Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ex. Hr Gr. o. Landtm., att som åtskillige ledamöter yrkat, att LagUlskts förevar, betänk, nu måtte till slutligt afgörande företagas och andra deremot yrkat ålerremiss, ansåg II. Ex. sig först böra i detta afseende inhemta R. o. Ad:s beslut, hvadan II. Ex. nu hemställde, om R. o. Ad. arisåge de gjorde anmärkmrnc föranleda ålerremiss. Ropades starka nej, blandade med många ja. Hr von Hartmansdorff anhöll om propos. på afslag. Ex. H r Gr. o. L an d tm. yttrade, det han, efter att hafva inhemtat, huruvida R. o. Ad. bifölle ålerremiss eller icke, skulle framställa den af Hr von Hartmansdorff hegärde propos., men dock ville fästa uppmärksamheten derpå, att ifrågavar. 50 Den 2 November e. m. betänk, innehöll flere punkter och derföre kunde blifva nödigt, att detsamma, om det nu komme alt slutligen afgöras, klefve punktvis framstäldt till pröfning, hvarjemte H. Ev. förklarade, det han trott sig finna, alt R. o. Ad. med öfvervägande nej besvarat den nyss gjorde propos. ä äterremiss. Frih. Cederström, Thure Fredr, hegärde votering. Hr von Hartmansdorff: I sådant fall lärer Hr Gr. o. Landtm, tillåta att conlrapropos. blifvcr pä afslag af betänk. Jag förmodar ali Frih. Cederström, som begärt votering, yrkar äterremiss deraf. I anledning häraf yttrade H. E,v. Ifr Gr. o. Landtm., det han ansåg sig böra fästa Hr von Hartmansdorfls uppmärksamhet derpå, alt LagUlsk. i första punkten af förevarande betänk, tillstyrkt, alt frågan, ang:de ändring i straffet för stöld i vissa fall, mätte lemnäs ulan afseende, och frågade II. Ex. derföre, om det var Hr von Hartmansdorfls mening, alt betänk, borde i sin helhet afslås.
Jag älskar dig, och så länge jag känner kärleken i mitt hjerta, så länge tror jag på dig som på mig sjelf. – Men, om han kommer hit? – Så kan det inte hjelpas. Dock tror jag, att han ej vill komma förr än han är säker om att nå det mål han sträfvar efter: rikedomen. – Och när han då kommer, blir icke då en brytning, värre för honom att bära? – Om han kommer! Tiden och skilsmessan har en märkligt helande kraft, Nora. Om några år är han kanske gift redan med en landsortstös. Och är han det inte, så är faran mindre för honom då än nu. Att börja med är han ett par år äldre och kan bära ett slag manligare. Och skulle han taga sig så djupt af förlusten, att hans energi slappades, så har han redan hunnit samla nog för att ej, såsom nu, behöfva riskera total undergång. När Felix Brauner lemnade Nora var han ganska belåten. Hon skulle sköta den marionett, som han sändt ut för att från ett håll samla in en del af de medel han behöfde för att tillfredsställa sin ärelystnad och smak för extravaganser. Med marionetten var han deremot mindre belåten; men af en marionett får man nu inte fordra något godt hufvud. Hvarför hade han skickat Arnold Lindqvist till Buenos Ayres? Inte var det väl för att rikta postverkets mysterier med det värdefulla bidraget, att bref afgå derifrån under svenska tioöres frimärken? Och presenterna sedan! Inte heller köpas sådana saker i Buenos Ayres! Verlden vill bedragas. Stockholm är väl icke någon verldsstad och blir det väl heller aldrig, hur stor än dess äflan att nå detta mål är och hur rastlöst dess utveckling än går framåt. Detta: att beherska verlden i ett eller annat afseende ingår icke i det svenska lynnet. Derför förefaller ofta vårt storstadslif som ett ursprungligen sundt bondförnuft, som råkat på villovägar. Bakom den mondäna ytan ligger något praktiskt, småsnålt, bakom lättsinnet moralkakor och »bondånger». Och det glada såväl som det praktiska Stockholm utmärkes mer än något annat samhälle till motsvarande storlek af halfmesyrer.
Beträffande stuteligen Kongl. Majus Nådiga yttrande, akt hwad salunda ästadt blifwit blott förstar afwen med den noggrannaste hushållning till kostnaden för Sweriges ständige Krigsmagt och deH mäst oumbärlige wapen till lands och sjös, men ej til Armeens »vapenöfning och an mindre till aire staffande af de förnödenheter, som böra finnas, i Den rz Junii 62» förråd för Förstärkningsmanstapet, da Rikets wärn fordrar dest uppsättning; hwarföre Kongl. Maju i Nädcr till Stats-Ucstottet öfwerlemnat huru nödige medel i förenämnde afseende ina erhallas, med Nådig önstan, att de dertill »vidtagande utwägar, sa widt möiligt wvre, icke föranleda till förökning af den för Rikets öfrige behof eiforderlige Be»villningen; sa har Ucstottel funnic någon annan utwäg till uppfyllande af deke Kongl. Majus likaså billi, ga fordringar, s m rvördnadswärda önstan stg icke förete än att öfwcrstotterne pa Stats-Werkets en, stilte sa wäl ständige, som under namn af Bewillning inflytande inkomster, tillika med alla besparingar pa Statens arka Hufwud-Tiltlar, sedan KonglMast deraf inom hwarje Titul disponerat hwad nödigt sinnes, äfwensom alla genom dödsfall och befordringar uppkommande besparingar pa allmänna Jndragnings-Staten mage öfwerflvttas pa Nionde Husivud-Tituln, och efter bet, enligt Riksens Ständers Bestut »vid Lagtima Riksdagen, Etthundrade Tusende Riksdaler deraf ärligen blifwit asiätte till understöd för allmänna företag i och för Åkerbrukets, Handelns och Naringarnes befrämjande, öfwerstotlet till nasta Riksdag öswerlemnas til! Kongl. Majus höga disposition till förräders anskaffande för Förstärkningsmanstapet m. m., och hwarföre pä lika sätt som för Statens öfrige medel af »vederbörande bör redvwisas.
Brigadens berömvärda förhållande vill och kan ingen bestrida, men som derför icke med skäl får upphöjas till rang och värdighet med underoch storverk, såsom Herr Holm synes hafva pretenderat, lärer den upplyste Allmänheten ursäkta. "Att Brigad-Chefen, då han skulle göra anordningen till anfall, sannerligen var i en svår belägenhet," säger Herr Holm. Han vill dermed locka oss det vi tro skole: att han stod vid Brigad-Chefens sida, således i têten, der Grefve Cronstedt vanligen tog sin plats; men i vår upplysta tid tror man icke på Jesuiter. Att Grefve Cronstedt icke ägde den ringaste kännedom om fiendens styrka i Revolax, är en ytterligare osanning. Orderna till honom af den 26 April 1808, contrasignerade af Baron v. Knorring, innehöllo att General Bulatoffs styrka var omkring 2,500 man, hvarpå Grefven ägde att förlita sig, utan vidare bekymmer. Fiendens ställning var han skyldig sjelf inhämta och på stället öfverskåda. Om jag skulle tillåta mig någon anmärkning mot denne redbare mannens åtgärder vid Revolax, grundad på Holms beskrifning, skulle jag tro att han begick ett väsendtligt fel, då han delade sin styrka förr än på slagfältet. Utgången visade ock, att han deraf hade mera olägenhet än nytta, men jag erhindrar mig att det är lätt klandra en Generals åtgärder med ett om här, och ett dito der, det kan hvar torpare och skräddare, men göra bättre när det gäller, skall vara svårare; derföre tiger jag. Att hela utgången skulle berott på Collonneoch Bataillons-Chefernes köld och rådighet, som författaren säger, derföre att Cronstedt i sin rapport yttrade det han hade att tacka Försynens skickelse för den lyckliga utgången. Menar då tjenstförrättande Regements-Presten, att man icke alltid har att tacka Försynens skickelse för en lycklig utgång, äfven då den icke beror af Colonneoch Bataillons-Chefs köld och rådighet? Att General Gearnault med sitt uppställda
621 Med den slutsätt» jag således anser mig befogad att draga af motionen, hoppas jag icke förgäfves vädja till detta Rikets först* Stånd, då jag utan att plåga med detailler, som ligga för öppen dag uti Regementernes Stater, anmäler otillräckligheten att de inkomster, sorn likväl skola påstås tillräcklige för indelte compagj ti i eoffi cerare, icke! allenast till sina accorder och räntor för dem, samt Underhållet för sig sjeltve och sin, fastän icke kostsamme, uniform, utan ock till bestridande af andre tjensten åtföljande skyldigheter, såsom resor för visitatioper, undersökningar, transporter, auctioner > bésigtningar, 0. s. v. Att fordra desse, uti ständigt åberopade Reglementen, och tjenstfäfdige, deraf lefvande änmärkares författningar, strängt föréskrefne pligter, då det fattas tillgång på medel att dem uppfylla, är smärtande för en befallande, Mine Herrar! och lidande känslor uppkomma derigenom äfven hos de lydande! Huru skulle Väl desse kunna uteblifva när, med de nu taline Sädespriser, 75, 72 ja icke mer än 52 JR:dr 21 sk. 2 r.jl. ofta Utföra, jemte 20 tunnor Spannmål af bostället, en SubalternOfficerg hela åfligä inkomst, samt Capitainer finnas, som tjena Konung och Fädernesland med 191 R;dr 37 6k. 8 rist. oberäknade icke tillfyllestgörande 20 sälUn 30 tunnor af sine innehafvandé, getiotti bristen uti anslagen till ersättande af utdömde caräcters hus, mindre emot ändamålet svarande, böställen«
Denna begäran har jag ansett ganska billig å R. o. Ad:s sida; och om jag trott mig märka, att en sådan moralisk kraft någon gång saknades, så har jag trott mig finna orsaken dertill inom R. o. Ad:s eget sköte, uti ett begär att underhjelpa den riktning till opinionsyttringar i landet, hvarigenom R. o. Ad:s anseende bort undergräfvas och hvarigenom dess upphörande som RiksSt. skall förberedas. Det är denna riktning jag funnit så neslig, att det förundrar mig högligen, att icke samma ovilja, som jag inom mig känt deremot, yttrat sig allmännare inom R. o. Ad. Om så skett, belviflar jag icke, det man afböjt sådana försök alt Den i Augusti komma till reform, som manifesterat sig inom Ståndets eget sköte. Jemväl jag önskar en reform uti R. o. Ad:s representationssätt, men det är icke på denna väg jag anser den böra åstadkommas, utan på en helt motsatt. Hr Lefre'n: Det är med anledn. af ett yttrande af Hr Stuart, soip jag begärt ordet. Han bar nemi. begge gångerna, då han yttrat sig j ämnet, nyttjat ordet fullständigare referering af hvad här förekommer. Jag har med uppmärksamhet följt detta ord och vill varna dem, sorn möjligen åtaga sig att blifva referenter, i händelse R. o. Ad. skulle bifalla Gr. Sandels’ förslag, att icke så mycket slå sig på elen der fullsläpdighetssidan , d. v. s. pä. vidly ftighetssidan, utan att de ifrågavar. resumderna blifva författade med afseende derpå, att en kort uppfattning af våra förhandlingar för hvarje gång måtte äga rum, och att den må blifva sanningsenlig. Hr Stuart har hållit sig vid fullständigheten. JYJotionären deremot har ansett sannfär-, digheten vara hufvudsaken. Jag delar med Gr.
Ilar det icke handt någon af eder alt ej genast kunna upptäcka det föremål, som sjömannens öga, skärpt af vanan, pä långt afstånd varseblifvit? J håfven dä tviflat, nekat; vinden har fyllt edra segel, och, snart närmade till föremålet, håfven J sett detsamma, som sjömannen något tidigare förmått urskilja. Huru hade det allupit, om, i trots af hans varning, J velat styra rakt på bränningarna? De finnas äfven törhända, som tro, att genom uraktlä7 H. 31 242 D en 8 Februari e. m. tande af den rätt, sorn de ej längre kunna betvifla, vi skola bespara Styrelsen en förlägenhet. Jag åter tror motsatsen; i Stats rådet skulle man ändock nödgas, af egna öfvertvgelsen nödgas att afstyrka bifall till de nya arfslagarne, oell sålunda komma i motsättning mot Sländers förnyade, men ändock förhastade beslut. — Gore en hvar sin skyldighet på sin plats. R. o. Ad. bör icke sky att spara Konungamakten olägenheten af en vägran. Efter berättelse har det blifvit offentligen yttradt, att i Sverige Adeln numera vore blott skuggan af ett stort namn, ”magni nominis umbra.” En hvar bär den stämpel, han vet att sätta på sig sjelf. Af Adelns beslut i dag skall det till icke ringa del bero att afgöra, huruvida omdömet varit riktigt. Skulle, emot mitt vissa hopp, i denna fråga visa sig splittring och vacklande svaghet, — dä, J Hrr och män, skall jäg icke allenast sjelf underskrifva denna dom, jag går längre, erkännande då, men icke förr, att Sveriges R. o. Ad. är nu icke mer än 2muo vvuq — drömmen af en skugga. Hr Oxehufvud, Olof Philip: Då det ämne, som nu är under öfverläggning, redan är så mycket utvecklad!, att något nytt icke mera derom kan sägas, sä skall jag icke blifva mångordig, utan blott inskränka mig ali besvara en anmärkn., som Gr. Frölich i förmiddagens plenum gjorde emot mitt förra anförande i ämnet.
N:o 3 lill Kongl. Maj'ts Nåd Prog. N-o i. om Statsverket 1862. SS dadé, bäst ansedda reffrlsystcmer till utgångspunkter, anställa sä omfattande försöksskjutningar, som tiden och öfriga omständigheter medgifva ; och då genom så väl Kongl. Förordningen den 17 September 1851 angående ett gemensamt kalibersysten för de begge förenade Rikena, som senare bestämmelser rörande likhet och öfverensstämmelse i artilleri —materielen Rikena emellan, ett beroende af hvarandra i desssa delar uppstått och lösningen af ofvan anförda problem sålunda framstår som en gemensam angelägenhet; hade ock med anledning häraf, samt för att, genom fördelning Rikena emellan af de nödiga ansedda försöken med deras kostnader, vinna tid och bespara utgifter, de i förut afhandlade fråga, rörande anslag till artilleriförsök, förekommande försöksskjutningar blifvit, i hvad på Artilleristyrelserna bero, beslutade att i begge Rikena verkställas. Af dessa försöksskjutningar borde de, som omfatta fältkanonerna, efter all sannolikhet vara så tidigt afslutade, att Generalfälttygmästaren före utgången af innevarande statsregleringsperiod kan sättas i tillfälle att til! Kongl. Maj:t afgifva förslag till system för dessa kanoner, hvarigenom för användande af förutnämnda extra anslag till tre fältbatlerier med refflade kanoner något hinder icke torde möta. Utan att på frågans ståndpunkt i den öfvergångsperiod, hvaruti Artilleriet i sin utveckling för närvarande sig befinner, våga ett afgörande utlåtande huruvida de nu brukliga slätborrade fältkanonerna höra helt och hållet ersättas med refflade, har Generalfälttygmästaren dock ansett otvifvelaktigt, att sistnämnda pjeser i ett större förhållande till de förra borde i berörda artilleri ingå än som 3: 19, eller det förhållande som inom Svenska artilleriet skulle ega rum, om endast de tre fältbatterier med refflade kanoner skulle anskaffas, hvartill för närvarande finues anslag: med anledning hvaraf Generalfälttygmästaren förmält sig vara betänkt på att, så fort ske kan, öka de refflade fältkanonernas antal.
77 » Gammal i huset »; af Karins Fröken 78 Hufvudsak och bisak; af Bien 78 Något om » Kvindelig Leseforening »; af Elisabeth Kuylenstiema (med ill.) 79 Nordisk enhet. Ett ord med anledning af en fråga för dagen 81 Från skuldernas konto; af E. II. 82 Flickvänskap; af Dog 83 Kvinnofrågan och kulturströmningarna; af I. A. Davidson 85 — 89, 91 Våra kvinnliga lelegrafister 89 Chopin och kvinnorna; af C. Gerhard 89, 90 Småskolelärarinnornas sak 91 Svarta taflan i barnkammaren; af J. Vr. (med 3 illustr.) 92 Gyllene regler för hemmet; af B. G — n 92 En ropandes röst; af Dagmar Nord 93 Småttingarnes skola; af Mark Stern (mi \ 3 ill.) 94 Handarbetets vänners 25-årsjubileum (m. 95 Handarbetets vänners utställning; af E. G. Folcker (med 5 illustr.) 96 Småskolelärarinnornas sak; af X — 97 En husmoderskola (med illustr.) 98 Hvar står det svenska barnet? af Svenska i England 99 Goda råd äro billiga; af Ellen Whitlock 99 Heine och kvinnorna 99 Sveriges adel; af Helena Nyblom Julnumret Vid seklets afton; af Eva Wigström 101 — 102 Ett kärleksverk af svenska kvinnor 101 — 102 En detaljfråga i den stora frågan rörande hemmets ekonomi; af Tomte-Nisse 103 — 104 Vinterförtjänst för fattiga barn; af Br ... 103 — 104 Om träbränning och furumälning; af II. Uppsatser i ämnen rörande kvinnan och hemmet m. m. Modersmakt . 1 Konvenans; af Oda 2 Konsten att göra inköp 2 Ouppfyllda drömmar; af A. H.
Utskottet borde anmodas genast efter inhämtad kännedom om Languen8 tilständ, hos Ständernas ?lena upgifwa, huruwida Languen mä kunna lemna den nndsättning, som nödig blifwer til bestridande af alla hädanefter ätgaende kostnader i och för tilbörliga underhäll och besoldande samt öfrige dithörande courant^ utgifter, intil dest Riksens Ständer hinna, cm den allmänna Bewillningen öfwerlagga och bestuta, samt derefter kunna förordna om behörig ersättning til <iuen af dest salunda Utgörande förffott; i sammanhang hwarmed Borgare-Ständet äfwen önskar, at Hans Kongl. Höghet Hertigen Riksforeständaren, pä derom skeende underdänig anmälan, täcktes anbefalla mederbörande Embetsmän, 25 at 194 Den 19 Mas. at til NLnco-Utffcttet ofördröjligen upgifwa Förswars-A-erkets högst oumgängliga behof af penningar, pä det tilräcklige uplysningar mä wara för handen och besluten winna en derefter lämpad fullständighet. At som, efter hwad BorgareStändet har sig bekant, en wist summa penningar, med Herrar Lanco Fullmägtiges bifall, i hwarje wecka blifwit, sedan den timade Regements-förandringen, och ännu blifwer af L»nguLii, genom Rik6-vi8cont-3Lerket, såsom län til Stats-Wcrket, i förenämde ändamäl utgifwen, sä borde ock Languen, med desie läns utgifwande, pä enahanda sätt än widare och oafbrutet fortfara, intil desi Riksens
Dä det för if,aAavaianele fonsamlinran anseffs vana laeliöklirt, att fill jvloekanesamt 8koIIänane-lönen fä kekälla »eli använela liela lmlosisiet ak elen sa kallade Ivlockane-klelronskylden, men, ^enom kifall därtill, launds 6atInednal-8koIa8 framtida loeständ komms af! äfvenl^ias, savilia ej anlina tillAan^an dertill anvisades, oell villfarande! ak sistnämnde äträial skulle livreda 8tiftet, som, eliunu folkrikt, ieke eAlie närot Ovmnasium ellen lmAns DIementar-Däroverk, köndelen aff, ufan afvaktrrn ak sanitlire nnvananlle Idelronsli^Ids-inneliafvanes afAänr, Itvarmed kunlle koinma afl. dröja en runska länA tid, skyndsamt erdälla den i Dund stiftade 6atIie<IiaI-8!<o!an full8tändi, rt onAanisenad; vill XonAl. Naj:t till Dikets 8tänder öfver leinna, lirrruvida de skulle finna skäll»! att gf andie allmänna medel ät Datkedi al-8kolan i Dund anvisa ett ärli,»! penninre-anslaA, motsvanande ofvannämnde i,os^ dunner kdelronsk^Ids-Dorn, livani»enom de Dorsamlinrar, krän livilka denna 8jaanmäl eljest skall utrönas, komme i tillfälle att använda densamma till inrattvin» ellen körkättrinr »f denas Dolk-skolor. Donrl. Naj:t fönldifven Dikets 8tändens 8tatsIItskott med. all l^onrll^äd vela önnest städse vällieväZen. Hpjiä 8tat8-käclet8 unileriläni^a till8t^ilian(l6, llella^gcle Xon^l.
Staten inkomst af en dass medborgare, som företrädesvis kunna och böra bidraga till fyllandet af det allmännas behof; så anser Utskotlet sig icke böra gifva anledning lill någon förändring af nu gällande stadgande i ämnet. 40 §. pag. 4a. Så väl inom Ridderskapet och Adelil som Presteoch Borgare-Stånden har anmärkning blifvit gjord emot Utskottets förslag, att bevillning bör erläggas af Testamenten och Gåfvor m. m., som endast uppgå till ett värde af ioo R:dr, samt inom Bonde-Ståndet har blifvit yttradt, alt 200 R:dr vore ett lämpligt minimi-belopp; hvarförutan blifvit serskildt anmärkt, nemligen: af Herr Printzenskjöld , Carl, att då i usta momentet bestämmes sex procent, och i 3:dje momentet förordnas, att för Testamente eller Gåfva af årlig ränta eller afkomst skall erläggas bevillning med Två procent utan afseende på till hvilken Capilalet är anslaget, skulle af detta senare stadgande kunna dragas den slutsats, att, utom förenämnde 2:ne procent, Staten alltid vore berättigad att äfven få 6 procent för sjelfva Capitalet, hvilket förhållande, som han dock ansett icke kunna vara meningen, gifvit anledning till tvister vid Domstolarne, der man å ena sidan påstått, att då Capitalet gifves till en person, men afkaslningen lill en annan, skola Gåfvotagarne vara frie från alla andra afgifter än de 6 procent, som erläggas för sjelfva Bcvillnings-Utskottets Betänkande N.-o 61. Uapilalet, hvaremot å andra sidan blifvit yrkadi, att Slaten derutöfver är berättigad till 2 procents bevillning för afkomsten, hvilken mindre rimliga tydning
Förachten then hiernlösa hopen, Som lefver i sårg och pust, Ock sök som iagh frögd uti stopen! Fast om I pengar gömmen, Vij kasta them eij i strömmen, Vij hålla them i vår krop. Alt mynt giörs ju at förtära? Dy hempten et fullt stoop op, Så längi mig beenen kunn bära! Lät then som siuk, sigh qvällia. Vij vele then dricken vällia, Som hafver then bästa smaak: Iagh älskar mäst dubblade drickar, Hvar glädie står op i taak, Till thess iagh bå hickar ock nickar. Tross them, som thet förtryta, Fritt lät them migh thet förvijta, At iagh är med dricken dull43. Iagh låter ju gilliare gillia. När iagh hafver fylt mig full, Kan iagh migh från sorgen bäst skillia. Dy drick hvar stund ock timma! Långt bättr' är i vijn att simma Än lijda heet kärleeks brand. Släck uth een slijk skärs-eld med kannan Ock mäd ett glaass i hvar hand, Till thess man blier heeter om pannan! Blier iagh af dricka döder, Så beer iagh alla drickz-bröder, At the min afdödde krop När under ett vijnfaat uthsträkka, Om torsten migh väkker op, At iagh strax thensamma må släkka. Lucidors kärlekssånger skola nu andas emot oss, men de äro alldeles stumma om de enskilda förhållanden, som bragt dem till lifvet. Af deras ordning i upplagorna är det omöjligt att bestämma något derom, och hälften af dem han skref äro ju förlorade. Vi hafva dock förr antydt, att de ej äro några blotta fantasiskapelser, och dervid citerat ett och annat drag. Ett tillfällighetspoem i ordets inskränktaste mening och tillkommet för stunden är t. ex. sången »Hvad begär du, hierta lilla? Visor? Visor giör hvar man.» Etc. Man har velat finna den opassande.
Återstoden af de såsom Lån utgifne 3- Månaders Reverser var vid 18 16 års slut minskad till 14,500 R:dr och sedermera på innevarande år ytterligare till 9,500 R:dr, hvarå Ränta, i moa af deras presenterande, lomme att godtgöras från utgifningstill inlösnincsdagen. 2:0 Authentique Uppgift utur LånRegistraturet öfver de personer, som hos Verket häftade för Lån och Cautioner ,för 5000 R:dr eller derutöfver, var fifn Direötionen infordrad och vid Handlingarne bifogad. Hvarjemte öppnande af ett särskildt Conto blifvit beslutet, der skeende afskrifningenå de utöfver Reglementets föreskrift - 52 Riks. St. Revisorers Berättelser. skrift meddeldte Lån komme att observeras, äfvensom sådane öfrige utgifter, hvilka, utan Bankens deltagande , borde ensamt drabba Actieägarne. De Private Delägares Revisorer hade härvid till Profocollet yttrat, att de ej ansågo Friherre Cedersiröms ©fvanförrnäldte Reservation kunna befria Banken fran deltagande uti möjeliga förluster å de större Lånen, enär samma Reservation, efter deras tanka, ej kunde blifva retroactiv eller behörigen sträckas till Lån, hvilka ej blifvit beviljade under loppet af det år, som varit dess Revision underkastadt. 3:0 Räkenskapern© hade befunnits med behörig ordning och redighet förde och verifh cerade. Utestående Lånen vid 1816 års slut utgjorde . <,1j673i847: 8: I Banco - Gredin vet R:dr 200,000 befanns obegagnadt och dessutom en egen behållning af 70,764: 34 __ Utelöpande Assignationer utgjorde . R:dr 194,550 Och utgifne Reverser för \ upptagne Lån i ■ 1,685,865: 8: 4:0 Behållne
Dorf: a) £ejtamenten till mafar, barn od> l)elfp|Ton; b) De §e(tamentarij?a Dtépofttioner, bmilfa i contant eller vnarDe icfe itpgå till 300 Dv:Dr, famt c) De, Ijwilfa göras till fromma fliftelfer; od) iafttages för öfrigt, att flämplaDe papperet å Sefiamente eller ®åfn>o Smot upljöranDet af Den få fallaDe €f>artae 0igtllata; Slecognttionen |Tola neDannamnDe utgåenDe eppeDittoner d)arteraö, fålunDa: 5lDelö*33ref 100: - $ril)etre*33ref 200: — @refme*5Sref 400: — <28 a pen od) <28apcnföränDringar 33; 16. 15 Öppna 05ref, fmartgenom någon i nåter tillägges De förmåner, Ijeterétitlar od) företräDeé-rätttgljeter fränt' för antra unterfåter, font «£)errar SXiffenö 9våt af ålDer tillerfänte bltfmit \ Sitttare* od) €ommenteurS*03ref af £ongl.©era* pl)imer*£)rten €ommenteurS*03ref af ^ongl. ©märts*0rten$ ©tora itors, — af ^ongl. 'SSafa Örtens ©tora .^orS, — af ^ongl. ©märtS S9laj:t* nåDiga tillflanö, få raal forn af vDlagtflrater od) De flere, brailfa äga att bortgifraa beflällningar od) fpflor meD lön, bö