Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan vice Häradshöfdingen Stedt blifvit öfver detta Advokatfiskalsembetets påstående hörd och sig förklarat; har Kongl. Hofrätten genom utslag den 3 sistlidne Juni sig i målet utlåtit; och livad först beträffade den omständighet, att Häradsrätten antagit Erik Andersson hafva varit behörigen stämd; så ehuru detta antagande grundats på intyg af endast en person och således, då Erik Andersson icke lemnat skriftligt stämningsbetyg ifrån sig, icke varit förenligt med föreskriften i 11 kap. 7 § Rättegångsbalken, sådan den lyder i Kongl. Kungörelsen den 7 Januari 1830; dock som Erik Andersson medgifvit, att han fått stämningen sig tillställd, och Erik Andersson, såsom han i angifvelseskriften omförmält, icke med anledning af förelupet fel vid stämningens delgifvande, utan i förmodan, att stämningsåtgärden innefattade ett gyckel, uteblifvit från domstolen, den han likväl, efter hvad han i påminnelseskriften uppgifvit, sökt å den dag, som i stämningen varit för tingets början utsatt, men dervid Rättens sammanträden i och för ransakningsmålen redan upphört; alltså funne Kongl. Hofrätten Häradsrättens berörde antagande, fastän otillständigt, icke vara af sådan beskaffenhet, att annan påföljd derför skäligen rnåLte äga rum, än att vice Häradshöfdingen Stedt om origtigheten härutinnan erinrades. Vidkommande dernäst anmärkningen, att målet vore till handläggning förelaget två dagar före den i stämningen föresätta tid; så emedan Erik Andersson blifvit, såsom vederbordt, stämd till tinget och icke till någon viss dag deraf, ehuru i stämningsresolutionen af misstag influtit, att tinget skulle börjas den 10
Och har Utskottet härigenom jemväl besvarat Riksdags-fullmäktige Anders Jonssons från Wermlands och Daniel Danielssons från Jönköpings län hvar för sig väckta motioner, den förre om en Provincial-Iäkares anställande i Nordmarks härad af förstnämnda och den sednare angående en dylik läkare-beställnings inrättande i Östra härad af sistnämnda län. Vidkommande åter de i öfriga här ofvan omförmälda motioner ifrågasatta nya läkare-beställningar, är Utskottet, innan vederbörlig undersökning i afseende å de till stöd för motionerne åberopade förhållanden försiggått, icke i tillfälle att bedöma nyttan eller vigten af dessa läkare-beställningars inrättande, hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motioner ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 42:o. 1 sammanhang härmed har Utskottet til! behandling förehaft en inom Bonde-ståndet väckt, lill Utskottet remitterad motion, af Riksdags-fullmäktigen Johannes Holm från Jönköpings län, sorn enär, oaktadt flerfaldiga gånger skedt tillkännagifvande, 68 Stais-Utskottets Utlåtande N:o 148. någon sökande icke anmält sig till erhållande af den vid sednaste riksdag, med station i Wrigstad, inrättade extra Provincial-läkare-beställning och orsaken härtill, efter motionärens förmenande, endast vore att söka i de låga aflönings-vilkor, 500 R:dr B:ko, som för denne tjensteman blifvit anslagne, begärt, att ifrågavarande extra Provineialläkare-befattning måtte varda såsom ordinarie Provincial-läkare-tjenst, med lön till lika belopp, som för öfrige dylike ordinarie beställningar funnes bestämde, å stat uppförd; men, utan att Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, derom gjort Nådig framställning, anser Utskottet Rikets Ständer icke lämpligen böra någon åtgärd härutinnan vidtaga, hvarföre Utskottet hemställer, att Johannes Holms förevarande framställning må lemnäs ulan afseende. 43:o.
Discontafdelniogarne tillsammans, kunna vara engagerad för mer äo maximum i en Discontf Till hvilken Discont afdelning skall, man höra, Den 8 Junii e. m. och får man ej taga lån! i någon af de andra, inom maximi-summan? måhända skulle detta Indelningsverk mera genera än gagna. Jag vill blott härigenom visa , att om det ej blir särskilta Disconter, så förfaller ock en stor del af interesset för localiteten: ty uti Riksoch BsncoDisconterne äro ju Låntagare från alla Rikets Provfncer äfvenledes Allmoge Jag har begärt extraxt i denna de) från BancoDisconternej roen Böckerne äro der ej inrättade Provincevis eller efter localerne, och arbetet skulle således blifvit alli för opereust. Jag delar deremot den öfvertygelse, att en concentration af penninge-rörelsen till en end* plats, är betänklig,- hvadan jag visserligen önEkar alla möjliga lättelser i denna del; roen så snart vi ej kunna öka Discoaterae med nya fonder, hvilket ej bör ske, och som dessutom genom beslutet om myntmassan redan är afgjordt; blir frågan om distribution till orterne mindre vigtig; Dock är städse min tanka, att Binken bör hafva Ombud både i Malmö och Götheborg, så val till lättnad i liqvidationen om Discontlån, som i fråga om att relaxer* Jernlån m. m ; hvilket skulle kunna bidraga till mindre besvärliga operationer och till mindre tidspillan i sffairerne, som nu vid mer än ett tillfälle lid» af omgången till Stockholm. Grefve Cronjiedt, Claes: I afseende åförslaget, att concentrera all Discontutlåning inora Stockholm, torde mig tillåtas jemföra oss med England. Där göres ingen uppoffring endast Den 8 Junii e, m. 441 för att bereda Staden Londons enskilda fördel.
Slår man deremot an en falsk grundsats i näringsfrågor, som verkar på hela Ian - Dea 8 Dece suber f. m. iS3 dets näringssysteme, så lijelpes del icke dermed, alt man vid påföljde riksdag förändrar lagstiftningen; ty näringsidKarne äro emedlertid ruinerade och capitalerna dragna (ian näringarna, och till återtagande af hvad som sålunda förlorats fordras icke blott förändring i lagstiftningen, utan äfven en lid af 20 å 3o år. Fäderneslandet har icke rättighet att experimentera med sina capitaine, hvarigenom ett folk aldrig lörsättes i välstånd utan förblifver proletärer och liggare; och tryckande afgifter för att föda sysslolösheten blifva följden af ett sådant sätt alt gå tillbaka. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag har redan haft tillfälle att yttra mig mot den theoretiska behandlingen af detta ämne, hufvudsakligen med afseende på de stora svårigheterna att på den vägen komma till bestämda resultat. Jag hade äfven nu föreställt mig rättast vara att undvika dessa llieoretiska betraktelser; men dä denna fråga blifvit framdragen först af Tullcomitéen och sedan af Bevilln.Utsk. i dess första betäuk. och nu ytterligare af en värd talare vidrörd, samt då måhända flere ledamöter af Ståndet tänka lika med honom, och det är af vigt att känna på hvilken basis man opererar, på del man må söka åstadkomma eti så god tulltaxa sorn möjligt; så anser jag det ganska angeläget, att R. o. Ad. fattar sitt beslut i den generella frågan, innan vidare öfverläggning äger ruin. Hr Skogman:
På stund äfventyr, bara man börjar lefva en smula Skulle väl i all evighet något sådant händt, om vi blifvit qvar på bostället ”Nej, aldrig!” ”Men jag märker att han vill uppträda inkognito – nå, det är ingenting ondt i det; och de der råden, som naturligtvis voro ganska välmenta, ehuru helt och hållet öfverflödiga, härledde sig af intet annat än du begriper?” ”Än af hvad?” ”Kors, svartsjuka, vet jag – fruktan att du skall ta emot någon annans hyllning. Sådant der är lätt att förstå.” Blenda skakade på hufvudet. ”Jag tror att han menade något mycket bättre. Dessutom talade han ej ett ord om återseende.” ”Hvad var det att tala om, som faller af sig sjelft!” ”Mamma tror då ”Jag säger jag, att han blef kär i dig, i samma minut som han fick se dig. Och vet du hvad?” Blenda teg naturligtvis. ”Riksdagsman hade något att tala om för mig – det var det som gjorde uppehållet.” ”Riksdagsman –hvad kunde väl det han hade att säga ha för sammanhang med grefven?” ”Det får du straxt höra. När han gick ifrån oss, stod samme herre qvar vid porten som stod der, då vi gingo upp – du vet ju att det var grefven?” ”Ja visst!” ”Nå, ser du nu, när riksdagsman kom ut, frågade den främmande hvilka de begge fruntimren voro, och när han fick veta det ” ”Hvad då?” ”röjde han så påtagligt både öfverraskning och nöje, att gubben Lars i sin enfald frågade honom om han kände oss naturligtvis begrep icke riksdagsman att både öfverraskningen och nöjet kom deraf att grefven icke väntade sig att få höra det vi voro adelsdamer.
Och Hr Bildt har fullkomligt rätt deruti, art om Privatbankerne genom några 100,000 Rdr försättas i sitt normala skick, hafva de ingen svårighet att betjena rörelsen med flere gånger större belopp och att derigenom upstår den fördel, att rörelsen kan få större hjelp än genom direkta lån äfvensom mot billigare vilkor. Det synes mig vara en sak, som icke kan bestridas, att det är af vigt det Fullmäktige erhålla en rättighet, utan att man binder händerna på dem. Hvad nu den andra frågan vidkommer, nemi. om lämpligheten, att Regeringen deltager i lånets administration, torde det vara ursäktligt, att jag icke mycket utvecklar min åsigt efter de skäl, som tala derför, enär detta redan i Hr Mannerskantz’s reservation blifvit på ett förtjenstfull t sätt ådagalagdt. Jag anser det således nyttigt att så sker, och jag öfverlemnar åt II. o. Adur att bestämma formen. Jag tror, att hvad sorn här är föreslaget, är ganska lämpligt. Jag vill blott slutligen tillägga, att jag anser nödigt att roan icke genom en återrerniss fördröjer frågans afgörande. Man kan genom en modifikation i R. o. Ad:ns förra beslut nu definitivt afgöra frågan, hvilket vore så mycket mera önskiigt som alla lära medgifva, att om någonsin den gamla regeln haft sin tillämpning, så är det här, nemi. att snar hjelp är dubbel hjelp, och att förhala tiden medelst en återrerniss vore ganska olycksbringande. Att tiden brådskar, anser jag mig vara berättigad att säga, emedan utsigterna för lånets afslutande äro i detta ögonblick ganska goda, så att man kan vänta sig att denna affär kan hvad dag som helst vinna önskad utgång. Hr Carleson, Ed v. Henr.: Den i sista punkten förekommande föreskrift torde endast afse formen för Bankens räkenskaper, men kan, det oaktadt, vara ganska betänklig. Om för det i BaukoUtsk-. s Mern. N:o 69 afsedde ändamål ett kreditiv å 3.000,000
31 sättningslånefond och rättighet för andra banker att från Riksbanken erhålla förlag för lån till understödjande af jordbruket och de mindre näringarne; af Herr Ridderstad, JVs 35, om uppdrag till Riksbankens styrelse dels att vid insättningar, m. m., emottaga enskilda bankers sedlar, dels att för dessa banker öppna tillfälle att på Riksbanken öfverföra sina vexlingskassor, dels ock att emottaga och expediera de enskilda bankernas postremissvexlar; al Herr Ridderstad, JVs 56, om anvisande af 2,000,000 R:dr, att af Riksbanken, såsom kassakreditiver, tillhandahållas de förlagseller jordbruksbanker, hvilka af Kongl. Maj.t oktrojerade inom landet kunna uppstå; samt af Herr Sundvallson, M 62, om upphörande af speciers prägling och utvexling. Från Hederv. B onde-Ståndet. S, D. Efter skedd föredragning remitterades till Stats-Utskottet: Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner : l:o angående öfverlåtande till Westerbottens läns innevånare af gamla länsfängelse-byggnaden i Umeå med tomt; 2:o angående öfverlåtande till Jemtlands läns innevånare af gamla länsfän gelse-byggnaden i Ostersund; 3:o angående öfverlåtande till Wester-Norrlands läns innevånare af gamla länsfängelse-byggnaden vid Hernösand med tomt; •Lo angående öfverlåtande till Wester-Norrlands läns innevånare af gamla kronohäktes-byggnaden vid Sundsvall med tomt; 5.0 angående upplåtelse af f. d. pipare-bostället Bränn Arby vid Södermanlands regemente för uppförande af skolhus åt Wansö församling; 6:o angående befrielse från rotering för hemmanet Fångåmon M 1 i Jemt lands län; 7:o angående arméens pensionering; 5?:o angående pension på Allmänna Indragningsstaten för Krigsrådet m. m. Samuel Conrad Nisser; 9:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för Qvartermästaren vid Krigs-akademien, Majoren m. m. J. G.
x års utsträckning, och jag tror på dessa skäl, att man icke kan gå längre, åtminstone icke förr än erfarenheten visat, att det låter sig göras med bibehållande af inrättningens ändamål, att hafva Soldaten väl klädd med någon tillgång att ulan tidsutdrägt kunna utrusta honom vid påkommande krig. Jag tillstyrker derföre bifall till Utskottets Utlåtande. 33a Den 8 O c t o b e r f. m. Friherre af Nordin: Mati har sagt, alt med afseende på behofvet att åstadkomma någon lindring i skattebördorne, slitningstiden borde för Indeldta Infanteriets beklädnad beräknas till 6 år, och det är just samma åsigt, som föranled t Konungen att föreslå dess beräknande till 4 år i stället för 3. Jag kan således ej annat än dela den princip, som ligger till grund för den värde talarens yttrande, ehuru jag icke i resultatet kan instämma med honom; och jag får härvid fästa uppmärksamheten derpå, att öfvergången i ett steg från 3 till 6 år synes vara nog stark, såsom innefattande en utsträckning till dubbelt emot hittills varande förhållandet. Jag tror, att försigtigheten bjuder att snarare gå successive till väga, och då Utksottet nu tillstyrkt, att alla nödiga upplysningar må till nästa Riksdag samlas för att föreläggas Ständerne, och då tjena till grund för deras beslut, skulle jag tro försigtigheten fordra, att icke för närvarande gå längre, än Konungen föreslagit; väl vetande, huru läLt en ytterligare nedsättning i beräkningen, i fall den är möjlig, framdeles kan till vägabringas, men att det icke är lika lätt alt åter höja beräkningen, i fall erfarenheten skulle visa, att man misstagit sig. Jag tillstyrker derföre bifall till Kongl. Majrts Proposition och Utskottets i enlighet dermed afgifne Utlåtande. Deri 8 Octo ber f. m. 333 Herr Anckarsvärd: Hvad Friherre af Nordins sista argument beträffar, alt det ej är så lätt att uppsätta ett anslag, så är hela denna Riksdag ett argument deremot.
Cederström sagt, ty de viste, att Svenska folket ej ville blifva uppätet af magtägande ministrar. Jag afstyrker förslaget. Hr Dalman: Jag ber R. o. Ad. om förlåtelse, att jag ånyo tröttar med att upprepa motiverna för min framställning; men då mina motståndare ej ledsna att idkeligen upprepa samma anmärkningar deremot, får jag ej heller ledsna att upprepa min vederläggning. Jag får derföre lemna Hr Lefre'n det svar, i anledn. af bans påstående, att jag skulle önska återinföra aristocratiens välde, att ingen hatar aristocrati mer än jag, och att jag af uppriktigt hjerta anser den constitutionelt-monarkiska styrelseformen vara den enda lämpliga på de Europeiska samhällenas nuvar. ståndpunkt; men det bekänner jag, att jag icke läst vår historia såsom Hr Lefren, nemi. att aristocratiens välde för oss varit mera olycksbringande, än våra souveräna monarkers. Jag tror, att i detta afseende ganska väl det ena kan quitta med det andra. Men detta hör egentligen ej hit. Undersökning derom skulle dessutom blifva ett nytt tvistämne, hvilket jag ej vill väcka. Jag förklarar altså, att jag vill behålla det regeringssätt, som vi nu äga. Hvad sjelfva öfverläggningsfrågan angår, har man gjort den konstigare, än den är, och sökt, vare sig af afsigt eller icke, att fullkomligt embrouillera densamma. Jag ber således att ånyo få upprepa, att mitt förslag endast går derpå ut, att den, som undertecknat ett Konungens beslut, derför skall vara ans irig. Vill han ej ikläda sig detta ansvar, så får han nea gga sitt embete, och Konungen tager då en annan rådgifv re, som icke drager i betänkande att bifalla Konungens åsigt. Svårligen kan jag finna, huru man, lika med Frih. Ehrenborgh, kan anse detta overkstallbart. Skulle Konungen vilja utfärda sådana beslut, att ingen af hans rådgifvare ville derför åtaga sig ansvar, vore det sannolikt för fosterlandet ganska väl, att sådana beslut icke blefvo utfärdade.
När Lovisa frågade efter Lotta, ropade hustrun efter sitt yngsta barn, en åttaårig gosse, och bad honom genast skynda till lillåkern efter sin syster; gossen sprang och modren gjorde emellertid många frågor om hufvudstaden, och hvad Lovisa tyckte om att vara der, och om det icke var rätt skönt att nu få komma hem. Så roligt som jag hade der sista vintern, får jag visst aldrig mera, småsuckade Lovisa, vid hågkomsten af dess balnöjen, men nog gladde det mig att få återse pappa och mamma jemte bröderna; hvad de måtte vuxit på dessa trenne åren! Ju närmare det led på tiden, desto otåligare blef jag; man ville påstå att jag magrade sista veckorna. Det har min Lotta äfven gjort; men dertill är hennes förfaseliga trägenhet skulden, ty hon sitter halfva nätterna uppe, och stiger opp i daggläntningen, för att sy åt grannflickorna, och som det är för mörkt i stugan, sitter hon ut på backen med sitt arbete, tills tiden blir att gå på utarbete. Hon har nu fått göra dagsverken för mig, som varit sjuklig hela tiden. Gossen stack nu in sitt linfärgade, lockiga hufvud genom dörren, och sade Lotta vara i antågande. Lovisa, som redan länge tyckt det vara qvaft i stugan, gick nu ut, och mötte sin fordna lekkamrat i den af solen upplysta förstugan. De båda flickorna hade mycket förändrat sig på dessa trenne åren. Lovisa var, vid sin bortresa till pensionen, en gänglig, mager flicka, med nästan hvitt hår; det lilla späda ansigtet, utan att vara fult, var likväl icke behagligt, och de himmelsblå ögonen hade ett något enfaldigt uttryck; nu förhöll det sig annorlunda: hennes former, ehuru ännu späda, hade erhållit en behaglig rundning; håret hade mörknat till det skönaste cendré, och vårdadt af skicklig hand, låg det en vacker fläta omkring hennes hufvud, och å ömse sidor om den svanhvita halsen ringlade sig en fyllig, glänsande lock. Glädje strålade ur de klara förgätmigej ögonen; men de uttryckte äfven någon förvåning, ja nästan afund, öfver Lottas förändrade utseende och sätt.
égilil olloooloiq *3 .itoasvvhstnav) bav\\K Bil. N:o 5 till Kongl. MajUs Nåd. Prop. N.o 1, om Statsverket 1862. 79 (Angående Nionde Hufvudtiteln.) Utdrag af Protocollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slolt den 19 September 1862. i ji nia lii! c*»6i!)id JiSa laona åq Hans Excellens, Herr Justitie—Stats-Ministern Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes ärendena Grefve Manderström■„ Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, II J? I rvH Till*» Malmsten< yBn abnfi öimH biv Thyselius, Bredberg, niHnri<m4iW^ÄSyffen}iöJ-ns)aB}I Jfi obnueiv Reuterskiöld. Departeraenls-Chefen, Stats-Rådet Lagerstråle, föredrog i underdånighet: l:o. Kommers-Kollegii den 19 nästlidne Augusti aflåtna underdåniga skrifvelse, innefattande anmälan, att, uti en till Kollegium ställd och af Direktionen för navigationsskolan i Hernösand under den 7 i samma månad till Kollegium insänd och förordad ansökning, Kapten-Löjtnanlen vid Kongl. Majits Flotta Carl Edvard Törnebohm, — hvilken under den 12 September 1842 blifvit, med stöd af det för nämnda skola den 14
Maj:t utfärdade privilegium, sorn ock Bolagscontractet, för att i intecknings-protocollet ordagrannt intagas. 4 $. 2 mom, är af nyssnämnde 3:ue Stånd godkänd t, och bör alltså blifva oförändradt, lydande som föijer: Rätten läte sedermera ofördröjligen på Bolagets bekostnad i allmänna Tidningarne införa Kungörelse om det ingångna Bolaget. Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva ansett härefter böra införas en ny §- ”öm hvad såsom grundfond må begagnas;”* och få Utskotten hemställa, att denna §-, sorn blifver den S i ordningen, kunde, i enlighet med der» af Ridderskapet och Adeln beslutade redaction, erhålla följande lydelse: Såsom grundfond för enskild Bank må begagnas ej allenast reda penningar samt controleradt guld och silfver, utan äfven sådane (astighets-inteckningar, adier eller allmänna Verks och Inrättningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål äro i Bolagsreglorne godkända; Bankens egne och andra Bankers actie-bref få aldrig såsom grundfond användas. Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge Bankens rörelse fortfar. Ridderskapets och Adelns serskild» mening om behofvet af ett stad - Bancooch I/ig-JJtskottens Memorial A;o 6. gande derom, ”att Bankens grundfond ej finge ulan Kongl. Majrts tillstånd ökas utöfver den i privilegium utsatta tecknings-summa,” finnes öj vara af något annat Stånd biträdd, och torde således icke böra till någon vidare åtgärd föranleda. 5 §. är gillad af Borgare-Ståndet och, med uteslutande af orden ”utaf 3:ne Directeurer eller,” äfven hos Preste-Slåndet. Ridderskapets och Adelns beslut finnes ej till principerne innefatta vidare skiljaktighet, än att, jemte uteslutande af det alternativa stadgandet om 3:ne Directeurers underskrift, Banken ansetts höra förbjudas utgifva andra skrifna förbindelser, ställde till innehafvaren, än credit-sedlar.
Ad. beslutadt, sä finner man deraf, att dessa |:delar i allmänhet hade sannolikt kommit att stiga till en vida större summa, än den £ afgift som Hr Braunerhjelm föreslagit. För öfrigt, om också, efter Hr Braunerhjelms förslag, för de minuteringsslällen, som uppgå öfver minimum, hvilket äfven för dem är satt lägre än enl. Utsk:s förslag, något mera penningar linge lof alt på förhand erläggas, så kan jag icke finna någon olägenhet deraf, ty då finge man visshet derom, att bergadt folk komme att bedrifva rörelsen, emedan det är naturligt, att ingen annan än den, som är ordentlig och någorlunda bergad, kan verkställa en sådan förskolts-betalning, hvilket äfven för rörelsens bedrifvande kan vara af verklig nytta. Jag kan således icke finna att Hr Braunerhjelms förslag i något medför olägenheter, utan tvertom fördelar, så väl i hvad jag nu anfört, som äfven i afseende pä upbörden. Hvad detta sednare beträffar, har Hr Printzensköld redan bevisat nödvändigheten af Hr Braunerhjelms förslag för landet, och hvad städerna beträffar, så tror jag icke eller, alt hvarken Hr Printzensköld eller någon annan skall kunna neka, att det är bättre, om upbörden sker endast 2 gånger i st. f. 4, ehuru den nyssnämnde värde talaren icke har ansett det vara så alldeles nödvändigt att inskränka desamma. För min del anhåller jag således om bifall till Hr Braunerhjelms förslag, men hvad beträffar det tillägg, llr Stråle föreslagit, så har jag deremot ingenting att invända. Hr Den 9 Augusti f. m. 145 Hr Stråle: I anledn. af Hr Printzensköld» yttrande ifråga om upbörden af dessa afgifter, anhåller jag att få erinra Hr Printzensköld derom, att R. o. Ad. redan bestämt serskild bevillning för bränvinsminuteringsoch utskänknings-rättighet. Denna bevillning skall naturligtvis upbäras af Krono-upbördsverket, och rjereraot möter intet hinder.
Montgoinery-Cederbjelm, Robert Nils Germond, Motion n.-o 39, angående statsanslag till uppförande af ett hospital för landskaperna Wermland, Dalarne och Nerike Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Motioner, angående särskild tryckning af de inom Riks-stånden väckta. Motion N:o 2. Esped.-Utsk. Utlåt. Mulbete, angående undersökning af rätten till. Motion N:o 13. Sammans. Stats-, Lag.- samt Allm. Besv.- och Ekon. Utsk. Betänk. N:o 50 samt Mern. N:o 57. R. St. underdån. Skrifv. Mnsikaliska Akademien, angående förökning i anslaget till. Motion N:o 146. Stats-Utsk. Betänk. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. Myrutdikningar, angående förökning i det af Kongl. Maj:t äskade anslag för'understödjande inom de norra länen af. Motion N:o 14. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrilv. N:o 175. angående anslag till, i Jemtland. Motion N:o 203. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv. Målskjutningar, angående införande deraf inom Rikets alla socknar samt beväringsmanskapets förpligtande att deri deltaga mot befrielse från vapenöfningar, m. m. Motion N:o 129. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Möller, Peter von, Motion N:o 51, angående statsanslag till uppförande af en dubbelfyr å den så kallade Tylöudden vid Halmstads-bugten. StatsUtsk. Utlåt. N:o 81 samt Mern. N:is 130 och 143. R. St. underdån. Skrifv. N:o 144. Motion N:o 94, angående ändringar i gällande Legostadga. Sammans.