Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga ompröfning, i hvad mån ofvanberördestadgande kan förmildras på ett sätt, som motsvarar den arbetande och mindre bemedlade classens behof, ej mindre inom sjelfva huvudstaden, an för deri vägfarande allmogen, sorn talrikt dit anlander, dels uti egna ätender, dels för att förse staden med nödiga förråd af landtmanna varor. 2:o Då Utskottet icke är i tillfälle att känna, huruvida meranämnde kungörelse är nödig för bibehållande af ordning inom Hufvudstaden, och dessutom denna stadga icke är af så allmän beskaffenhet, att den synes vara föremål för Riksens Höglofl. Ständers pröfning, så kunna icke heller Riksens Höglofl. Ständer tillstyrkas att å Pehr Anderssons motion fästa något afseende. 14 och 15. Till de motioner, som yrkat npphäfvande, eller nedsättande af de böter, hvilka i 3 art. af Kongl. Förordningen af den 20 December 1815 stadgas, för olofligt begagnande af brännvin8-redskap utan föregången uppgift, för sådan redskaps innebafvande af dett 640 BesUi ock Ekon. Utsk. Betanhanden, sorn ej har tillverkningsrättighet samt för vägrad visitation, kan Utskottet lika litet tillstyr» ka bifall, som till indragning af brännyinsFiskaler och byordningsmän, hvaribland de sednare dessutom icke äro tillkomne för uppgiften a? brännvinsbränningen, utan till bevakande af sedlighetens fordringar i allmänhet, hvarföre de således icke tillhöra närvarande ämne, Författningens upphäfvande i dessa 2:ne nu anförda delar skulle gifva anledning åt mången, som dertill ingen rättighet eger, att till Jordbrukares förfång tillverka brännvin. 16:0
: i: Fröken Hedda Anderson, Sveriges andra kvinliga läkare, livilken efter afslntande af sina inediciiiska studier, sedan ett par Ar utöfvnt en vidsträckt och gagnerik praktik i sin födelsestad Malmö, bosätter sig, efter livad annons i detta niiminer utvisar, i höst i Stockholni, för att äfveii har agna sig At barnocli kviniiosjiikdoinor. Vi uttala härmed. vår stora tillfredsställelse a t t hufvndstaden, dar beliofvet af lcvinliga läkare naturligen a r ännu stör; re an i en provinssl; ad, kommer i åtnjutande af en s % diigaiide kraft som fröken Anderson och tillönska vår andra kvinliga doktor all frariigång i sin nya verksamhet, inst~minande i livad lieiines äldre kollega har på. platsen larer yttrat: &gt;här finns arbete för oss bidaw. i: En gasf från Canada. I medlet af septen-iber besoktes hiifviidstaden af en skotska miss Theresa Wilson, privatsekreterare till lady Aberdeen, vicekoniingens af Canada gem5l. &amp; Iiss Wilson besöker å lady Aberdeens vägnar flere eiiropeiska länder, för a t t sätta sig i förbindelse ined de representativa l&lt;viiinorna inom olika områden ocli söka intressera deni för det internationella kvinnoförbund, livilket under i.la.mil af, The International Council of Wonienb för iiågra år sedan stiftades i Förenta staterna och för livilket lady Abercleen ar ordförande. 1: sta klassens Fotografi-affar! August Bergin &amp; C: o Mc~gasin f o i a - Speglar &amp; T a f velramar STOCKHOLM 22 Lilla Vattugatan 22 Aliiii. Gunilla. Grundlig och praktisk undervisning liimnas elcvcr i alla slags hand hrbeten. I h r e ouifattandc 50 tim., 2:; lam., en lektion, 2 tim., ' 7.5 iim.
Föredrogos och remitterades till Banko-Utskottet Rikets Ständers Revisorers den i4 Oktober 1858 och den 14 Oktober 1859 afgifna berättelser öfver granskning af Bankens styrelse och förvaltning åren 1857 och 1858. S. D. Föredrogos och remitterades till Lag-Utskottet Rikets Ständers Justitie-ombudsmans embetsberättelse!- för år 1857 och till innevarande riksdag, hvilken sednare embetsberättelse är åtföljd af berättelse ifrån Tryckfrihets-kommilléen. S. D. Föredrogos Stats-Utskotlels Memorialer: Nio 1, med anmälan, att Kongl. Majits nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof blifvit till Stats-Utskottet öfverlemnad; varande ett exemplar af samma Kongl. Proposition, med bilagor, bifogadt. Prol.-Utdrag den 2 November 1859. 19 Memorialet lades till handlingarne, och den Kongl. Propositionen, med bilagor, ansågs böra tills vidare vara å Ståndets bord lagd; och N:o 2, i fråga om tillökning uti Stats-Utskottets Kansli. Bifölls. Frän Heden. Bonde-Stdndet. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskotlel: l:o Rikets Ständers Revisorers berättelse om den år 1857 af dem verkställda granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1854 och 1855, jemte de i anledning af samma berättelse infordrade och till Kongl.
Ståndet vid denna frågas afgörande sig befunnit; så antages, att, såsom jag äfven hört yttras af dem, som påkallat frågans omedelbara remiss till ConstitutionsUtskottet, Ridderskapet och Adeln väntar sig, det ConstitutionsUtskottet, såsom i högsta instansen utöfvande Rikets Ständers andel i den Grundlagsstiftande magten, skall öfver sjelfva hufvudfrågan sig yttra; och är det emot ett sådant ConstitutionsUtskoltets inblandande uti enskilde Riksdagsfrågor, i någon annan 236 Den 10 December f. ni. ordning eller under någon annan form, än uti RiksdagsOrdningens ap:de §. föreskrifves, som jag härmedelst mig reserverar. Principen är klar och enkel, samt utgör första vilkoret för borgerlig frihet; den heter: Lagstiftande och lagskipande magt 1’å ej hos en och samma, concreto eller moraliska, person förenas. Denna stora och vigtiga, men, såsom allt stort, enkla grundlag finnes uti Riksdagsordningen och RegeringsFormen på flere ställen tydligen uttryckt; men häremot ligger i rak motsägelse, att samma auctoritet, som stiftar grundlag, skall den i enskilda, om än aldrig så tvistiga, fall tillämpa. Då vidare Regeringsformens 83 §. uttryckligen förbjuder all förklaring af Rikets grundlagar i hvarje annan, än föreskrifven lagstiftningsväg, synes mig detta tydliga förbud, jemfördt med den här ofvan åberopade, af våra grundlagar lika tydligt stadgade, af hvarje tänkande varelse allmänt antagne princip, bestämdt förklara, att ingen auctoritet , ingen magt på jorden finnesj som äger att j för tillämpningen på enskilda fallj våra grundlagar förklara. Detta stadgande är äfven uti RiksdagsOrdningens 83 §. tydligen uttryckt, då det heter: ”Efter de”ras ordalydelse skola de i hvarje enskildt ”fall tillämpas;” genom dem ligger den enda absoluta magt, den enda oinskränkta magt, som uti ett fritt samhälle kan och Den io December f. m. bor finnas, förvarad hos lagen. I dessa enida ord, mine Herrar, ligger ju den yttersta garanti för vAr fria samhällsförfattning.
Delta anser jag bör ske i den anda, att hvarje tid bör hafva nog af sig sjelf, så vidt samhällets krafter det förmå och dess sjelfbestånd icke hotas ; hvarföre i Bilagan Lit. G. finnes utredt, huru i min tanka denna del af Statens finance hör handhafvas. Sedan jag sålunda framställt min öfvertygelse, söndrad från Hcgloflige Utskottens, återstår det mig till att öppet erkänna hvad jag, såsom deltagande i Utskottens arbeten, och utgående utur samma åsigt, som af Utskotten blifvit antagen, likväl ansett vara så vigtigt att ändra , att jag reserverat mig deremot. Detta innefattas i Bilagan Lit. H. Bil. Lit. A. Under en tid af fulla 13 ir, har Rikets 202 Banco Utskottets Betänkonden, Sanders Banque icke fullgjort siria förbindelser ‘•örn Vexel-Banque. Under denna tid har allisa värdet af dess Credit-sedlär varit ganska ombytligt; men oagtadt förändringarna varit iler faildiga, och mer eller mindre våldsamma, ar sedel värdet likväl nu, ungefärligen detsarnma, som för n och 12 år tillbaka Att genom detta os kra förhållande manga lidanden ådragits, under den tiden, enskilde och Samhället, kan lika litet bet viftas? sorn det.nu skulle vara i Rikets Ständers magt, att det rätta e ler godtgöra. Men öfvertygade, att ett stadgadt redhart mynt är ett villkor för ett folks framgång i välstånd, kraft och bildning, samt att hvarje land som sett sig nödsakadt att tillgripa nödmynt, eller upphäfva grundvalen försitt Creditmynt: vexlingen, måste förr eller sednare tvingas, att till räddande af näringar? seder och sjelfständighet återgå till den ordning, hvars nödvändighet årtusenden bevittnat; Iära| Rikets Ständer anse sig böra med all kraft bereda en möjlighet för deras Banque, att inlösa de Creditsedlar densamma utgifvit.
Vid nämnde tid finnas ännu balanserade de af föregående Revisorer anmärkta 12,627 R:dr 45 sk. 7 rst., utgörande bristande betalning för den år 1822 till Medelhafvet verkställda krutförsäljningsexpedition, och hvarom Rikets sednast församlade Ständer framställt anhållan, ”att antingen liqvid mätte, så fort ske kan, beredas, eller oek beloppet i laga ordning till afskrifning befordras.” Enligt en af General-Konsuln i Tripoli till Utrikes Stats-Ministern afgifven och Kongl, Krigs-Kollegium meddelad Rapport af den 10 Juni 1842, skall den person, vid namn Wallin, som afslutat om ifrågavarande krut, då ännu lefvat, men saknade all tillgång till gäldande af Stats-Verkels förberörde fordran. b~) k aflidne Krigs-Kassören Braltströms balans, som vid 1889 års slut utgjorde 18,909 R:dr 4° sk. 6 rst., äro under år 1840 afbetalta 410 R:dr 2 sk. 6 r:st^ varande återstoden, 18,499 B:dr 38 sk., vid 1841 års slut beroende på konkursmassans slutliga utredning. e) Artilleri-Afdelningens fordran bos Tygvaktaren Tilländers sterbhus samt hos f. d. Tygkapitenen Klingsporr är, under år 1840, minskad från i,8o4 P-dr 27 sk. 10 1 :st. till i,658 B:dr 39 sk. it rst., hvilka vid 1841 års slut utbalanseras, såsom beroende på utgången af anförda besvär i Kongl. Kammar-Rätten. dj) På aflidne Kapitenen Benzelstjernas och Tygskrifvaren Hoborgs balans, som vid 1840 års början utgjorde 1,592 R:dr 14 sk. 7 r.
Han bestämmer alla matordningar för de sjuka och skall för övrigt göra förbättringar för de sjukas vård. Han skall se till att alla recept är skrivna med vanliga bokstäver istället för farmaseptiska tecken. Han skall granska räkningarna så att apotekaren inte tar för mycket betalt. Han har ansvar för att alla instrument och bandage är i ordning och finns i tillräcklig mängd, särskilt inför fältslag. Varje år skall han inge en historisk berättelse om vad som rör sjukvården inom armén. Efter krigets slut översänder han alla handlingar till Kollegium Medici, som arkiverar dem. Han har till sin hjälp med korrespondens en underläkare. Fältläkare. Kungen förordnar så många fältläkare som anses behövas. De har inseende över arméns sjukhus både stationära och flyttande. Han ansvarar för allmänna sjukvården vid de stationer han blivit placerad. Han medverkar vid sjukhusens anläggande och inrättande. Han är närvarande vid utmönstringen från sjukhus. Om någon är obotligt sjuk eller oduglig till krigstjänst skall han anmäla och skriva ut attester. För att förekomma trängsel om snar hjälp behövs med transporter, skall han se till att tjänliga hus finns där sjukattiraljer hålls i beredskap. Sjukhusläkare. Sjukhusläkare anställs av Kollegium Medici. I fält då det är bråttom av överfältläkaren. Han ansvarar för alla sjuka eller sårade. Vid svårare sjukdomshändelser skall han begära råd av andra. Två gånger om dagen besöker han de sjuka. Större operationer gör han själv, mindre kan underläkaren göra. Han ser till att alltid ha linne, bandage, ättika, brännvin, svampar och fnöske till blodstillning i tillräcklig mängd. Varje morgon skickar han rapport till fältläkaren. Han skriver ut de sjuka och bestämmer om de som är matta skall till konvalesenthus eller skickas tillbaka till sina korpser. Han har ansvar för de sjukas intagande, placerande, vård och skötsel, allt material, mat och dryck, förrådens duglighet, snyggheten på sjukhuset. Allt skall i händelse av uppbrott snabbt kunna packas och medtagas. Underläkare vid sjukhus och regementen. Till underläkare antas examinerade och godkända studiosi kirurgi och medicinare. De stå alltid under någon edsvuren doktor. De skall genast uträtta det de blivit anbefallda att göra och hjälpa de sjuka så gott de kan. Posterad hos någon svårt sjuk skall han genast rapportera om någon förändring inträffar.
Eöredrogs å nyo och bifölls LagTJtskottéts den 26 sistlidne Augusti under N.o 173 äfgifne, samt den g dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående befrielse för Rådmän Och Kätnnärer att deltaga uti ansvaret för försummelse att till Öf^-erDomaren insända Rådstugaöcli Kämnärs-Rätters Domböcker och Rrotöcoller m, m. Justerades följande: tJtdrag af Protocollet, hållit hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 19 Sept* 1823. S. D. Sedan genom nu erhållen notification Ridderskapet och Adeln inhemtat, att Rik* serts Ständers vid innevarande Riksdag utvalde Justitieombudsman, Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden Casper Ehrenborg sisiedne Tisdag den i6 dennes efter en kort sjukdom, här i HufvUdstadén äflidit; ånsäg Ridderskapet och Adeln, i anledning af derom väckt motion, lämpligt, att Riksens Ständer, hvilka äro på den ort, der denne deras Embetsman med diiden afgift, under påstående Riksmöte församlade, måtte, såsom ett ytterligare uttryck af deras tänkesätt för den aflidne* jallmäht erkändil ja g 6
Hästhandlare, angående förbud för dem att på deras resor inom landet medföra qvinnor och barn. II. B. 363. A. 397. Höganäs i Skåne, angående meddelande af Stads eller köpings rättigheter för. I. R. 442. II. B. 363. A. 397. Högsta domstolen, angående Nämnd till omröstning öfver. Se Nämnd. Höpken, Friherre Nils Albrecht von, yttrande. J Jagt angående åtgärders vidtagande för dess skyddande. II. B. R. 133. III. Jemtland angående dess rotering i enlighet med Rikets Ständers fattade beslut. Se Rotering. Jernvägar, angående anläggning af samt medel dertill. I. 434. R. 435. Se Stats-Utskottets Betänkande N:o 262. — angående uppgörande af plan för anläggning af. I. R. 382 VIII. B. 56. A. 165. — emellan Hjelmaren och Wenern, angående anläggning af. I. 389, 495. R. 496. Jernvägs-anläggning mellan Christinehamn och Sjöändan, angående lån till en. Se Civil-departementet. Ihre H. Ex. Herr Friherre Albrecht Elof; yttrande. II. 592. Indragning af Hof-jakt-varfvet i Stockholm, i fråga om. Se Hofjakt-varfvet. — af Biskopslönerna. Se Biskopslönerna. 4 — af Landsfiscals-tjensterna. Se Landsfiscals-tjensterna. — af Kronofogde-tjensterna. Se Kronofogde-ljensterna. — af Bergsfogde-tjensterna. Se Bergsfogde-tjensterna. — af Kämners-, Lagmansoch Riddarsyne-rälterna. Se Käraners-rätt. —- af Rikets Collegier. Se Collegier. In - ( 73 ) Inqvarteringsordniug för släderna utom oStockholm, angående förändring deri. V A. 26. VII. U. 322, VIII. A. 129. E. 223. lnqvai leringsskyldighelen i Stock holm, Kongl.
Till kostnadernas bestridande vid de hällne Taxeringar, såsom tryckte formulärer , Haradsoch JLäns-sammandrag öfver Hevi] 1 ningen , skjutsoch tractaments-penningar för Ledamöterna i Pröfnings-Committéen, arfvode för Protocolls-föranden derstädes., äfvensom till uppmuntran för Häradsskrifvare och öfriga Tjenstemän, hvilbe vid Mantalsskrifning och Taxering, genom flit och noggranhet , gjort sig deraf förtjente, anslås en procent af Länets hela taxerade Bevillnings-summa, hvilken måste utrönas, och af Pröfnings-Committéen , innan den åtskiljes, fördelas. Skolande Protocolls-Utdrag, sorn innefattar fördelningen , af Konungens Befallningshafvande mottagas; hvarefter summan af Eiksgälds-Contoirets i Benteriet först inflytande medel utbetalas, på en gång i Renteriförslaget afföres, samt i Landsboken, med. biläggande af förberörde Protocolls-Utdrag, redovisas. Ehuru Mantals-Cominissarierne i Stockholms Stad erhållit förbättrade 5.te Bandet. 41, 42, Sedan Mahtais-Cominissarierne och de till Uppbörds-verket i Stock - Den 2 Juli. löner, som af Staten# medel utgå, äro desse likväl så otillräckliga, att till arfvoden för dem , samt bestridande af öfrige kostnader vid Taxeringarne i Stock» holms Stad, äfven må bestås enprocentaf Huf vudstadens hela taxerade Bevillning#- summa, holms
Konsistorium academicum vågar i underdånighet åberopa hvad Konsistorium år 1842, i likhet med Juridiska fakulteten och dennas i Konsistorium då tillstädesvarande representant, anfort: att den aldrastörsta delen af lagarne ligger inom statsförfattningens och statsförvaltningens områden, samt att det vore omöjligt, att endast med de tre förut föreslagna professionerna (en i administrativ och ekonomisk rätt, en i allmän civiloch kriminalrätt samt en i laghistoria) bibringa den af Ständerna yrkade statsmanna-b\\&nmgen, utan att en fjerde sjelfständig profession för sådant ändamål är oundgänglig. Hvarförutan
Och den värda frun behagade att med sin egen snusnäsduk aftorka tårarna på Blendas kinder och derefter att med stort välbehag betrakta flickans älskliga ansigte. Under detta slags revy höll fru v. Kühlen sina ögon stadigt riktade på systern: hon darrade af bäfvan att den, af hvilken deras öde till så stor del berodde, icke skulle blifva nöjd. Men hon lugnade sig fullkomligt, då hon hörde följande: ”Ser man på – vår Herre har ingen skam: frisk, välskapad och fager som ett nyutslaget blomster Nå, vänd dig om nu, så skall jag visa dig din kusin Henriette, min sonhustru!” Vid dessa ord flyttade sig lärftskramhandlandens förnäma fru långsamt från sin plats vid fönstret och nalkades med ett utseende af nedlåtenhet först fru v. Kühlen, för hvilken hon gjorde en höflig, men kall nigning, och derefter Blenda, den hon räckte ett par fingerspetsar, i det hon småleende sade: ”Välkommen till Stockholm, min lilla vän! Jag rekommenderar mig sjelf som kund till den snälla sömmerskan, ty jag har en hel hop saker att låta sy.” Men nu skulle man ha sett hvilka ögon svärmodern satte på den styfva svärdottern! ”Rekommendera dig som slägting först, min docka – det passar bättre, inbillar jag mig! Ty hvad kunderna beträffar, så kan jag skaffa dem sjelf Nå, min kära Emerentia, vill du icke hedra din systersons hustru med en omfamning så ja så skall det vara Nu kommer lilla Blendas tur – ni kan väl kyssas vackert som systrar!” Med en öm och innerligt bedjande blick såg Blenda upp till sin obekanta slägting, men om denna också icke vågade undandraga sig sin despotiska svärmors spira, så kunde ingenting hindra henne att lägga en verkligt impertinent vårdslöshet i det sätt, hvarpå hon besvarade sin påtrugade kusins blyga och vänliga helsning. ”Godt, godt!” mumlade fru Regine Sofie och kastade en vältalig blick på sin sonhustru ”Men sätt er nu, go’ vänner, och se hemmastadda ut! Jag tycker ej om att folk har utseende af att icke veta antingen de skola stå eller gå
Detta anslag, till ett belopp af 1,000 R:dr, hvilket är afsedt att utgöra en tillgång för ersättningar åt Compagni-Chefer, vid de tillfällen, då de, genom olyckshändelser, göra förlust af manskap, hafva Rikets Ständer, enär det visat sig, att detsamma för detta ändamål blott till ringa del blifvit anlitadt, och då dylika tillfälliga utgifter synas kunna af besparingarne utgå, funnit böra alldeles upphöra. 32:o Durch-marche-kostnader och oförutsedda utgifter. Rikets Ständer hafva antagit, alt utgifterna å dessa båda Titlar skulle kunna inskränkas, såsom en följd jemväl af de lättade utvägar för truppers transporterande, som i senare tider uppstått, med anledning hvaraf Rikets Ständer beslutat nedsätta anslaget för durch-marche-kostnader till R:dr 20,000 och för oförutsedda utgifter till R:dr 45,000. I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer förehaft frågan om det anslag, hvilket, enligt Rikets Ständers beslut, rörande den ersättning, inqvarterings-gifvare bör tillkomma för mat, som lemnäs tågande trupper, m. m., bör å 3:dje Vlufvud-Titeln uppföras, till godtgörande af skillnaden emellan det pris, hvartill dagportioner genom markegångs-sältning bestämmas, och den kostnad, som de inqvarterings-skyldige i sjelfva verket få vidkännas. Enligt af vederbörande meddelad uträkning, hafva, med beräkning af de senaste fern årens markegångspris, 9 sk. 5 r:st. för hvarje dagportion, årligen utgått följande belopp, nemligen: för regements-mötena med 23,766 man under per medium 6 marche-dagar, eller 142,596 portioner 27,974:27.— för befälsoch recryl-rnötena, efter beräknade 10 procent af regementenas styrka, 14,280 portioner 2,801:22.—.■ för Exercis , Sqvadronssamt Recrytoch remont-mötena, 2,250 portioner • . . 441:: 19. 6.
Sådant skulle visserligen kunna ske med de poster, som utgått af besparingarna, men R. St. hafva vid flera tillfällen gjort erinringar deremot, att tillfälliga tillgångar på besparingarna blifvit anvisade till fortgående aflöningar. 136 De □ 36 April f. m. Jag tror derföre, att det vore mindre lämpligt, att R. St. skulle indraga på Stat redan befintlige atlönings-anslag och dervid sjelfve gifva antydning på nyssnämnde sätt att bestrida den fortfarande erforderliga aflöning, som af berörde anslag utgått. Hvad serskildt angår de 2:ne poster, hvilka utgått såsom hetalning till dem, som renskrifva Stater, och arfvode åt en på ett slags indragningsstat ställd tjensteman; så beder jag att få fästa upmärksamheten derå, alt en sådan framtida disposition af dessa medel, som Utsk. antydt, icke låter sig göra, enär någon emot Statskrifnings-kostnaden svarande aflöningsanvisning på expensmedlen icke kan ega rum, samt hvad nämnde arfvode beträffar, dess belopp icke är tillgängligt, så länge innehafvaren i tjensten qvarstår, och äfven vid hans afgång dessa medel icke kunna af K. M. disponeras, emedan de då skola besparas. Resultatet af ett bifall till Utsk:s betänk, i denna del skulle följaktligen blifva något helt annat, än hvad Ulsk. afsell, nemi. att K. M. skulle blifva nödsakad att för Stats-kont:s aflöning årligen anvisa medel, sorn endast i nödfall och för tillfälliga behof böra användas. Det naturliga synes mig derföre vara, alt icke göra större inskränkning uti de för Stals-kont:s atlönande redan afsedda anslagen, än som motsvarar det belopp, hvarmed de öfverskjuta hvad enl. den nya regleringen för della ändamål erfordras och hvarigenom ändock upkommer en ärlig besparing af 1,345 r:dr 16 sk.
Det är detta förslag, som Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken nu föredragit, och som jag tror icke kan återremitteras förr, än det blifvit uppläst, och man uppgifvit på hvilka grunder, och af hvilka anledningar, återremissen beslutes, på det att genom en sådan remiss RiddarhusUtskottet må erhålla del af Den i April f. m. 11 dessa grunder ocli anledningar, samt derigenom blifva i tillfälle, att genom ett förandradt förslag gå Ridderskapets och Adelns åsigter af ämnet till mötes; hvilket jag på ingen annan väg finner möjligt. I anledning häraf upplästes den ifrågavarande delen af RiddarhusUtskottets Memorial. Grefve Frölichj David: Jag anhåller att först få göra en anmärkning emot 3 §. i Utskottets Förslag, nemligen att blott 3:ne personer skulle äga besluta om främmande åhörares aflägsnande. Jag hemställer, om icke detta antal åtminstone borde ökas till 5, för att gifva någon garanti, att åhörarne icke blifva af någon allt för litet vigtig anledning utvisade. Samma antal borde äfven förena sig, i fall någon ville göra en ny 'motion, som skulle fordra åhörarnes aflägsnande. Emot den §., som föreskrifver, att främmande åhörare ovilkorligen böra visa sig med obetäckta hufvuden, får jag äfven anmärka, alt sådant vore ganska olämpligt, emedan jag icke kan föreställa mig, att Ridderskapet och Adeln kan anse sig sårad eller dess värdighet förnärmad derigenom, alt åhörarne hafva hattarne på sig. Herr FIjei'ta: För att, så vidt på mig beror, förkorta en discussion, som ändå icke kan leda till något mål, anhåller jag att få åberopa alla de speciella anmärkning 13 Den r April f. m. gar, som gjordes vid öfverläggningen ora hufvudfrågan, samt begär, att Herr RiddarhusSeereteraren måtte gifva RiddarhusUtskottet del af denna discussion. Hvad åter den siste värde Talarens anmärkning beträffar, så lär det icke lemna några större garantier, om man ock ökar antalet af Ledamöterne till 5 eller 7.