Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut har nådig kungörelse i ämnet blifvit utfärdad den 29 December 1860. 53:o af den 26 Oktober 1860, angående f. d. Geijerska husets på Riddarholmen an vändande till Riksarchiv. (192.) Ofverlemnad till Kongl. Finans-departementet. 54:o af den 26 Oktober 1860, angående reglering af utgifterna under Riksstatens Åttonde Hufvudtitel. (197.) Kongl. Majit, som under den 29 December 1860 godkändt samtlige af Rikets Ständer å Åttonde Hufvudtiteln beviljade anslag, bar derom förständigat Statskontoret och vederbörande. 55.0 af den 28 Oktober 1860, i fråga om beviljande af ytterligare anslag till fortsättning af national-museibyggnaden. (198.) Kongl. Majit, som vid underdånig fördragning den 29 December 1860 godkänt det af Rikets Ständer beviljade anslag, har, under den 12 April 1861, i nåder förordnat en Komité att utarbeta fullständigt förslag i afseende å de återstående arbeten, hvilka erfordras ej mindre för Nationalmusei-byggnadens inredande och försättande i fullständigt skick, än för samlingarnes inrymmande och omgifningarnes ordnande, samt att deröfver uppgöra noggranna kostnadsberäkningar. — 15 — 56:o af den 29 Oktober 1860, angående grunderna för en reglering af Biskoparnes aflöning. (206.)
Såväl detta som de andra tre sidornas bottenvåningar bestå af breda gångar eller gallerier, hvilka löpa fram mellan de långa raderna af glänsande butiker, inom hvilkas spegelglas de parisiska fabrikaterna fresta den förbivandrandes blick. De öfre våningarne upptagas af en mängd restaurationer, der man för ett fabulöst godt pris erhåller fantastiska rätter med klingande namn, retande utseende, förförisk lukt, men mycket besynnerlig smak. Utåt gården, som är prydd med blomsterrabatter, marmorstatyer och en springbrunn, löpa arkader, hvilkas yttre sida blott är försedd med ett glest gallerverk och lemnar fritt tillträde åt luften. Den inre sidan är garnerad med butiker. Efter att ha gått ett par slag genom arkaderna, köpte jag mig dagens »Presse» och satte mig att läsa den på en stenbänk, just mötesplatsen der jag skulle få se min vän Poliveau komma fullrustad med de utlofvade historiska bidragen. Men en god qvart öfver tiden – som var utsatt till klockan 4 – hade han ännu ej kommit. Nu såg jag i stället till min obeskrifliga förvåning ett vackert, synbarligen upprördt ungt fruntimmer hastigt och med utseende af bekantskap komma emot mig. – Hvad, ropade hon med den mest ogenerade enkelhet, jag tror ni icke känner igen mig – är det möjligt? Det försäkrar jag er, herr utländning, skulle aldrig händt en Frankrikes son. – Också, mademoiselle, skyndade jag mig att svara, händer det icke ens en svensk att glömma ert ansigte, sedan man en gång haft den lyckan att se det. Och denna lyckan hade jag, då jag för några dagar sedan sökte min vän Poliveau. – Det svaret skulle jag vid ett annat tillfälle gifvit er ett leende och en komplimang för, men jag har nu, för Gud vet huru lång tid, minst en månad, egnat mig åt sorgen. Ni ser väl på mig att mina känslor äro derangerade. – Ack, jag gissar, Poliveau har sjuknat och ni har värdigats å hans vägnar komma att inställa vårt möte. – Nog har jag kommit å den grymme barbarens vägnar ... men sjuk är han ej ... – Han har då åter flyttat ... och kanske utan er? – Nej, min herre, det är icke så heller.
Proposition N:o T3. rörande förstnämnde räntor underdanigst framställda förslag måtte, ifall det vinner Eders Kongl. Maj:ts Nådiga gillande, jemväl varda utsträckt till reserv-räntorna och alltså Nådig framställning till Rikets Ständer aflätas, att dessa räntor må, fortfarande såsom hittills, utan förvandling utgöras; äfvensom frågan om deras förmedling och nedsättning likaledes förfalla; hvarvid jag dock tillika i underdånighet hemställer, att, äfven i sådan händelse, den af Kammar-kollegium, på grund af de skedda undersökningarne i orten, uppgjorda klassifikation och deraf följande behandling af reserv-lägenheterna måtte i Nåder gillas, med undantag för Strömma f. d. ({varn, i afseende på hvars ränta synes tillsvidare böra hero vid hvad Nådiga Brefvet den 14 Juli 1854 derom föreskrifver.” Äfven uti detta Departements-chefens underdåniga yttrande med deri gjorda hemställanden instämde Stats-rådets öfrige ledamöter med undantag af Stats-rådet Grefve Mörner, som yttrade: ”Sorn de af Kongl. Majit och Rikets Ständer år 1851 fastställda grunder för reserv-räntornas utgörande vid Båtsmanshållet i Blekinge härleda sig från den af båda Statsmakterna då antagna åsigt, att rustnings-besväret i provinsen borde blifva lika för alla egare af jord och lägenheter af samma natur, samt att för vinnande häraf indelningen skulle till sina ursprungliga hufvudgrunder återföras, kan jag, för min | del, icke biträda det af Departements-chefen nu framställda förslag, helst derigenom större förmån skulle tillskyndas innehafvarne af ifrågavarande hemman och lägenheter, än som tillkommer egare till annan rotering eller rustning underkastad jord i Blekinge, utan får jag i underdånighet åberopa hvad jag i afseende på de hemman, som utgöra s. k. öfverskottseller till skotts-räntor, redan haft nåden hemställa och föreslå.” Kongl. Majit behagade lill alla delar i Nåder gilla och bifalla hvad Departements-chefen i underdånighet anfört och hemställt samt befallde att, i enlighet dermed, Nådig
Utskotten finna sig derjemte af dessa anmärkningar föranledde, att begagna detta tillfälle, för att erinra om vådan deraf atti allmänna sta.dgandeu alltför noga vilja bestämma och upptaga alla förekommande speciella händelser och fall, hvarigenom Lagen går miste om sin väsenteliga egenskap af allmännelighet. På sådant sätt skulle förenämnde Lagrum om Byggnads-skylldigheter å Pr estebohl i sjelfva verket obehörigen förändras_, och komma att innefatta annat än hvad dermed verkeligen åsyftas, öm den förklaring deraf, som nu blifvit yrkad, biföJUes, att nemligen församlingens åtgärd dervid ej i något fall skulle vidtaga, förr än byggnaden vore lill Reparajion oduglig, emedan Pastor icke då egde att påräkna församlingens biträde i händelse att vådeld, åska, eller annan oafvärjbar naturhändelse till större eller min - ImUtsknttflf Betrinknndtn. 1047 dre del förstörde boställsbyggnaden, hvilket biträde nu likväl är honom i Lagen tydligen tillerkändt. På dessa skäl kunna Utskotten icke tillstyrka någon förändring i denna del af Betänkandet. Och förmoda Utskotten att de lin Öfverklagåde ölägenheterne skola till betydlig del förekommas, om, såsom Utskotten hemStäldtj Huse Sy ner å Prestebohl komma att ordentligen hvart tredje år hållas. Övad dernäst angå? det väckte påståendet om utfärdande af en nådig förklaring, soin frikänner från byggnad och underhåll af tionde lada under den tid Convéntiöneit om Pastoraliernes utgörande gälla, så syhes Väl eldigt Utskottens ianka det följa af sig sjelft att vederbörande må vara befriade från en sådan byggnad i de fall och under den tid då ändamålet för densamma icke eger rum, likväl och på det olika begrepp och tydningar i detta afseende icke må föranleda tvistigheter» föranlåtes Utskotten vördsamt tillstyrka Riksens Högloft.
Jag förnyar min begäran 0111 åleriemjss, under anhållan att mina anmärkntr mätte till Utsk. åtfölja. Frih. Gederström, Jacob: Man har anfört sorn sk^ hvarföre domare skulle skiljas ifrån eliat Isc-sig.-forsäll19 H. 54 426 Den 27 Januari. ningen, att det vore en klämarebefatlning att försälja cliartor. Det är likväl icke i den egenskapen sorn domare fått tillstånd alt reqvirera eli ar t or till redovisning, utan för egen beqvämlighet oell lill allmänhetens betjenande. Det ligger i denna anstalt någonting ganska nyttigt så väl för alltnäuheten som domarne sjelfve, ty derigenom slipper man å ömse sidor att skicka ikring, för att skaffa sig chartor af vissa försäljningsman, de der icke alltid ärö till finnandes vid hvarje tingstad; ty sådane försäljningsman skola vara bofaste män, som kunna ställa borgen för sig eller också skall den controll, som tillhör Konungens Bef:h;de att hålla öfver charleförsäljningen och medlens insättande för Kronans räkning, blifva betydligen försvårad. Försäljningsman af chaftasig. få således icke vara ambulatoriske personer, sorn enä halfva året kunna vara bär och andra halfva der, utan de måste vara bofaste män, och ingen är således lämpligare att hafva denna försäljning örn hand än domaren sjelf; hans medhjelpare vid tingen kunna icke antagas dertill, emedan de icke vanligtvis äro bofaste. I afseende å hvad som blifvit yttradt ang:de försml!-* ningen af stämpladt papper, så vill jag icke derom något yttra; sådant är nemi. icke något Slärtdernes öfverläggningsämne enligt go §:n Reg.Ftn. Det är advocaffiscals-embetet i Hofrätten och fiscalerne i landsorterna, som det *1 ligger vaka öfver att intet underslef med stämpladt papper i ett eller annat afseende må äga rum. I öfrigt instämmer jag med Hr Lagerheim i olämpligheten att förhöja afgifterna för titlar och ordnar. Gr. Hamilton:
Behofvet af flere ScliolLärare i Eskilstuna Stad, i följd af den tillökning i Folkmängden samma Stad dc senare åren erhållit, har väl föranledt Consistorium i Strengnäs, att, för afhjelpandet af denna brist, med K. Mets Nådiga tillstånd, från den 1 Maji nästa år begagna en af de till Nyköpings Schola anslagne Lärarclöner för Eskilstuna Stads Scholas utvidgande; men då en sådan omständighet icke innebär något bevis på urabärligheten af hela Scliollnrättningen i Nyköping, bär Utskottet ej eller funnit någon anledning till bifall å Herr Bråkenhjelms ofvanberörde Förslag, hvilket, i Utskottet^ tanka, altså bör afslås. Memorial, rörande Creditiven enligt 63 §. RegeringsFormen. (U.-a.) Utskottet får nu, tiH fullgörande af föreskriften i 3o §. Riksdagsordningen, föreslå, beloppet af de Summor, hvilka jemnlikt 63 §. RegeringsFormen, skola j för ser skilde händelser af sattas. Då denna, StatsUtskottet åliggande, skyldighet, under de 20 år sora framgått efter bildandet af Statens nu egande skick, blifvit fullgjord på olika sätt, bar Utskottet trott en korrt framställning deraf böra föregå dess afgifvande Förslag. Vid *8og års Riksdag föreslog StatsUtskottet (i dess Betänkande om StatsRegleringen den 23 IVov.) beloppen af ifrågavarande Summor, lilla Creditivet till 5oo,ooo R:dr och det stora till En Million R:dr, båda att ställas på R. St:rs Bank. Utskottet öfverieranade till R. Sttrs eget bepröfvande och förordnande, "att utstaka på hvad sätt och i livad ordning Banken härföre borde erhålla ersättning.” Stats-Utskottets förslag remitterades till BancoUtskottet, hvilket, efter BancoFullmägtiges hörande, tillstyrkte bifall derå. R.
Beträffande tillkomsten af denna afgift, får Utskottet upplysa, att, för vidmakthållandet af hofrättslniset i Jönköping, Rikets Ständer, vid 1730 års riksdag, anslogo en lill vissa daler silfvermynt bestämd årlig afgift af sakören och tingsgästnings-penningar uti alla härads-kislor och städer inom de län, sorn hörde under Götha hofrätts jurisdiktion; oell skulle, enligt en af nämnde hofrätt vid slutet af 1770-talet, meddelad förteckning, ifrågavarande bidrag utgå med följande årliga belopp, nemligen: i Jönköpings län med tillsammans 22 daler eller å ” Kronobergs d:o i3 daler — Östergöthlands dito. 55 duler — ” Skaraborgs dito 3<) daler — v Elfsborgs dito 4° daler — Götheborgs och Bohus dito 44 daler 16 öre ’J Kalmare dito 3i daler — Wermlands dito 3i daler —- Hallands dito 26 daler -— Malmöhus dito 37 daler — " Christianstads dito 28 daler — och i Blekinge dito 16 daler Råt *k. daler pr r:dr 7: 16. — 4- 16. *8: 16. -—* i or — 10: 16, i*4: 40. ro: if>. 10: 16; 8: 32. 12: 16. — Q: 16. 5: 16. 127: 24, tillhopa 382 daler 16 öre — Öfver dessamedel, sorn direkte inflöto i hofi ättens enskilda kassor, fördes derstädes en serskild redogörelse lill och* med år 1777; hvarefter samma medel öfverletnnades lill Stats-kontorets disposition, hvilket embetsverk, medelst cirkulär-bref den *7:de November 1780, meddelade närmare föreskrifter om deras upptagande uti rönteri-förslagen under serskild titel, samt insändande till Kongl, ränte-kammaren..
Då nemligen med det i 1 § förekommande uttryck ”uppsåt att döda" icke, emot vanligt språkbruk, bör kunna förstås annat än att gerningsmannens uppsåt varit bestämdt riktadt på döden, såsom effekt af handlingen (dolus deter minatus), så innebär deremot 4 §:s uttryck ”den han ej dräpa ville” lika tydligt att blott en ringare skada var med gerningen afsedd och att det således var emot gcrningsmannens vilja, som döden följde. Deremot synes i förslaget saknas det fall, att effekten af den handling, som förorsakat döden, var gerningsmannen likgiltig och att hans uppsåt följaktligen icke var uteslutande och bestämdt riktadt på hvarken den ena eller andra följden (dolus indeterminatus). Donna brist kan dock blifva i lagskipningen förvillande, och det är den, som Utskottet sökt afhjelpa genom att utbyta orden i 4 § ”den han ej dräpa ville” mot det mer omfattande uttrycket ”utan afsigt att dräpa”, hvarunder begge de sist vidrörda fallen kunna hänföras. Förändringen i sednare momentet af 5 § är betingad af enahanda förändring i 3 och 4 §§:s sista moment; och i följd deraf har äfven redaktionen bort göras enklare. I 7 §, som afser det fall att flero deltagit i misshandel, hvaraf någon ljutit döden, har Utskottet ansett det böra tydligare uttryckas, att ”den, som å den döde gjort ringare misshandel” icke, för den händelse att han varit i samma vilja med hanemannen, undslipper med det i 2 § af (il kap. Missgernings-balken stadgade lindrigare straff. Om såramål och ringare misshandel. Då till karaktcrcrna af det i 11 § omförmälda grofva brott jemväl hörer, att sådan slags skada, som inträffat, äfven var åsyftad, (do lus de ler min a tus), har Utskottet funnit denna vigtiga omständighet ock böra i § tydligen uttryckas och Bih. till B. St.
— 45- Desse dock utan någon slags tour eller befordringsrätt inom Banco-Verket. §• 3; Bankens Ordinarie Vaklbetjening utgöres af: 1:0 Vaktmästaren, hvilken, utom den hufvudsakliga befattningen med Guldoch Siifvei panters emottagande och uppvagning, äfven åligger att ansvara lör den eias 11 tfa tillsyn på eldningen under vintermånaderne samt att besörja ordnandet och fördelningen af Vaktbetjenternes göromål och befattningar, jemte närmaste inseendet deröfver: Lönen på stat Rdr Boo. Årligt arfvode ■— 60. samt Boningsrum inom Bankens hus och nödig vedbrand. 210 Kammardrängar: Lönen på stat, för hvardera Rdr 2a5. Årligt arfvode .. — 45. 3:o Husdrängar: LÖnen på stat, för hvardera Rdr i5o.
Uti Statsoch Banko-Utskottens, i fråga om myntvärdets upprätthållande, den 2 Juni 1829 afgifne Betänkande M 1, hvilket bland annat innefattar en historisk framställning af Sveriges penningeväsende, från 1656 samt i öfrigt grundläde Rikets Ständers Beslut om realisationen, förekommer bekräftelse på det ofvan antydda förhållandet att Silfver, oaktadt de från äldre tider fortfarande förbuden, alltid varit föremål lör utförsel, när sådant af handels-förhållandena påkallats. Sedan nämnde Utskott i ofvanberörde Betänkande föreslagit Rikets Ständer grunderna för den blifvande realisationen, yttrade Utskotten uti det följande Betänkandet 2, hvilket angick de åtgärder, som borde ega rum innan Silfver-utvexligen kunde företagas, bland annat följande: »Som i öfrigt det synes vara af vigt att Silfverrörelsen under tiden före realisationen i möjligaste måtto befordras; men Utskotten finna anledning befara, alt före utvexlmgens början Silfver icke torde lemnäs åt allmänna rörelsen, utan särskild försäkran åt dess innehafvare, att deröfver kunna fritt disponera, få Utskotten härmedelst tillstyrka», Genom Rikets Ständers bifall härtill blef först den fullkomliga frihet i detta hänseende medgifven, af hvilken landet allt sedermera varit i ostördt åtnjutande, så att innehafvare af de ädla metallerna kunnat, utan att blifva lagbrytare, använda dem till varu-utbyte, äfven utom riket. Jemte det Utskottet i afseende på förhållandet med Bankens metalliska kassa under de sista 25 åren hänvisar till den uppgift derom, som Utskottet i början af detta Betänkande meddelat, anser sig Utskottet här böra lemna en ur Kongl. Kommerse-kollegii Berättelser hemtad uppgift öfver inoch utförseln af Guld och Silfver under de sednaste 20 år, för hvilka sådana berättelser utkommit: Guld Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23 57 Guld och Silfver i Mynt och Planisar.
Om en postreglering skall kunna uppfylla sitt ändamål, en skyndsam postgång, utan att genom allt för mångdubblade kurser öka Postverkets kostnad till en grad, som skulle antingen medtaga hela inkomsten, eller betydligen förhöja de brefvexlandes afgifter, är det nödvändigt att gifva de särskilta postkurserne den noggran - Den ai Januari i. i83 gon tillökning nödig, antingen för någon viss årstid eller för hela året, behörigt afseende derå blifver fastadt; — att vid hvarje skjutsombyte ett uppehåll, i och för omspänning m. m. beräknas, af i5 minuter der postkontor finnes, och af 5 minuter vid de öfriga; — att vid de postkontor, hvarest på en gång flere poster äro att afsända, utom de i5 minuterna för den första, ett uppehåll uppföres af io minuter för den andra och af 5 minuter för hvardera af de möjligen återstående, dock så att hufvudposten afsändes inom de första i5 minuterna, den närmast i vigt varande inom de påföljande 10 minuterne o. s. v.; — att vid de postkontor, der, ehuru med samma post, flere särskilta väskor naste förbindelse, så att man för den betydliga omväg brefven ofta måste göra, måtte finna en ersättning i undgåendet af äfven det ringaste, undvikliga uppehåll. Dertill fordras att postgången ordnas såsom ett urverk, hvarest om icke hvarje enkel minut, åtminstone såsom här blifvit föreslagit, hvarje femtal af minuter äger sin anvista bestämmelse. Detta har också, såsom en conditio sine qua non, blifvit iakttagit vid hvarje väl ordnadt postverk, och det är i synnerhet saknaden deraf, som utgör det Svenskas bristfällighet. — Nu till de enskilta beräkningarne.
Det, med afseende å sistnämnde omständighet alternativt framställde förslag, att domböckerne skulle vara åtföljde af serskilda förteckningar, hvilka sednare, efter i Hof-Rätterne skedd jemförelse med de förra, borde öfverlemnas till granskning uti Kongl. Kammar-Rättens Öfver-RevisionsDepartement, skulle ännu mera öka doinstolarnes göromål och göra controllen ytterligare både besvärlig och kostsam, enär derigenom uppkomme en mängd räkenskaper, hvilkas behöriga controllerande, enligt förslaget, föranledde behof af ökad personal, så väl i Kongl. Hof-Rätterne som Kongl. Kammar-Rätten med åtföljande nya löne-anslag. Deremot anser jag både enklast och ändamålsenligast vara, att, i likhet med hvad utskiIlige af Kongl. Kammar-Rättens ledamöter föreslagit, i stället för chartering af ofvannämnde handlingar, med undantag af köpeafhandlingar örn lös egendom, hvarmed torde böra sorn hittills förhållas, värdet af det stämplade papperet erlades till statens uppbördsman, hvilka för rätta uträkningen af detta värde skulle ansvara) på lika sätt som vid köp, förfares med Wadstena krigsmanshus-afgiften, hvarefter uppbördsmännens qvittencer kunde antingen vidhäftas handlingarne eller, emot derå tecknadt bevis, qvarstanna hos domstolarne.
Deputerade uti deras afgifne utlåtande anmärkt; att 99 99 99 9,826 Läster. 11,235 „ 13,024 „ 12,783 „ 12,779 „ 12 värdet af de till Stockholm från utrikes orter inkomne varor, då derifrån afräknas infördt guld och silfver, varit i aftagande åren 1839 och 1840, men åter stigit 1841 och 1842: att de från Stockholm till utrikes orter exporterade varornas värde, när likaledes afdrag göres för de stora belopp af myntad t silfver, som blifvit ulförde åren 1838, 1841 och 1842, icke synnerligen omvexlat: att antal och lästetal af Fartyg, som till Stockholm anländt ifrån andra Länder eller afgått ifrån Stockholm till utrikes orter, hafva betydligen minskats efter Ar 1838: att deremot Fartyg, hitkomne eller härifrån afgångne i och för den inrikes handeln, förblifvit vid någorlunda lika antal: samt alt Stockholms Skepps-Rederier tillhöriga Fartyg ökats i antal och lästetal; vid hvilket sistnämnde förhållande likväl nyssbemälde Deputerade gjort den erinran, att, enär ringa sysselsättning och förminskad inkomst, i följd af låga frakter, för Fartygen ägt rum, serdeles under sednaste åren, de Skepps-Redare i Slockholm vid 1842 års slut tillhöriga 147 Fartyg, med 12,779 Läster, i afseende på saluvärdet ej motsvarade antalet år 1838 af 122 Fartyg, med 9,826 Läster. Grosshandels-Societetens och Skepps-Rederiernes
Jag har med min framställning icke afsett alt klandra det sätt, hvarpå denna fråga blifvit af Regeringen behandlad. Min anmärkning träffar endast LagUtsk., som alltför knapphändigt affärdat motionerna, och denna anmärkning har jag icke funnit vederlagd genom Gr. Sparres yttrande. Jag tror tvertom, att hvad nämnde värde ledamot i afseende å frågans ställning omförmält, just gifver stöd åt min åsigt, det LagUtsk. bordt föreslå R. St., att hos K. M. i underd:het anhålla, det Propos. i ämnet mätte till Rikets näst sammanträdande Ständer Nådigsl afgifvas. Hr Estenberg, Carl Christian: Då denna fråga torde vara af större vigt, än man tyckes vilja föreställa sig, anhåller jag att få fästa upmärksamheten derå. att det går ett knot genom tiden, isynnerhet riktadt emot Statskyrkan, hvars orsak måste häfvas, ICO Ben 16 Junii. innan detta knnt erhåller alltför stor utsträckning. Statskyrkans angelägenheter måste ordnas, och detta sker bäst sålunda, att desamma öfverlemnas till ett allmänt kyrkomötes behandling. Fråga härom är redan väckt, och man afbidar med spänd förväntan dess lösning. Jag får derföre hemställa, huruvida det icke vore lämpligt att återremittera detta Utlåt, med uttalande af samma åsigt, som hyllas af dellagarne i det prestmöte, som i dessa dagar härstädes hålles, eller att sådana saker, som den ifrågavar. icke falla inom den verldsliga lagstiftningens gebiet, ulan böra öfverlemnas åt Svenska presterskapets behandling å allmänt kyrkomöte. Hr Tham, Casper Wolrath: Just af samma orsak, på grund hvaraf Hr Palmcrantz begärt återremiss å detta Utlåt., anhåller jag om detsammas godkännande. Hr Palmcrantz sade nemi., att frågan är af så stor vigt, att den icke nog Omsorgsfullt kan behandlas. Den kan éj få bättre behandling, än då den är uti K. M:ts händer, hvarföre jag anhåller om bifall å Utlåt. Propos. till bifall å förevande Betänk, blef härefter framsläld och besvarad med starka Ja jemte ett eller annat Nej, hvarpå Hr Gr. o.