Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Finer åsamkade och efter hans den 20 Mars 1837 inträffade död, yppade brist i de till uppbördsoch casseurscassorne hörande medel, genom nåd. utslag d. 6 Maj sistl. år, dömt ofvanbemälde Winroth att varda för alltid förlustig sin vid tullverkets kammarcontor innehafvande kamereraresyssla, samt hålla K. M. och Kronan skadeslöse i andra rummet, eller näst efter förre Controlleuren P. V. Middendorff, för 1836 och 1837 årens uppbördsbrist, och i förslå rummet för 1836 och 1837 årens brist å cassamedleu; bar i nåder låtit sig föredragas en af Kammarrättsrådet Winroth ingifven böneskrift, innefattande und. anhållan, det K. M., med afseende å anförda omständigheter, mätte af gunst och nåd dels tillåta, att utkräfvandet af den Winroth ådömda ersättning finge tills vidare anstå, dels till R. St. aflåta nåd. framställning om ersättningsbeloppets afskrifvande, dels ock frikalla Winroth från ansvaret af tjenstens förlust och tillerkänna honom den pension å tullverkets stat, som vid afskedstagande frän hans innehafvande kamererarebefaltning skolat Winroth tillkomma; öfver hvilken und. ansökning K. GeneralTullstyrcIsen blifvit börd och Kammarrättens AdvocatFiscalsembete i und. sig förklarat; — och har K. M., som redan uppå föredragning af K. M:s Just. Departement ansett anledn. icke förekomma, att sökanden från ansvaret af tjenstens förlust af gunst och nåd frikalla, vid nu företagen pröfning af hvad förenämnde böneskrift i öfrige delar innehåller, funnit Kammarrättsrådet Winroths und. anhållan om eftergift af ådöindt ersättningsansvar i Tullförvaltaren Finérs balancemål, äfvensom om uppskof med ersättningens utkräfvande, icke föranleda till någon af K. M. beroende åtgärd; hvarjemte beträffande särskildt Winroths und. anhållan om återställande af hans pensionsräLt inom tullverket, K.
Uti hvilken förbön för Halldin, Riksdagsfullmägtige från Falkenbergs Stad och Halldins Häradsskrifvare-district, uti serskild till E. K. M. ingifven och den Nådiga Remissen bilagd underd. skrift, likaledes instämt; hvarförutan Lindberg serskildt i underd. anhållit, att, derest han icke helt och hållet erhölle förskoning från erläggan. de af den honom ådömde summan, med vissa undantag af lös och fast Bi/i. till R. St. Skrifvelse N.o 827. egendom, få godtgöra sin skuld, så långt de afstådde tillgångarne medgåfvo. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit och handlingarne i öfrigt innehålla, hafva Rikets Ständer, hvad först beträffar KammarRätts-Rådet Lindberg, väl funnit hans förseelse, att icke iakttaga nödig uppmärksamhet och gällande föreskrifter i afseende på controlen af lo 1 re Kronofogden Hoflings uppbörd och redovisning, vara af svårare art än Häradsskrifvare!! Halldins försummelse; men Rikets Ständer hafva ock trott sig böra taga i betraktande Lindbergs ringa tillgångar till denna skulds liqviderande, jemte öfrige för honom förekommande ömande omständigheter; och hafva Rikets Ständer derföre funnit godt bifalla, att Kammar-Rätts-Rådet Lindberg, emot det, att han, inom fyra år, räknadt från och med det innevarande, erlägger hälften af den honom ådömde summan, med en fjerdedel af beloppet hvartdera året, må från vidare kraf eller ersättningsanspråk härutinnan befrias.
Betänkande > angående utgifning från Riksgälds-Contoiret. af så kallade större Credit-Sedlar, Onder granskningen af .Riksgälds-Verke t hat förekommit, huruledes, enligt nu gällande Författningar, från Riksgälds-Contoiret icke få utgifvas Credit-Sedlar på högt® valeur än Tv?, Riks^ Ståndets Ledamöters j vägnar o , Gustaf Murray. På Hedervärda Bonde. Ståndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. €. Tunelius. 4 Den a 8 Juni. Riksdaler; men att med Allmänhetens Önskan torde vara instämmande , att Credit-Sedlar på större valeurer kunde erhållas i utbyte mot såkallade mindre Sedlar, hvaraf den nuvarande Credit-Sedelstocken nästan hel och hållen består; och i anseende hvartill Stats-Utskottet begärt Herrar Fulimägtiges i Riksgälds-Contoiret yttrande; huruvida det för penninge-rörelsen i något afseende skulle vara nyttigt, att Credit-Sedlar pa Fem Riksdaler och derutöfver från Riksgälds-Contoiret utgifvas, samt, i händelse en sådan anstalt vidtages, hvilka tillökade kostnader Riksgälds-Contoiret härigenom skulle förorsakas? Och hafva Herrar Fullmägtige uti deras meddeldta utlåtande anfort, att då den utelöpande
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts, under den 27 sistlidne Januari, Förvaltningen af sjöärendena meddelade nådiga befallning att med utlåtande inkomma i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af riksstatens Femte hufvudtitels räkenskaper för åren 1848 och 1849, får Förvaltningen följande i underdånighet anföra: lievisorerne, som icke funnit något att anmärka mot de af Förvaltningen och Sjöförsvars-departementets Kommando-expedition bestridda utgifter å anslaget till skrifmaterialier och expenser, hafva, i likhet med hvad i föregående revisionsberättelser ägt rum, fästat uppmärksamhet vid otillräckligheten af detta anslag, och hem - w — . tar Förvaltningen häraf anledning att, med förnyande af sina, underdel! o tebruari 1848 och 5 Mars 1850 gjorda, utaf 1847 och 1849 års statsrevisioner föranledda, framställningar, underdånigst anhålla om nådig proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer, att på Femte hufvudtiteln måtte uppföras till skrifmaterialier och expenser m. rn. för Sjöförsvars-departementets Kommando-expedition 400 R:dr och för Förvaltningen af sjöärendena med Konstruktionskontoret 4,100 R:dr, samt att dessa anslag matte blifva förslagsanslag, i likhet med hvad vid sednaste statsregleringen bestämdes i afseende på expens-anslaget för Eders Kongl. Maj-.ts Flottas stationer, samt redan tillförne ägt ruin med enahanda anslag för Sjöförsvars-departementets Kansli-expedition. I anledning af hvad i revisionsberättelsen förekommer, angående den jemväl vid flera föregående statsrevisioner väckta frågan om materialoch inventarie-oonti i stationernas samt lotsverkets hufvudböcker, far Förvaltningen underdånigst anmäla, att sedan Eders Kongl. Majit, medelst nådig remiss af den 27
Jag anser likväl detta alldeles icke höra till denna fråga, så mycket hellre, som jag icke kunnat förmärka, att StatsUtskts förslag på minsta vis utgått från den ringaste syftning eller afsigt att i någon mån minska löntagarnes inkomster vid detta tillfälle; och jag föreställer mig icke då, att de lagstiftande Statsmakterna skola göra någon inverkan i sådant afseende, om de komma öfverens alt stifta denna lag. Frih. Boye: L u d v.: Då äfven jag delar den öfvertygelse, ' att Den 13 Augusti. 49 alt StatsUtskts betänk, icke skall, om det går i verkställighet, kunna i något fall leda till embetsmännens lidande, och grannlagenheten for dem således, enl. min tanke, ej kommer i fråga; så förstår jag icke hvarföre man, för att uppehålla tiden, här skall afhandla abstracla rättsbegrepp. Jag anhåller hos Hr Landtm. 0111 propos. till bifall ä betänkandet. Frih. Raab, Adam Chris t.: Lika med den sista värda talaren begärde jag ordet för att yrka bifall till Uts'k:s betänk. Det förundrar mig i sanning, att öian deremot Uppställt så många betänkligheter. Dessa bestridanden tyckas i ena afseende! hafva haft till föremål löntagarens fördel. Denna fördel tyckes StatsUlsk. i sanning hafva noggrann! iakttagit, då priset blifvit utsatt till 7 rldr 10 sk., ett pris, som jag tror att löntagaren eljest ej kunde få åtnjuta under loppet af de följande åren, emedan man icke har anleda, alt förmoda så höga spanmålspris framdeles, sorn vi nu under de 5 sbta åren haft. Ett annat skäl, hvarföre man bestrid t detta förslag, har varit, att man jemfört embelsmännens lön eller anspråk att hafva sina löner orubbade med äganderätten. I detta afseende hafva flera exempel blifvit anförda; jag vill äfven anföra ett. Jag vill 'jemföra det med en ägare af ett hemman i en by. Der blir skifte. Ägaren blir då tvungen att afstå sin jord mot en annan, taxerad af landtmätaren och gode män.
Herr /Vestman: ”Såsom Ledamot uti den Afdelning af Rikets Ständers Bevillnings-Utskott, som fått sig uppdraget att, efter granskning af hittills gällande, i mångå delar både otydligt och felagtigt redigerade, Bavillnings-Stadga, och med fästadt afseende på de motioner, hvilka i ämnet från de respective Stånden blifvit till Afdelningen remii lera de, uppgöra ett motiverad t förslag lill en ny, har jag icke, för att söka minska denna al Statsbehofvet påkallade inkomst, helst så länga mar. ej vet, om vår tunga Statskropp tål någon lättnad, icke elier för att vinna en lindring uti den ena medborgarens bördor på den andras bekostnad, sökt och vunnit Afdelningens bifall, — jag smickrar mig dermed, efter mitt förslag finnes i betänkandet intaget — att utverka en jemkning uti de 5 procent, sorn, enligt 8 böra 52 Hevi Urlin gs-Ut skottets BetänkandeiTo 12. af borgare och deras rörelse i bevillning erläggas, alt utgöras med 3 procent af till och med 500 R:drs inkomst, 4 procent af till och med 1,060 R:dr och deröfver med 5 procent; och hafva motioner med enahanda syftning, om ej i afseende på siffran, från det Högloft. Ridderskapet och Adeln och Yällofl. Borgare-Ståndet, innefattat enahanda önskningar. Så hugnande det vore att se detta milt försök i så målto lyckadi, så nedslående har det varit att uti Utskotiets plenum den 23 dennes, då af sjukdomsförfall jag var hindrad närvara, höra, att denna § af förslaget blifvit ogillad och att den gamla qvarstår. De skäl man anfört för silt ogillande af den sökta, med billighet och rättvisa öfverensstämmande, jemkningen, har jag hört berättas hufvudsakligen hafva bestålt uti åberopande af tabeller och sammandrag, som skulle bevisa: att
39 skulle, under förutsättning, att ålders-ziffrorna å dem, som böra till skatts erläggande antecknas, blifva beroende af de beslut, hvilka i detta hänseende varda Riksens Ständers, erhålla följande lydelse:”! hela Riket skola mantalsoch skatlskrifningar börja i medlet rf November månad, då alla, som, inom den 31 December samma år, fylla år, i mantal skattskiifvås och de, som vid lika tid fyllt 17 år, antecknas till personlig skyddsafgift erläggande, Mantalsoch skattskrifningen förrättas inom hvarje stad, pastorat eller socken, i närvaro af eLt sådant Konungens Befallningshafvandes ombud. sorn med nödiga kunskaper förenar anseende i orten. Af Fresterskap.et må endast ordinarie eller tjenstförrättande Pastorer kunna dertill förordnas, hvilka dessutom alltid sjelfve böra dervid vara tillstädes, eller ock i sitt ställe Bih. till R. St, Prot. 1840. g Sami. 1 Band. 87 6go Prot. Utdr. d. 14 Oct. 1840. hafva utsett någon af församlingens prester; men är Pastor ensam prest inom församlingen och laga förfall hindrar hans inställelse, må han foga den anstalt, att annan person tillstädeskommer, som, med Pastors ansvar, ur den medförda husförhörsboken meddelar all elen upplysning, som lagligen kan äskas.” §. 40 bifölls. Föredragningen afslöts och kommer att i det för eftermiddagen utsatta Plenum fortsättas. S. D. Fortsattes föredragningen af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 12, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterna för tillämpningen deraf, och samma Utskotts Utlåtande N:o 27, i anledning af anmärkningar emot nyssnämnde Betänkande, dervid Ståndet beslöt, som följer: §§. 41 och 42 biföllos. §. 43 godkändes., med iagttagande af den i Utlåtandet N:o 27 föreslagna förändring, att i 1 mom.
Jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag. Frih. Baab, Adam Christian: Den ifrågav:de bevillningsafgiften har gemenligen kallats förmögenliets-afgift, hvilket innebär, att raan ansett, att det skulle fordras en viss grad af inkomst utaf förmögenhet för att bära den. Om meningen härmed är sådan, synes väl icke någon billighet vara större, än den, att det allra nödtorftigaste, som en menniska behöfver för sitt uppehälle, skall vara skattefritt. Utsk. har emellertid ingalunda iakttagit samma grundsats, som är försvarad af Utsk:s Ordfide och en af dess ledamöter i afseende å 2:a §:n. Der har Utsk. gått så långt att det ansett, att en embetsman behöfver minst 5 00 Bdr för sin nödtorftiga bergning, och att han således bör vara helt och hållet skattefri för denna inkomst. Om det nu är så som Utsk. säger, hvarföre har Utsk. fruktat för att ingå på principen i hela dess vidd? Hvarföre har icke samma öfvergång gjort sig gällande äfven i andra §§:r? Hvarföre har man icke varit konseqvent och föreslagit, att alla embetsmän skola betala jemväl för den minsta lön? Jag för min del kan i sanning icke inse annat, än att den högsta grad af billighet kräfver, att en person, som nätt och jemnt kan lifnära sig, icke bör betala någon skatt. Jag tror också, att den af Gr. Björnstjerna förespeglade vådan, att vi icke skulle få någon bevillning, icke är så mycket att befara. Och om så äfven vore, är det ett af de mest talande bevis för orimligheten af hela den principlösa grund, hvarpå Utsk:s förslag hvilar. Det behöfves icke mycken skärpa af våra taxerings-komitéer för att uttaga en mångfaldigt större skatt af dem, som äga någon inkomst utöfver sin nödtorftiga bergning; och vilja vi se emellan fingrarne med dem, böra vi åt - 4fi8 Den 28 Mars f. m. minstone vara barmhertiga mot dem, som icke hafva något att betala.
Detta är något, som jag icke begriper, och det är i sanning förundransvärdt, att man kunnat förbise sådana oriktigheter. Jag får der - kjG De 11 io Octo b er f. ra. före föreslå följande redaction: ”Dessa uppgifter, som tväfullt författas, skola icke allenast noga upptaga alla de personer, hvilka lill hvars och ens hushåll höra, med utsättande af namn, ålder, mer eller mindre arbetsförmåga, bräcklighet, o. s. v.; utan äfven bestämdt innehålla personens embete, tjenst eller befattning, den rörelse, näring eller handtering han idkar, hans fastigheter, verk och inrättningar, jemte de honom tillhöriga fartyg om fem svåra lästers drägtighet och derutöfver, samt ändlligen de hos hvar och en boende hyresmän, eller andra,” etc. Då får verbum ”innehålla” hafva afseende på alla de uppgifter, som skola aflemnas, och då är språket riktigt samt meningen tydlig och klar. 4 >:dra §:n blef af R. o. Ad. antagen med de redactionsförändringar, som Hr Printzensköld deruti föreslagit. 43:dje §:n. Hr Printzensköld: Ehuru Utsk. i sitt sednare betänk. i så måtto frånträdt det förslag, som i betänk. N:o 12 förekommer, att det tillerkänt åklagaren -fidei af bötesbeloppet, kan jag likväl icke underlåta, alt äfven vid detta förslag göra anmärkning. Alla de äldre bevilln.förordn:r, lill och med den nu gällande, innehålla, att dessa böter skola till hälften tillfalla åklagaren och till hälften socknens fattiga. Jag vet i sanning icke, hvarföre man beständigt skall söka fråntaga tjenstemännen deras tillsländiga inkomster, äfvensom den uppmuntran de böra skäligen erhålla för det de upptäcka olagligheterna. Det är visserligen sannt, att embetsmannens pligt bör vara en tillräcklig driffjäder för uppfyllandet af hans skyldigheter; men då må man å andra sidan icke förbise, att embelsmannen, så väl som andra, behöfver inkomster för att kunna lefva; och när han får dessa inkomster på lagliga vägar, så förekommer man att han skaffar sig dem på olagligt sätt.
Herr Lsxerkeim, Oiok ^c»k. förklarade att han wore och alltid skulle fbrblifwa af Herr Grefwe Oe la 6aräies tanke i detta mäl. Friherre ^gelsvnrg, Lric 65ran, uppläste första delen af no Z Regerings - Formen sä lydande: "Ingen Riksdagsman mä kunna under tilltal stallas eller sin frihet berbfwas för dest gerningar och yttranden uti Riks - Ständen eller nägot Riksens Ständers Utskott, utan att det Ständ, till hwilket han hörer, sädant tillätit genom ett uttryckligt beslut, deruti fem sjette delar af Ständets wid omröstningen in xlenc» tillstädes warande Ledamöter instämt;" tilläggandes Friherre ^gellvärg att han samtyckte till den föreslagna contra - propositionen pä det willtor: atk detta no:de Z:ns stadgande äfwen deruti inlogeS. Härtill ropades af mänga Ja, af andre Nej. Friherre Legerström: Dct är just bet i denna Z fbrekomne answar, som min mening wore att Ständer nu skulle en gäng för alla ! förewarande calem stadga. Härefter ropades ätskilligt. Gref - 4426 Den 19 October. Grefwe De ig 6ar6!e: Jag krök «) dek bbr kunna j nägok fall förnekas en Sköndets Ledamot att yttra stg, mot eller med Pluralitet ten, yttrandet mö wara behagligt, eller ej: Och Zag hemställer om den ömtälighct om Regerings-sättet som wid denna bswcrläggning wisat fig, ej äfwcn bör strätka stg ända till den Iio:de §:n Regerings-Formen.
Ständerna redovisande annorlunda än som insändare af landsboksVäkenskaper, men stå icke i annan direct ansvarsskyldighet än som controllanter, och på det viset blir hvarenda embetsman redovisande, ja, t. o. m. inamovibla domare för aflemnade chartae-sigillatae-räkenskaper, Presidenterna i Rikets hofrälter blifva då också redovisande för de expensmedel de hafva om hand. Jag hemställer om man rimligen kan säga, att en landshöfding är redovisande derföre, att han insänder sådana landsboksräkenskaper till vederbörande embetsverk. Frih. Boye! Jag hembär den sista talaren min tacksamhet för den upplysning han lemnat, hvaraf jag än ytterligare styrkes i min öfvertygelse att det är högst oformligt att välja presidenter och landsliöfdingar att vara R. St:s revisorer. Hr Lefren, Joli. Pehr: Frih. Boye har yttrat det lian trodde vara med en sann constitutionel anda öfverensstämmande att utesluta de ifrågavarande personerna ifrån valbarhet att vara R. S'!s revisorer. Jag har begärt ordet 25 11. 12 90 Den io Maj f. m. för att siiga att jag tror det vara öfverensstämmande med en sann constitutionel anda att icke vilja tillmäta sig en makt som grundlagen icke medgifver. Att följa grundlagen, se det anser jag öfverensstämma med en sann constitutionel anda. Praejudicater på att landshöfdingar och presidenter blifvit valde till revisorer finnas dessutom alltsedan i8oq, och jag tror att det är att handla i öfverensstämmelse med en sann constitutionel anda att icke ga usurpationsvis lill väga på representanters rättigheter och säga att den eller den icke är valbar, då grundlagen ej sådant bestämdt utsätter. Hr Printzensköld: Det förundrar mig att Frih. Boye nu först funnit det olämpliga uti att landshöfdingar väljas till revisorer, oaktadt ett sådant förhållande vid flera tillfällen ägt rum. Vår nuvarande Landtm, liar innehaft denna befattning vid sednaste revision. Frih. Boye har under många riksdagar varit ledamot af detta
Ofverintendents-embetet, angifvande en kostnad af 944,329 Ridr, eller, med koppartak, 975,313 Ridr, allt Banko. Byggnadens verkställande var då öfverlemnadt åt en kommitté. Den 25 Januari 1850 uppdrogs byggnadsarbetet åt dåvarande Majoren J. Kléen, och den 12 Oktober samma år erhöll Byggnads-chefen genom skrifvelse från Chefen för Kongl. Ecklesiastik-departementet bemyndigande af Kongl. Majit, att följa Stiilers ritning i sin helhet, sedan Byggnads-chefen, pä grund af sin under arbetet redan vunna erfarenhet, förklarat, att sådant kunde verkställas för en kostnad, närmast motsvarande det af Rikets Ständer beviljade belopp af 500,000 Ridr Banko och, såsom det uti Departements-chefens skrifvelse heter, »sedan anledningen till den‘ förut ifrågasatta begränsningen af byggnadsplanen sålunda blifvit undanröjd». — Den 30 Augusti 1856 anmälde Byggnads-chefen, att för berörda byggnad erfordrades ytterligare 750,000 Ridr Riksmynt, under tillkännagifvande af sin öfvertygelse, att detta anslag skulle för byggnadens fullbordande blifva tillräckligt, och Kongl. Majit aflat härom nådig proposition till Rikets Ständer, som ock, på grund deraf, beviljade ytterligare 600,000 Ridr Riksmynt, att med 150,000 Ridr årligen utgå under hvartdera af åren 1857, 1858, 1859 och 1860. Den 31 Augusti 1859 anmälde Byggnads-chefen än ytterligare-ett behof af 450,000 Ridr, i anseende till åtskilliga nödiga förändringar samt förhöjda arbetslöner med flera orsaker, och derjemte för att vara fullt förvissad om att icke nödgas ännu en gång äska vidare anslag för byggnadens fullbordande; och om beviljande af nämnda summa behagade Kongl. Majit jemväl till Rikets sednast församlade Ständer aflåta nådig proposition. Den 20 Januari 1860 blef, genom Kongl.
Riksdag medgifvit Götha-Ganal-Bolags Discont ett extra Creditiv af 800,000 R.d, utöfver dess förut innehafvande af lika summa, endast 700,000 R:d af extra Creditivet må fortfara att begagnas på den af Utskottet föreslagna tid, men de öfriga 100,1100 R:d upplåtas Malmö Discont, hvilka, sammanlagda nied de denna D iscont förut beviljade 200,000 R:d, alltså utgöra ett Creditiv af 300,000 R.drg belopp; dock kommer härvid att iakttagas, att så väl utaf Götha-Canal-Disconts då blifvande totala Creditiv-belopp 1,500,000 R:d, som utaf Malmö-Disconts 300,000 R:d , en tredjedel betraktas såsom en Reserv-Fond, för oförmodade tillfälliga behof; varande Disconternas Administrationer, i följd deraf, ovilkorligen förbundne, att, så snart något på denna ReservFond utgått, förmindska och indraga utlåningen intill dess det samma blifvit till Banken inbetaldt. 3'o Att de så kallade löpande Reverser emot lindrig Renta få, enligt Banco-Utskottets tillstyrkande i 4. Punkten af dess förnyade Utlåtande, utafGötha-Canals-, Götheborgsoch Mai - Den 6 Augusti 349 Malmö-Disconter utgifvas, med det tillägg, att Götha-Canal-Discont hädanefter ej utgifver sädana pä mindre valeur än ,>ooo R:d, men att Götheborg» och Walmö - Disconter bibehålla*, till deras Octroyers slut, vid rättigheten att äfven utgifva dem pä mindre summor, sådana deras Reglementen tillåtaj dock bör Malmö- D iscont , under den förlängda Octroy.tiden, ovilkorligen ej ptgifvå sådana på mindre summa än 1000 li:d. 4.0 Att hvarken Götha-Canals och Götheborgs
Flade rubriken ej innehållit det nu illa anskrifna ordet religiom-frihel, tror jag i sanning, att motståndet emot förslaget ej blifvit så bittert och hårdnackadt. Detta ordet skaffade visserligen förslaget många varma vänner, men framkallade sannolikt ännu flere hätske fiender, som måhända icke upträdt, derest en annan försigtigare term blifvit nyttjad. Jag tror således klokheten bjuda, att vi välja en rubrik, som är, om jag så får uttrycka mig, neutral, och jag föreslår derföre följande ordalydelse: »Författning ang:ilc affall från dan rena Evangeliska läran och vissa dermed gemenskap egande ämnen». Denna rubrik nämner hvarken religions-frihet eller religions-tvång, och bör således ej blifva någon stötesten för någondera sidan. Går jag vidare till ingressen, så har någon anmärkn. mot densamma icke, så vidt jag vet, blifvit framställd, men deri har insmugit sig ett tryckfel, som måste rättas. Der står nemi. 4 kap. 7 § ÄrfdaBalken, i st. f. 7 kap. 4 g ÄrfdaBalken. Kommer så den 1 §, emot hvilken de flesta och vigtigaste anmärkmne riktats. Man har klandrat §:s både innehåll och form. Den förnämsta anmärkmn emot innehållet är den. att i g ej stadgas någon påföljd för affall från vår Statsreligion. Man har nemi. ansett sådant affall icke böra lemnäs alldeles strafflöst eller ansvarsfritt; de fleste af förslagets motståndare hafva förklarat sig ej vilja bibehålla landsförvisnings-straffet, men varit af olika meningar i afsule å det straff eller den påföljd, som borde intaga det förras ställe. Ilrån dessa