Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men som priset å Hafran, den tid då afsändningen skedde, jemförelsevis var vida högre än nuvarande, efter årets ymnigare skörd , samt då kostnaden för sjö-transporten och andre utgifter äfvensom skjutslegan från Sundsvall till Norrige, för en väglängd af emellan 4o och 5o mil, uppgå till ett betydligt belopp, hvartill kommer att Allmänna Magazins-Inrättningen för närvarande eger mer ' än öfverflöclige Spannmåls-lager af alla slag, anse Revisorerne att, till undvikande af förlust för Magazins-Inrättningen, så väl Hafran efter 1818 års undsättnings-pris för Jemtlands Län, som öfrige förskjutne omkostnader, efter afgifvande Räkning contant höra godtgöras Inrättningen. Till reparation å Lyckeby Krono-Qvai’- nar vid Carlskrona, har Allmänna MagazinsInrättningen, till underdånig följd af Kongl. Majrts Nådiga befallning, i Bref den 24 November 1818, måst förskjuta en Summa af 11,000 R:dr Banco, hvilka, enligt Kongl. Maj :ts Nådiga Bref den 2 Martii 1819, på frenne års tid skola, jemte löpande 3 proCents ränta, af Förvaltningen för Sjöärendcrnc All - 838 Riksens Ständers manna Magazins-Inrättningen återgäldas. Utaf Lyckeby Qvarnar drager ej Allmänna Magazins-Inrättningen någon enskild fördel eller vinst, ty tullfriheten som Inrättningen å desse Qvarnar för ett visst qvantum mäld begagnar, kommer Statsverket till godo, som i annat fall linge ersätta Inrättningen de Ökade förmalnings-kostnader, som för Brödbakning åt Staterne i Carlskrona egde rum; hvadan oek, dä tillika upplyst ar, att desse Qvarnars afkastning icke eller tillfaller Allmänna Magazins-Inrättningen, det för Revisorerne synes som ifrågavarande förskott blifvit användt till ett för Magazins-Inrättningen fremmande ändamål, samt inskränkning i Directionens verknings - förmåga derigenom förorsakad.
Beträffande dernäst den så kallade Canzli-Gebiihren, eller lösen för fullmagter, constitutorial m. m., hafva Banco-Fullmägtige anfört, att denna afgift ifrån äldre tider tillkommit, för att derigenom bereda Kongl. Canzliets den tiden svagt lönade embetsoch tjenstemän någon förbättring i deras iöne-förmoner, hvadan afgiften kommit samtlige embetsoch tjenstemännen derstädes tillgodo, då åter en slik afgift af vederbörande inom Banco-Verket skulle tillfalla förnämligast en person, nemligen Banco-Secreteraren, samt att, då nyssbetnälde embetsman åtnjuter enahanda löneförmoner med Bankens äldste Commissarier eller de högste tjenstemännen i Verket, det hvarken synes vara af behof påkalladt eller ens billigt och lämpligt, att Bankens öfrige tjenstemän, serdeles de inom de lägre graderne, hvilka vanligen i flere års tid måste tjenstgöra såsom exlra-ordinarier, utan någon löne-inkomst, innan de erhålla den lägsta, för deras tarfliga utkomst erforderliga lönen, då de ock merändeles betinna sig i knappa omständigheter, skulle, vid skeende befordran, utom stämpladt papper och andre afdrag, såsom begrafningshjelp och avancements-penningar, betungas med en ytterligare utgift, bloLL för att derigenom öka den högre aflönade embelsmannens, eller Banco-Secrelerarens inkomster; på grund hvaraf Fullmägtige ansett berörde afgift icke vidare böra komma i fråga, samt alt vederbörande embets-och tjenstemän samt vakl-betjente inom Bar.co-Verket^ vid Banco-Utsi o 'tets Betänkande, Nio i4j - skeende befordringar, icke böra för fullmagt eller constitutorial betungas med någon annan utgift, ulom den frivilliga afgiflen till Kongl. Seraphimer-Qrdens-Lazarettet, än hvad som, enligt Chartas-Sigillatae-Förordningea, till slämpladt papper erläggas bör.
D e tala o m dess hårda strider och härliga segrar, o m skärande bitter smärta, m e n också o m e n glädje, berusande s o m vallmodoft, ren som näckrosens blad. Nu går sagan i moll, m e n k o m igen, d å vårsol lyser öfver skog o c h dal, o c h d u skall finna, att den då går i en annan tonart. Helt nära d e n sorlande bäcken står en hälft förfallen koja. Nu är d e n knappt annat än en ruin, men helt visst h a r d e n i forna tider tjänat s o m människoboning. Solstrålarna leta sig väg genom väggarnas springor, o c h på taket frodas en hel liten skog af tall o c h gran. E n gammal m a n sitter i dörröppningen. H a n berättar f ö r en lyssnande ungdomsskara den gamla kojans historia. * För länge, länge sedan låg i denna trakt en ståtlig riddarborg. Dess ägare var e n af sitt tidehvarfs främste män, e n heder för k o n u n g o c h land, i stridens s o m i fridens dagar. D e n ädle riddaren hade en son, m e n denne bråddes tyvärr i intet afseende på sin fader. Aldrig fylldes hans ynglingasjäl af längtan att p å blodiga slagfält vinna ära o c h rykte, och förunderligt n o g syntes det, som o m han nästan 6 - med motvilja hörde berättelserna o m faderns hugstora bedrifter. Illa trifdes han o c k i gästabudssalen, då för land o c h folk viktiga frågor där dryftades, o c h h a n förklarade oförbehållsamt, att h a n leddes v i d det talet. När han vandrade omkring bland d e majestätiska granarna eller satt nere v i d sjöstranden o c h lät sina blickar glida h ä n öfver d e n b l å vattenytan, kände han sitt hjärta genombäfvas af saliga aningar; tankar o c h frågor korsade hvarandra i hans hjärna, o c h varma o c h rika brusade känslorna i hans själs innersta. Så mötte han en d a g på sin väg en u n g tärna.
Banken må af den eller dem, som vederbör, beredas godtgörelse för de, i och för nedre verkhusets försättande i ändamålsenligt skick, utöfver kontraktet och kostnadsförslaget erforderliga utgifter. 76 Sorn vid den af sakkunnige män, i följd häraf, verkställda afsvning utaf machineriet i meraberörda verkhus, sig visade, att detsamma icke var ändamålsenligt, förordnade Fullmäktige icke allenast att återstoden 6,000 R:dr af den utaf Direktören Wallman betingade entreprenadsumma skulle tillsvidare innehållas, utan äfven att den i nämde verkhus såsom olämplig befunna turbin skulle borttagas och i dennas ställe ett annat vattenhjul insättas. Med anledning af Fullmäktiges berörde beslut, att innehålla återstoden af entreprenadsumman, har bemälde Wallman hos Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätt uttagit stämning å Fullmäktige, med påstående, bland annat, om Fullmäktiges förpligtande att till Wallman gälda dels omförmälda 6,000 R:dr med ränta, dels 3,411 R:dr 10 sk. för vissa utöfver kontraktet af honom vid Tumba besörjda arbeten. Uti detta mål har inställelsedagen inträffat den 30 näsllidne Maj; bvarförinnan Bankens Fiskals-Émbete, å Bankens vägnar, hos Kongl. HofRätten uttagit genstämning å Wallman, med påståenden:
Baronen hade härunder åter intagit sin plats, men försvunnen var nu på fullt alfvare hans glädtighet, hvilken, oaktadt Friherrinnans sorgfältiga bemödande, för i afton icke mera stod att återvinnas. Uppmanad af henne, att ännu en gång före min afresa låta henne höra sin favoritsång, lemnade vi hennes rum, samt ingingo till mina, der instrumentet redan stod uppslagit. Jag nedsatte mig derinvid, och sjöng med gladt hjerta det lilla af dig redan välkända stycket "Nå min bäste Paul! Du sjunger ej i afton", yttrade Friherrinnan; "det ser verkeligen illa ut med de musikaliske sammankomster hvaruppå, enligt hvad du nyss hörde, jag så säkert gjort räkning. Jag fruktar min Gustaf dervid kommer att utgöra solo-sångare, eller huru?" "O! min nådiga, goda, bästa Tante! misstyck ej, jag bönfaller derom, min allt för plågsamma tröghet, men i afton, nej, jag kan vid Gud! i afton hvarken sjunga eller skratta; dessutom smärtar mig obarmhertigt en gemen hufvudvärk, hvilken i betydlig grad bidragit att öka min modlöshet." "Min Gud!" afbröt Friherrinnan med godhet, "den skola vi väl bjuda till att fördrifva, åtminstone lindra, jag känner bestämt en souverain cur; vänta"... Och med dessa ord lemnade hon hastigt rummet; men Emilia! hon hade knappt efter sig tillslutat dörren, för än jag såg C. ligga inför mina fötter. "Fölåt o! förlät, dyra, oändligen älskade Matbilda! den sig ej mer sjelfmägtige, som på detta sätt vågar störa Er frid; förlåt! att jag obeskrifligt älskar Er, att jag inför Er djerfs bekänna, hvad jag fåfängt, fåfängt, längre skulle söka dölja. O! svara mig, måste ni nödvändigt resa, och vill ni derunder åtminstone lemna mig det hopp, att ni under denna olycksaliga frånvaro, någongång skänker mig Er åtanke."
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att Herr Munck af Rosenschölds anmärkning, att ur redactionsförslaget till 72 §:n RegeringsFormen måtte uteslutas uttrycket, att ”Banken vore ”för alltid skiljd från Rikets Statsverkförfallit derigenom att Ridd. och Adeln, såsom Ståndets gemensamma tanka, antagit Herr Rosenblads förslag till redaction af nämnde §; hvaremot ännu återstod pröfningen af Herr Munck af Rosenschölds vid ConstitutionsUtskottets ifrågavarande förslag framställda sednare anmärkning, att i 72 §:n Reg:sFormen måtte tilläggas, att ”Statsverket i afseende på sine förhållanden till Banken ej äger annan rätt än hvarje enskild.” Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Herr Grefven och LandtMarskalken har rigtigt uppgifvit, det jag föreslagit att ur ConstitutionsUtskottets och Herr Rosenblads förslag till redaction af 72 §:n borde utgå orden: för alltid skiljd från StatsVerket; men att, då Herr Rosenblads project redan är antaget såsom Ridd. och Adelns gemensamma tanka, min berörde anmärkning följ - 182 Den 17 F e b r u a r i i e. rn. aklligen forfaller. Deremot återstår mitt andra påstående, att, i fall Herr Rosenblads förslag gillades, dervid borde tilläggas: ”att ”StatsYerket, i afseende på sine förhållan”den till Banken, ej må äga bättre rätt, än ”enskilte personer.” Anledningen härtill var, att Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, på min hemställan, upplyst, att ehuru Banken förklarades skiljd från Statsverket, skulle det senare likväl äga att ej allenast öppna räkning med Banken, utan äfven af densamma låna mot hypothek. Nu hemställer jag, om icke sålunda, vid tillfälle af krig, fråga kan uppstå, att Statsverket skall låna af Banken mot pant af blifvande Bevillning eller Tull-inkomster, och om ej Bankens credit derigenom måste lida?
Beductionen i afseende på vidden af de föreslagne undersökningar öfver tillstängda Kungsådror 33a Stats-Ut skot tets Bctänkanden. äfvensom beskaffenheten af det anslag, hvilket till ersättning för dem som äro egare af undfångne previlegier och Laga kraftvundne Domar, blifvit tillstyrkt, synes vara mindre tydelig och följaktligen till en del hafva föranledt de gjorde anmärkmngariie; få Utskotten dertinnan föreslå följande förändring: på förra stället: ”Utskotten tillstyrka Riksens Hög. loft. Ständer, att hos Kongl Maj:t i underdånighet anhålla , det på alla ställen, där klagan anmäles rörande olagligt stängd Kungsådra bör undersökning af vederbörande, Auctoriteter på de klagandes förskjutande kostnad anställas och utföras till utrönande huruvida Kungsådrorne enligt Allmänna Lagens stadgande uti 17 Cap. 4 §. och ao Cap. 2 och 3 §. §. Byggninga-Balken, samt flere härom utkomne Författningar finnas alla tider på året behörigen öppna m. m.” efter Betänkandets följande ordalydelse; och på sednare ställen: ”Att strömsättnings-fondens tillgångar kunde få användas för slika förluster, dock likväl blott på en gång, och icke genom årligt anslag, samt endast i de fall, då fråga är om allmänna Flotteller farleders öppnande.” t Stats-Utskottets Betänkande^, 333 Riksens Högloft. Ständer lära upplyst finna, att hufvudsaken härigenom icke undergått någon förändring, men ordställningen blifvit förtydligad. Genom åfvan föreslagne Redaction anse Utskotten de fleste anmärkningar vara besvarade. Hvad de öfrige beträffar få Utskotten åberopa sitt förra Utlåtande och de skäl, som för de tillstyrkte åtgärder äro uti detsamma anförde, hvilka Utskotten icke finna sig kunna frångå eller förändra. Uti något slagg förslag till arbetsordning eller anslagets fördelning anse Utskotten Riksens Högloft. Ständer så mycket mindre kunna ingå, sorn allt detta fordrar 1'ocala undersökningar hvilkas pröfning hädanefter som hittills, säkrast öfverlemnas åt Kongl.
43 enbe tillägg titt gällanbe flabganben i affeenbe på pemmanöflpfning od) jorbaffönbtiitg, ftamt t nåber förorbna att be i berörbe ämnen förut gifna författningar [fota tjena titt efterrättelfe, meb iafttaganbe alles naft af följanbe anbringar i kongl. görorbningen ben 19 December 1827, att lägenget, forn från Remman affönbraö, [fatt, bå upplåtelfen ffer för atttib unber flitt äganberätt, innepafma, i ©efleborgö, 2Befler Dittifa pär kongl. SJtajit förorbnat, att för upplåtelfer på liföttb ffola gälla enapanba förbehåll od) ftabganben, forn för jotbafs fönbringar på mifj tib finnas i 1827 årS kongl. ^örorbuing meb (Benoni kongl. kungörelfen angåenbe föränbrabe föreffrifter i af Då ben i 2lföittringSs@tabgan för be tre norbligafte fufilänen af atf»ittringeben io februari 1824 mebbetabe föreffrift, att kongl. 9Jtaj:tS 2Sefafl SDtojdö 23efaHningdljafn>anbeé utflag i afmttringémål tele »ibäre unbetfiädaö ^ammarsGtodegii pröfning. Till åflabfommaitbe af fiörre f!t)nbfamf)et »ib afoittriiigéärenbenaö ^anbläggning f»3 »ebers böranbe 8ändflt)relfer, hafina betfiäbeé blifreit förorbnabe färflilba fores bragattbe för ifrågaioaranbe mål; od) l)ar tidila, genom ben »ib feb
JN:o 4^0•" bifölls; N:o 43o, med förslag til sannnanjemnkning af Rik s-Stå lidens fattade olika beslut i fråga om det sätt, på hvilket upplåning för Riksgälds-Contorets behof skall verkställas: I frågan om det myntslag, hvaruti lån må upptagas, fann Ståndet, att, då denna fråga redan är definitivt afgjord genom hos förstärkta Stats-Utskottet för sig gången omröstning, något utlåtande af Ståndet öfver voterings-proposilionen i ämnet icke erfordras; Deremot fann Ståndet för godt, att afslå Stats-Utskottets i sista delen af Memorialet 4* Prat. Uidr. d. April i S3j. till Bonde-Ståndet gjorda inbjudning och att godkänna voteringspropositionen; N;o 444» i anledning af verkssälld omröstning i frågan om det sätt, på hvilket upplåning för Riksgälds-Contorets behof skall verkställas: Ståndet, som redan öfver a:dra punkten utlåtit sig, i anledning af Stats-Utskoltets Meni. N:o 443> 1 öfrigt Mern. N:o 444 tdl hand lingarne; N:o 4^9» angående af Kammat-Rätts-Rådet S. Lindberg och Härads-skrifvaren A. Haldin sökt eftergift, af dem ålagd betalnings-skyldighet för förre Kronofogden 3. H. Hoflings uppbörds-brist: Ståndet lät härvid bero; N:o 449» i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 427 Ståndet förblefvid dess i ämnet redan faltade beslut och godkände voterings-propositionen; och N:o 45a, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 6 i denna månad, innefattande underrättelse om handels-ställningen i Colonien St. Barthelemij, de deraf beroende inkomster m. m. , blef lagdt till händ lingar ne. Från Höglofl.
Som flere af Ståndets ledamöter och suppleanter i förstärkta Banko-utskottet, i anseende till erhållen permission, voro frånvarande, blefvo nu till suppleanter af nämnda Utskott följande ytterligare utsedde, nemligen: Prosten Osterman, Biskop Hedrén, Prosten Melander, Prosten Carlander, Prosten Eurén, Komminister Janzon och Prosten Klintberg. S. D. Föredrogos ånyo och bifollos Stats-utskottets följande memorial och utlåtanden: N:o Prot.-utdrag den j Augusti 184-8. 609 N:o 284, med förslag till allmänna bestämmelser, rörande utgåendet oell användandet af de vid innevarande riksdag för tillfälliga statsbehof anvisade anslag ; N:o 285, i anledning af väckt motion om stats-anslag till lönefyilnad åt bärads-skrifvaren å Kalix fögderi af Norrbottens län; och N:o 286, i anledning af väckt motion, angående löne-fyllnad åt bäradsskrifvaren i Ölands norra Mot, U. Björklund. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande N:o 115, i anledning af väckta motioner om nästa riksdags hållande i någon annan stad än Stockholm. Med godkännande af de skäl, som föranledt dessa motioner, lade Ståndet ifrågavarande betänkande till handlingarna. Yällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande, N:o 287, angående ifrågaställa anslag för aflöning af landt-stats-tjenstemän och betjente. Godkändes. S. D. Föredrogs ånyo Banko-utskottets utlåtande, N:o 92, i anledning af återremiss af utlåtandet, N:o 80. Förslaget, angående ersättningsbeloppen för uppbörd sedelskrifning, enligt utlåtandet N:o 92, godkändes, äfvensom vilkoren för utbetalningen, enligt utlåtandet, N:o 80, med rättelse, i afseende på mom. lit. e, enligt utlåtandet, N:o 92, gillades. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets memorial och utlåtanden:
Tullen på rå socker är i Norrige 3 sk. norskt, som, reducerade till Svenskt mynt och Svensk vigt, görn 8^ öre pr <lf„ Då nu ingen restitution beviljas, så är klart, att hvarje raffinad, som från Norrige utgår till Sverige, är belastadt först med råsocker-tullen der, 8^ öre, och sedan halfva tullen på raffinad, enl. K. M:s Förslag 6£ öresom tillsammans gör 15 öre eller 2 öre mer än hvad som betalas vid import från andra håll; hvadan all fara från Norrige torde vara helt och hållet imaginär. Jag bar velat nämna detta, Den 24 Oktober. 239 för att i korthet utreda ett ämne, hvarom så mycket talats och tvistats. Gr, af Ugglas: Då Hr Gripenstedt i sitt första anförande, oaktadt en mängd anmärkmr mot E. o. Ad:s förra beslut dock kommit derhän att tillstyrka vidblifvande deraf, hade jag icke ämnat uptriida; men då Hrr Plach och Hjerta på åtskilliga anförda grunder sökt förmå E. o. Ad. att frångå dtta beslut, liar jag an sett mig skyldig att yttra några ord. Jag måste då bestrida Hr Gripenstedts upgifter och fästa hans upmärksairihet på ,2 misstag, som han begått. — Man får nemi. icke 85 % raffinad i utbyte af rå-sockret, ty den medelvara, som införes i Sverige, är N:o 12, och deraf fås icke mera än 80 %. För att kunna beräkna 85, fordrades att man skulle begagna N:o 14 eller 15 Således skulle 8 öres tull på rå-socker svara mot 10 öre för raffinad, och af de återstående 3 ören, som utgöra skilnaden, måste väl något a frii knas för tillverknings-kostnaden oell de dyrbara anläggningarna; således torde det ej vara alldeles rätt att, såsom Hr Gripenstedt gjordt, anse dessa 3 ören som ett rent premium och behållen vinst. — Hr Flach har anfört, att i och med detsamma varan fördyras, så blir ock konsumtionen mindre.
Hjalmar Nathorst. — 297 — koii^K Majfts Hefallnlngsliafvandes i Ostergötlands län underdåniga utlåtande ofver de anmärkningar, Rikets Ständers Revisorer framställt vid granskning af nämnde län-: räkenskaper för år 1861. Undcrdånigste Memorial. Med anledning af de uti Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse af den 14 sistlidne Oktober framställda anmärkningar, rörande indrifning af Kronans fordran hos förre arrendatorn af indragne Ofverstelöjtnants-bostället Kungs-Norrby, numera aflidne Kronofjerdingsmannen J.
— Då alltså förslaget i dess ofvanangifna form så nyligen blifvit pröfvadt och ansetts böra öfvergifvas, torde det desto mindre befinnas lämpligt att nu åter ifrågasätta dess genomförande i oförändrad form, som detsamma, efter hvad Utskottet tror sig hafva anledning att antaga, fortfarande lärer möta motstånd inom det Riks-Stånd, hvars rätt saken närmast rörer. De betänkligheter, som inom bemälda Stånd yppades, gällde nemligen alldeles icke, på sätt motionären synes föreställa sig, ensamt eller ens hufvudsakligen den omständigheten, att den ifrågasatta bestämmelsen om boställsjords utarrendering förmodades ej lemna nödig säkerhet deremot, att ju inkomsten af arrendet kunde användas till aflöning af en annan församlings presterskap; och det af motionären föreslagna tillägg i berörda syfte lärer alltså ej göra tillfyllest för att häfva samma betänkligheter; utan fastmer gällde inkasten sjelfva hufvudgrunden för förslaget och ville finna stöd i den af Rikets Ständer förut, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit den 6 Juli 1857 uttalade mening, det någon vidsträcktare utarrendering af Presterskapets boställen, än hvad beträffade sådana dertill anslagna hemman och lägenheter, hvilka ej lämpligen kunde i förening med boställena brukas, ej borde ega rum, enär för presten, lika väl som för hvarje annan å landet bosatt person, vore af icke ringa vigt att sjelf vara försedd med de jordbruksalster, som eljest mången gång endast med största svårighet eller till höga pris kunde till fyllandet af de dagliga lefnadsbehofven erhållas, jemte det att fortskaffningsinedel vore för honom behöfligare än för mången annan och han således icke borde blifva beroende af närboendes beredvillighet eller af stegrade foderpris, hvarförutan skötandet af ett mindre landtbruk hvarken kunde vara oförenligt med elier särdeles hinderligt för de presterliga embetsgöromålen. Ehuru Utskottet således anser sig oaktadt de många skäl, som tala för det omförmälda förslaget och hvilkas öfvervägande giltighet
Bergscollegium fördenskull att en Commissionsförrättning i ämnet af 2:ne Collegii Ledamöter måtte få äga rum. K. KammarColIegium har åter, på den grund att Gunnilbo och Heds Socknar icke uppfyllt den med bergslagsfriheten förenade skyldighet till grufve-brytning och tackjerns-tillverkning samt då friheterne ej kunde vara gifna för stångjernssmide här mer än annorstädes, tillstyrkt desammas upphörande; och tillika yttrat, det Collegium, hvad Skinnskattebergs Socken angick, ej hyste någon betänklighet att, i anseende till tackjerns-tillverkningens ringa belopp, äfven för denna tillstyrka indragningen af Privilegieina; men att, då åtskilliga förhållanden bär förekornmo, som tarfvade närmare utredning, Collegium ansåg undersökning derom böra föregå, men denna verkställas endast af Bergmästaren i orten, hvarefter Collegierne borde ytterligare sig i ämnet utlåta. Hvad sålunda förekommit samt hvad de Utskottet tillställda handlingar i öfrigt innehålla, har Utskottet, behörigen öfvervägat och då, hvad nu först angår Gunnilbo och Heds Socknar, Bergslags-privilegier icke få begagnas för stångjerns-tillverkning, och några tackjerns-hyttor hvarken nu finnas eller tillförene varit anlagde i Gunnilbo och Heds Socknar, hvilka således icke i någon måtto uppfylla eller fullgöra den Betänkan cl en, N:o 177. 351 med Bergslogsprivilegiers åtnjutande förenade skyldighet, liar Utskottet skolat, med stöd af K. Ka nini a rCollegii tillstyrkande, vördsamt hemställa: aLt derest ifrågavarande 2:ne Socknar icke skulle inom någon viss af K.
För den händelse emedlertid att någon partiel fördel i afseende på skolväsendet icke skulle kunna staden Borås tillgodokomma annorlunda, än i sammanhang med hvad som för hela riket blefve beviljadt, har motionären förklarat sig såsom egen motion upptaga Herr Statsrådet Silfverstolpes vid ofvannämnda protokoll bilagde förslag lill stadga angående elementar-läroverken i riket, äfvensom till stat för nämnde läroverk, med anhållan, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra hemställan om en härmed öfverensstämmande skyndsam reglering af elementar-läroverken i riket; varande denna motion biträdd af Herrar Valley, Sjostedt, Eriksson och Tauson; f) af Herr C. W. Palander, sorn, med föranledande deraf, att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga proposition, den förestående nya regleringen af Carlskrona stads läroverk skulle ega rum i öfverensstämmelse med enahanda grunder och med samma aflöningsstat, som komme att tillämpas i de till folkmängd vida underlägsna städerna Hudiksvall, Eksjö, Westervik, Helsingborg, Ystad, Carlshamn, Halmstad, Amål, Philipstad, Haparanda och Umeå, så att det ärliga stats-anslaget för Carlskrona skola komme att utgöra allenast 3,316 ndr 32 sk., hemställt, det Rikets Ständer måtte dels hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Carlskrona stads elementar-läroverk blefve organiseradt efter enahanda grunder, som uti Kongl. Maj.ts nådiga proposition blifvit upptagna för elementar-läroverken i Norrköping, Wenersborg, Borås, Nyköping, Fahlun, Malmö, Christianstad och Piteå, dels äfven för detta ändamål anvisa uödigt statsbidrag; och har motionären till stöd för sin framställning åberopat, jemte stadens folklikhet, det serskildta förhållande, att en stor del af dervarande 14 Stats-Utskottets Vild kinde, A':o 124. befolkning utgjordes af embetsman, hvilka nödsakades bereda sina söners framtida utkomst genom en sorgfälligare intellektuel uppfostran; g) af Herr A J.