Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare lär sig en sådan ung dam att deltaga i åtminstone några af husets sysslor och bära ansvar för arbetet. I mindre bemedlade adelsfamiljer på landet händer det, att hvar och en af döttrarna h a r sitt eget område i hushållet att sköta. En h a r hönsgården, en annan trädgård och frösortering, en tredje att öfverse syltning och bakning, en fjärde tvättens lagning o. s. v. Den punktlighet och renlighet, som äro så specifikt svenska, ser man sällan så väl representerade som i en adlig familj af den rätta sorten. Också frapperar det en främling att se, huru dessa unga fröknar från tidigaste barndom ha lärt sig uppmärksamhet mot de gamla och mot besökande. Det är, som om deras vänliga ögon följde med öfverallt för att upptäcka, hvar deras vänliga händer skulle kunna hjälpa. En stor enkelhet i klädedräkten utmärker också denna typ af unga svenska adelsdamer. I de ljusa bomullsklädningar och enkla halmhattar, de bära om sommaren, se de knappt elegantare ut än sina kammarjungfrur. Det är på helt andra saker, man genast ser rasskillnaden. Må ingen komma och såga, att denna framställning af en svensk adelsfröken är en fantasi. Den är snarare regeln, från hvilken det IDUNS JULNUMMER i främmande händer, som icke hysa mera pietet för allt detta förflutna än för skogen, som de sköfla, och gamla ekar, som slås ned för att säljas som timmer. Detta är de stora pröfningar, som ofta följa på lyckan att i många släktled ha ägt ett ärfdt hem. Men huru svåra dessa pröfningar kunna vara, så visa många af de adelsfamiljer, som träffas af dem, huru nobelt de kunna bära dem, och det finnes numera knappt någon art af verksamhet, hvari svenskt adelsfolk icke försökt sina krafter. Så finnes det också dessa gamla adelsjunkrar, som ej besitta någon förmögenhet och ej kunna skaffa sig någon verksamhet, och dessa gamla adelsdamer, som blott äga en och annan möbel kvar från förgången storhet, och hvilkas konversation h a r sitt centrum i adelskalendern och de olika släkternas inbördes förhållande sins emellan. Men eftersom detta är allt, hvad de äga kvar af det förgångna, hvarför icke unna dem detta lilla? Det är dock ett ganska oskyldigt nöje att sitta och slå i » boken ».
S. D. Föredrogos och biföllos Expeditions-Utskottets följande memorialer. N:o 1, angående tillökning af Utskottets Kansli-personal; N:o 2, angående upplagan af bihanget till Riks-ståndens protokoll; och N:o 3, i fråga om prenumeration å bihanget till Riks-ståndens protokoll. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: 14 Prot.-Utdrag den 7 December 18AS. Memorial, N:o 1, angående tillökning af Utskottets kansli-personal. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt utdrag af Höglofl. Ridderskapet och Adelns protokoll den 22 sisth November, innefattande dels bemalde Riks-stånds beslut om nedsättning af ett särskildt Utskott, bestående af 24 ledamöter, 6 från hvarje Stånd, för att behandla frågor, angående bränvins tillverkning och försäljning, dels inbjudning till de öfriga Riks-stånden, att uti samma beslut instämma. Borgare-Ståndet instämde uti Ridderskapet och Adelns inbjudning sålunda, att Ståndet beslöt nedsättning af ett särskildt Utskott, för att upptaga och i hela deras vidd grundlagsenlig! behandla alla, angående bränvins tillverkning och försäljning, uppkommande frågor*, och skulle Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvörd. Preste-ståndet vördsamt och vänligen inbjudas att_uti detta beslut med Borgare-ståndet sig förena. S. D. Till Banko-Utskottet remitterades: l:o Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer den (6 sisth November, med öfverlemnande af det af särskilde kommitterade afgifna underdåniga betänkande och förslag, i fråga om ordnandet af kredit-väsendet och låne-anstalterna i riket: och 2:o Herrar Björks och Ekholms, i anledning af den Kongl, skrifvelsen, lemnade yttranden.
Men, utom det alt dessa omgångar och deraf härflytande olägenheter skulle genom fondernas sammanslagning undvikas, kommc åtgärden jemväl att medföra direkta fördelar, dem Banko-fullmäktige utvecklat i det utlåtande, Utskottet från dem infordrat, i fråga dels huruvida, med afseende å Bankens och Banko-diskont-verkets närvarande organisation, hinder må anses möta för öfverflyttning till sistnämnda Verk af de med jernbelåningen i Stockholm förenade göromål, hvilka för närvarande af Bankens Låne-afdelning besörjas och dels om och i hvad mån ökad kostnad för Bankoverket genom ifrågasatta förändrade reglering kan uppstå. Fullmäktige fästa nemligen uppmärksamhet derå, att genom fondernas sammanförande det tillgängliga kapitalets verksamhet komme att ökas. Erfarenheten visar nu dagligen, hurusom brist förefinnes i den ena lånerörelsen, under det att en annan eger öfverskott, hvilket likväl ej kan dragas till främmande föremål, af fruktan att detsamma genast derefter erfordras för det ursprungliga ändamålet. Blefve fonderna åter sammanslagna, kunde aldrig mera än eli sådant öfverskott finnas och detta jemförelsevis mindre, än på de afdelade fonderne, emedan Diskont-direktionerna alltid vore i tillfälle att i en eller annan väg använda hela det disponibla beloppet. Den ifrågaställda öfverflyttningen skulle äfven i så måtto vara nyttig, som genom den öfversigt af lane-rörelsen i sin helhet Banko-diskont-direktionen erhölle, större summor icke hopades på vissa personer, till förfång för andra. Låne-afdelningen. som nu besörjer belåningen mot pant af jern m. m., kunde ej förhindra att liela lånefonden upptoges af en enda person, och Diskont-direktionen åter saknade för närvarande tillfälle att följa nämnde utlåning med tillbörlig uppmärksamhet. Öfverlenmad Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 7 till Diskont-verket skulle deremot denna utlåning kunna af Direktionen besörjas med hänsigt lill hvarje individs rätt att, då han erbjuder fullkomlig säkerhet, undfå del af de för utlåning anvisade medel.
Staten tillskyndad utöfver hvad enligt Författningarne bort medgifvas, bar Utskottet inhemtat, att Kongl. Maj:t, med afseende å magasinets belägenhet på omkring i mils afstånd från Wexiö, hvarifrån mätarebiträde måste anskaffas, genom Nådigt Bref den 8 December 1819, godtfunnit tillåta, alt berörde rnätnings-arfvode finge vid nämnde magasin ej mindre vid intägt än vid uttägt tills vidare uppbäras, men tillika förklarat Sig vilja anbefalla Dess Befallningshafvande i Länet att framdeles vara betänkt på utvägar till samma arfvodes nedsättning, efter tillfälle och möjlighet. Då likväl, efter hvad det utaf Revisorerne nu uppgifne förhållande ådagalägger, någon till ändring i berörde hänseende ledande åtgärd sedermera icke lärer blifvit vidtagen, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer må derom hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra anhållan. Hvad Revisorerne i öfrigt anmält, vid sistberörde Läns spanmåls-räkning, är nöjaktigt upplyst och påfordrar således icke någon vidare behandling. §. 23. Förkl. i63) Den ofullständighet vid Cluirtae Sigillata^ redogörelsen, som Revisorerne anmärkt, är, efter hvad Kongl. Stats-Contorel upplyst, genom redan i ordning bragt tillämpning af de för berörde redogörelse utfärdade nya formulaire, numera afhulpen; hvarigenom Revisorernes framställning i denna del icke föranleder någon vidare åtgärd. §• 24. Förkl. p. 164.) Likaledes har Kongl. Stats-Contoret upplyst, det åtgärder blifvit vid Bih. till R. St.
Utsk. har i sitt betänk, derpå anfört en mängd exempel, bland hvilka jag nu endast vill påminna om en författning, icke äldre än från år 1835, som belägger ett och samma brott med alternativa straff efter omständigheterna från 2 års fästning till och med dödsstraff. Har man redan i våra iiIdre brottmålslagar sett sig nödsakad i vissa fall till en sådan latitud i domarens pröfning, huru mycket nödvändigare måste della ej blifva i en lag, der latitudssystemet ingår såsom nödvändig följd ej blott af straffsystemet, ulan äfven af den grund, hvarefter all brottslighet mäles? Jag tror mig nu hafva genomgått och besvarat de hufvudsakligaste anmärka:!’, som blifvit gjorda emot sjelfva lagförslagets innehåll, och vill blott ytterligare tillägga, i anledning af de farhågor, som i sä bjerta färgor blifvit af Hr Lector Wallman i dess reservation framställda emot Philadelphia-systemet, i och för den stora mortalitet, som dermed Skall vara förenad, — och hvilka farhågor man här sökt relevera, om icke alldeles med den poetiska öfverdrift, sorn, efter hvad jag tror, tillhör Hr Lector Wallmans natur, åtminstone med cn värma, sorn tillräckligt utvisar, ali man, likasom Hr Lectorn sjelf, tyckes lägga en alltför stor vigt på de auctoritelers meddelanden, hvilka Hr Lectorn åberopat — jag vill, säger jag, i anledning häraf blott yttea, att jag fruktar, det sjelfva detta ämne icke preterar sig för så mycken poesi, som jag trott mig finna så väl uti den åberopade Hr Dickens omdömen, som i nyssnämnde af Hr Lector Wallman afgifne reservation. Beträffande fängelset
Hon riktigt njöt af att bli badad och skött och nar vi till gist lade henne i eii god, i-et1 ' - säng, skrek Iion högt af förtjusning. Hon var ett riktigt vackert litet barn, när hon blef ren, ocli så älsklig och näpen. Tiink er min öfverrasknIng, när hon, då jag frågade om hon visste hvad det ville, äga att bedja en bön, genast kniippte ihop sina små hilnder och Iiiste fadervår. Jag liar aldrig liört det läsas så rörande vackert. Och när det var gjordt, räckte hon mig och min väninna livar sin hand, såg på oss med en allvarlig blick och sade: ' tack för i dag! ' Sedan lade hon sig ned och somnade strax. Vet ni, vi %utto en lång stund och bara sågo på lienne, hon hade tagit våra hjärtan ined storm, den lilla rara ungen! Det ar bestamdt godt gry i lienne, vi hoppas kunna göra en bra människa af lienne och ämna behålla lienne hos oss, tills hon blir stor nog att försörja sig själf Det ar ljufligt att Iia ett litet barn hos sig, det ersätter mycket, ' ty hur det är, känner man ibland beliof af iikgon att älska, jkg menar någon, soni kan göra det litet ljust omkring en och inom en,. Hon tystnade. Det var skumt i rummet, så att jag icke kunde se uttrycket i hennes ansikte, men hennes röst hade fått en vek klang och det föreföll mig, soin darrade den en sinala vid de sista orden. I nästa ögonblick reste Iion sig och tände lampan. Som hon stod dar, liten, men kraftigt byggd, i - sin mörka, kväkarlikt enkla dräkt, ined hufvudet nästan trotsigt npplyffadt, munnen hårdt tillsluten, pannan fårad och ögonen strängt fasta på ljuslågan, låg det öfver hennes person en sjalfförsakelsens och sjalfbehärskningens anda, so111 hos mig väckte på en gång deltagande ocli vördnad. Hon har sa.gt, att hon känner sig lycklig i sin verksamhet. Och jag vill tro henne.
Anckarsvärd gått till våga under samlandet af de i Nerike begårdte statistiske upplysningar. Då jag talat om sådane uppgifters osäkerhet har det icke varit min afsigt att klan^ dra Friherre Anckarsvärd* bemödanden ; jag har blott velat ådagalägga, hvarföre jag hyste mindre förtroende till sjelfva resultaterne. Herr von Qvanten, Carl'. Orsakerne till Jordbrukarens iiåkade förlägenhet, åro nogsamt kände och anser jag ej något Särskildt Ut. skott behöfva*; jag tror att det blott skulle be. fordra tidsutdrägt, för årendernes behandling i de Utskott, hvartill de höra. Målningen af landets ställning, tyckes å ena sidan vara nog öfverdrifven; ehuru de från 308 Den 6 Februarii. Landsorterne bäst b6ra känna hvar skon klammer, mot de som åro boende i Stockholm,- mert så år ej ställningen så förmonlig som den å andra sidan beskrifves. Friherre Cederström såger, att hår intet finns någon nöd; jag medgifver detta, örn frågan år om öfverflöd af spannemål, ty ingen svälter ihjäl. Men om man betraktar svårigheten att försälja sine pr od oeter, svårigheten att Utgöra sina utlagor; som tarfva penningar; svårigheten att komma ifrån hvarandra nian och ilian emellan, så tror jag i sådant afseende en verklig nöd existera. I anledning öf hvad Herr Grefve von Schwerin yttrade om Sveriges gamla och nya jords olika beskattning i grundräntor; tror jag att ingen rubbning härutinnan kan äga rum utan att kränka ågande-råtten* och man bör påminna sig att de åtkommit sin jord för en ringa penning, då den mindre beskattade blifvit vida högre betalt. Herr Grefve Mörner framställde, om ej grundskatterne vål gå ut; jag år fullkomligt af den tankan, att de göra det, och skulle vi skatta oss rått lyckliga, om Vi kunde återföras till dessa gamla grundräntor. Då vi nu kunna anse den utländska skulden som betald, då vi njuta fredens lugn, böra vi spara en skårf hos Nationen* till svårare och olyckligars tider.
Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af utgijterne under Rihs-Slalens Fjerde Hufvud-T itel. (Stats-Utsk:s Uthden Niris 69 och 182, Mern. Nio 244 samt Först. Stats-Utsk:s Mern. N:o 253.) S. A. K. De förändringar i afseende å anslagen under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel, hvilka, i följd dels af E. K. M:ts Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, dels af särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar eller andra inträffade förhållanden ifrågakommit, äro följande: l:o. E. K. Mits uti högslberörda Nådiga Proposition framställda förslag, att de, i följd af uppgjord fördelning Embels-verken emellan af den vid sednaste riksdag till gratifikationer och i vissa fall ljuspenningar åt e. o. tjenstemän och vaktbetjente anvisade summa, 10,000 Ridr, Departementets Kansli-expedition och Kongl. Krigs-kollegium tillagda belopp, utgörande för Kansli-expeditionen 300 Ridr och för Krigs-kollegium 900 R:dr årligen, måtte till dessa Staters aflönings-anslag öfverflyttas, det förra beloppet från anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Departementets Kansli-expedition, och det sednare från enahanda anslag för Krigs-kollegium ni. fl. verk, är af Rikets Ständer bifallet. 2:o. I anseende till Svenska arméens behof af nu felande Ingeniör -trupper, hvilkas styrka E. K.
Konungen hade hegart anslagets utgående under 5 år med tillsammans 166,666 rtdr 02 sk.; Utsk. har föreslagit den af Konungen äskade summan att utgå endast för 4 år, hvilket PresteSt. bifallit. Jag anser bär, likasom vid den föregående frågan, anslaget, såsom amnadt till ett byggnadsföretag, äfven hafva hort beviljas för det 5:te året, i hvilken händelse den af Konungen fiskade summan hade kommit alt oförminskad utgå. Jag skulle också vilja yrka detta nu, örn jag ej befarade att sjelfva chefen för den förvaltningsgren, som är i fråga, vore deremot och ansåge sig höra åtnöjas med en mindre summa. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Just derföre att R. o. Ad. icke beviljat anslaget till Waxholms befästande för längre tid än 4 år, förmodar jag alt R. o. Ad. fattar enahanda beslut i denna punkt. IJr Hjerta, Lars: Uti en sak af så speciel natursom denna, för hvars rätta bedömmande fordras lecliniska kunskaper, skulle jag visserligen ej begärt ordet, örn ej en talare, som i detta ämne kan förstå ungefär!, lika mycket som jag, yttrat sig deröfver. Jag tror alt byggnaden af dockor är en af de saker, som haft den allmänna rösten mest för sig i mångå år, och tillika en af de saker, som blifvit minst omfattad af Styrelsen under den förflutna tiden, förmodligen emedan Styrelsen ansett andra behof j afseende på skeppsbyggeri m. m. böra föregå dockbyggnader. Men jag anhåller nu att af männen af yrket få upplysning om en omständighet, som jag sett relateras i utländska tid - De 11 ao Mars e. in. ao3 tiingar, och hvilken möjligen torde kunna förorsaka, att, då man så långe uppskjutit med dessa i min lanke vigliga dockbyggnader, det vore skäl att ännu inhemta någon liten tids erfarenhet, innan man med dern går vidare än sorn skett.
Stockholm torde numera vara nästan den enda ansenligare Hufvudstad i Europa, som ännu är i saknad af större Allmänna Inrättningar af detta slag, hvilka på en gång lifva sinnet för Konster och Vetenskaper, och utgöra en prydnad och utmärkelse för den ort, hvarest de finnas. Af de byggnader, anläggningar och förbättringar inom Staden, som för BörsBrooch Hamn-byggnads-Fondens eller Stads-Cassans medel sedan år 1827 blifvit verkställde, må här nämnas, Quaibyggnadens fullbordande framför Carl XIII:s Torg och fortsättning vid Blasieholms hamnen, anläggningen af en Promenade-plats på östra halfrundeln nedanför Stora Bron öfver Norrström; en ny försäljnings-hamn emellan Kyrkoholmen och det såkallade Sillhofvet: nya Magasiner; en ny Tackjernsvåg samt nytt Vågoch Mälare-hus å sistnämnde ställe: en ny byggnad af sten på Kyrko holmen till försäljning af grönsaker: Hötorgets utvidgande, och inrättning af ett Våghus derstädes: inköp och nedrifning af ej mindre 2:ne större förfallne Stenhus vid Köpmans-Torget och Österlånggatan, för alt erhålla utrymme vid möjligen inträffande eldsvådor, och åstadkomma en friare luftvexling i denna trångt bebyggda del af Staden, än ork af flere eldsfarlige och vanprydlige trädbyggnader vid Nybron; iståndsättandet af den dervid belägna Hamnen m. m.; jemte reparationer å flere äldre byggnader och anläggning; Hvarutom Staden Lemuat betydliga bidrag för den verkställda tillbyggnaden af Kongl. Serafimer-Lazarettets hus. Äfven för Statsverkets räkning, hafva under denna tid mångå nyttiga ©ch för Staden prydliga byggnader blifvit fullbordade, fortsatte eller fötagne» nemlig,en :. Lejonbackens ombyggnad, Garnisons-Sjukkuset på Kungsholmen, Andra Lif-Gardets Cassern, Svea Artillerie-Regementes Stall, Kyrkan och Cassernen på Skeppsholmen och Quai-anläggningen vid Myntet; äfvensom Carl XIII:s Torg blifvit utvidgadt medelst planering och trädplantering å den plats, der Kongl. Dramatiska Spectakel-huset förut stått.
» J a g har just upptäckt, att min kallelse är att bli en far för lilla Maja. Gud välsigne henne. ' » Amerikanska kvinnor — doktorer. Bref för ldun. ••j fmerika äger en mängd kvinnliga läkare. Många af dem sägas vara lika ovanliga som betydande kvinnor; men man säger lika ofta, att de äro ovanligt obetydliga läkare. Amerikanskan är en med rika förståndsgåfvor utrustad varelse, som säkert med mera lätthet än Europas döttrar kan uthärda de ansträngningar, som den högre civilisationen kräfver af sina förkämpar. Men hon lefver i ett » praktiskt » land, där » time is money », men ej i den mening vi européer förstå ordstäfvet; ju längre tid jag ägnar åt studier, dess mer pengar må jag vinna, utan i stället: den tid, som ägnas ät studier är värd pengar och skall därför inskränkas till den kortast möjliga! I dessa dagar hafva en mängd läkareskolor haft examina. Nyfikenheten leder oss ofta, dit intresset borde varit vår ansvarige följeslagare. Jag hade mottagit inbjudan att närvara vid afslutningen och därmed förenade doktorspromotionen i » the woman ' s Medical College of the Newyork Infirmary », som skulle äga rum i Berkeloy Lyceum vid 44:de gatan. Och jag var verkligen nyfiken att se de unga doktorerna, som nu efter 12 månaders medicinska studier skulle bekomma sina diplom. Berkeloy Lyceum är en cirka 500 personer rymmande teater, som mest användes till amatörföreställningar, föreläsningar och dylikt. Klockan 8,15 på aftonen var lokalen fylld med snart sagdt alla nationers damer, bland hvilka man här och där märkte en manlig individ med ett visst förläget uttryck, ty i dag riktades alla blickar mot » parnassen » (scenen), och man hade alls ingen tid för » flirtation ». På scenen voro stolar för skolans president, lärare och elever placerade. Studenterna buro den bekanta Oxforddräkten. På ett å scenens midt stående bord lågo lika många pappersrullar, som jag kunde räkna studenter, det var diplomen. En äldre kvinnlig med. doktor presiderade. Och så började — jag hade så när sagt föreställningen, då jag tänker på den teaterstämning, som rådde, såväl på scenen som i salongen. Inledningen gjordes med bön af en distingerad präst.
Ropades starka ja blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, del han trott sig finna, alt ja härvid öfverrösta! nej. Uppå derefter framställd propos. godkände R. o. Ad. den föreslagna voter:spropos:n i ämnet, för den händelse alt hvarken Presteeller BondeSt. skulle i R. o. Adis nu fattade beslut instämma. 5:te punkten, innehållande, att då, med undantag blott af Den 23 December. GDI hvad sorn angar rökne-enhet ens benämning, tvenne BiksSt. bifallit hvad Utsk. för öfrigt uti utlät. J\.o 2.3 föreslagit, ronde 1:0 allina irna räkningssältet i handel oell vandel samt vid bokföring, 2:0 silf ver myntets ut myntning samt skrot och korn, 3:o kopparmyntets indelning och ut myntning, samt 4:0 Utsk:s slutliga hemställan, i fråga om liden för införande af det nya räknesättet, några andra förändringar i berörde förslag icke torde erfordras, än de, som kunde blifva en följd deraf, att B. St. beslutade ett tillägg till benämningen riksdaler af curant eller riksgäld, i hvilket fall de uti punkten t:o morn. litt. b. samt uti punkterne 2:0 och 3:o förekommande benämningar af räkne-enheten borde derefter rättas. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag förmodar, att här insmugit sig ett tryckfel, hvarom ledamöter af BancoUtsk. kunna upplysa. Det heter nemi.: ”Då, med undantag blott af hvad sorn angar räkne-enhetens benämningv tvenne BiksSt. bifallit”. Det bör väl vara Irenne BiksSt. för alt kunna blifva eli B. Sl:s beslut; ty hade endast tvenne BiksSt. bifallit, så hade icke Utsk. kunnat göra, som mig synes, den slutsats, att frågan verkligen vore af Ständerne afgjord.
Härtill fordras visserligen åtta månader utöfver den tid, Utskotten föreslagit för Discont-utredningens förlängning, men då jag förut anmärkt, att den fördelning af tiden som Utskotten föreslagit, lätteligen kunde för låntagare åstadkomma surpriser och misstag om förfallotiden, då lånens lörfallotermin blir ställd på månader och dagar, för alla dem, som till större eller mindre del begagna respitmånaderne vid omsättningar, då detta afviker från all hittills stadgad princip, och åtföljd allmänt känd praxis inom Discontinrättningarj och då dessutom slikt beråkningssått, utan tvifvel försvårar råkenskapsföringen, så förenar jag mig med hvad Friherrarne Boije och Cederström föreslagit, och tror att 8 månaders förlängning i den nya octroijen, icke medför någon förlust för Staten, men deremot, att, då en lindrigare afbetalning, nemligen en femtedel i stället för en fjerdedel lemnats lånägare, denna förlängning i tid afhjelper de omnämnde svårigheter och fullståndigar Riksens Ständers afsigt att bereda lätthet för liqvidationen af de till f. d, FilialDisconterne varande skulder samt bibehålla de grundsatser derföre, som hittills varit följde. Friherre Boije: Med afseende på tidsan dans liberalitet, tror jag att Friherre Cederström haft ganska rätt, då han här ingått i förklarande af sitt förhållande till Disconterne. I an - Den i April f. m. ledning deraf, får äfven jag förklara, att min namnteckning icke finnes uti någon af FilialDisconterne. Herr Lagerhjelm-. Utskotten hafva trott, att den lättnad sorn Riksens Ständer åsyftat för FilialDisconternes låntagare, derigenom vore tillfyllest gjord, att utredningstiden blifvit förlängd. Deremot har man på andra sidan trott, att en viss tid borde kunna påräknas, inom hvilken utredningen borde vara fullbordad. Jag har ej kunnat föreställa mig, att någon låntagare, af beslutet skulle kunna hämta den slutsatts, att han skulle förlora sin omsättningsrått. Han får blott så myeket kortare tid för länet, som han öfverskrida den termin, då omsättningen borde ske.