Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ny revers för detta lån, upprättad i öfverensstämmelse med de af Kongl. Majrt sålunda stadgade villkor och försedd med antaglig borgen, är sedermera till Kongl. Kollegium ingifven. Då, vid början af år 1841, Manufaktur-Diskont-fondens i låneväg disponibla tillgångar, på vanligt sätt, af Kongl. Kommerse-Kollegium fördelades emellan samtlige låneberättigade och, jemlikt Kongl. Brefvet af den 18 Maj i836, i tre särskilda klasser indelta Fabrikanter, befanns låneprocenten för året icke kunna bestämmas lill högre belopp, än, för första klassen, till 16, för den andra, till 12 och för den tredje, till 8 procent af nästföregångna årets tillverkningsvärde} men sedan, under loppet af förstnämnde år, bland Diskontfondens tillgångar ingått de, genom Kongl. Brefvet af den 5 Maj samma år, å det nya kreditivet på Rikets Ständers Bank, för vanliga Diskontlån, anvisade 200,000 R:dr, bereddes härigenom utväg till lånerättens förhöjning, för idkare i första klassen, till 181/2 procent, i andra klassen, till i4ocli i tredje klassen, till 9 1/4 procent af 1840 års fabrikationsvärde. Denna låneprocent, som, i förhållande till den under sistnämnde år gällande, utvisar en tillökning, i första klassen, af 1 1/2 procent, i den andra, af 1 1/4 och i tredje klassen, af 3/4 procent, blef, vid 1842 års repartition af ifrågavarande lånetillgångar, jemväl fastställd till grund för vederbörande fabrikanters lånerätt under samma år.
Rörande hypotheks-, bankoch låne-inrättningarne i länet erfordras af Konungens Befallningshafvande icke några uppgifter. Skånska Hy poth eksföreningen, hvars verksamhet under femårsperioden dock varit inskränkt, har haft det inflytande på orten, att fastighetspriserna och arrendena blifvit högt uppdrifne, men föreningen har verkat välgörande på åkerbruket derigenom, att odlingsföretag åstadkommits genom hypothekslån. Angående sparbankerne meddelas upplysningar i bifogade tabell N:o 12. A de i sparbankerne Tab. N:o insatte medel lemnäs i allmänhet till insättarne fem procents ränta, hvaremot sparbankerne vid utlåning erhålla sex procent. Enligt uppgift från Malmö sparbank är ungefär hälften af insättarnes fond tillhörig arbetsklassen. För öfrigt saknas uppgifter i detta ämne, men det torde kunna antagas, att en betydlig del af de i länets sparbanker insatte medel tillhöra arbetsklassen. Af pensionsoch nödhjelpsinrättningar finnas å landet: Färs och Frosta häraders enkeoch pupillkassa, som, stiftad år 1831, har en fond, hvilken år 1860 uppgick till 11,470 R:dr, Färs härads prestenkeoch Tal». Litt. Z. Skolorne i staden Malmö år 1860. Högre Elementarläroverket. Tekniska NavigaSöndagsoch aftonskolan. Folkskolor. Elementarskolan , tionsskolan. Vestra. Östra. Östra förstads. Ladugårds. Slöjdskolan för flickor. Småbarnsskolan. Privata skolor. A n ; a 1 p: t-H g'! *p' K '-5 £ 'p* g t? *2’ p: <-i e» £: p" PtH *5’ p: h tH p: *p‘ fcn p: tH p: ~P t-* p: p: «I2. p’ fcH p: *~i t? ~p t* p: f p: p' o Lärjungar. Från Tekniska skolans öppnande äro derifrån utexaminerade 25 lärjungar.
Redogörarne i Landsorterne utan särskild vedergällning. Det genom Kongl. Stats-Contoirets forsorg upprättade Riks-Bokslutet har åter befunnits i ett sammanhang fullständigt upptaga och redovisa hela Krono-Uppbörden, så väl Stats-Verkets som den, hvilken till andre Verk ingår, jemte afkortningar och dispositioner både utom och efter Stat, och hvarutaf Stats-Verkets ställning, ej mindre vid Calenderårets utgång, ån ock vid Uppbörds-årets och Räkenskaps-tidens slut kan inhämtas, hvarförutan denne Bok, såsom grundad på sjelfva Räkenskapen, medförer säkerhet i Resultaterne samt kan företagas till upprättande åtta månader efter det år för hvilket medlen utgå. Den visar sålunda samt på ett enkelt och klart sått all Uppbords-beskaffenhet och belopp, jemte Stats-Verkets alla utgifter och den behållning eller brist, som derå uppkommer samt meddelar alltså Statistisk upplysning i alla de ämnen, sorn med Uppbörd och utgift i Riket hafva gemenskap, så att den med Räkenskaper mindre bevandrade granskaren , med mera lätthet kan genomgå denna Hufvud-Bok In den förutnämnde, hvilken då den i uppställningen 'år mörk och icke eller gifver en med korthet förenlig öfversigt af hvad den Revisorers Berättelse. 13 innefattar, således åtminstone för den ovane forsvårar utvecklingen af dess Resultat.
Fullkomligen erkännande riktigheten af hvad Herr Riddarhus-Secreteraren yttrat , får jag förklara mig nöjd med återremiss, om Herr Hjerta äfven dertill samtycker. Herr Grefven och LandtMarskaiken yttrade , att sedan voteringen blifvit begärd straxt efter det Herr Landt - Marskalken framställt proposition på återremiss af Oeconomie-Utskottets ifrågavarande Betänkande , ansåg Herr Grefven och LandtMarskaiken deraf följa, att nämnde proposition eller återremiss af Betänkandet borde ovillkorligen utgöra Ja-proposition. Ehuru den Ledamot, som begärt votering, yrkat, att afslag å Betänkandet måtte innefattas i contra-propositionen, berodde det visserligen på Ridderskapet och Adeln att afgöra, huruvida Ståndet godkände berörde contra-proposition; anseende Herr LandtMarskaiken för dess del sig böra framställa följande, voteringsproposition : Den som ^bifaller; att Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande om inrättning af portofranco samt åtföljande nederlagsrättigheter för Ön Gottland må, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nejj Vinner Nej, anses nämnde Betänkande vara af Ridderskapet och Adeln afsloget, *52 Ben 37 Augusti e, m. Herr von Hartmansdorff: För min del kan jag ej anse denna proposition rigtig; utan tror att första propositionen hade bordt göras på bifall till Betänkandet, oell den andra på ny öfverläggning, huruvida det skall återremitteras eller afslås Skulle Ridderskapet och Adeln icke gilla denna åsigt. anhåller jag endast att få reservera mig emot voterings-propositionen. Herr Grefven och Landt Mar/kalken förklarade , det han icke ansåg sig äga rättighet framställa någon ny proposition i ämnet; ty, sedan votering blifvit begärd, borde den ock genast verkställas. Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade alltså dess förut gjorde voterings-proposition ; hvilken af Ridderskapet och Adeln godkändes. Grefve Spens:
Fastighet samt Jord, Hus och Tomt i Staden; Och da med de Memorialer, hwilka grundlagt ämnetS återremitterande, instämmer, akt Utskottet ingar i desse skälö »Utveckling, utan afseende, huruwida det förras wigt och »vidsträcktare omfattning i iner eller mindre man kunde föranleda till det sammas öfwerlemnande at Lag-Cominittcen, att i sammanhang med Lag-Werkels öswersigt i det hela, efter omständigheterne, granskas och afgöraS; sa får Lag-Ulstoltct härmed, i behörig ordning för Resp. Standen framlägga ofwanberörde stäk, pa grund hwaraf en wiss inskränkning i BördS-rättigheten i allmänhet synes böra widtagas. Uti 6:te Cap. » §. Jorda-Balken tillägges denna rättighet, först Säljarens Barn och Bröstarfwingar, sa länge de till aro, och sedan Föräldrar och Förfäder, samt dem som a sidone stylde äro, till och med Systonebarn eller dem som med dessa aro i lika i4;o Den 9 Julik. lika led. — Stadgandet i z:dje §. i samma Capitel, lydande salunda: Dela män sm Länd, ware den närmare alt läsa i Bärö, ssm närmare är att taga ars, allt efter som t a.dra och z:dje Lapirlen Ärfda Balken sagt är, betager bock, lika sa litet som något annat Lagens rum eller serskild Författning en fjermare Skyldeman begagnandet af den rättighet till Börde-lösen, som en närmare, antingen icke kan, eller icke will utöfwa. Man har derföre wid lagffipningen alla tider ansett den förres Bördes-anspräk gällande, sä ofta den senare något sädant icke anställt. Häremot, beträffande rättigheten till klander af Testamente, sä finnes att LagenS stadgande uti i7:de Capitlet och 4 §. Arfva Balken uttrvckeligen inskränker denna rättighet till närmaste arfwingar, dä det heter: hwad af honom warder samtyckt eller försummat, derä ma sedan fjermare arfwingar cj tala.
Vid jemfårelsen af de efter desse särskildte tnethoder slutade Båcker, sådane de nu blifvit Upprättade, och utan afseende å de tillägg eller ändringar till Methodernes förbättrande, som måga kunna gifvas den ena eller andra, hafva Revisorerne funnit det efter Stats-Commissarieu Widegrens fårslag fårfattade Bokslutet, vara en Gassa-Bok, som upptager netto inkomsten af Revisorers Berättelse. blott Stats-Verkets medel för det föregående, i förening med en del af det löpande årets, så" som TullPostoch Chartae-Sigillatae-medel, hvarutaf Uppbörden visar sig endast sådan den vid Calenderårets utgång varit; att genom berörde blandning af 2:ne års inkomster och denna Hufvud-Boks afslqtande under den 31 December å den verkliga netto inkomsten, som då ar ingången, måste Boken författas på grund af Omslut utaf Lands-Böckerne, hvilka icke bora vara uppråttade förr ån t - år efter det för hvilken Skatten utgöras; hvarföre ock detta RiksBokslut först år efter det, för hvilket Intraderne debiteras, kan företagas till upprättande, ehuru, genom den vidtagne framflyttningen af års-beråkningen, skulle synas, som sådant kunde ske efter i| års förlopp; att då denne RiksHufvud-Bok endast utvisar verklige inkomster eller behållningen, men icke de disponerade eller afkortade indelte Råntorne och Kronotionde, hvilke i en särskild del af Boken, utan egentligt sammanhang med den förra, upptages, samt för öfrigt icke omfattar större del af uppbörden ån Stats-Verkets, så saknas härutinnan den fullständigare upplysning om Skatternes beskaffenhet och belopp på det hela, som i Statistiskt hänseende eller för öfversigten af Nationens allmänna bidrag år af väsendtlig vigt; äfvensom att detta Riks-Bukslut, så vida en total och för Uppbördssåkerheten ganska vådlig förändring af Landsoch Militiaä-Boks-Råkenskaperne skall 12 Riksens Ständers undvikas, år förenad med det vidlyftiga och kostsamma arbetet af förberörde RåkenskapsOmslut, som dertill erfordras, och icke skäligen kunnat åläggas
Efter det sålunda, genom oftaberörda två omröstningar, för Nationalrepresentationens ordbildning blifvit bestämda två nya hufvudgi under, utom de tvänne, hvilka samtliga Riks-Slånden i sina serskilda yttranden mer eller mindre uttryckligen erkänt, nemligen sjelfskrifvenbetens upphörande och de hittills orepresenterade, men till representation berättigade, medborgareclassernas inrymmande uti Representationen, och ehuru förstnämnda hufvudgrunder först vid en blifvande Riksdag kunna förkastas, hafva, på sätt ofvan är nämndt, Trenne Riks-Slånd, utan att meddela Utskottet några bestämda skäl, ogillat, men Bonde-Ståndet i hufvudsaken gillat de af Utskottet på dessa hufvudgrunder i Memorialen Ntris 68 och 85 bygdå förslag. Denna skiljaktighet är af den art, att Utskottet, jemlikt Regeringsformens 56 §, blott kan till samtliga Riks-Slåndens behandlande anmäla den, jemte förslag till de för omröstning derom i Förstärkt Conslitulions-Utskott nödiga voterings-proposi tioner.
Det lyder: det lielas beståndj hvilande pä alla statsmedlemmarnas till detta ändamål förenade och medverkande> samt detta bud underordnade viljor. De hvilka annorlunda viljaj frånträde förbundet. Lades på bordet. 18:0 Af Herr Ribbing 3 Arvid: Rikets Höglofl. Ständer hafva tiel efter annan utbetalt betydliga summor till de personer, som under förflutue krigsår lidit förluster genom Skeppsuppbrinfjningar och confiscationer. Medelst minskning år 1810 uti allmänna bevillningen lindrades äfven till någon del de förluster, som Innevånarne i allmänhet uti Westeroch Norrbottens provincer fingo vidkännas genom en fiendtlig Rysk invasion och gärders utskrifningar. Och ehuru man sökte bereda jemkning emellan de mer och mindre lidande, erhöll likväl framlidne Friherre Sam. Gustaf Hermelin eller hans rätts innehafvare icke någon ersättning för den särskildta förlust i och Den 17 December f, m. 5i för honom fråntagnc matcrialier lill den af Fienden uppförda brobyggnad öfver Luleå Elf, ehuru LandshöfdingeEmbetet derom hemställt och Kongl. Majit Nådigst lofvat att framdeles hafva sådant i åtanka. Sedermera har icke eller någon ersättning för nämnde förlust, uppgående efter godkände räkningar till 1,124 R:dr Banco, kunnat utbekommas, på de anförde skäl, att framlidne Friherre Hermelin fått njuta 8 å 9 månaders räntefritt betalnings-anslånd för dess Kronoutskylder år 1809, till ett belopp af 1692 R:dr B:co och alt han lika som Provinsernes öfrige innevånare åtnjutit den allmänna lindring i Bevillningens utgörande.
Då man derjemte tager i betraktande, att, för vinnandet af den författnings-kännedom och vana vid administrativa måls behandling, som en StationsBefälhme måste äga, för att i sina åtgöranden kunna handla sjelfständigt, fordras flerårig erfarenhet, och att omständigheter kunna inträffa, som göra ombyten af StationsBefälhme nödvändiga snart efter eller måhända inom den tid, som för erforderlig routines vinnande är behöflig, så är jag öfvertygad, att den magt, som förslaget lägger i StationsBefälbafvarens händer, ingalunda skall bära de frukter, man af en sådan åtgärd hoppats; tvertom befarar jag, att under anförda omständigheter då möjligen kan hända att StationsBefälh.-n skall komma att stå i ett sådant beroende af det permanenta civila biträdet, att bemälde Befä 1 h:s styrelse urartar till en formstyrelse, som först i andra rummet sätter hufvudändamåiet eller Flottans tjenstbarhet. Den 10 December f. m. 549 Å andra sidan, då det visat sig, att efter DepartementalStyrelsens införande, Depart:sCbefens tid är så uptagen, att ban svårligen kan åt detaljerna af administrationen egna den upmärksamhet, som den serskilda administrativa öfverstyrelsen bort och kan deråt lemna, för att konseqvent tillämpa gifne föreskrifter, så synes mig den föreslagna förändringens fördelar ganska problematiska. Mig synes äfven att Depart:sChefen, hvilken, i egenskap af Chef för Flottan, både i administrativt och militäriskt afseende, och såsom ledamot af Konungens konselj, skall i sin mödosamma befattning känna sig betydligt tryggad, då han har ett embetsverk att tillgå, som, stående öfver alla lokalintressen, är under ansvarsskyldighet förbundet att utreda mål och afgifva infordrade utlåtanden samt till vederbörlig samstämmighet bereda de förslager, som från de serskilda stationerna af Flottan ingå, för att underkastas K. M:s pröfning. Då på Ständernas bord hvilar ett förslag, åsyftande minskning i de egentliga konseljmålen, synes det mig äfven olämpligt att nu genom en förändrad organisation af en gren utaf Styrelse-verket, till K.
Derpå må svaras med åberopande af en auctoritet, som i desse anmärkares ögon plägar någonting gälla; en man, som i sitt enskilda förhållande stötte den vänligt honom mötande Konungen ifrån sig; ett snille, som aldrig inkom i hans umgängskrets och hans Akademi; en litteratör, som var Kellgrens, Leopolds och alla deras medbröders bittraste motståndare; kort sagdt – Thorild; som år 1806, och således ett par år före sin död, skref dessa verser: Min glada ungdoms Konung! Du, Som jag begråter ömt ännu! Din höjda blick såg allt det Höga; Allt Stort var klarhet för Ditt öga; Och allas, allas, allas Väl Var jordisk himmel för din själ; Du omgaf dig med ljus af snille, En kung i känsla, tanke, tal; Och, liksom Gud, af hjertats val Du sökte vinna, hvad du ville. Rader, som, tillika med de nästföljande: Med mera lugn, du hade lätt Bragt till sin höjd det enda sätt Att menskligt vårda mensklig Rätt; Det sätt, som listigt undanspelas; Det: att, med uppenbarlig nåd, Rent fråga folket, hvad som felas, Och folkets Gamle om godt råd – innefatta Thorilds hela åsigt af Gustaf III:s glänsande och tragiska historia. Huru liberalt denne Konung (emedan han sjelf var snillrik) värderade allt snille, – fastän han tvifvelsutan helst såg det bära den Franska Smak-skolans klassiska uniform: derpå är just hans uppförande mot Thorild, Lidner och Bellman det ovederliga beviset. Den förste ville ej af honom hjelpas; den andre kunde det icke: men intetdera var Konungens fel. Hans bevågenhet räckte till för båda de grupper, mellan hvilka tidens vitterhet delade sig. Den ena formerades af dessa trenne vänner, och några andra dem tillgifna snillen af lägre ordning. I nyssnämnda triad var Thorild egentligen profeten, och de andra bägge egentligen poeterne; till hvilka hans allmänna förhållande var, att hans önskningar uppfylldes i en rigtning genom Bellman, och skulle i en annan rigtning uppfyllts genom Lidner, om han kunnat bättre, än Creutz, lyckas att bibringa denne en smula förstånd.
Faran för läroverkets fortfarande bestånd såsom ett högre, i händelse man icke på något sätt sökte gå det stora flertalets af lärjungar önskan och behof till mötes att erhålla fullständig undervisning i klassiska språk, förutsågs också redan på förhand af de med ortens förhållanden mera förtrogne, hvarföre genast vid läroverkets utvidgning till högre real-läroverk hösten år 1858, en stor mängd af stadens och ortens innevånare iugingo till Kongl. Maj:t med underdånig ansökan, att läroverket, mot förbindelse för staden och orten att under en tid af sex år pä egen bekostnad aflöna en extra lärare, måtte få utvidga sin verksamhet derhän, att fullständig undervisning meddelades äfven på den klassiska linien. Kongl. Majit synes ock till fullo hafva godkänt betydelsen af de i den underdåniga ansökan framlagda skål, enär genom nådiga Brefvet af den 16 Juni 1859 till Domkapitlet i Upsala förordnades, att undervisningen inom de tvänne högsta klasserna vid läroverket från början af då nästkommande läseår och tillsvidare skulle omfatta äfven de ämnen, som tillhöra den klassiska bildningen. Rättigheten till en sådan utvidgad verksamhet, hvarigenom Hudiksvalls läroverk erhållit en exceptionel ställning i jemförelse med andra blott på reallinien fullständiga, har nu varit oafbrutet begagnad från och med höstterminen år 1859. Huru behöflig och anlitad densamma varit, torde till fullo vara ådagalagdt genom de här ofvan anförda sifferuppgifterna, hvilka omfatta just de år, som sedan dess förflutit. Det af sex års erfarenhet bevittnade behof vet bör vara tillräckligt för att göra undantaget till en regel. De olägenheter, som äro förenade med nuvarande undantagsställning och bland hvilka blott må nämnas lärjungarnes på latin-linien försändande till annat läroverk för afläggande af maturitetsexamen, svårigheten att, bestämma lärarnes undervisningsskyldighet, då läroverket på papperet heter ett real-läroverk, men i verkligheten är ett humanistiskt, den möjliga tveksam - Motioner i Bonde-Ståndet 1866.
Ifrån början synas Torgpenning arne blifvit Staden anslagne, såsom en erkänsla a£ de Säljande, för det de till sina varors föryttrande och packning hugo nyttja'Stadens Allmänna Torg; Hvilket äfven öfverensstammer med Kongl. Brefvet till ÖfverStathållaren den 23 December 1697, som r<?dan då bestämdt föreskrifver, att för de Torgpenningar, som erlades, borde torgen, hvarest packningen skedde, alltid hållas rene. Renhållningsaf giften finnes äfven genom Kong!. Brefvet till ÖfverStåthållare-Embetet den 9 Aprill 1793 stadgad. Likväl är det Utskottet obekant, och har icke af några handlingar kunnat upplysas, huruvida någon af dessa afgifter blifvit före ar 1812 erlagd, för inkommande Ved, Ilo, Halm eller Brännkol. Efter behörigt öfvervägande af allt detta, och med tillämpning af hvad sålunda upplyst blifvit, till de vid Betänkandet gjorde anmärkningar, har väl icke Utskottet funnit desamma kunna föranleda Utskottet, att Besv. och Ekon. Vtsk. Betankanäen. frångå dess redan yttrade mening, i afseende på Stockholms Stads rättighet till den öfverklagade afgiften, såsom, ehuru under ett nytt namn, likväl grundad på äldre Författningar; men, som ostridigt är, att Londtmannen mycket besväras och uppehälles derigenom, att han för dess erläggande vid Hö- och Adolf Fredrxcs-Törgen ofta måste göra en lång omväg, och Utskottet icke heller är i tillfälle, att upptänka ett lämpligare sätt, hvarpå densamma till mera lättnad för Landtmannen, skulle kunna utgöras; sä finner sig Utskottet i detta afseende endast kunna föreslå, att Riksens Högloft.
R:dr 63 öre, hvadan, enär inkomsterna, med inberäkning af ej mindre de beviljade statsanslagen och försäljningssumman för öfverblifna effekter, än äfven de belopp, hvarmed Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergötland och andra företagets gynnare detsamma linderstedt, samt expedifionsmedlemmarnes kontanta bidrag, tillsammans utgjort allenast 34,610 R:dr 83 öre, en brist uppstått af 17.356 Ridr 80 öre: och uttalas derjemte den åsigt, att då, huru betydande utgiftssumman än kan tyckas vara, en vetenskaplig expedition till Ishafvet af det omfång som den ifrågavarande icke förr blifvit för så billigt pris utförd och för öfrigt den svenska Spetsbergs-expeditionen sannolikt i det hänseendet står ensam i sitt slag, att dess samtlige vetenskaplige medlemmar icke endast ställt sina personer och sina intelligenta krafter utan särskild godtgörelse till vetenskapens och det allmännas tjenst, utan äfven sjelfve, ehuru mestadels obemedlade, lemnat kontanta bidrag till expeditionens utförande, billigheten vid sådant förhållande fordrar, att Adjunkten Torell undfår godtgörelse af allmänna medel för den brist, som i expeditionens, räkenskaper förefinnes, äfvensom för räntan derå, tilldess godtgörelse utfaller.
F.t « Ehuru jag instämt i Stats-Utskottets beslut att föreslå lönen för Öfver-direktören vid Landtmäteriet till 2,666 r:dr 32 sk, har jag likväl, i fråga om tjenstgöringsarfvodet, varit af den skiljaktiga mening att jag ansett detsamma icke hafva bordt tillstyrkas till högre belopp än 333 r:dr 16 sk., hvarigenom Öfver-direktörens. löneförmoner komme att uppgå till 3,000 r:dr årligen utom fria boställsrum; och reserverar jag mig således emöt Utskottets förslag om arfvodets bestämmande till 666 r:dr 32 sk. banko.« Af hr Berger, A. A. som ansåg att Utskottet icke bordt tillstyrka extra tjenstgöringsärfvode för Öfver-direktören vid ifrågavarande embetsverk, utan endast en lönetillökning af 514 T:dr 32 sk. såsom af Utgifts-afdelningen var föreslaget, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 7t. 39 Häruti instämde hrr Hörnstein C. C. oell Cassel V. samt riksdags-fullmäktige Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands, och Måns Månsson fran Kalmar län.
Nu tar han harpan, vår Höfding, vår far, Kalewas Son, Wäinämöinen den Gamle. Lyssnen till ljuden; o! lyssnen en hvar! WÄINÄMÖINEN, uppe på klippan vid sin harpa. Vaknen, vapenföre, vaknen, Friheten i Finland saknen! Ödsligt öfver öde grafvar Tryckta tyna tysta slafvar. Irrande i imme-skrudar Hasta hamnar, hasta Gudar Mana mandomen och styrkan Hämnas hädda fäders dyrkan. Gudarna hädas; Stjernor ej skina. Fädren försmädas; Vindarna hvina. Vinden hvinar, tallen susar; Glömda gömmors kraft framrusar; Glömda Gudar nederstiga Hämdens här till härnad viga. Ur hemlandets vallar Nu hamnar framrusa, Vid vågen som svallar, Vid forssen de brusa, Kring skakade tallar, Kring harpan de susa: Vaknen, vapenföre, vaknen, Friheten i Finland saknen! CHOR. Vi vaknat, vi vaknat, Vi tändt våra bloss. Den griftro J saknat, Förvänten af oss, J hamnar, som stigen Ur hemlandets barm. J hem-Gudar, vigen Till seger vår arm Mäktige Ukko, helga vår harm!4 För Wäinämöinen med silfrade håren, Och för Emoina, så fager som våren, Sträck utur molnen din skyddande arm! WÄINÄMÖINEN, nedkommen på scenen jemte Emoina. Trofaste Finnar! Korsets läror härjat Nog länge öfver våra fäders ben. Tid är, på renad jord, att dagens klara sken Höjs, öfver kullens topp, mot friheten J bergat. De forssar, sjöar, fält, der lifvets första år Likt glada morgondrömmar ilat; De tegar fädren plöjt, de hyddor, der de hvilat, Allt väntande framför oss står; Och hösten närmar sig; och hämden vägen visar; Och Svensken, oberedd, med fasa sakna skall All hjelp ifrån sitt land; den stängs af hafvets isar. Må våren vittna om hans fall! Anropom Gudarna.