Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Särskildt torde jag i underdånighet böra meddela den upplysning, att anledningen hvarför min år 1862 verkställda embetsresa blifvit dyrare än eljest, varit den, att jag det året, efter tolf års förlopp, ansåg mig pligtig åter besöka den nordligaste delen af landet, der afstånden äro stora, men att, om Rikets Ständers Revisorer behagat närmare granska min reseräkning, de skulle hafva funnit, att förrättningsdagarne voro 72 och de särskilda förrättningsställena 67 samt att 544 £ mil af mig tillryggalades, hvadan resereglemente! berättigat till beräknande af ersättning för 140 dagar, men att sådan dock endast blifvit beräknad för 81 dagar, som resan, med afräkning af för mig, såsom äldre man, stundom nödiga hvilodagar, effektift upptog. Dagtraktamentet af 12 R:dr om dagen kan synas väl högt, men jag nödgas bekänna, att jag med, som jag tror, temligen tarfliga lefnadsvanor, ändå numera knappast kan dermed ersätta nattläger och mat för mig och en betjent eller annan körsven. Skjutsersättningen tror jag deremot, såsom i mitt underdåniga memorial af den 9 Mars 1860 antydt är, kunna minskas, särdeles genom begagnande af numera tillgängliga billigare transportmedel Vidkommande slutligen anmärkningen angående det af mig under resan hafda tjenstebiträde, så erkännes villigt, att Justitie-kanslern ofta kan utan sin Sekreterares biträde förrätta sina inspektioner. Jag har ock under de sednare åren, särdeles med afsende å svårigheten för den fåtaliga personalen att bestrida göromålen i Stockholm under Justitie-kanslerns Sekreterares frånvaro från Expeditionen/ icke sällan företagit embetsresor utan honom, och att sådant äfven skett ifrågavarande år 1862 synes deraf, att jag nämnda år rest 5441 mil, men Sekreteraren 463 ^ mil, dock har jag vanligen, när Sekreteraren icke åtföljt, på egen bekostnad medhaft enskilt biträde.
Det är således icke i sjelfva myntbestämningslagen, som hindret ligger, utan endast i det reglementariska. Jag kan ej instämma med Hr v. Hartmansdorff deruti, att lånerörelsen kunde förblifva sådan den nu är, eller afgöras i sammanhang med realisationsfrågan. Lånerörelsen är ett för vigtigt ämne för att icke fordra en särskild uppmärksamhet och behandling. I händelse utvexlingsfrågan behandlas utan sammanhang med frågan om lånerörelsen, skall jag åtminstone med min röst bidraga till ett ändamålsenligt beslut i sednare afseendet. För min del yrkar jag återremiss af raemor., jemte föreläggande förUtsk. att med görligaste skyndsamhet inkomma med utlåt, i ämnet, och är öfvertygad, att Utsk. snart skall inkomma med sitt betänk., ehvad det anser Banken till utvexling kunna öppnas å den utsatta dagen, eller icke. Åtskilliga hördes yrka proposition. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Då jag för andra gången hegärde ordet, sedan jag afsade mig det, var det i anledning af Frih. Boyes yttrande, att proportionen som 5 till 8 skulle vara i lagen uttryckt. Men detta är ett misstag. Det är angeläget, att sådana villfarelser icke ofta återkomma, emedan de slutligen kunna komma i vana. Jag är ledamot i BancoUtsk.; jag har föresatt mig att mera höra på, än deltaga i öfverläggningarna, och skall äfven bär ställa mig denna föresats till efterrättelse, så ofta jag finner åsigterna öfverensstämma med min opinion. Man har satt i fråga, att den, som varit med om memor:s författande, skulle önska uppskof med realisationens fullbordande. Jag kan icke bättre försvara mig, än då jag förenar mig uti hvad Hr Gr. Löwenhjelm och Hr Hegardt yttrat. Frih. af Nordin: Jag begärde ordet i anledning af Frih. Boyes yttrande, att jag skulle sagt det vara i myntbestämningslagen, som proportionen af 5 till 8 omnämnes. Detta har jag ej yttrat; ty det är i reglementet, som fråga härom förekommer.
Presidenten i HofRätten foge derefter anstalt om RiksRättens sammanträde, för att kallelsen utfärda och målet vidare i laglig ord - 24 ConstitutionsUtskottets betänkande. de Embetsman undandraga sig att uti RiksRätten deltaga, stånde de, för en sådan uppsåtlig försummelse af deras Ämbetspligt, till lagligt ansvar. Hafva en eller flere af RiksRättens Ledamöter laga förfall , eller finnes emot någon af dem Laga jäf, vare ändock Rätten domför, om Tolf deruti sitta. Är Presidenten i Hof-Rätten af laga förfall eller jäf hindrad, företräde d ess ställe den äldste i tjenst varande Presidenten. Denne domstol äge, sedan ransakningen fulländad är och Domen efter Lag fälld, att densamma för öppna dörrar afkunna. Ingen håfve magt att sådan ning behandla. Skulle emot förmo an han detta underlåta, eller någon af de öfriga förenämnda Ämbetsmän undandraga sig att uti RiksRätten deltaga stånde derför till lagligt ansvar, såsorn för annan uppsåtlig försummelse af deras ämbetspligt. Hafva en eller flere af Riks Rättens Ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon af dem laga jäf, vare ändå Rätten Domför, om Tolf deruti sitta. Brister något i detta antal, tillkalle då RiksRätten, af de äldste i ordning varande Stats Rådets Ledamöter samt HofRätts och vederbörande CollegiiRåd, så många att Rätten Constitutions-lJtskottets betänkande. 25 sådan dom ändra , Konungen dock obetaget att göra Nåd , hvilken likväl icke må sträcka sig till den dömdes återinsättande i llikets tjenst. Rätten blifver domför ; iakttagandes dervid, att kallelsen utfärdas till närmaste Ledamot af det eller de Werk, hvarifrån det bestämda antalet ej utgått: och böra i ofvannämnda händelse, Högste Befälhafvarén öfver Hufvudstadens Garnison ersättas af Krigs-HofRättens äldste Militaire-Ledamot, samt Högste Befälhafvaren för Armeens Flottas Escader vid Hufvudstaden, af den som närmast honom eger Befälet.
Krön-Prinsessan, sedermera Högstsalig Hennes Maj:t Enke-Drottningen tillagd en Brudskatt af 100,000 R:dr i Hamb. Banko, som ett år efter Bilägret, skulle af Danska Kronan utbetalas. Såsom vederlag för denna Brudskatt, hade deremot blifvit anslagen en Summa af 100,0001 R:dr; och enligt samma Heiraths-Contract, borde rentan af dessa bägge Summor, jemte andre likaledes deruti omförmäldte anslag, till Hennes Kongl. Höghet, i fall Hen blefve i Enke-Stånd försatt, ut - jDeri i Juli. gå med' tillsammans 12,000 R dr; i det fall att Hennes Kongl. Höghet samt Hennes Höga Gemål erhöllo Bröst-arfvingar, som dem öfverlefde, borde de, jemte allt annat hvad Hennes Kongl. Höghet inbragt, äfven få ärfva berörde Brudskatt och vederlag. Brudskatten hade ock sedermera blifvit af Danska Kronan behörigen utbetald och influtit i Kongl. Rente-kammaren med 35g.470 Daler 26 öre S p:gr. Utaf detta Heiraths-Contract, som genom någon sednare författning ej blifvit upphäfvet, syntes således ovilkorligen följa att ifrågavarande Brudskattsoch Vederlags Summor borde, såsom ett Arf efter Högstsalig Hennes Maj;t Enke Drottningen, nu tillfalla f. d. Konung Gustaf Adolf oqh dess Famille, men dervid uppstod dock i allt fall den fråga, huruvida hela Summan borde och kunde i sådant afseende till dem utbetalas eller om de blott ägcje att uppbara rentan deraf.
Då försvunno efterhand de ålderdomliga kläderna o c h ersattes för kvinnorna med det korta o c h snäfva lifvet, med vida ärmar o c h en sid, i rika veck fallande kjortel. Både män och kvinnor började mot slutet af 1400:talet öfver axlarne göra kläderna pösiga och försedda med uppskärningar, likaledes i öfverensstämmelse med utländsk sed, och kvinnornas klädningar blefvo vid samma tid långa o c h slä- pande. De färger, man använde, voro lysande o c h erbjödo skarpa kontraster. Smycken i mängd användes äfven under medeltiden. Under Vasaregenternas tid undergick kvinnodräkten betydande förändringar. Lifvet snöres starkt; halsstycket höjer sig till en ståndkrage och kantas med ett fräs; ärmarne svälla öfver axlarne, sluta sedan tätt om armen och garneras vid handlofven med fräs. Kjolen blir snäf, rynkad; släpet går bort; förklä- det uppträder fallande från midjan ner till klädningens skoning. S o m öfverplagg begagnades ett slags kofta eller kappa med hög krage, som också är uppsvälld öfver axlarne. Håret måste nu flä- tas upp, o c h hufvudet betäckes af en mössa, oftast af sammet. Genom den närmare beröring mellan Sverige och det öfriga Europa, som det 30:åriga kriget framkallade, inkommo många nya moder i landet. Snart nog blef det franska modet det förherskande. För att täfla med herrarnes peruker, anlade damerna hufvudbetäckningar, af hvilka den ryktbaraste var fontangen, hvilken bands o m bakhufvudet samt hade ett mycket utoch uppslående framparti, som upprätthölls af en ståltrådsställning. Lifvet, som var mycket urringadt, erhöll genom stark snörning trattform och afslutades framtill med en lång snibb. Den framtill öppna öfverkjorteln drogs tillbaka strax nedanför lifvet, lades här i ett par korta, svällande veck o c h öfvergick därefter i ett långt släp. Underkjorteln var framtill sluten, lagd i långsgående veck och baktill förlängd. För öfrigt begagnade damerna höga klackar, smink o c h moucher.
De befintliga socknemagasinernes fonder äro dessutom obetydlige, reia tift till socknarnes folkmängd och utsäde, med afseende på spännemålsbehofvet efter missväxter, så att de knappast kunna ingå i beräkning vid sådana tillfällen, helst sorn grunderne för inrättningen merendels förutsätta spannemålslagrets utlånande årligen vid vårtiden, för att efter påföljande skörd återlevereras in natura med viss uppgäld, men hvilket icke gerna kan ske, då svårare missväxt inträffar och det skulle vara mest af nöden att återbekomma lånen, till understöd för utsädesbehöfvande delegare. 39 Föreningar om ersättning till jordbrukare, sorn lidit skada på grödan af frost, hagel, storm och vattenflöde, äro träffade endast inom några pastoraler eller socknar, och sådant på mindre bestämda grunder. I öfrigt har denna angelägenhet blifvit lemnad till behandling för tillfället, då allmänna välviljan skulle behöfva att i ofvanberörda ändamål påkallas; dock hafva, mig veterligen, så beskaffade ersättningsfrågor hittills blifvit högst sällan väckte. Allmännare missväxt, dervid staten behöft träda emelian med undsättning, har icke under loppet af detta qvinqvennium mer än en gång egt rum, nemligen 1837, då Eders Kongl. Maj:t täcktes anslå af undsätlningskreditivet 100,000 R:dr, hvilka medel hlefvo använda dels till förskott åt entreprenörer, som anskaffade och tillhandahöllo spannemål på eget äfventyr, dels till lån åt behöfvande församlingar emot invånarnes gemensamma ansvarsförbindelse; och hafva dessa undsättningsmedel längesedan kommit Statskassan åter till godo, utan annan afkortning än för några smärre poster, tillhopa utgörande 4,346 R:dr 24 sk. 6 rst, hvilka med Nådigt tillstånd varit utgifne tili personer, som ej förmått ställa ringaste säkerhet för återbetalningen. Sparbanker liro inrättade, en i hvardera af Länets fem städer; men på landsbyggden finnes ännu icke någon sådan inrättning.
Ridderskapet och Adeln har till Stats-utskottet återremitterat 2:dra punkten af Utskottets under ofvannämnde nummer afgifna utlåtande, i anledning af Rikets Ständers revisorers berättelser, angående de under Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder, hvilken punkt handlar om pröfningen och afgörandet af frågor, rörande fordringars afskrifning i manufaktur-diskontens räkenskaper; men som denna, i likhet med öfriga punkter af berörde utlåtande, under den 13 sistlidne Maj blifvit af de 3:ne öfriga Riks-stånden godkänd, har Utskottet, på grund af Riksdags-ordningens 75 §, ansett den af Ridderskapet och Adeln beslutade återremiss icke kunna till någon vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 8 Juni 1848. 8 StatsUtskottets Memorial, N:o 204. Ank. till. Exp. Utsk. d«n 9 Juni, kl. 11 f. m. Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 164. (U. A.) Från Ridderskapet och Adeln har Stats-utskottet erhållit återremiss å sitt under N:o 164 afgifna utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga aosition om upphörande af s. k. liggetidsoch nådåisbesparingar vid till3n af embeten och tjenster på rikets stat samt om årliga anslag till armeens och civil-statens pensions-kassor och amiralitets-krigsmans-kassan, såsom ersättning för de inkomster, dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta; men som detta utlåtande blifvit af de 3:ne öfriga Riks-slåntlen bilallet, nemligen af Presteoch Borgare-stånden den 17 och af Bonde-ståndet den 15 sistlidne Maj, hvadan ärendet följaktligen är af Rikets Ständer algiordt, har Utskottet funnit sig icke kunna, emot stadgandet i 75 § Riksdags-erdningen, med detsamma taga vidare befattning. Stockholm den 8 Juni 1848. STOCKHOLM, Elmcm & Gråbergs Tryckeri, 1848.
då priserna å godt jern samt arbetslönerna i Sverige vore lägre än i England, kunna härstädes bära sig, om de också icke i början skulle gifva någon synnerlig vinst samt kunna lemna sina produkter till lika billiga priser, som för utländska af samma slag härstädes betaltes; i sammanhang hvarmed blifvit anmärkt att, sedan längre sträckor af jernvägarne här i landet hunnit blifva färdiga och Sverige erhållit dylika till en längd af 100 mil, skulle, efter beräkning af öfver hufvud två till tre bantåg dagligen i hvarje riktning å jernvägarnes hela längd och med antagande i följd deraf att ett lokomotiv behöfdes för hvarje 1V3 mils jernväg, erfordras omkring 75 lokomotiver, af hvilka, då ett lokomotiv vanligen vore efter 10—12 års begagnande så förslitet, att det ej vidare förtjente repareras, i allmänhet 7 stycken årligen måste ersättas med nya, hvarförutan det icke voro osannolikt att härstädes framdeles skulle kunna tillverkas lokomotiver äfven för andra länder, t. ex. Ryssland, likasom nu för nämnde land ångbåtar här åstadkommas; — att, hvad åter beträffade jernvägsskenor, det icke vore sannolikt att sådana här i landet skulle kunna tillverkas för samma pris, efter vigt räknadt, som de Engelska härstädes kostade; men då jernvägsskenor af Svenskt jern borde kunna erhålla dels en större varaktighet, än de Engelska, och dels ett högre försäljningsvärde än dessa, sedan begge blifvit så nötta alt de från jernvägen mäste borttagas, skulle det kunna vara för
m) till resestipendier åt fabriksoch handtverks-arbetare 30,000: — 100,000 3.000 30.000 50.000 9.000 till slöjd-expositioners befrämjande 4,500 till Skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona 15,000 550,983: 70. vill under åberopande af meranämnde protokoll öfver Civil-ärenden för den 14 innevarande månad, äfvensom af Styrelsens för allmänna Vägoch Vatten-byggnader den 19 sistlidne September afgifna underdåniga förslag rörande stats-understöd för åtskilliga allmänna arbeten Transport R:mt R:dr 550,983: 70. 48 Kongl. Maj:ts Nöd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. Transport R:mt R:dr 350,983: 70, m. m., Kongl. Maj:t härmed, i fråga om ytterligare beviljande af medel dels för vissa år, dels för en gång, till föremål beroende på CivilDepartementets handläggning, i Nåder föreslå Rikets Ständer, att för följande arbetsföretag anvisa särskilda bidrag till nedan upptagna belopp: I:o för hamnbyggnad i staden Amål: anslag 8,000: — lån 8,000: — 16,000: 2:o för hamnbyggnad vid staden Grenna: anslag 37,500: — lån 37.500: — 75,000: 3:o för brobyggnad öfver Umeå eif: anslag 27,500: — lån 55,000: 82,500: 4:o tor bortsprängandet af Röda berget i Göta eif: anslag 40,000: 5:o för anläggning af väg emellan Storbacken t Ofver-Luleå socken och sjön Waikijaur: anslag Medelst särskild Nådig Proposition af denna dag föreslår Kongl. Maj:t Rikets Ständer, att för utvidgning och tillbyggnad af hamnen vid Helsingborg bevilja ett låne-understöd af 230,000:
Och borde den Leverantör, sorn, efter jemförelse af alla vid Auctionerna elier genom slutna sedlar gjorda anbud, funnits hafva erbjudit sig att för bästa priset fullgöra le vereringsn, alltid, derest han ställt fullgiltig borgen, vara försäkrad örn anbudets antagande; hvarefter dec skulle åligga honom, att, till undvikande af alla förluster för Kongl. Maj:t och Kronan, kostnadsfritt aflemna léverantserna pä det eller de ställen, der dessa för Kronans räkning korumo att användas. 3?å det eh allmännare täflan härvid måtte * Väckas, ocli hvarje Medborgare åtnjuta den rätt, gofn en mera liberal näringsfrihet honom tillägger, anser I/tslcottet hvar och en böra vara berättigad till anbud af leverantser för Kronans räkning, då han, jemte iakttagande af ofvanstående Öfriga föreskrifter, förmår ställa vederhäftig borgen för deras behöriga fullgörande; och då ostridi,gt både Kongl. Majlis och Kronans samt Leverantörens säkerhet bäst befordras derigenom, att Contracterna /äro så mycket som möj. ligt bestämda', bör all sorgfällighet i ord oell uttryck vid deras uppsättande iakttagas, äfvensom ett noggrant uppfyllande deraf alltid skall medföra ömsesidiga fördelar; hvilket dock allt till Idiksens Höglofl, Ständers pröfning vördsammeligen öfverlemnas. Stockholm den 2 j På Höglofl. Bidderakapets På Högvörd, Presta och Adelns Ledarn. Ståndets Ledarn. Vägnar vägnar A. Lantingshausen. Rryn. Hesselgren. På Vällofl. Borgare, På.Hederv. Bonde. Ståndets Ledam. Ståndets Ledam. vägnar vägnar AndFredin« JVi/s Mänsson. M. M. Rosbeck.
Under rubriken Väganläggningar, mom. 1—6, hade Utskottet tillstyrkt, att för omläggning och förbättring af backiga eller eljest för communicationen mindre tjenliga delar af de allmänna landsvägarne i Riket måtte till Kongl. Majrts disposition ställas en summa af i5o,ooo R:dr, att under 4 år utgå med 3^,500 R:dr årligen samt alt Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit öfverlemna att för hvarje serskildt fall förordna, i hvad mon vederbörande menigheter, som åstunda omläggning och förbättring af sådane vägstycken, må vara pliglige att till företagets utförande med arbete bidraga. Detta är bifallet af Preste-Ståndet. Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hafva bestämt anslaget till 200,000 R:dr eller 5o,ooo R:dr årligen, Bien i öfrigt bifallit, hvad Utskottet,. 1 afseende å dispositionen, tillstyrkt, endast med det tillägg, att de menigheter, hvilka erbjuda sig att med arbete eller tjenstbarheter lill företagets utförande bidraga, skola företrädesvis vara berättigade att af anslag komma i åtnjutande. BondeStåndet åter har likaledes bestämt anslaget till 200,000 R:dr, men i afseende å användandet beslutat, att anslaget skall, till lika belopp, fördelas emellan Rikets samtlige Län, samt i hvarje ort ställas under inseende och förvaltning af Länets Pröfniugs-Comite, hvilken skulle ega att pröfva behofven och nödiga medel till ifrågavarande ändamål anordna. Stats-Utslcottets "Memorial, IV.o 4go. 29 Genom 3:ne Stånds beslut är således afgjordt, att anslaget skall utgöra! 200,000 R:dr. Och i fråga om medlens användande är likaledes genom 5 Stånds godkännande af Utskottets förslag afgjordt, att medlen skola ställas till Kongl. Maj:ts disposition, och att deras lika fördelning emellan Lanea icke kan ega rum, hvadan Bonde-Ståndets härutinnan fattade beslut förfaller.
Tio procent af tulluppbörden; och ville Kongl, Maj:t, med anledning af detta förhållande, föreslå det allmänna stadgande, att, i sammanhang med tullmedlens cl a reling, Tio procent å tullafgifterne för så väl inkommande sorn utgående varor borde, under benämning af tolagsersättning, i serskild coiumn debiteras, genom Tullkamrarne uppbäras och, i likhet med hvad för afgifterne till Handelsoch Sjöfarts-fonden samt Båktnedlen äger rum, i Tullverkets räkenskaper redovisas, dervid vederbörande, såsom vedergällning för det ökade uppbördsbesväret, ansågos böra tillerkännas rättighet att å tolagsersätlningen beräkna sig till godo enahanda uppbörds-procent, som för Tullmedlen vore stadgad. Emedlertid ansåg Kongl. Majit lämpligt, att ofvan föreslagne ersättningssummor för stapelstäderna nu endast måtte förklaras gällande för en tidrymd af fem år, äfvensom alt framdeles det ersättningsbelopp, sorn för hvarje stad bestämdes, måtte, efter föregången behörig uträkning och med ledning af de upplysningar, hvilka, i följd af omförmäldi debiterings-sätt, alltid blefvo att tillgå, om hvad sorn till flöt Tullverkets cassa i godtgörelse för de åt hvarje Stad anvisade tolagsmedel, fastställas vid slutet af hvart quiuquennium för de derefter kommande fem åren, hvarvid den förhöjning eller förminskning i tulluppbörd, sorn för den ena eller andra Staden kunde hafva inträffat, borde utgöra den hufvudsakliga måttstocken för tolagsersättningens beräkning. Bih. dll R. St. I händelse den sålunda af Kongl. Maj:t föreslagna reglering vunne Rikets Ständers bifall, ansåg Kongl. Maj:t de årliga ersättningsbelopp, hvilka kommo att åt stapelstäderna anvisas, kunna uti Riksstalen under vederbörlig titel uppföras, för att, i likhet med andra Statsanslag, årligen utbetalas af Stats-Contoret, hvilket Embetsverk deremot skulle ega att, på enahanda sätt, som med tullmedlen tillgår, från Tullverket emottaga hela den behållna delen af tolags-ersättningen.
Stockholm den 21 September 1863. STOCKHOLM, tryckt hos a. l. norman, 1863. Sammans, Statssamt Allm. besv-. och Eknn-Vtskotlets betänkande N:o 46. 1 JV:o 46. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Okt. 1863, kl. 1 e m. Betänkande, i anledning af väckta motioner till förbättrande af folkskoleväsendet. Vid innevarande riksmöte har ett stort antal motioner blifvit väckta, sorn afse detta ämne, och genom hvilka blifvit framställda förslag till åtgärder och anslag, som af motionärerne ansetts medelbarligen eller omedelbarligen verka till förbättrande af folkskoleväsendet. Bland dessa motioner, deraf de flesta reda» blifvit behandlade af andra Utskott, och synnerligast af Stats-Utskottet uti dess Utlåtande N:o 139 angående regleringen af utgifterna under Riks-statens åttonde Hufvudtitel, återstå nu till Sammansatta Utskottets handläggning de, hvilka inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit väckta af Sven Heurlin från Kronobergs län (N:o 502) Ola Olsson från Blekinge län (N:o 178) samme Ola Olsson (N:o 180), samt Jonas Christoffersson från Wermlands län (N:o 341). Sven Heurlin har blott i korthet tillkännagifvit att han, vid innevarande riksmöte, såsom sin motion väckte hvad som innefattades uti en af honom bifogad tryckt skrift, författad af enskild person och kallad: ”Motion i folkskolefrågan till behjertande för Rikets Ständer, af Pehr Thomasson.” Vid granskning af berörda skrifts innehåll, synes den deruti framställda plan till folkskoleväsendets förbättrande kunna sammanfattas uti här nedan anförda sju hufvudpunkter: l:o Större materiela hjelpmedel. I sådant afseende har författaren föreslagit ett anslag af satnmanräknadt 2,800,000 R.dr R:mt; beräknande författaren de förut till folkundervisningen Uih. till R. St. Statssamt Allm.
Jag betvifla!-, att en sådan motion tan enligt grundlagen väckas, oell jag bestrider den således. Jag tror i öfrigt, att denna fråga redan blifvit så mycket ven tilerad såväl inom R. o. Ad. som genom den offentliga dismissionen i allmänna bladen, alt troligen redan en hvar inom R. o. Ad. derom hunnit stadga sin öfvertygelse, och jag tillstyrker derföre, att R. o. Ad. vid detta tillfälle måtte fatta ett definitivt beslut i frågan, på det alt vidare uppskof ej måtte föranleda ytterligare tvistigheter. Frih. Boye, Ludv.: Det torde ursägtas mig, att jag, såsom inledning till den tanke jag går att yttra, vågar erinra derom, att då detta ämne första gången förevar, framställde jag den mening, alt om det förhållande, som hittills varit, skulle rubbas, så kunde det rättvisligen icke ske på annat sätt, än att en annan tid för marlegångssättningen utsattes, en tid, som lemnade tillfälle att bättre än hittills bedöma, hvad de verkliga prisen skulle blifva. Kär genom en votering inom R. o. Ad. denna mening förkastades, återstod för mig ej annat än att söka återställa den reciprocitet i rättigheter emellan räntetagare och räntegifvare, sorn genom denna votering var, enligt min öfvertygelse, uppenbart bruten. Jag vågade då understödja den motion, som Frih. Palmstjerna afgaf, derföre, att den återställde reciprociteten i rättigheter, då den i ena fallet fråntog båda sidorna uppsägningsrätten, och i andra fallet återgaf den å.t dem begge. Ku har genom Utslcs betänk, och dels genom den behandling, frågan fått dels i .StatsTJtsk. och dels i de Stånd, som deröfver yttrat sig, sjelfva frågan kommit i ett virrvarr, hvarutur jag ej ser, att vi, med bibehållande af rättvisa, kunna hjelpa oss på annat sätt, än genom antagande af den motion, H. Ex. Hr Gr af Wetterstedt framställt, nemi. alt utsätta tiden för markegångsprisets bestämmande till d. i5 Jan.