Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig synes, att om inga åtgärder vidtagas för att skaffa Riddarh.-Direktm kunskap härom, blifver det för Direktionen nödvändigt att affordra hvarje adelsman, som anmäler sig till säte och stämma, prestbevis för att få visshet om att han är välfrejdad. Domstolarne böra derföre i min tanke insända nödiga uppgifter, och en sådan skyldighet åligger dem genom K. Brefvet den 30 Mars 1787, deri stadgas, att då någon ledamot af R. o. Ad. antingen blifver dömd förlustig adelskapet eller och besvärad med så svåra misstankar om brott, som å ära gå, att han, till bibehållande af Ståndets heder och anseende, ej bör tillåtas att i dess öfverläggningar deltaga, åligger det vederb:de domstol att lemna Riddarh.-Direktm del af utslaget eller domen; och detta Bref är icke upphäfdt. Jag skulle helst vilja låta förblifva vid det gamla stadgandet, men då det i det K. Brefvet heter »brott, som å ära gå», samt ärelöshet enligt nya strafflagen upphört, borde måhända en förändring vidtagas. Då ärendet emellertid redan en gång varit återremitteradt, vet jag icke huru man skall vinna rättelse, och jag tager mig derföre friheten anhålla, att R. o. Ad., med ogillande af Utsk:ts motiver, ville låta bero vid Utsk:ts hemställan. Gr. Sparre: Om jag icke misstager mig, har R. o. Ad., på framställning af Riddarh.-Utsk:t, redan fattat det beslut, att vederb:de tjensteman i Riddarh.-Kansliet skall föra sådana förteckningar öfver konkurser m. m., hvarigenom man kan få temmeligen reda på R. o. Adms ledamöter. Att, med afseende å R. o. Adms enskilda öfverläggningar, då R. o. Ad. icke mera utgör ett politiskt Stånd, bibehålla skyldigheten för alla domstolar i riket att till Riddarh.-Direktm inrapportera om en adelsman tilltalas 56 Den 2 Maj. för brott, har icke synts Utsk:t lämpligt.
På hvart och ett Fatligvårds-samhälle ankommer att, under iagttagande af föreskrifterne i denna Stadga, ordna fattigvården, på sätt som, efter ortens beskaffenhet och serskilda förhållanden, linnes lämpligast, dock så, att betllande aldrig må tillåtas. I detta afseende skola för hvarje Fatligvårds-samhälle närmare bestämmelser meddelas genom serskildt Reglemente, hvilket, efter förslag af Sockne-Nämnd, antages af Sockenstämma och derefter öfverlemnas till Konungens Befallningshafvande, som eger tillse, huruvida det öfverensstämmer med denna Stadga och gällande Författningar, samt befordra rättelse af hvad, sorn derifrån af viker. Lagsamt Allm, Besv,- och Ekon,-ZJ tskotlens Betänkande, N.-o 5, 13 ^ §• 3. Sockne-Nämilden skall tillhöra förvaltningen af alla fattigvårds-angelägenheter, och eger att pröfva hvarje i delta afseende förekommande behof, samt om och i hvad rnon understöd bör lemnäs, i förhållande till de behöfvandes större öller mindre egna förmåga, och med iagltagande af den ansvarighet för behofvets afhjelpande, hvartill enskildta kunna, enligt denna Stadga eller annorledes, vara lagligen förbundne. §. 4. Jemte den föräldrar alltid tillhörande förbindelsen att försörja sina barn, skall det i allmänhet åligga anhörige, i rätt uppoch nedstigande led, att, i nion af behof å den ena och förmåga å den andra sidan, bidraga till hvarandras försörjning. §. 5.
Då nu antagandet af ifrågavarande ‘förslag till ny inqvarterings-ordning för Stockholms stad skulle komma att för Slats-verket medföra nya utgifter, dels för nybyggnad af casern för Svea Artilleri-Regemente, ellerotill inköp och inredning af dertill passande lägenhet, dels för underhåll, så väl af denna nya casern, som äfven af casernerne för Gardes-Regementerne lill fot, hvilkas underhåll nu bekostas utaf de af Staden utgående inqvarterings-medel, dels ock för inqvartering i contant till de Corpser och Stater, som nu åtnjuta inqvarterings-ersättning af Staden, hvilken ansetts böra från utgörande deraf befrias, har E. K. M. af sådan anledning häröfver i Nåder infordrat Rikets Ständers yttrande, för att sedermera ärendet till slutlig Nådig pröfning företaga. I följd häraf få Rikets Ständer underdånigst anföra, att, hvad först Vidkommer anskaffandet af casern för Svea Artilleri-Regemente samt underhållet så väl deraf, som af casernerne för Gardes Regementena till fot, så anse Rikets Ständer, hvilka i serskild underdånig skrifvelse sig utlåtit i fråga om utgörandet af inqvarteringen i städerne, utom Slockholm, de af Rikets Stan - Expedilions-Utskotlets Förslag till lind. Skrifvclsej N.o 189. 4^3 Ständer i berörde skrifvelse, hvars innehåll Rikets Ständer nu få underdånigst åberopa, yttrade Asigler äfven böra tillämpas på frågan om inqvai terings* skyldigheten i Stockholm, och följagtligen Staten, emot det att servicen ensamt af Stockholms Stad bekostas, böra anskaffa och underhålla caserner ej allen st för Svea Artilleri-Regemente, utan ock för öfrige i hufvudstaden förlagde trupper och corpser, Stadens egen Miiitär-Corps undantagen; men hafva dock funnit sig förhindrade att nu ingå i närmare pröfning om anvisande af medel dertill, enär Rikets Ständer, för bedömmandet af behofvet i detta afseende, icke erhållit någre uppgifter.
S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Stats-utskottets, den 8 dennes på hordet lagda memorial: N:o 231, angående verkställd omröstning i anledning af riksståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till stats-regleringen hörande frågor; N:o 232, angående verkställd omröstning i anledning af riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande anslag lill fängelse-byggnader; samt N:o 233, angående verkställd omröstning i anledning af riks-ståndens olika beslut, rörande grunderna för den blifvande allmänna bevillningen sami föreskrifterna för deras tillämpning. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets, den 8 dennes på bordet lagda memorial ]N:o 234, med förslag till sammanjemkning eller voterings-proposition i anledning af riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående arrendet för krono-säteriet Boda, vidblef Ridderskapet och Adeln sitt förut i ämnet fattade beslut, hvarjemte den af Utskottet föreslagna voterings-propositionen godkändes. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets, den 8 dennes på bordet lagda utlåtande Nio 235, i anledning af erhållne återremisser å betan - Prot.-utdrag den JO Juli 1848. 521 tänkandet N:o 174, angående dels alla bevillnings-medels inlevererande till riksgälds-kontoret och dels allmänna bevillningens ingående till statskontoret, beslöt Ridder skåpet och Adeln att, med vidblifva nde af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga förevarande utlåtande till bandlingarne. S. D. Föred rogos och biföilos Stats-utskottets nedan nämnde den 8 dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o 236, i anledning af väckt motion om upphörande af afgiften till underhåll och reparation af Götha hofrätts hus; samt N:o 237, i anledning af väckt fråga, angående förändrad disposition af inom Skåne anvisad kronotionde-spanmål för stora Barnhuset i Stockholm. S. D. Föredrogs och bifölls Statsoch Lag-utskottens den 8 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 38, angående åtskilliga frågor, som med fängelse-regleringen ega sammanhang. S. I).
Utskottet gifvit på dess beskaffenhet, kan afverka sitt dubbla kubik-innebåll per dygn och derutöfver. Ehuru Utskottets pluralitet medgifvit rigtigheten af detta påstående, , har den icke ansett sig böra beräkna skatten efter högre afverkningsförmåga, än som nu befinnes i verkligheten hos de små pannorna, efter det oskickliga eller ofullkomliga sätt, hvarmed bränvins-tillverkningen med dem hittills bedrifvils, men synes härvid hafva förglömt, hvilken mäktig äggelsc blifvit gifven både att bedrifva handteringen på ett bättre sätt och forcera bränningen, genom den nu föreslagna högre beskattningen. Då denna kommer att erläggas lika af all tillverkning, men af Koristbrännerierna att utgå efter den erhållna uppmätta produkten, kan det hända och är fara värdt, att industrien skall öfvergå till den mindre bränningen, bedrifvas efter konstens alla reglor och således gå ur deras händer, som man velat skona. En sådan farhåga har äfven varit delad af Utskottet, som yttrar det vara af synnerlig vigt att förebygga, det icke, under namn af mindre bränvinsbränning, en verklig fabrikation må kunna uppstå inom denna klass, utan att skatten till åsyftadt belopp deraf erhålles, i följd af för lågt beräknad afverkningsförmåga. Denna farhåga har icke blifvit undanröjd genom Utskottets beräkning. Då kändt är, att, med den af Utskottat lemnade frihet för pannans form, dess afverkningsförmåga i Bil. JYs 2 till Särsk. Ulsk. Bet.
Hon är obarmhertig som lifvet sjelft, ty hon vill vara sann; hon tvättar sminket från det vissna ansigtet, sliter af de lånade klutar, i hvilka den fega svagheten och det koketterande hyckleriet höljt sig, den förra för att narra sig sjelf, den senare för att narra andra; hon tvingar oss att se våra egna drag i den spegel, hon ställer framför oss, med minen hos en mor, som gifver sitt barn medicin. Men hon känner äfven »de sympatier, hvilka i ett friskt sinne så lätt spira upp för alla dem, man lär känna i grund, till och med om de äro fulla af fel»; hon har ett skarpt öra för »denna poesi, helt omedveten, halft dold, som finnes i all verklighet». Man ser de ständigt vexlande uttrycken i hennes ansigte, under det att hon med spänd blick och synbart intresse följer handlingens gång i det drama, som de af henne sjelf diktade personerna spela; man tycker sig understundom höra ett utrop af uppmuntran, af indignation, af bittert vemodsfull medkänsla, af den äldres godlynt ironiska deltagande, af en väns: »bra gjordt, kamrat!» Hon har flätat sig en satirens tagelsnärt, med hvilken hon slår till, så det biter, när oförskämdheten och humbugen komma inom räckhåll. Friskheten i hennes inre kan titta fram i hennes öga som en skälm och breda sig öfver hennes ansigte som en ljusning af det präktigaste lynne; men den kan också göra blicken så stor och skum och djup, som endast lidandet och sorgen, och den kan afteckna sig i hennes anletsdrag som mäktiga känslors kamp med sjelfbeherskningen. Den gör alla själslifvets yttringar kraftiga: satiren, humorn, sorgen, smärtan, allvaret. Tydligast visar sig denna grundegenskap af friskhet deri, att ett sundt och godt leende kan lysa upp midt i en skildring af lifvets skummaste sorg och mörkaste allvar. Det är naturligt, att det är viljestyrkan samt öfver hufvud taget de med en frisk natur sammanhörande egenskaperna, som en sådan författarepersonlighet skall mest beundra och helst skildra.
Jag instämmer med Herr Crusenstolpe, att det föreslagne tillägget ej är Grundlagsstridig!, då det redan finnes i den af Konungen sanctionerade RiddarhusOrdningenj men jag har trott, att då man nu före - Den 3 Augusti f. m. 97 företagit en granskning af denna Riddarhusordning, i ändamål att göra den så fullkomlig och tydlig som möjligt, borde det ifrågavarande stadgandet heldre uteslutas, såsom tvetydigt, ty jag anser med Herr Tham, att det endast har afseende på pröfningen, huruvida prestanda blifvit fullgjorde. Jag kan ej finna det förenligt med 3^ §. RegeringsFormen, att Ridderskapet och Adeln skulle äga rätt att neka introduetion åt Ledamöter, som Konungen nämnt till Adelsmän. Jag instämmer således i bifall lill Utskottets förslag, oell om det är nödigt, alt afgifva någon försäkran, huru jag ämnar votera, så får jag förklara, att jag ej eller kan annat än votera Ja. Herr von Hartmcnisdorff': I fall jag kunde förmoda, att Herr Lefréns afsigt med sin till mig slälde uppmaning vore den, alt, sedan jag uttalat mitt uppsåt, begagna sig deraf, för att förnya sin anhållan om propositionens vägran; så skulle jag draga i betänkande att efterkomma hans begäran. Men då jag både anser Herr Lefren för ädel, samt Herr Grefven och LandtMarskalken för rättvis att så göra, vill jag utan förbehåll förklara min h jer tans mening vara den, att Ridderskapet och Adeln må äga rätt att säga Nej till introduetioner, i fall någon adlad dertill skulle finnas ovärdig, såsom i Drottning Chri36 H. 7 oS Den 3 Augusti f. no. stinas lid, eller otn öfversvämningnr af nyadlade, såsom 17 ip, skulle inträffa. För öfrigt har jag begärt votering öfver en viss Contra-proposition, och min rätt lärer således vara alt inhemta Ståndets tanka deröfver; Herr Lefren dock öppet lemnadt, att derjemte föreslå andra propositioner med hvilka tillägg han behagar. Friherre Palmstjerna, Carl Otto:
Sedan Eders Kongl. Maj:t, vid underdånig anmälan af detta ärende den i5 påföljande Oktober, behagat i nåder förklara, att, jemlikt hvad Landshöfdinge-embetet och Konsistoriuu i underdånighet föreslagit, de nya kapellen framdeles skola uppföras å dertill utsedda platser vid hemmanen Bogen och Lekvattnet, samt tillika, uppå Eders Kongl. Majits Befallningshafvandes och Biskopens i Carlstads Stift uti särskild ingifven skrift gjorda underdåniga framställning, i nåder förordnat, att Biskopen, utan afvaktan på kapellbyggnadernas företagande, skulle ega att begrafningsplatsen för de blifvande kapellagen inviga, har Eders Kongl. Maj:ts och Rikels Kammar-Kollegium, uti anbefalldt underdånigt utlåtande i ämnet, dels närmare utredt, hvilka 6 hemman och lägenheter enligt förslaget komma att tillhöra hvardera af de båda kapellförsamlingarne, dels upplyst, att tolkmängden, enligt 1845 års mantalslängden inom Bogens föreslagna kapellag rätteligen utgjorde 5x3 personer och inom Lekvattnets g84; hvarefter Eders Kongl. Majtrs Befallningshafvande i Länet inkommit med infordrad uppgift å förslagsvis beräknade kostnaden för bebyggande af de inom dessa kapellförsamlingar blifvande prestbostället samt en i orten upprättad ritning med kostnadsförslag till kapellbyggnaderna. Då nu för verkställigheten af ifrågavarande förslag, jemlikt hvad detsamma innehåller, oundgängligen erfordras, utom det af Rikets Ständer redan vid 1840 års riksdag beviljade anslag, 6000 R:dr, till kapellens uppbyggande, jemte i sådant afseende sökt understöd medelst collect och stambok öfver hela riket, jemväl bidrag af allmänna medel till ständiga penningelöner åt tvenne kapell-predikanter, till årlig aflöning åt klockaren och kyrkovaktaren i Lekvattnets kapell, intill dess nu varande klockare och kyrkovaktare i Fryksände och Östmarks socknar afgått, till inköp al boställe åt predikanten i Lekvattnets kapell, sedan till ett sådant inom Bogens kapellförsamling en mindre hemmansdel blifvit skänkt af Bruksegaren J.
Hos Rid der skap et och Adeln har Herr Stråle, Nils Wilh., väckt en till Stals-Utskottets handläggning remitterad motion af hufvudsakligt innehåll : att sedan Riksgälds-Contoret, för betäckande af dess förfallande skulder, numera synes icke ega annan utväg, än att upptaga nya lån till de äldres betalande, samt skulden således torde böra anses såsom en stående skuld, så borde man, för undvikande af de bekymmer och ofta förluster, hvilka åtfölja omsättningar, vara betänkt på att erhålla ett stående lån; att, till vinnande häraf, försök måtte göras att få upptaga lån emot obligationer, deruti Riksgälds-Contoret förbehåller sig 6 månaders uppsägningstid, men icke medgifver obligations - innehafvaren någon uppsägningsrätt; att under dessa vilkor Riksgälds-Contoret må erbjuda 6 proc. ränta, och icke i första rummet 5 procent, emedan genom nödvändigheten af räntans böjning crediten komme att lida; sami att, i händelse tilloppet af långifvare å 6 proc. blefve ganska stort’, eller att obligationerne såldes med uppgäld, Riksgälds-Contoret kunde upp taga nya lån å 5| eller 5 procent, och dermed betala de äldre; och har Herr Stråle af dessa nu uppgifna anledningar föreslagit: alt Fullmägtige i Riksgälds-Contoret må autoriseras att, jemte det Fullmägtige tillkännagifva sig vilja emottaga penningar emot 5 procent å obligationer, ställde på viss betalningstid, Fullmägtige jemväl erbjuda långifvaren 6 procents ränta å obligationer, ställde att betalas 6 månader efter af Riksgälds-Contoret verkställd uppsägning.
Salpeterfonden 492,575: Wadstena Krigsmanshuskassa 1,719,123: Förenade MötesPassevolansfonderne 306,225: Norrbottens IlästJägareSqvadrons fond 129,787: En per millefonden 24,196: Ekeplanteringsfonden . 243,807: Summa 3,979,529: 369 Den 4 December e. m. hvilken kapital-behållning, sedan 1854 ytterligare ökad, genom en sådan öfverflyttnings-åtgärd blefve tillgänglig, att “för Statsverkets utgifter användas. Den för en motion erforderliga korthet tillåter ej, att åt ämnet gifva den fullständiga utredning detsamma kräfver; men då StatsUtsk., till hvilket jag förmodar, att motionen blifver remitte rad, utan tvifvel åt densamma kommer att egna en samvetsgrann pröfning, och då det beror på Utsk., att föreslå en utredning af frågan, för den händelse det ej anser sig kunna uptaga den till omedelbart besvarande, får jag emellertid, då jag ansett af vigt, att saken kommer under Ii. St:rs pröfning, vördsamligen föreslå: Att R. St:r måtte för sin del besluta, att alla de fonder och kassor, hvilka stå under Statens omedelbara vård och äro dess tillhörighet, måtte till RiksgisKonl. öfverflyttas, och R. St:r i stället bevilja Statsanslag för de Statens bebof, som f. n. genom nämnde kassor betäckas. 3:0 En af Hr Cederfelt, Fredr. August, inlemnad så lydande motion: Iakttagandet af de i lag föreskrifne former för en rättegångsbehandling är esomoftast af den väsendtliga vigt, att den mest rättvisa sak kan gå förlorad genom underlåtenhet att ställa sig till efterrättelse ett eller annat stadgande härutinnan.
B:co R:dr 3,797,373 Om härifrån drages den summa, som finnes uppförd för Kronans till indelta Ammen afgifne räntor, boställen oeh con tante anslag 1,781,583 så återstå B:co R:dr 2,015,790, som mäste läggas till kostnaden af den indelta Ammen, för att erhålla totalsumman af utgifterne för Försvarsverket till lands. Till utrönande åter af kostnaden för den indelta Armeen, finnes ingen säkrare beräkningsgrund än den General Björnstjerna antagit i dess arbete om Beskattningens grunder i Sverige pag. 58—4°> den nemligen, att multiplicera samtliga Regementenas numerstyrka med medelbeloppet af den yacance-afgift, som erlägges för rättigheten att vara frikallad från rustnings , och Allm. Besvärsoch Oeconomie-Utslottets Utlåtande K:o i.rfo. och rolerings-besväret. Denna beräkningsgrund torde åtminstone ej vara för lågt tilltagen, ty om alla rotar blefve vacanta, är det ganska gifvet, att ej hvarje Rotehållare ville betala hvad som af några få nu erlägges. Medium af vacance-afgifterne vid indelta Cavalleriet. är 122 R:dr 4<> 3k. Om nu Cavalleriels 36o5 numer multipliceras med 122 R:dr 4° sk * så erhålles en summa stor , R:dr B:co 442»814 Indelta Infanteriets 2 3,699 numer , multiplicerade med medium af de vacance-afgifter, som vid detta vapen erläggas, 42 R:dr 21 sk., gifva . 1,006,726.
Han och jag voro lika oskyldiga: ty „vi måste så, vi ville så„, hvilken formel jag sedermera sålunda förändrade: „hvar och en har rätt att gå fram i sin charakters sanna bana.„ Du ser, att detta går ut på ett och samma. Ständigt har jag sökt ifra mot all slags trohet, förutom den himmelska; d. v. s. den som beror på tycket. Man studsade då min Sara Widebeck utkom, ty man hade icke blifvit varse, att hufvudthemat för nästan alla mina producter, så äldre som yngre, var försvaret för hvad enligt den rådande phraseologien kallas brottslig kärlek, bruten äktenskapstro, sinnlig utsväfning. Falska namn! Tvertom är det fria äktenskapet „harmonien mellan verklig, ren sed, och verklig, ren lycka„ – en „räddning af det sköna och oskyldiga i grunden för vår tanka.„ Jag har ideligen gisslat den äktenskapliga tron, visat t. ex. i Hinden, huru man med svärmisk lidelse älskar hvarandra innan man är „presterligt hopläst„ – „sammankopplad„ , eller vigd (som det heter), men hur det himmelska tycket kort derefter försvinner, hvarefter det begripligtvis blifver en ren synd att längre fortsätta sammanlefnaden, som numera ej blir annat än okyskhet. Detta har mycket godt och hederligt folk på mina ord antagit – ehuru kanske mestadels blott i theorien, samt kallat det för „en verldsförbättring„ , en „mensklighetens restauration genom en förändring af äktenskapet.„ Men jag har gått längre. I Colombine har jag antagit som axiom, att sann qvinnlig dygd icke står att finna i salongerna och societetslifvet, och detta hafva våra fröknar låtit sig behaga; oskulden måste alltså finnas på bondlandet, på Skällnora qvarn t. ex., men är der beklagligen behäftad med en viss råhet och tampaktighet, som ej behagar alla. Vill man nu veta hvar man skall söka den rena dygden i förening med bildning och förfining, så har jag i Brefven från Leonhard lemnat adress på stället. Och hvar? frågar man. På bordellet.
Ett hade halkat ner mellan ryggstycket och vill j a g dock förbereda er på — att j a g sitsen på den soffa, i hvilken vi sutto tillnumera är en mycket energisk man, som sammans, o c h där har den legat orubbad ej lätt släpper den uppgift han föresatt sig i elfva år. » att gå i land med. » » Förunderligt! • — och n u? » Ä n n u en stund gingo de fram och till» Ligger den i min ficka » — sade Hanna, baka och Hanna berättade därunder, hur och ett skälmaktigt leende, som klädde hon funnit biljetten i den gamla soffan, henne väl, drog öfver hennes läppar. hvilken tillika m e d en mängd andra saker » Idel gåtor » — sade Malcolm. » Men såldes på auktion, sedan hennes far dött, har ni nu läst biljetten? » samt anledningen till hennes narraktiga uppBidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. För sommarens soliga dagar Ej skapad och danad jag blifvit. Mot Bores omutliga lagar Man nu som en hjälp mig har gifvit. Ej illa i tjänsten jag farit, Ty knappt jag den börjat ännu, Men när jag i striden har varit, Jag är ej så fin då som nu. Ju bistrare Bore sitt anlete visar, Ju längre som gäst han blir kvar, Dess mera mitt praktiska värde man prisar, Dess mer mina krafter i anspråk man tar. Mitt värde är ganska betydligt, Det veta vi nog lite hvar, Mitt utvärtes kraftigt och prydligt, Så maken nog knappast man har. Ja, nu när jag börjar min bana Att kämpa för frihet, en kamp som är svår. Du lyckönskar mig, jag kan ana, Farväl då så länge — vi träffas i vår. Så låter mitt hela, som nog du förstått. Se här några småord jag sedan har fått, Hvad fanns vid hofvet i forna tider? Hvad, om på handen du fått det, svider. Hvad mången icke sitt sinne gör. Så finnes något, till kroppen hör. Kaffe Hvad glädje skänker, men äf ven sorg. Hvad lätt du finner på flere torg. Ett annat uttryck vi ha för &gt;skam ». Hvad uti håret man gör med kam. Hvad bör sitt löfte man icke göra. En häst som roligt ej,är att köra. Så bland pronomen ett ord vi ha.
I motsatt fall vore ju LandsSekretm eller LandsKamererm de facto Länsstyrelsens chef. Detta lärer väl ej vara meningen, och då måste ju Landshm äga rättighet att, efter hållet förhör, förklara den upstudsige embetsmannen, att han tills vidare är skiljd från embetets förvaltning, på det att Landshm måtte komma i tillfälle att utfärda de beslut, som äro nödvändiga för länets styrelse eller Rikets tjenst. Jag kan således icke finna annat, än att det klandrade stadgandet, långt ifrån att vara stridande emot grundlag eller allmän lag, långt ifrån att innefatta något medgifvande för Landshm att handla godtyckligt eller, såsom motionären äfven kallar det, Den 6 December e. m. 493 suveränt emot sina tjenstemän, tvertom är alldeles nödvändigt, derest Landshm skall kunna fullgöra sina åligganden, hvarföre jag anser att K. M. haft ganska god grund för det stadgande, som instruktm uti förevarande fråga innehåller. Ibland de stadganden, som motionären framhållit såsom i högsta grad lagstridiga, finnes äfven följande uti instruktrns 12 § uptagne föreskrift: »I händelse af försummelse med aflemnande af saköreslängder, redovisningar och andra handlingar eller sådana upgifter, hvilka, enl. upbördsförfattnme, skola af domare afgifvas, må K. M:s Bef:h:de, genom förelagda vitén, vederb:de, tili fullgörande af sina åligganden, härutinnan förbinda.» Ilan grundar anmärknrn om det lagstridiga i denna föreskrift på den omständighet, att K. Bef:h:de, enl. gällande lag, icke äger att inblanda sig uti lagskipningen, utan endast tillse det lag och rätt vid Underdomstolarne skipas och, i motsatt fall, gifva HofR:ne det tillkänna. Tillvaron af detta stadgande bestrider jag för ingen del.