Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag såg i samma ögonblick något hvitt skymta innanför, tyckte mig höra några ord uttalade med Saras röst i förebrående ton, och fönstret stängdes midt för den tilltagsne älskarens näsa. — Nåväl, är detta allt? Huru kan ... — Vänta ett ögonblick och hör mig till slut! Han stannade orörlig ett par sekunder, förmodligen i förhoppning att åter se fönstret öppnas, men gardinen innanför drogs i stället omsorgsfullare igen, och den stackars Romeo gick långsamt sin väg, hoppade upp på en stor vattentunna, som stod vid hörnet af gafveln, och derifrån ned utom staketet och försvann i skogen. — Men Darney bor ju åt andra sidan, strax bredvid brunnssalonen. — Han tog en omväg naturligtvis. Jag förmodar att man nyttjar krokvägar, då man gör dylika promenader; imellertid roade det mig att se, huru han kommit in öfver det murkna stängslet, ty han tycktes flyga i luften på ett alltför besynnerligt sätt; jag gick derför fram till det ställe, der jag sett honom hoppa öfver, och fann till min förvåning en smal och lång stång, tydligen en gammal båtmast, hvarpå man torkat kläder, ligga med ena ändan stödd emot staketet och den andra i en tall utanför, en tio alnar derifrån. Jag försäkrar dig, att det fordrades, för att begagna denna luftiga bro, att visa prof på en lätthet och skicklighet, som ingen annan än den der vackra lindansaren skulle kunnat utföra. — Kände du igen honom? — Det var naturligtvis omöjligt att se hans ansigte, men hans figur är verkligen utmärkt; man kan icke gerna misstaga sig derpå, hans egna dumma och skrytsamma vinkar om sin framgång äro dessutom tillräckligt betecknande; för öfrigt kan du väl icke tilltro henne att om dagen i allas åsyn uppmuntra den ena och sedan mottaga en annans besök. — Men hon mottog det ju icke. Om saken icke förhåller sig annorlunda, än du nu berättat, kan ju flickan vara temligen oskyldig. En egenkär och oförskämd drummel som Darney kan rätt väl komma in i hennes trädgård, utan att hon gifvit honom minsta anledning dertill. — Jag tänkte just detsamma, i synnerhet som jag såg henne nästan ögonblickligen tillsluta fönstret, men då jag sedermera hörde dem nere i biljarden bry
Föredrogos ånyo och remitterades till: Stats-Utskottet : l:o Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, om upphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet att utgö ra dagsverke in natura till Kungsgårdar och andra Krono-lägenheter; jemte hvad under diskussionen derom förekommit; 20 Prot.-Utdrag den 10 December 1863. 2:o Kongl. Majlis nådiga Proposition, angående anslag till erforderliga ersättning a för beredande af rättelse uti Salpeter-hjelpens beräkning inom Kalmar med liera län; 3:o D:o D:o, om nedsättning i Kopparräntan å tillverkningarne vid Stora Koppar berget m. m., jemte hvad under diskussionen derom förekommit; 4:o D:o D:o, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår; 5:o D:o D:o, rörande anslag till ombyggnad af Nockeby bro i Stockholms län, med anmärkningar; 6:o D:o D:o, i fråga om förmedling af räntan för lägenheter å förra Kronoparken Strandskogen på Oland; 7:o D:o D:o, i anledning af Notarien Lundblads ansökning om eftergift af halfva spanmåls-arrendet för Strömsholms kungsladugård för 1852; 8:o D:o D:o, angående upplåtelse på viss tid åt enskild man af en till Kongl. Operahuset gränsande tomt; 9:o D:o D:o, angående befrielse för Kansli-rådet m. m. Valerii enka och barn från honom ådömdt ersättnings-ansvar i målet rörande den efter Tullförvaltaren Finér yppade balans; 10:o D:o D:o, angående anslag för nybyggande af ett Landshöfdinge-residens i Christianstad; liro D:o D:o, angående Statens medverkan för anläggande af jernvägar i landet, med dervid gjorda anmärkningar; 12:o D:o D:o, angående nedsättning i årliga ackordsamorterings-bidraget för Landshöfdinge-tjensten i Kaimar län; 13:o Kongl.
261 efter enahanda grunder sorn för skatteköpj men i fail åter enskild mans rätt derunder är beroende, bör hemmansägaren eller hans efterträdare å jorden till det lösta vattuverkets afträdare eller dess rätts innehafvare, erlägga årligen en från samma sin Fastighet utgående ränta eller afgift, svarande emot vattenverkets i laga ordning uppskattade behållning och inkomst. Att såsom Höglofl. Utskotten synes hafva beredt öfverlemna i inlösarens välbehag att på hvad ställe och så aflägse som helst, anvisa till vederlag, skulle otvifrelskteligen medföra många och eftertänkelige ledsamheter; ty högst obilligt vore väl att en Tjensteman, eller Fideicommissarie, boende t. ex. i Skåne, skulle åtnöja* med surrogat i Norrland. 2:0. Då Vattuverk siiljes, skall den som kan ådagalägga att detsamma gör fårfång å hans jordbruk, äga frihet att framför bördeman det inom Laga Stånds tiden mot köpeskillingen tilli sig lösa: och 6å vida vsttuverket ej är serskildt skattlagdt eller afsöndradt från en på samma gång upplåten Hemmansfastighet må han då icke dessmindre tå vattuverket derifrån utbrutit och efter föregången uppskattning köpeskillingen bestämd. 3:0. Enär i så kallade Dögeroch Sqvalte qvarnar, så väl som i andra vattenverk flere äro delägare, och halfva eller större antalet af Interessenterne vilja emot lösen afstå en sådan deras qvarnoch vatfenlägenhet till den jordägare, som deraf pä sitt Hemmans s6s Den 12 Julii c, m. område lider ifrågaställde förlast och intrång, vare äfven de öfrige förstnämnde delägare ett fika lösningsansprdk för sina anloiter underkastade. 4:0.
Majit sålunda godkände ett system, som afsåge att från Upsala draga norra stambanan öfver Sala, dels norrut mot Gefle—Dala-jernbanau, dels ock vesterut mot Örebro, och särskildt en bibana till Westerås, för upptagande af trafiken med tyngre varor, ämnade att derifrån sjövägen fortskafias, förklarade Sig Kongl. Majit likväl anse att, enär lokalundersökningar blifvit förrättade endast för vägen från Upsala till Sala, banan då blott borde definitivt bestämmas att framgå till sistnämnde stad, men att afgörandet af frågan om denna banas utgreningar derifrån borde blifva beroende af den ytterligare utredning och de tekniska undersökningar i orterna, som för slutlig pröfning af frågan vore af nöden. Uti sin den 16 September 1857 till Kongl. Majit aflåtna underdåniga skrifvelse, angående föreslagna jernvägs-stamliniers utförande, uttalade Rikets Ständer icke någon mening rörande den för norra stambanan lämpligaste sträckning, och funno sig Rikets Ständer icke heller böra bevilja de för densamma af Kongl. Majit äskade medel. Enligt de föreskrifter, som af Kongl. Majit meddelades den år 1858 i nåder förordnade Jernvägs-komitéo, skulle komitéens undersökningar omfatta norra stambanan från Stockholm åt Upsala och Sala till någon lämplig punkt på GefleDala-jern vägen.
Majit täcktes begära Rikets Ständers medgifvande, att, derest den af Militär-befälhafvaren på Gottland ifrågaställda öfverflyttning af det i Wisby förlagda Depöt-kompani af Svea Artilleri-regemente frän Artilleriets till Gottlands National-bevärings stat skulle af Eders Kongl. Majit framdeles pröfvas ändamålsenligt, Eders Kongl. Majit dä mätte vara oförhindrad at en sådan åtgärd vidtaga. Hallands Beväring och Wester-Norrlands-Beväring. —- Då det till Hallandsoch Wester-Norrlands Bevärings-bataljoner hörande befäl blifvit afsedt för de Skärgårds-marinbataljoner, om hvilkas bildande Eders Kongl. Majit, uppå Sjöförsvars-Departementets föredragning, beslutit _ att till Rikets Ständer göra framställning, hemställer jag i underdånighet, att de nu på 4:de Hufvud-titeln särskildt upptagna anslag för ofvannämnda befäls aflöning, utgörande för Hallands Infanteri-bataljon 7,500 Ridr och för Wester-Norrlands Bevärings-bataljon 6,295 Ridr, eller tillhopa 13,795 Ridr, må föreslås att till 5:te Hufvud-titeln öfverflyttas: äfvensom ock att från anslaget till »Indelta Kavallerioch Infanteri-regementena» jemväl må för befäls-aflöningen vid dessa marin-bataljoner användas ett belopp af högst 13,905 Ridr, motsvarande de för aflöningen af den sednare bataljonens befäl beräknade tillgångar frän f. d. Jemtlands Fältjägareregemente, i den mån dessa för ändamålet äro eller blifva disponibla. I följd häraf skulle 4:de Hufvud-titelns anslagssumma nu nedsättas med 13,795 Ridr; hvaremot med öfverföringen till 5;te Hufvud-titeln af de öfriga 13,905 Ridr tillsvidare torde kunna anstå. Beväringsmanskapets vapenöfning.
Sådant är dels porträtt — det faller j u af sig själft att den mest urblekta fotografi om vi omgifva oss med konstens verk och sålunda i den enklaste ram, på hvilken ägarens blick med visa oss intresserade däraf — också verkligen vara det o c h söka förstå, hvad den vill gifva o s s; o c h kärlek, ömhet eller glädje hvilar, står i värde oändligt före mycket annat o c h väl försvarar sin detta konstförstånd o c h den därmed förenade kärplats, — dels föremål, ofta rent bagateller, som leken till konsten (ty det man förstår, det lär för andra blifva stumma, men för ägaren gömma man äfven älska) blir den bästa rådgifvaren vid valet af konstverk för smyckandet af våra hem. nyckeln till rika minnens skattkammare. Jämföra vi t. ex. en liten vissnad krans, s o m en gång Det myckna kram, som genom det i våra dagar 1894 gafs och togs vid något för ägaren minnesrikt tillfälle, och en ståtlig köpt makartbukett, vid hvilken ingenting annat fäster än möjligen damm, är det ej svårt att afgöra, hvilkendera bör få hedersplatsen. Om smaken ligger i träda, skulle det vara kärt om mina ord kunde verka som ett litet spadtag däri, eller — för att öfvergifva bildsprå- ket: om vi, utan att göra klart för oss, hvad upphof och mening äro, af andras exempel lockas att besinningslöst samla omkring oss hvarjehanda konstartiklar, må då det sagda förmå ögat att med sund kritik mönstra de dekorativa anordningarna, och måtte denna syn på tingen föranleda en liten gallring, där så behöfves. All dekoration är en frivillig sak, den skall skänka oss trefnad och glädje, ej den tomma glädje, som består däri, att man fått sitt hem lika fullplockadt som de bekantas, utan den som upplifvar sinnet, som utgör den andliga motvikt, som håller själen ung gent emot de materiella tryckande bördorna. Lyckönskningsadressen till kronprinsessan Lovisa af Danmark öfverlämnades tidnings förliden utgifvare till fredag af denna H. K. H. vid den audiens, s o m sagda dag blifvit h o n o m beviljad. sin H. K. H.
Banko, uppgick Kassans räntebärande behållning vivi förenämnde tid, den 25 Mars 1834, endast till 1,186 R:dr 16 sk. 11 rst. Banko, oaktadt allt hvad till bevakande af Stipendiekassans rätt kunnat och bordt iakttagas, äfven blifvit iakttaget. Och dl härvid i betraktande tages, dels att den ifrågavarande Stipendiefonden, då den år 1813 i December donerades, redan var intecknad i Possagården och att vice Häradshöfdingen Lundström, som derefter blifvit ägare af detta, från i till i förmedlade, hemman, den 1 Maj 1817 utgaf sin skuldförbindelse på stipendie-kapitalet och lät samma år den 25 Oktober i detta hemman inteckna summan, 1,333 R:dr 16 sk., jemte uppiöpande årlig 6 procents ränta, dels att taxerings-värdet på detfci 445 — hemman uppgick tili 2,841 R:dr Banko, då inteckningen deri forntida» den 22 Maj 1827;. att räntan å det intecknade kapitalet blifvit ordentligen inbetald inom Maj månad aila år, lill och med 1831, med 80 R:dr Banko, men icke influtit löre vår-terminens slut 1832; hvadan och då sjelfva kapital-fonden, jemte räntan, var intecknad i en till mer än dubbla beloppet af denna fond taxerad fast egendom, dåvarande Rektor Gymnasii, Lektor Kjellander, ansett sig icke böra lemna dc utnämnde slipern!iaterne i saknad af sina slipendie-medel, utan, enligt Rtfktors-boken, för tiden emellan den 1 Juli 1831 och samma dag 1832 förskottsvis utbetalt dem med 80 R:dr Banko, oaktadt Possagården redan då, genom Lundströms iråkade obestånd, var utmätt; dels att
Sid fontrafter emedan enffilbe perfotier beftå fontral)enterne ftämplabt papper tid hälften h^nrbera, om ej annorlunba bern emedan beröm aftalabt är; men å be fontrafter, forn af meberböranbe för frölland farnt fprford, afabemierd, elementar* lätomerfd, ffolord, hofpitalerd och fromma ftiftelferd räfning eder af Officerare, på rotebönberd od) rn|tl)ådared magnar, roarba afflutabe, angåenbe arrenben af fronand od) allmänna inrättningard jörb od) egenbom, flad ben, forn meb fro* nan, befi ombuö, officerare eder förenämnbe inrättningar i något af ofwanbe* rörbe ämnen fontraherar, efter nu föreffrifne grnnb beftå ftämplabt papper å bet eremplar, h«n unbfår. 56 <2:0 (Sertepartier eder fraltflut om fartyg tid utrifeS orter, i proportion af fraftfumman, nämligen; till od) tneb leo 0?:br 15 öre. od) berutöfwer för tharje fulla 100 9l:br 30 öre. 5:o Äöpefontraft, fjwarå följer löpebref, Ijmarje eremplar . 40 öre. 4:o $öpe SSÖarber Äöpe Omarbeta titt ftämptabt papper, om ej annorluitba beröm flutabt är. 5:o Öfmertåte(fe Ofmananförba förffrifniitgar, löpanbe febtar m. m., när be i fonfurfer företed, äfmenfont räfningar, tgmtfa ej äro accepterabe, enffitbe perfonerd bref i tjan *R:br cre.
Och göra ditt bränneoffer, med kött och blod, på Herrans dins Guds altare; blodet af ditt offer skall du gjuta på Herrans dins Guds altare, och äta köttet. Se till, och hör alla dessa orden, som jag bjuder dig; på det dig må väl gå, och dinom barnom efter dig till evig tid, deraf att du gjort hafver det rätt är, och Herranom dinom Gud behageligit. När Herren din Gud utrotar Hedningarna för dig, der du inkommer till att intaga dem, och du dem intagit hafver, och bor i deras land; Så tag dig vara, att du icke faller i snarona efter dem, sedan de fördrefne äro för dig; och att du intet söker efter deras gudar, och säger: Såsom detta folk hafver tjent deras gudar, så vill jag ock göra. Du skall icke således göra Herranom dinom Gud; förty de hafva gjort sinom gudom allt det Herranom stygges vid, och det han hatar; ty de hafva ock uppbränt i elde sina söner och döttrar till sina gudar. Allt det jag bjuder eder, det skolen I hålla, så att I gören derefter. I skolen intet lägga dertill, och intet taga derifrå. Om en Prophet eller drömmare uppkommer ibland eder, och han gifver dig ett tecken eller under; Och det tecken eller under sker, der han dig af sade, och säger: Låt oss vandra efter andra gudar, de som I icke kännen, och tjenom dem; Så skall du icke höra den Prophetens eller drömmarens ord; ty Herren din Gud försöker eder, att han må förfara, om I af allo hjerta, och af allo själ, älsken Herran edar Gud. Ty Herran edar Gud skolen I följa, och frukta honom, och hålla hans bud, och höra hans röst, och honom tjena, och hålla eder intill honom. Men den Propheten eller drömmaren skall dö, derföre att han lärde afträdelse ifrå Herranom edrom Gud, som eder utur Egypti land fört, och dig utu träldomens hus förlossat hafver: på det han skulle komma dig utaf den vägen, som Herren din Gud budit hafver, till att vandra deruppå; på det att du skall skilja den onda ifrå dig.
Det går icke an, att genom orätta uppgifter söka missleda omdömet; och som frågan är af för stor vigt för alt i ögonblicket afgöras, får jag begära den ytterligare på bordet, då jag i nästa plenum skall vara försedd med bevis på hvad jag nu nämnt. Den ii November e. m. Herr Hjerta: Jag förenar mig uli Friherre Cederströms anhållan, att målet må hvila på bordet, af samma skill som han, eller för att skaffa bevis på hvad jag yttrat, sedan Utskotten icke gjort sig besvär att efterfråga Contraclerna, utan tillskurit skyldigheten för alla öfver en hank. Hans Excellence Herr Grefven och Län dt Mar sk olken förklarade, att Utskottens Utlåtande, i anledning af flere Ledamöters derom gjorde begäran, således komme att, enligt 49 §. Riksdagsordningen, ytterligare hvila på bordet. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottels den 5 dennes und->r N:o 3a4 aflåtne, och den 9 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Memorial, angående anslag till Lönelyllnader, då RiksMarkegångspiiset på den under lönerne inberäknade Spannemål öfverstiger 6 R:dr R:co tunnan; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial, som icke erfordrade någon åtgärd, borde läggas till Handlingarne. Föredrogs ånyo och remitterades lill StatsUtskottet Herr Rosenqvists , Fredrik Leonhard_, den 9 dennes f. m. på bordet lagde motion, att Svenska Klädes-, Sidenoch Bomullstygs-tillverkare måtte af Staten erhålla ersättning för de dyra Inrättningar, hvilka de på egen bekostnad anlagt undjr 182 Den 11 November e. m. en lid, då Författningarne tryggade dem från intrång af Utländningen, Justerades i4 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 9 dennes f. och e. m. fattade beslut.
Maj, täckts i Nåder upphäfva föreskrifterne om skyldighet för dem, som resa utrikes, utan Kongl. Majrls serskilda Nådiga tillstånd, att antingen ställa borgen för deras återkomst inom viss tid, eller nedsätta viss summa till säkerhet derföre, så att i denna del icke nu vidare erfordras något utlåtande öfver motionerne; men, hvad de öfrige nu ifrågavarande föreskrifterne beträffar, anse Utskotten sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att för sin del besluta: att Commerce-Collegii Kungörelse den 8:de September in56, jemte 1 mom. af Kongl. Förordningen den r8 Februari 1768, samt den delen af 2 mom. i samma Författning, som innefattar ansvars-beslämmelser för förrymd Sjöman, hvilken utrikes antagit tjenst och för alltid blifver borta, till all kraft och verkan upphäfvas; ao Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 16. hvarjemte Utskotten hemställa: att, flå Kongl, Majlis Nådiga bifall sökes till ett sådant beslut, Rikets Ständer tillika i underdånighet anhålla, att så väl Kongl. Förordningen den 18 Februari 1768, i afseende på hvad deri för öfrigt är föreskri (vet, sorn Kongl. Majus Nådiga Kungörelse den 3o Maj 1781 måtte öfverses och förändras, i afseende på deri intagne stadganden, sorn icke kunna anses öfverensstämma med närvarande tids förhållanden. Om utlänningars rättighet att inkomma till Riket och här vistas, stadgas hufvudsakligen genom Kongl. Förordningen den 19 Februari 181 1 : att hvar och en främmande Magis undersåte, som åstundar alt vistas i Stockholm eller inom Riket, antingen för enskilda angelägenheter eller för sitt nöje, bör dertill begära tillstånd, i Stockholm af Öfver-Ståthållaren, och i lamUorterne af Landshöfdingen i Länet; samt att ingen resande utlänning må hädanefter inkomma i Riket, utan att förut hafva dertill erhållit Kongl. Majrts Nådiga tillåtelse.
Besv,- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, N',o 5, återsändas till hemorten, gående till fots, så vida dess krafter skäligen det medgifva. Har fattighjonet hunnit längre, då det ertappas, än till angränsande fattigvårds-samhälle, skall kostnaden för hernsändningen förskjutas af det samhälle, som från sig skickar den bettlande, men ersättes af Länsfonden. Med andre tiggare och obehörigen kringstrykande personer för fares, på sätt i Lagen om lösdrifveri och försvarslöshet stadgas. ä mom. Lika med Utskottens förslag i 18 §. 2 mom. §. 15. Den för hvarje Län gemensamma fonden hildas på följande sätt: l:o Den andel af bränvinsbrännings-afgiften, som öfverskjuter 750,000 R:dr, fördelas på hvarje Län efter dess folkmängd, så i släderne som på landet. 2:o Hvarje hjonelag, af hvad stånd och villkor som helst, skall, innan lysning af Pastor meddelas, erlägga Fem R:dr B:co, som af Pastor uppbäres och, på sätt och tid, som för hvarje Län serskildt bestämmes, öfverlemnas till nämnde fond. 3:o För hvarje gift, i stadig årstjenst antagen, mansperson, äfvensom för hvarje stattorpare, antingen han är antagen för hvarje dag af året, eller njuter stat för viss eller vissa dagar i veckan, skall husbonden årligen till Länsfonden, utom den afgift, som, enligt 13 §, inom Sockneeller fattigvårds-samhälle, kan åläggas, erlägga 24 sk. B:co, som af Iläradsskrifvaren uppföres på debetsedeln och af Kronofogden uppbäres och insättes i Piänteriet; och 4:o Frivilliga gåfvor och testamenten m. m. Denna fond ställes under disposition af Länets Pröfnings-Comite, som, på sätt den linner ändamålsenligast, anordnar om medlens förvaltning emellan dess årliga sammankomst. §. 16. 1 morn.
Emedlertid uppehöllt han mig till långt inpå aftonen, då han drog sig tillbaka åt Pyhäjocki. Den 18 i dagbräckningen uppbröt Arméen för att gå till Sikajocki; 2:dra Brigaden utgjorde Arrier-Garde. Ankomne till de främste gårdarna i närheten af Sikajocki, der Fältvakten skulle utsättas, och medan jag ännu var sysselsatt att utställa vedett-kedjan, visade sig först ett parti Cossacker och strax derefter Infanteri, då skottvexlingen började; med Fältvakten drefs Ryssarne genast tillbaka ur en liten skog, som omgaf gården, der Fältvakten var placerad. En half timme sedan jag hade insändt Rapport om Ryssarnes annalkande och förtrouppens ankomst, anlände General-Adjutanten sjelf till stället, och nu syntes på fältet en större fiendtlig Colonne anrycka med forcerad marsch. Jag beordrades, att med Fältvakten uppehålla fiendens framryckande genom skogen, så länge som möjligt. Emedlertid hade Brigad-Chefen låtit formera Brigaden på en höjd tvert öfver vägen. 2:ne 6-pund. kanoner placerades venster om den, midt för en större öppning i skogen, der vägen från fienden framkom. 2:ne större hus voro nära våra kanoner som tjenade till ett godt skydd för den egentliga kanonbetäckningen. Brigadens flyglar stöddes på bägge sidor mot en ganska tät skog. Fältvakten uppryckte på Brigadens båda flyglar. Först här blef affairen allvarsam. Fienden syntes åtskilliga gånger ämna angripa med blanka vapen, men hvilket icke ville lyckas, då Björneborgs Regemente alltid visade sig färdigt att möta honom på halfva vägen. Sedan affairen sålunda fortfarit flere timmar, fick Brigaden ordres att vid Sikajocki genombryta 1:sta Brigaden för att hemta någon hvila och föda, sedan den hade marscherat 2½ mil och slagits flere timmar, hvilket sålunda icke var ovälkommet. Nu striddes å ömse sidor om ån, mest med Artilleri. Mot aftonen hade fienden tournerat begge våra flyglar.
Som icke allenast de i kostnadsförslaget af år 1853 upptagne priser sedermera betydligt stigit, utan ock föreskrift meddelats om tillökning af försänkningsbäddens bredd och förlängning af norra hamnarmen, har den förslagsvis beräknade anläggningskostnaden 87,600 R:dr funnits icke förslå. Den lärer uppgå till omkring 135,000 R:dr, hvarföre underdånig ansökning blifvit gjord om ytterligare statsbidrag. Kongl. Maj:ts nådiga beslut är icke meddeladt under nu ifrågavarande period. Två fyrinrättning ar äro att anmärka, den ena vid Morups tånge med en fyr, der 3 personer hafva anställning, och den andra vid de så kallade Nidingarne med 2 fyrar, för hvilkas skötande 5 personer antagits. I fråga om lotsväsendet har Chefen i vestra lotsdistriktet endast uppgifvit, att lotsplatserna med den till hvarje station hörande personal vore ordnade enligt Kongl. Förordningen den 16 Maj 1827, och att vid hvarje lotsplats utaf Lotsverket underhålles en för lokalen passande däckad segelbåt. Vid 1860 års slut funnos inga andra postkontor, än ett i hvardera af länets fem städer; och telegrafstationer voro inrättade endast i Warberg och Halmstad. c) Sjöfart och handel. Upplysning härutinnan vinnes af tabellen N:o 9. Tab. n:o Ehuru större antal sjöfolk, än det för utrikes sjöfart antecknade varit anställdt, har dock upplysning om det verkliga antalet lika litet som angående det för inrikes sjöfarten begagnade manskap kunnat vinnas. Derjemte får Konungens Befallningshafvande meddela, att åren 1856—1860 vid länets kuster förolyckats 30 fartyg, hvarvid 10 personer omkommit; att vid de marknader och torgdagar, som å landet hållits, såsom föremål för handel vanligen förekommit spanmål, kreatur, skogsprodukter, väfnader och smiden, äfven - Tab. Litt. För inrikes sjöfart ankomne och afgångne fartyg. Sjötullskammaren i Halmstad. Sjötullskammaren i Warberg.