperiod „ verkställande af rensningar i Luleå eif samt anläggande af kanaler förbi Hedens och
att för upprätthållandet af ett ständigt gästgifveri i Malmagen måtte anvisas ett årligt anslag af 200 R:dr banko, att från och med innevarande år utgå i enahanda ordning, som genom Kongl. Brefvet den 17 Mars 1841 blifvit stadgadt i fråga om öfriga så kallade gästgifvare-löner i Herjeådalen, äfvensom att skjutslegan vid gästgifvaregården Malmagen finge beräknas och uppbäras efter 40 sk. banko för hvarje mil. Efter del E. K. M:ts och Rikets Kammar-kollegium öfver E. K. M:ts Befallningshafvandes berörda framställning afgifvit inlordradt underdånigt utlåtande och till densamma i så väl ena som andra afseende! tillstyrkt nådigt bifall, har E. E. M:t, uti till Rikets nu församlade Ständer allåten nådig proposition af den 23 Maj delta är behagat tillkännagifva, ali E. K. M:t tagit detta ärende i öfvervägande och dervid, enär, jemlikt hvad E. K. M:ts Befallningshafvande upplyst och vitsordat, ifrågavarande nya väg löpte genom föga bebodda trakter, samt de menigheler, hvilka det ålåge att vägen underhålla, i allmänhet befunne sig i sådana omständigheter, att de voro i behof af det understöd, som genom de föreslagna vägafgifternas tillgodonjutande kunde dem beredas, funnit skäligt i Nåder tillåta, att af dem, som för resor till eller ifrån Norrige begagnade vägen emellan Funnäsdalen och Skolgaarden, vägafgifter mätte af Hede tingslagsboer uppbäras till de uti det insända taxe-förslagel upptagna belopp, samt alltså å samma förslag meddelat nådig fastställelse för tiden till slutet af år 1866; alt, beträffande E. K. Mits Befallningshafvandes underdåniga hemställan att, för upprätthållande af ett ständigt gästgifveri vid Expeditions-Utskottets Förslog till underd.
Banken inflyta af det år 1826 till spannmålsundsättningar af Kongl. Maj:t lyftade Creditif En million Riksdaler. Till pröfning företogs BankoTJtskottets den 3i sistlidne Mars under N:o 34 afgifne, och den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af hvad i 1825 års RevisionsBerättelse blifvit framstäldt rörande den i Maj månad år 1823 tillförordnade 6?. Den 21 April f. m. och intill December Månad år 1824 fortfarande serskilda Administration, till fullbordan af de efter 1822 års Revision inställde byggnadsarbeten. Herr Rosenblad, Bernhard: I öfverensstämmelse med den Memorialet bifogade uppläste reservation, får jag vördsamt anhålla om återremiss, emedan jag anser Ständerne böra gifva en lämplig belöning för en klok och oegennyttig Administration, hälst då man Så nyligen sett följderne af en, lindrigast sagt, misstänkt ByggnadsAdministratiort. Jag förnyar derföre min begäran om återremiss. Herr Tham, Wolrath: Då jag var en bland 1825 års Revisorer, skulle jag fela mot min pligt och mitt minne, om jag icke understödde Herr Von Hartmansdorffs reservation. Revisörerne gjorde sig noga bekante med den gamla Administrationen och dess byggnad af Bancohuset samt togo äfven del af den nya Administrationens åtgärder. Med ledsnad funno Revisörerne spår af stor uraktlåtenhet hos den gamla Administrationen; men med stort nöje och tillfredsställelse granskade deremot Revisorerne den nya Administrationens räkenskaper och byggnader, samt funno alla åtgärder vara ändamålsenliga och med sparsamhet och nit fullgjorde. Revisörerne erforo således, att denna nya Administration full - Den 21 April f. m. 63 komligen uppfyllt sin pligt; elen hade till och med gjort mera, då den inbringat en betydlig besparing utöfver kostnadsförslaget, efter hvilket den architect, som uppgjort detsamma, icke ville åtaga sig byggnaden. Administrationen hade icke gjort detta, för alt erhålla någon discretion och väntade sig ej heller en sådan; den blef surprinerad öfver detta Revisorernes förslag.
Jag vill alldeles icke inlåta mig i någon undersökning om tillförlitligheten af denna uppgift i hela sin vidd, utan öfverlemnar gerna till hvars och ens egen erfarenhet och öfver' tygelse att pröfva densamma: Inskränkanrle jag mig alltså endast till den anmärkning, att der man icke har att befara lurendrägeri, der harman efter allt mitt begrepp ännu mindre att^befara tullförsnillning. Herr af Klintberg förutsäger Rikets förlust i Tullintrader intill pasta Riksdag, till icke mindre än million R.dr Banco, om BevillningsUtskottets Betänkande antages. Jag är för litet sakkunnig, att oberedd våga en vederläggning af Herr af Klintbergs beräkningar: Jag är dessutom öfvertygad att Utskottet icke underlåter att åt den värda Ledamotens calculer egna den uppmärksamhet de förtjena. Herr af Klintberg ogillar den af Utskottet föreslagne method, för bestämmande af varu - Ben 28 Junii /. m. 63» vardén, och det af ett skäl som förekommer mig märkeligt: Ridderskapet och Adeln täckes nemligen erinra sig att Utskottet till bestämmande af varuvärdet trott sig finna en utväg uti Mäklares edeliga intyg och Consulers uppgifter} men Herr af Klintberg, Chef för det Verk som har sig uppdragit, att uppgöra förslag till ConsulsbeStällningar, förklarar Consuleroes uppgifter icke vara pålitliga, emedan de, långt aflägsnade från Sverige, antingen sjelfve äro handlande, eller importeurernes ombud. Jag erkänner villigt, att jag icke är kunnig i handelsförhållanden, och kanske är det en följd af okunnighet, att jag ansett Svenska Consuler, af hvilka, som jag menar, åtminsto* ne några, njuta Lön af Staten, såsom Tjenste, män de der böra iakttaga och bevaka Sveriges Rikes och Svenska under6åtares rätt och bästa på de orter der de äro anställda. Göra de det så måste väl deras på sakkännedom grundade och på tjenstemanna tro afgifna underrättelser förtjena afseende. Göra de det ej, hvarföre tillsättas de? Icke kan det vara ensamt för att gynna importeurer.
Maj:ts meddelte Nådiga Beslut kunna ”vara hindrade, att saken till pröfning företaga, §\o Stats-Utsiottets Betiinkandert. ”torde det mig tillåtas, att i afseende derpå göka en framställning, hvars syftemål är Färs oell ”Trosta Häraders inbyggares entledigande från ”ali arbetsskylld ighet vid Flyinge och Dahlby ”Kungsgårdar, äfvensom frän dess lösande med ”penningar enligt den derom villkorligtvis träf”fade öfverenskommelse. ’ I Höglofl. Stats FTtskottets förut åberopade ”Betänkande af den 22 Julii 1812 förekommer ”det yttrande: att någon upplysning om naturen ”af de dagsverken, som till Flyinge och Dahlby ”blifvit utgjorde, hverken inom Utskottet kun“nat vinnas eller fran annat Embetsställe ansetts ”vara att förvänta. Detta yttrande gifver ganska “mycken vigt åt sanningen af mitt redan gjorde “andragande om sättet, hvarpå ifrågavande dagsverken tillkommit ; och vissheten af ett sådant “förhållande styrkes ytterligare af den ornslän“digheten, att under den tid, berörde Dagsverken varit in natura utgjorde, arbetsfolket alltid “njutit undfägnad af någre tunnor öl m, m., hvilket säkerligen icke kommit i fråga, om arbetet “varit att anse såsom en skylldighet. Egenska. “pen af desse Dagsverken tror jag således vara “i det närmaste utredd ; inen för att fullkomna “bevisningen derom, genom ådagaläggande, att “desamma icke kunna, såsom vanlige Krono-dags“verken anses, får jag slutligen äfven åberopa “Kongl. Majus Nådiga Kungörelse angående “Kungsgårdars bortarrendering af den ryule De“cember 1799, som förklarar de:under enda,st “förstås sådane, som i Hemmans-räntan äro be* “räknade, hvilket med de nu ifrågavarande ej “ar händelsen. Stats-Iftsbottets Betänkaiulen. 511 ”Såsom sjelfve Lagstiftare oell närmast kän”nare af de grunder, som vid bestämmandet af ”Medborgares förbindelser emot Staten bora fnl”jas, lära Riksens Höglofl.
BevillningsUtskottets tillstyrkande, hvad det angår fri införsel af kläden, vadmal, bomullsoch linneväfnader, får jag mig reservera, synnerligast, som jag nogsamt inser vådan af ett så halsbrytande företag, att lemna ulländningen fritt spelrum, att i vårt fattiga land med sina fabriksmiissiga effecler öfversvämma, hvarigenom denne kan med en så lätt tiliverknings-method totalt undersälja var egen tillverkning, och viskulledå blifva urståndsatte, icke allenast få afyttra de producter, sorn bär till fulla behofvet kunna framalstra^, utan äfven deraf blifva helt och hållet tvingade att för alltid nedlägga en näringsgren, hvarmed våra magra provinser Westergöthland, Småland m. fl. orter kunnat sig nödtorftligen nära, helst den styfmoderliga jorden nästan samfält bär ej kan lemna en för behofvet påkallad bergning; jag vill fråga, om vi nu med ett enda penndrag skulle tillsluta en bergnings-utsrgt för alla dessa, sorn icke på ringaste sätt äro i stånd att genom andra yrken framkalla det oundgängligaste hvad man kallar bröd, helst der föga eller inga Bergsbruk finnas? Monne icke alla dessa nödgas falla Slaten till last; ty då brödet saknas, då nödgas menniskan på ett olofligt sätt gripa an det vapen, hvarmed hon kan rädda lifvet mot hungern.” STOCKHOLM, Elisens och Granbergs Tryckeri, 1840* 15 ev ill ni ng s-Ut s holte t,i Memorial, N:0 5l. t N:jO 31. Alik. lill Exp. Ulsk. den 1a November, kl. i e. m. Memorial, i anledning af Itiks-Ståndens olika beslut, i fråga om Beredningsoch Taxer in gs-Comité er ne på Landet.
Riilr | sk. | rst. Rrdrjsk |r:st Motiv för Reservationen* Der inga Uro anförde, är endast Inf.-Tull en nedsatt, då den i Bet. varit bestämd till högre belopp än 25 proc. af Tullvärdet, 32 16 16 10 16 16 slata oell enfärgade äu genom väfnadssättet &« Bomuls: Alngods Färgade. Demity, Percal' och Batist Gace, Halflinon, Musselin eller Nettelduk och Moll Sticktyg , piqué och tricot Alla ej speciGcerade, genom väfnadssuttet facouerade Genom väfnadssättet släta, såsom Callico, Bomulslärft m. 11 * Färgade. Alla genom väfnadssättet släta enfärgade . Väfda af garn utaf olika färger till väfnadssättet släta Tryckta eller prässade Andra slag ... Shawlar och Shaw letter och andra dukar. Släta af fårgadt garn större eller mindre samt tryckta under 7 qvarters fyrkant, fransarne oberäknade \ . , Ylle. Kläde, Dråp, Casimir, Halfkläde, Wadmal, Ratin. 1 u. 1 u. 1 u. 1». i u. 1 u. 1 u. I u. t IS 40 i 12 16 Lika med 1835 ari taxa. Förhud behöfs ej , enär inhemska Fabriker och husslöjden godt kunna concurrera med utlänningen. 20 Bil. till Bevillnings-Ut skottets Utlåtaniej N:o 3o. TullvUrde, Qvantitet för Tullberäkn. Inf.-Tull. Utf.-Tull. Motiv för Reservationen* Der inga äro anförde, är endast Inf.-Tullcn nedsatt, då den i Bet. varit bestämd till högre belopp än 25 proc* R:dr| sk. | r:st.
Detta tillägg till inköpspriset lärer väl å en sådan vara, som vexer på fåret utan någon menniskans åtgärd, i sig sjelf! innebära ett tillräckligt skydd för de inhemska schäferierne, utan alt till detsammas ökande, och lill förhöjning af kostnaden vid ullens förarbetning, det kan vara, i förra fallet, behöflig t, och, i det sednare, ändamålsenligt alt ytterligare öka kostnaden med en lull å den grofva ullen, motsvarande 5 å 0 procent, och å de.n lina, efter nu föreslagna tull-sats, med 3 ä 5 procent, i förhållande till ullens finhet och deraf beroende värde. Alt stats-inkomslen af ull-tullen, beräknad för en qvantitet af 1,800,000 skålp., som den ungefärligen utgjorde år 1852, och efter 2 sk. pr skålp. belöpande till 75,000 R:dr, skulle kunna gälla säborn skäl för dess bibehållande, kan endast anföras om man glömmer, eller ej vill tro, att ett dubbelt, kanske flerdubbelt större belopp skall tillkomma Statsverket genom inflytande tull å sådane ylleväfnader, som hittills ej gifvit tuli, emedan de varit till införsel förbudne, men som härefter komma att göra det. Häruti bar Stats-verket en fullt påräknelig ersättning, som deremot ej kan antagas blifva händelsen genom de föreslagna lullnedsättningarne å sill och salt, hvarå nedsättningarne uppgå till mera än 126,000 R:dr banko, utan alt man torde kunna antaga för säkert, alt priset å 1 lispund sill skall nedsättas för den fattige med 7 ä 8 rst., och för den, som har råd alt köpa en fjerding, med 2 sk., eller alt den, sorn köper en hel eller half kappe sall, skall derå tillgodonjuta en prisnedsättning af 8 eller 4 rst. Har man så lagstiftat, att näringarne kunna bestå och utveckla sig, så skall arbetaren icke sakna tillfälle lill arbetsförtjenst, och han skall då äfven lätt och utan klagan kunna, i sin mån, bidraga till de statsbehof, som genom på sill och salt lagd tull mäste fvllas.
Detta allt fästade de oomvändas nyfikenhet; det berättas om många att besök i en kyrka bestämde deras öfvergång. Så skedde t. ex. när biskop Fredrik år 981 hade följt Thorvald vidfarne till Island och der tagit in i hans fädernehem. Thorvald predikade för sina fränder och någre blefvo verkligen omvände. En gång var hans fader vitne till en högtidligt firad gudstjenst. Klockornas klang, mess-sångerna, de hvita kläderna och prakten, de flammande vaxlågorna och annat dylikt fästade hans uppmärksamhet. Han yppade för sonen sina tankar om de skiljaktiga religionsbruken och uttalade dervid den charakteristiska anmärkningen: “eder Gud synes fröjdas åt ljuset, hvilket våra gudar sky.“ Men han var ännu icke öfvertygad. Han hade en skyddsande, hos hvilken han plägade hemta råd, och den anden bodde i en sten bredvid gården. Biskop Fredrik förstörde stenen. Nu läto Thorvalds föräldrar döpa sig och hela huset, utom brodren Orm, som först i en senare tid lät sig christnas. De två missionärerne färdas omkring på Island och deras verk bar på sina ställen frukt, ibland annat hade en femårig gosse sjelfmant kommit och begärt dopet, men på allthinget rönte de bitter motsägelse och på Hägranäs vårthing synas de hafva blifvit förklarade för fredlöse. Thorvald hade ännu icke hunnit tillräckligt tämja sitt sinne. När han med biskopen lemnade ön år 986 hade han trenne mord på sitt samvete. Han vände aldrig åter till Island, som Olof Tryggvasons saga säger, emedan han befarade, att hans tro ej skulle kunna öfvervinna hämndkänslan. Han skall omsider hafva funnit en graf i det inre af Ryssland. Den under sina ungdomsfärder christnade Olof Tryggvason arbetade med ifver, ehuru ej alltid visligt, på Norges fullständiga christnande och han förglömde dervid ej de Norska kolonierna. Mången Isländare, som kom att gästa Norge, fick han med vänlighet eller trug att antaga den nya tron och försökte sedan att få denna med allvar predikad på sjelfva Island. Der var tillståndet rätt förunderligt.
Sker det af sten, som är bäst, eller af ler, så behöfver icke ugnen stå så långt ifrån väggen. Huruvida annat bränsle än ved, t. ex. bränntorf, stenkol, eller dylikt, kan, utan att ge säden någon osmak, användas till torkugnens uppvärmning, det vet jag ej, men tror alt bränntorf, som på många ställen brukas till bakugnars uppvärmning, skulle likaväl kunna användas till torkhus, åtminstone till utsädets förvarande. Den 15 December e. m. 345 På större landlcgendomar, der mera än 100 tunnor säd uttröskas i veckan med tröskmascliiner, och t. ex. i de Skånska Städerna, der en större mängd af säd uppköpes, torde torkhuset böra uppbyggas till 3o alnars längd och i5 alnars bredd; men om torkhuset blir af denna storlek, torde vara bäst att 2:ne torkugnar deri inrättas, nemligen den ena vid gafveln till höger om dörren, och den andra vid långsidan till venster, midt emot lafvarne vid den andra långsidan. I ett sådant torkhus måste flera tusende tunnor säd kunna torkas under vintern, då den nu, i brist af utväg att torka den, oftast förstöres, eller måste i otid bortpluttras för vanpris, eller förbrännas till det landsförderfliga bränvinet och den, utan skäl, så högt och fåkunnigt beprisade dranken. Ärlig Svensk. Lades på bordet. Herr RosenbladBernhard: Jag får vördsamt anhålla, att vederbörande Utskott måtte till Rikets Ständer inlemna förslag till en Lag för Rikets Myntväsendebestämmande 1:0 Rikets lagliga mynt,- dess betydelse och omlopp såsom sådant; 2:0 föreskrifter för liqviden af alla förut ingångna och ännu gällande eller framdeles ingående penningeförbindelser, derunder inbegripna Bankens och RiksgäldsContorets 346 Den i5 December c, m. utelöpande sedlar; äfvensom för i penningar eljest bestämda förhållanden. Lades på bordet. Herr Rosenblad_, Bernhard: