Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af hvad den gode mannen talat hade jag icke förstått synnerligen mycket, men jag beklagade inom mig djupt att en ung man med de i öfrigt, åtminstone för en rysk tjensteman, försvarliga kunskaper, som min kamrat ådagalagt, skulle vara så snärjd i den religiösa formalismens boja, att han fann någonting för sin känsla sårande deri att två unga flickor "vågade vara muntra i närvaro af en arkierej." Ryssland kommer att gå framåt med stora steg, tänkte jag, jernvägar skola byggas, nya hamnar öppnas och ljuset från Europas vestra kulturstater skall söka sig en väg äfven hit, men det inre ljuset, sjelfva folkupplysningen, skall ännu länge låta vänta på sig. Hand i hand med cesarismens idé, skall den "ortodoxa" kyrkans presterskap motarbeta hvarje sann andlig utveckling. Detta ligger sakens natur. En yttre politur skall snart nog påstrykas alla, äfven de sociala förhållandena, storartade reformer skola genomföras på ytan af de flesta af det medborgerliga lifvets förgreningar men derinne skall masken fräta på folkets andliga kraft så länge det religiösa lifvet våldsamt hålles inom lås och bom Vagnen stannade, min tankegång äfbröts också. "Isvolte, stantzia!" (om det behagas, se här stationen) ljöd konduktörens grofva basstämma och tungt nedhoppade han från sitt höga säte. Vi voro efter i hamn och i häl. Jag hade under resan rikligen trakterat mannen med cigarrer och votka (bränvin), han villfor derföre min anhållan att här dröja femton minuter längre samt intaga tschaj (the) för att värma sig. Härmed voro alla passagerarne belåtna och vi inträdde i stationshuset. O, kan väl en ljuf förhoppning svikas på ett bittrare sätt än den frusne resandens, som under sin vinterliga färd med ljufva aningar om en brasa och värme å raststället, med ens finner sig försatt i ett kallt, ehuru elegant möbleradt rum. Så gick det imellertid oss. I sanning, jag svor en nordisk ed, ett äkta "må f n ta' alla ryska gästgifverier!" Snart sprakade dock en stor, munter brasa i den väldiga ugnen och theköket bars in.
»Ja men så gör nånting då,» skrek den unga flickan upp, midt emellan gråt och raseri. »Jag vill ha ett slut på det här, jag vill inte längre pekas finger åt af alla, jag vill ha något bestämdt af dig, hör du. Hvad är du för en, som inte kan hvarken det ena eller det andra och inte vet, hvilket ben du skall stå på. Jag vill ha slut på det hela, hör du » Hon höll plötsligt inne och fortfor i lugn, nästan kall ton, medan blicken grep fast i hans såsom tusen osynliga hakar: »Vill du, eller vill du inte? Gifta dig med mig? Rent svar!» Hans blef blek som ett lakan, hans blod skiftade temperatur, och i det svarta inför hans ögon ormade sig, gapade och krälade ett myller af overkliga, monstruösa skepnader, icke helt varelser och icke blott fantasier och hvarken djur eller människor. »Vill du, eller vill du inte? Rent svar! Ja eller nej!» Själfva orden blefvo kroppar, klofvar kring hans händer, blytyngder kring hans fötter, händer kring hans strupe; de stodo rundt omkring honom som spörjande ögon, stora, runda, glupska, gula ögon, hennes ögon, ögon hvilka alla väntade på svar; de stängde alla utgångar för honom; de rörde sig inne i hans omedvetna väsen, i hans blod, i hans drift; han tyckte sig känna, huru de lösgjorde det ödesdigra »ja »-ordet någonstädes djupt nere i honom, någonstädes i fjärran nejder, hvilka dock tillhörde hans eget jag ... Han måste ha sagt ett hörbart »ja», fann han; ty med ens hade mörkret omkring honom skingrat sig, och han såg den unga kvinnan stå upprätt framför honom, midt i rummet, midt i lampskenet. Ja, nu kom det, – det kårade i hetta och is genom honom. Hennes mun stod halföppen, hennes näsborrar vidgade sig, och ögonen, klotrunda, inflammerade, sprutade gula gnistor, lyste som kattögon i mörkret. Och nu log hon mot honom, – med ens befolkades rymden af kvinnobröst, kvinnolemmar.
En sådan författning är redan utfärdad år 1835, hvilket inom Utsk. afven blifvit upplyst; men när Ailm. Besvärsoch Ekori.- Utsk., som troligen icke hade detta sig bekant, bade infört förslag derom 1 sitt betänkande, så tyckte Exped.Utsk., som Den iS Fehr 11 ari f. m. 3,3 denna gången ville copiera, att meningen derom liär borde inflyta, fastan författning i ämnet ledan var ntfärdad för 5 öi sedan. Då jag således nu sökt bevisa, att oriktighet finnes i Exped.Utskts förslag, oell att i alla afseenden det förslog jag framställt ar riktigare, får jag anhålla alf delta malte blifva af R. o. Ad. antaget. IIiLiljenstolpe, Axel Fredr.: Till alla delar in stämmande uti hvad Frill. Rehbinder yttrat, anhåller jag om propos. på det förslag, som lian framställt. Gr. Frölich, David: Det lärer beklagligen vara sjukt i Exped.Ulsk., eller Frih. Rehbinder påstår all Utsk. fått ett nytt recidiv. Det är val möjligt alt Frihtn tror sig om att kunna neka dertill, men innan jag kan yttra mig derom, så blir det nödvändigt att taga något närmare kännedom om det ena eller det andra, hvarföre jag anhåller att förslaget måtte få hvila på bordet till nästa plenum. Frih. Sprengtporten, Jac. Willi., förenade sig med Gr. Frölich. Ilr Frih. o. Landtm, förklarade, i anledn. häraf, alt förslaget blefve hvilande på bordeG.lill nästa plenum, då det slraxt i början af plenum förekomme, enär en expedition icke finge fördröjas, utan borde utan dröjsmål afgå. Fortsattes pröfningen af Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrns utlåt. N:o 128, i anledn. af återremiss å Utsktns betänk. A:o 5 rörtde allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande.
Månne några af de estetiska eller etiska intryck, man senare i lifvet mottagit, i djup och innerlighet kunna jämföras med dem man erhöll från dessa och liknande sagor, där naturpoesin och den sedliga lifsåskådningen för barnet smälte samman till enhet, emedan lifserfarenheten ännu icke hunnit gräfva sitt svalg mellan Du måste vara ett, allenast ett, Men detta helt; Själf jättekraft blott dvärgagärning gett, När hon blef delt. p. fantasi och verklighet, saga och sanning, utan leken och sagan voro den verkligaste delen af det verkliga lifvet? Hvari bestod särskildt nämnda sagors trollmakt, en makt, som ännu verkar på nutidens sagoöfvermättade barn, i fall de hittat de gamla böckerna på mors eller mormors bokhylla? Troligen däri, att sagoberätterskan själf lefde i den värld, hon för barnen upprullade, att hennes egen oskuldsdjupa själ naivt speglade sig i sagans sedliga syfte; att, hennes egen fantasi just var » barndomspoesiens », sådan V. Rydberg med så äkta känsla skildrat den: An därinne finns slottet, som du minns, och där leker än den vackre sagoprins; än i måneglans, klädd i flor och krans sångens älfva sväfvar där i dans. Denna sällsynta gamla, som till döden behöll barnets stora, troende blick, hade icke genom ovetenhet om lidandet lyckats rädda denna enfaldiga syn på lifvet. Hennes åttio år hade mer än de flestas varit fyllda af stora sorger och små omsorger. Men hennes natur var en af de få lyckliga, som kunna öfvervinna det onda med det goda. En månghegäfvad, helt igenom liffull personlighet, men som inne i siälfva väsendets grund var resignerad; en djup natur, hvars hjärtesår aldrig kunde läkas, men på samma gång en blid natur, som aldrig kunde förbittras; ett vemodigt skaplynne, men en ljus lifssyn — sådana voro de annars svårförenliga motsatser, hvilka genom sin harmoni utgjorde det kännetecknande för den ovanliga kvinna, af hvars lif och personlighet jag här vill söka teckna några drag.
Hon ger Pyramus en gullkedja som pant att hon skall komma och säger sig i sin tärnas kläder skola smyga sig igenom vakterna. De åtskiljas, sedan de öfverenskommit att mötas om en halftimma. — Sc. 3. Jarib uttalar inför Holfredh sin glädje öfver utgången af deras puts; men då han berättar, att Bonaventura och ej Pyramus blifvit dödad, yttrar Holfredh medlidande, hvarföre hon bestraffas af Jarib, som förebrår henne att hon sörjer, när det går illa. Holfredh ursäktar sig med att B. var en tapper karl, som drog många till helvete. Jarib berättar henne nu, hvar soldaterna gömt sig, och befaller henne säga detta för vaktmästaren, på det de må dödas och komma till helvete; han berättar vidare, att han lyssnat till Tisbes och Pyrami samtal, att de skola mötas i rosenlunden, att Tisbe skall komma först, att han skall förblända hennes ögon, så att hon skall tro honom vara ett lejon, springa och tappa sin slöja, och att Pyramus skall finna slöjan, tro henne död och döda sig sjelf. Sedan öfvergå de till sina enskilta affärer. Jarib ger Holfredh den utlofvade skatten, förvarad i ett horn, och bjuder henne upp till dans. På hennes uppmaning qväder Jarib till dansen följande visa: ”Käringen skulle till helfuetidh fara, Tij hon både redh och rände. När hon kom till helfuetidh fram, Der mötte hon en sijn frende, En liten diefvull, han satt och greet: Iagh wille den käringen komme eij hijt Tij hon ähr werre än fanin.” Holfredh finner sig med skäl förnärmad öfver visan, men Jarib lugnar henne och lofvar att snart åter begagna henne. Holfredh, ensam, finner hornet innehålla tordyflar i stället för ungerskt guld, hon blir ond och säger sig hellre vilja spinna för födan än löpa Jaribs ärender. Hon erinrar sig, att hon stämt möte med sin granne Dan och derföre måste skaffa sin man undan. — Sc. 4.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskis den 3 och 4 dennes på bordet lagda Mern Nio 292, angide särskilda gratifikationer till åtskiilige af StatsUtskis tjenstemän. Hr Aminoff, Joli. Fredr., anförde skriftligen: Då jag i medio af förra månaden yrkade, att R. o. Ad. måtte ålägga StatsUtsk. att, inom en viss bestämd tid inkomma med sitt Betänk, öfver den af Hr Stjernsvärd väckta motion, om ett ökadt anslag till H. K. H. Kronprinsen, så länge FL K. H. komme, att under IF. M. Konungens sjukdom föra Riksstyrelsen, var det på den grund, att R. Stir må blifva i tillfälle, att innan Riksdagens uplösande deröfver besluta. Men som intet Betänk, sedan inkommit, och troligen ej heller inkommer, oaktadt Riksdagens afslutande står vid dörren; tager jag för afgjordt att Utskis mening är, låta motionen begrafvas bland dess handlingar; hvarföre jag ej kan underlåta anmärka ett sådant förfarande, hvilket, enl. min öfvertygelse är i strid med Grundlagarnes anda och föreskrift, samt kan leda till en maktutöfning gränsande derhän, att endast Utskis åsigter skola blifva gällande, utan allt tillgörande från R. Stirs sida, hvarigenom slutligen kan inträffa, att Ständerne komma att stå under allena styrande Utsk. Jag måste emot ett sådant förfarande i framtiden, härmedelst nedlägga min reservation, och ärendets vigt och min rättskänsla befalla mig, att, ehuru Riksdagens snara uplösning är för handen, likväl gifva mina enskilda tankar tillkänna uti ifrågavide ämne. Då H. M. Konungens Nåd. Propos. om Regeringens öfverlemnande till H. K. H. Kronprinsen, under H. M:s inträffade sjukdom, inkom till R. Stir; hade motionen om ett ökadt anslag för H. K. H. Kronprinsen, under den tid FL K. H. komme att föra Riksstyrelsen, ej bordt afgifvas, innan FL Stir antagit den Nåd. Proposm.
lata-nia: fruntimmersnamn. ark-dam saga: en ö. ty-entår: järnvägsstation i Norrland. car-en-om: stad i Italien. arm ost-ok: stad i Ryssland. eon roa-le: fruntimmersnamn. natt-mila-ego: flod i Italien. silaapa-rov: stsd i Sydamerika. erna-dig: träd. rinne-i-vas: departement i Frankrike. don-ur-sen: järnvägsstation i Götaland. Idun Stockholm, N:r 15 (382) Prenumerationspris pr år: Idun ensam kr. 5: Iduns Modet., fjortondagsuppi. » Iduns Modetian., mänadsuppl. » 3 Barngarderoben &gt; 3 Fredagen d e n 12 april 1895. Byrå: Klara Södra Kyrkog. 16,1 tr. A l l m. telef. Bedaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. : J. Nordllng. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Iduns Tryckeri Aktiebolag. - r a d. Bertha Valerius. Och skådom ofta på vår snälla Bertha, Hur öfverallt hon målar änglars bild. » J. Också äga vi i Bertha Valerius en s a n n konstnär. Och d e t v a r däri Bertha Valerius ' storhet som målarinna låg, a t t h o n jämsides m e d sin tekniska färdighet hade Hur gladt, när han kommer, den leende vår, Som ljuset och lifvet förnyar, Då sippan bland smältande drifvor står Och solen bland glesnande skyar. J. Björck. * Ur puppan flyger guldstänkt fjäril Mot ljusets rymder glad och fri! De äro brutna, stoftets fjättrar, Och få ej mer till hinder bli. De äro brutna, dödens fjättrar, Du mänskobarn, så blicka opp, Och skåda bortom grafvens mörker Odödlighetens ljusa hopp!
Efter bara en liten stund var han så tindrande glad, att om glädjen vore eld, skulle det stått höga lågor om honom. Och om kärleken vore det, som många säga att den är, så skulle det ej gått bättre. Han var alltid kär i någon vacker flicka, men hittills bara i en i sänder. Men när han nu såg alla dessa vackra damer på en gång, var det inte längre en ensam brasa, som förhärjade det sextonåriga hjärtat, det var en hel skogsbrand. Ibland såg han ned på sina stöflar, som alls ej voro några balskor. Men så han skulle kunnat stampa takt med de breda klackarna och snurrat rundt på de tjocka sulorna! Det var något som ryckte och slet i honom och ville slänga honom framåt golfvet som en piskad boll. Han stod emot än så länge, fast rörelsen inom honom blef allt starkare, ju längre det led med natten. Han blef yr och lifsvarm. Hejsan, han var inte längre den fattige Petter Nord! Han var den unga hvirfvelvinden, som lyfter hafvet och vräker omkull skogen. Rätt som det var spelades där upp en hambopolska. Bondgossen blef rent utom sig. Han tyckte det ljöd som polska, som värmlandspolska. I ett nu klef Petter Nord fram på dansgolfvet. Alla herremansfasoner voro glidna af honom. Han var icke längre på rådstugubal, utan hemma på logen på midsommardans. Han gick fram, krokig i knäna, med hufvudet neddraget mellan axlarna. Utan att bjuda upp slog han armarna om lifvet på en dam och ryckte henne med sig. Och så började han dansa polska. Flickan följde honom, halft motvilligt, nästan släpad. Hon var i otakt, hon visste ej hvad detta var för en dans, men plötsligt gick allt af sig själft. Dansens hemlighet uppenbarades för henne. Polskan bar henne, lyfte henne, hon fick vingar på fötterna, hon blef lätt som luft. Hon tyckte, att hon flög fram. Ty värmlandspolskan är den underbaraste dans. Den omskapar jordens tungfotade söner. Ljudlöst sväfva de på tumstjocka sulor fram öfver ohyflade loggolf. De hvirfla omkring, lätta som löf i höststorm. Den är mjuk, snabb, tyst, glidande.
"Besvärs* och Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 217, i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet, om allm. författningars utgifvande från •rycket, på ett för allmänheten mera tillgängligt sätt, Lief Utskottets i detta ämne först afgifne Betänkande, med de i sednare Utlåtandet deröfver lemnade förklaringar, af PresteStåndet antaget, med tillägg, att det mätte till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas, att bestämma formen och sättet för ifra. gavarande författningars utgifvande, samt att, oak - fröt. Ut dr, d, a» Nov. isaj tadt denna åtgärd, vederbörande Ämbetsverk icke måtte blifva i saknad af det så kallade årstrycket. S. D. f. m. Att hvila, till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, biföll Preste-Ståndet ConstitutionsUtskotiets Memorial N:o 73, med förslag till ett ytterligare tillägg i 98 §:n Regeringsformen och 63 §:n Riksdagsordningen. S. D. f. m. Vid föredragning af Statssamt Allm; Besvärsoch Ekonomiutskottens Utlåtande N:o 608, i anledning af vackt fråga, om öfverseende af de angående markegångssättningarne utfärdade författningar; fann PresteStåndet, som vid öfverläggning om Utskottens afgifne Betänkande N:o 58, samt yt. terligare Utlåtande N:o 154, desamma afslagit och ansett dem grund! agsstridiga; sä mycket mindre skäl, att sitt bifall till det förevarande lemna, som Cam; rnarCollegii pröfning af Markegångstaxoree ansåga nödig, i synnerhet dä hädanefter Hammarskattsjer* Fröt. Ut dr. d. a o Nov. itas - net, enligt Riksens Ständers redan fattade beslut, "Vid de vanliga Markegångssättningame kommer att antagas; hvadan äfven detta Utlåtande afslogs. S. D. f. m.
Men en sådan öfverdrifven stegring uteblifver knappast, när tillfällena till skuldsättning ökas, utan att räntan tillätes på samma gång, obehindrad af inskränkningar, angifva när missförhållanden börja inträda, hvarigenom det äfven först bl i Iver möjligt att kunna grunda både inköpsoch driftkostnaden för jordegendom till aldra storsta delen på lån, utan eget kapital. Långt ifrån likväl alt hämmandet af tillfällen till erhållande genom lån af nödigt förlag vore för näringens förkofran nyttig, torde deremot frigifvandet af ränleaftalet vara den enda rätta utvägen ali undanrödja den öfverdrift i egendomsprisen, jemlörda med jordafkestningen, som allmänt öfverklagas och gifva upphof till påståendet att jordbruket icke utan skada kan uthärda mera än en viss låg ränta ; Bih. lill R. St. Skrifvelse, N:o 473. ett påstående, seni innebär sanning endast när del tillämpas på jordegare, hvilka orätt beräknat det pris, hvarmed deras egendomar bort betalas. Skuiie åter betänklighet från jordbrukarens sida härröra af ett antagande att ändamålsenliga lånetill(allen för jordbrukets behof ännu icke finnas i tillräcklig mån, så torde allenast behöfva hänvisas på de numera öfver hela landet verksamma hypothekslöreningarne samt erinras, alt icke hvarje slag af skuldsättning och till hvad belopp sorn helst bidrager till en helsosam utveckling af den vigtiga näringen, eller till dess idkares varaktiga välstånd. Den förändring, för hvars vidtagande några af de hufvudsakliga skälen här blifvit framlagda, är emellertid af en så omfattande vigt, all varsamhet vid dess införande icke bör underlåtas och att erfarenhet om verkningarne deraf i en eller annan riglning är önskvärd, innan densamma i hela sin vidd genomföres. Med afseende härpå och då landets vigtigaste hufvudnäring. jordbruket, torde vara ömtåligast för verkningarne af förändringen, hafva Rikets
Räd och tankar, mele Wi till detta nnderdäniga Förflag lemna Wärk Nädiga Bifall med iagttagande i anseende till 2 Momentet, Z7 §. af denna Riddarehus-Ordning, hwaruti stadgas, att LandtMarstalkcn med Ständets samtycke kan affluta Plenum, af den Anmärkning, Wi under den 7 Februarii redan gjort, dä Riksdags-Ordningen af Ost antogs, wid denna Grundlags 46 §. Detta hasme Wi härmedelst welat, Eder uti Nädkgt Smar tillkännagifwa, och ägen I att härom Nidderffapet och Adeln underrätta. Wi befalla Eder, Gud Allsmäktig synnerligen, NäLeligen. Stock» holms Slott den Zi Mars r8iv. 0 I< I 166 Den 6 Aprik. Företogs ä npo Stats - Utstottcts den L April pä bordet lagda Memorial rörande tiden, inom hwilkcn Inrikes Länen böra upptagas och hwarom Ventilationen i förra Plenum afbröts och till denna dag uppstöts. Friherre Istljsnaismr, sollsn ^Vllllelw, Anledningen till dek nu under pröfning warande Memorial, war de Anmärkningar jag gjorde i Plenum den 2 Mars, och hwaraf Hans Epcellence Herr Grefwe KuutK, dä begärde Rcmist kill State-Utstottct. Riksens Ständer hade bestulit, att Inrikes Län af ?:ne stag stulle fä upptagas. Det ena stagct bestod i Bokförda Län eller Annuiteter L 7 Procent, det andra i wanliga Län för > Procents Ränta till att äterbctalas efter 6 är. Bcflutct war lig sin esprit klart, men pä det ingen twctydighct stulle uppsta witz Erecutionen, och någon möjligtwis kunna pä 5 Procents Länen lämpa den korta antecknings-tid af 6 Westor, som ensamt pä Bokförda Länen kan hafwa afseende, sa prkade jag, att med tydeligare ord mäste bestämmas att 5 Prycents
Sig, huruvida saken skall nedläggas eller icke, samt Domaren derefter pröfvat, om skäl till häktande förefinnes* Den 21 Mars 1S35- Från Hög l of lige Ridderskapet och Adeen» S. D. Vid förnyad föredragning af Bancooch Lag-Utskottens dea O dennes på bordet lagde Utlåtande, N:o 4> i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 2, med förslag till Lag för offentliga Bolags-Banker, beslöt Ridderskapet och Adeln, att nämnde Lag skulle benämnas: Lag för enskilda Sedel-Banker, och vara af följande Lag för enskilda Sedel-Banker„ Första CapitletAllmänna Bestämmelser. ' §• Bank-rörelse, med rättighet att utfärda tryckta eller graverade Creditsedlar, må af enskilda personer endast drifvas i förening till Bolag, hvilket inom sig bör utse en ansvarig och efter Bolagets godtfinnande afsättlig Direclion, för att, enligt kungjord Xnstruction och under control af offentlig myndighet, Banken förvalta, samt i alla mål för Bolaget lagligen tala och svara. 33 Prot. Utclr, d. 21 ahrs 2 §• Sådan Bank-inrättning skall vara grundad, antingen på delegarnes ansvarighet, endast för beloppet af deras tecknade actie-summa, och kallas då Actie-Bank, eller på delegarnes ansvarighet, en för alla och alla för en, för tulla beloppet af Bankens förbindelser, i hvilket fall den kallas Solidarisk Bank. Är Banken af det senare slaget, vare Bolaget dock obetaget, att med sig förena serskilda, endast i nion af gjord teckning ansvarige, så kallade Commaudit-delegare. 3 §. De, som vilja inrätta Sedel-Banker, söke bos Kongl. Maj:t privilegium derå, hvarvid företes ej mindre de för inrättningen uppgjorde förslag till Bolags-Reglor och Låne-Reglemente, än äfven prof-blanketter lill creditsedlar. Och ankomme på Kongl. Maj:t, att, eftei pröfning, huruvida Bank-innittningen kan vara för landet fördelaktig eller menlig, det sökta privilegium bevilja eller förvägra.
St:r finna oftaberörde försäljningsmedels användande till nämnde utomordentliga behof samt den öfver deras förvaltning afgifna och af Utskottet nu granskade Redogörelse icke föranleda till någon anmärkning. Den 7 November 1829. 3o Stat sU t skottets N:o 528- Memorial, angående skiljaktiga Beslut i frågan om de serskilde tillgångar som erfordras, då RiksMarkegångspriset på den under lönerne inberäknade Spannemål öfversliger 6 R;dr B:co Tunnan. ^edan II. BoildeStandetj genom ProtocollsUtdrag den g innevarande månad, meddelat Utskottet dess samma dag fattade beslut, att förena sig med H. R. o. A. om det förordnande, att, i händelse RiksMarkegångspriset för den under iönerue inberäknade' Spannemål skulle något år öfverstiga 6 R:dr B:co Tunnan, den härigenom uppkommande brist för den del af berörde Spannemål, som öfverstjuter Kronans behållna Spanmål, skall af RiksgäldsContoiret StatsVerket ersättas; så, enär genom H. PriisteStändets samt Y. BorgareStändets lemnade bifall till Utskottets tillstyrkande, att i nämnde ändamål ett lörslags-anslag, beräknadt till 4°>68i R:dr 4l sk5 r:st. i penningar, må å Stat uppföras, 2 Stånd stannat emot 2 i frågan om denne serskilda tillgång för lönefyllnader, har Utskottet skolat föreslå R. H. St:r, att öfverlemna afgörandet deraf åt Förstärkta StatsUtskoltet, som i sådant fall torde böra anställa omröstning öfver följande proposition: