Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefven och Landt Mar falken hemställde, om icke, sedan Ridderskapet och Adeln den 19 dennes förmiddagen ansett nödigt, att de af vissa Comitterade uppgifne förslag till en förändrad organisation af åtskillige Rikets Styrelseverk rm m. borde till trycket befordras, och StatsUtskottet. anmodas, att till tryckningskostnadens bestridande utse nödiga medel, Ridderskapet och Adeln nu mera, efter det Särskildta Utskottet blifvit förordnad!, torde finna lämpligt, att åt bemälte Utskott uppdraga, att om berörde trycknings verkställande föranstalta; hvilket bifölls. Hvarefter Herr Grefven och Lan dt MarRidd, o, Ad, Prof. 2 Band. Ali Den 21 Mar Lii, fkalken föreslog; att de öfrige RiksStånden måts te inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskåpet och Adeln sig förena. Ropades Ja. Grefve Posse, Carl Hindric> anförde skrif, teligen: (Se Bilagan N:o 6). Lades på bordet. ♦ Upplåstes och lades på bordet: 1) ConstitutionsUtskottets den i 8 dennes afgifne Memorial N:o 4, i anledning af Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, anförande, rörande sättet att inom ConstitutionsUtskottet verkställa läsningen af StatsRådets Protocoll. 2) LagUtskottets den 18 dennes aflåtne Memorial, med hemställan, om tillåtelse för Utskottet, att få antaga ytterligare en Canzlist, samt att arfvode för honom inå från sistnämnde dag beräknas. Upplästes ett från RiddarhusUtskottet inkommit så lydande Memorial: (Sa Bilagan N;a 7.) Lades på bordet. ben 21 Martii, - ' 645 Justerades följande-. Utdrag af Protocollet hållet Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i [Stockholm, den 21 Martii 1820. S. D. Remitterades till [«57
Romanelli hade nu fått en frestelse, större än någon ... ty huru mycket innebar ej det budskap han erhållit ... Ännu fanns väl en känsla som talade för den arma Angiolina. Men hade han ej i de ord, han sagt, gjort allt för att lugna sitt samvete ... visserligen ... och ändå dröjde han tvekande. – Fatta ert beslut, min son! Ni har en vacker framtid för er, om ni skickar er väl. Grefvinnan är er bevågen, men ni skulle dödligt förolämpa henne, om ni fortfore i ert syndiga umgänge till den der flickan. Jag tror mig veta det med visshet. Och ni bör icke förolämpa henne. – Ni har rätt, min far! Jag ... jag ... förlåt min ovisshet ... jag skall lyda ert råd. – Och ni skall ej ångra det. Samma dag, som den der flickan lemnat ert hus, återkommer jag med formligt uppdrag åt er att förfärdiga en marmorbild af den heliga jungfrun åt vår kyrka. Sedan få vi väl se. Ni kan gå långt, äfven utom er nuvarande verksamhetskrets. Romanellis karakter – ifall han kunde sägas ega en sådan – var, såsom vi sett, alltid beroende af högmodets och sjelfkärlekens ingifvelser. Emellertid behöfdes de bägge förenade besöken af professorn och presten för att beröfva honom all känsla af den kärlek och tacksamhet, han var skyldig Angiolina. Hade patern icke kommit, så skulle han måhända aldrig mera vågat tala med henne om Barrantis förslag, och utan detta skulle han å andra sidan saknat förevändning att uppfylla grefvinnans önskan eller, rättare, befallning. Nu beslöt han att drifva Angiolina till det yttersta. Antingen skulle hon afslå att stå modell för Barranti, och då hade han en anledning att skilja sig från henne, eller skulle hon gifva vika, och han vore då säker på sitt pris och kunde sedan finna något annat skäl till brytning. Angiolina sprang med ett glädjerop emot Romanelli, då han kom upp till henne. Hon var blekare än vanligt, emedan hon ej kunnat sofva för ängslan under hela natten. – Har du tänkt närmare på det, hvarom vi talade i går? frågade Romanelli. – Ja, jag har ej gjort annat än tänkt derpå.
Summa i Santén eller Riksgälds-Conloret anvisades, att lill dem, hvilka visa sig, i Stockholm, hafva uppfört stenhus lill viss höjd eller under kalltak, såsom lån utgå emot lag ränta, med ålerbetalnings-skyldighet inom tio år, på det sätt, alt ao procent af capitalet, jemte ränta, hvarje af de sisla fern åren inbetaldes, lili erhållande af hvilka lån till en början de borde ega företrädesrätt, som inredi sina nya lius lill boningsrum för handtveikare Och arbetare, i synnerhet sådane, hvilka vid nybyggnader uro användbare; 2:0 alt då capital, nedlagde i byggnadsföretag, en längre lid ärt> ofruktbare, och det således är billigt, alt den, som bygger nya hus, bör njuta all möjlig lättnad, tio års frihet ifrån de ulskylder tili Slaten och Staden, sorn hus i allmänhet påföras, må tilläggas livar och en, som i Stockholm uppbygger godkändt Stenhus; 3:o att, lill beredande af tillräcklig arbetskraft och måttliga arbetslöner, rättighet må beviljas hvarje välfrejdad person, utan afseende å hvilken ort lian kommer ifrån, efler anmälan bos vederbörande, och, om så billigt pröfvas, emot låg conti ibulion, alt såsom murare, timmerman eller snickare låta sig använda vid nybyggnad af stenhus i Slockholm, utan binder af g illande Skråordningar.
Ansvarighetslag för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken. § i Underlåta Fullmägtige att, vid det tillfälle, då, enligt Regeringsformens 50 §, Konungen, i samråd med dem och med Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, annan riksdagsort Banko-Utskottets Memorial JW 69. 9 rikdagsort än hufvudstaden utsätter, noga iakttaga och tillstyrka hvad de för det allmänna finna mest lämpligt och nyttigt, ankomme det på de sammankommande Rikets Ständer att pröfva, huruvida Fullmägtige. en eller flere,1 gjort sig oförtjente af Rikets Ständers förtroende, eller böra under ransakning till laga ansvar ställas. § 2. Bcträdes Fulimägtig att, af försummelse eller egennytta, hafva underlåtit, öfverskridit (dier afvikit från de föreskrifter, sorn Banko-Utskottet eller Revisorer, enligt 72 § Regeringsformen och 70 § Riksdags-ordningen, meddelat, eller i gällande Banko-ordningar till bestämd åtlydnad stadgade äro, må målet genast hos Rikets Ständers Justitie-ombudsman anmälas, hvilken åligger, att detsamma skyndsamt hos Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hofrätt åklaga. Skulle, efter anställd laga undersökning, den anklagade befinnas brottslig, fälles han, utom i de fall, denna Lag särskildt uppgifver, till ansvar och ersättning efter omständigheterna, enligt 18 kapitlet Ilandels-Balken. § 3.
I afseende på spunnen tobak, till hvilken vederbörande fabrikanter förklarat äfven »stänger» böra hänföras, har uppgifvits, dels att för dylik tillverkning af utländska blad, hvilken försäljes fullkomligt torr, är att beräkna ett afdrag i råvaruvigten af omkring 35 procent, hvaremot för sådan tillverkning af Svenska blad ingen vigtförminskning eger rum, dels att detta senare förhållande kan antagas såsom regel vid fabrikationen af all spunnen tobak utan afseende på, om råämnet består af utländsk eller inhemsk produkt; varande beredningskostnaden för detta fabrikat uppgifven till 20 öre pr skålpund. Tull-Komitéens Betänkande. 10 146 Tråd. Karotter utgöra ej föremål för inhemsk tillverkning, hvadan uppgift om beredningskostnaden för dit hänförliga varuslag ej kunnat erhållas. Emellertid är denna artikel för närvarande, i hvad tullbeskattningen angår, af underordnad betydelse, då införseln deraf hittills varit synnerligen ringa. Med stöd af hvad sålunda blifvit anfördt i afseende på alla de nu uppgifna slagen af arbetad tobak utom Cigarrer, och enär behofvet ej synts påkalla att för dem bibehålla skiljaktiga afgiftsbelopp, hafva Komiterade ansett, att samtliga dessa tobaksslag lämpligen kunna åsättas enahanda tull, hvilken med afseende på ofvan angifna förhållanden funnits böra föreslås till 35 öre pr skålpund. I följd af den sålunda tillstyrkta förändringen har rnbriken fått en enklare uppställning af blott tvänne afdelningar för arbetad tobak, dervid emellertid under afdelningen »andra slag» särskildt omnämnts »karotter», till förebyggande deraf, att denna artikel må såsom oarbetad vara införas. Tråd af guld eller silfver drager i 1863 års taxa en tull af 12 öre pr ort. Sedan Komiterade, med afseende , på hvad i tillämpliga delar finnes anfördt under ar tikeln Guld, i fråga om Traktaten med Frankrike tillstyrkt, det denna tull måtte, på sätt föreslaget blifvit, nedbringas till 1 öre pr ort, till hvilken betydliga nedsättning
Gr. Sparre: Jag måste bekänna att jag icke fattar, huru de oskyldiga ord jag i denna fråga uttalat kunnat hos mina vedersakare alstra så mycken hetta, att de med häftighet, nästan med förbittring, talat om ”benägenhet för socialistiska läror” och ”lörespeglingar om anarki och våld”. Jag får en gång för alla förklara, att jag i afseende på alla de läror och theorier, hvilka i iner eller mindre män söka att omskapa del nuvarande samhällsskicket, delar samma åsigter med mina motståndare i denna speciella fråga. Jag önskar lugn samt samhällets lugna och fredliga fortskridande lill högre utveckling i alla riktningar, men just derföre, Mine Hrr, att jag önskar bevara detta lugn, vill jag att man i tid skall vidtaga sådana reformer, alt desammas underlåtande icke i en framlid möjligtvis skulle kunna förorsaka ”anarki och våld”. Man har sagt, att detta förslag skulle hvälfva skatterna frän den ena till den andra. Jag ber att få erinra, att här icke är fråga om att hvälfva skattebördorna från den ena lill den andra, här är endast fråga om alt genom en billig och rättvis jemkning och emot stadgad ersättning för de lidande fördela de grundskatter, som f. n. alltför hårdi trycka en del af den Svenska jorden, på all fäderneslandets jord, så att för den skattdragande allmogen minsta skymt försvunne _alt klaga öfver det orättvisa och tryckande i deras beskattning. Ar detta all förorda anarki och våld? Ar det icke snarare att vilja undanrödja den minsta anledning dertill? Att ordna och reglera del system, hvarefter rikets jordägare efter en allmänt gällande grund, i likhet med landels öfriga samhällsklasser, skola bidraga att bestrida de kostnader som erfordras för samhällets uprätthållande och förkofran, delta måtte väl vara en finansåtgärd som den lagstiftande makten i ett land kan tillåta sig. Man har sagt alt det land, der eganderätten icke skyddas, förr eller sednare hemfaller under anarki och våld, men jag säger, att det land, der raan härdnackadt motsätter sig alla tidsenliga och med billighet ulförbara reformer, snarare väntas af ett sådant beklagansvärd! öde. Jag har genomrest åtskilliga af Tysklands stater.
Nkidderstapek ^ Adeln har det till Utskottet blifwit äterremitteradr, i an edning afnågre derwid gjorde anmärkningar, hwilka gemensamt gädcrpä ut, att wederlägga berta förslag, säsim icke förenligt med Rikets behof af förswar i desi närwarande förändrade belägenhet, Stats-Utffotket har Uti desi förra Betänkande upp. gjfwit de grunder, hwarpa Utstortet byggt detta För? flag, hwilka Utskottet äfw?n får sig nu äberopa. Utffostet har icke föreslagit någon förändring eller förminskning uti den Indelta Armeens styrka efter Jndeluings-Werket, ulan att dest fulla numerral bör wid ?tf infallande krig wara alrj päräkna. Det är blott Under den tid. som Riket njuter fred, som Utskottet, med grund af förra tiders erfarenhet och enligt hwad här förut, Utan befunnen fara för Försivars-Wcrkets. wid flere tillfällen hlifwit iakttagit, trott sig kunna söreflä, att någon del af den Indelta Armeen kunde hällas vacant; Utskottet har icke bestämdt upgifwit, att d?t owilkorligcn stall wara ^:del, utan endast ansett detta, fasom det högsta antal af Vacancer som kunde tillätas. Utskotters Betänkande utwisar, qkt Utskottets mening icke warit, att någon Rust» eller Rothällare skulle pätwingas vacance, utan att allt hvrde hero af friwillig öfwerenskvmrnelfe, 3:0 Angäende den af Stats«Utskottet fyreflagne förändring af ätskittige LawallerieRegementer till Infanterie6 Wid Stats - Utskottets förslag , att hälften af L? bägge Skönsta Indelta Cavallevie - Regememerne samt Den 26 Februari!- »3Zr samt Smalands och Wastgötha Dragon-Regementer matte förändras» tilt Jnfan.erie, hafwa Wallofl.
Grefvinnan började ånyo – men mera nästan som för sig sjelf: ”Vill med våld öppna ens ögon för hvad man fast beslutit icke se. – Liksom det icke redan vore nog att – att.” Grefvinnan tystnade åter. Fru Wahl satt som på nålar. Att tala för Gösta var tiden icke inne – För att ändå säga någonting, yttrade hon sig, i anledning af ett stort vackert porträtt af Grefve Ringschöld i detta rum, om Alfreds frappanta likhet med sin Fader. ”Ja, om Salig Ringschöld lefvat” – tog nu Grefvinnan i, fastän just icke till svar på Fru Wahls anmärkning – ”om han lefvat, så skulle han nu sett hvad tack vi fått af den der pojken, han nödvändigt måste taga upp i vårt hus. Han kunde följt mina råd. När Fadern och dens kräk ville åtaga sig barnet, bad jag Ringschöld lemna det till dem – men det gick ej an med en så nära slägting! Han skulle nu se hvad den oförskämda gossen tycker gå an ” Grefvinnan hejdade sig hastigt. Efter en stund återtog hon med förändrad ton: ”Min bästa Inga, det fägnar mig mycket att få vara så här ensam en gång med dig. Jag har länge önskat det – Du har mycken pouvoir på Elin – och jag skulle blifva dig obeskrifligt förbunden, om du kunde förmå henne, att ej med så mycken motsträfvighet gå in på sin förlofning med min äldsta Brorson.” ”Min goda Elenor!”– utropade Fru Wahl sorgset och bleknade –”tänk icke på att gifta Elin.” ”Hvarföre icke?” Elin var snart 16 år – tycktes snart ha öfvervunnit den svaghet hennes svåra sjukdom efterlemnat. Elin var icke rik. Magnus H. i alla afseenden ett godt parti. Elin skulle blifva lycklig – kanske så mycket mer, som hon ej inträdde uti äkta ståndet med några dåraktiga sällhets illusioner.
Preste-Ståndet den 2 5 och af Yällofl. Borgare-Ståndet den x g:de nästl. Martii, hvarigenom ärendet, likmätigt 69 {. i Regerings-Formen, är afgjordt. Stockholm den 12 April 1823. 536 Stats-Utskottets Betänkandén. ' Antom tiel» »4 April 1823. Utlåtande,! anledning af Herr Aug. von dia riman sdo rffs Memorial, om anslag å Stat till inköp af Astron omiske Instrumenter åt Observatorium i Stockholm. Med framställning af den brist på Astronomiska Instrumenter, som skall förefinnas vid det under Kongl. Vetenskaps-Akademien stående Astronomiska Observatorium i Stockholm, liar Herr Aug. von Hartmansdorff, uti Memorial, som Högloft. Ilidderskapet och Adeln till Stats-Utskottets åtgärd remitterat, föreslagit, att de för Vetenskapens befordran nödige Instrumenter, h vilke blifvit uppgifne och dem Akademien skall sakna tillgång att inköpa, måga anskaffas på Statens bekostnad och Riksens Högloft. Ständer för detta ändamål till Kongl. Vetenskaps-Akademien i ett för allt anslå 5ooo R:dr B:co. Stats-Utskottet har icke förbisett det nit för Vetenskaperncs befordran, som Stats-Utskottets Betänkanden. 53^ Herr von Hartmansdorff utmärkt med denna Motion och bör ej sätta i fråga att de uppgifne Instrumenterne äro för Observatorium Astronomieuin af den angelägenhet, som anfördt blifvit, ehuru Utskottet tror det egentligen icke tillhöra dess åtgärd, att uti någon närmare undersökning derom ingå; men då förmodligen Kongl. Vetenskaps
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Höglofl. Ständer af den 31 nasti. Maj, hvaruti Kongl. Majit i Nåder ti llkännagifver, att sedan inne-vånarne i Malmöhus Län, genom en den 93 October 1811 träffad och af Kongl. Maj:t i Nåder faststalld öfverenskommelse förbundet sig, att till Skogsplantering använda hvart femtionde Tunneland af deras Jordagor, och att dessutom besörja plantering vid de allmänna vägarna, så har Landshöfdingen i berörde Län, på den grund , att hagen för fullbordandet af denna nyttiga hushålls anstalt skall betydligen mindskas derigenom, att de uppväxande trädens borthuggande, uppryckande eller förstörande icke kunnat, oaktadt kraftiga utvägar, medelst viten'å de brottsliga och belöningar för angifvarne, förekomrnas , i underdånighet hemställt, dels att åverkan å dessa planteringar måtte beläggas med urbota straff, enligt de i 40 Cap. 5 §. och 49 Cap. 1 och 2 § §. Missgernings-Balken stadgade grunder , dels att bevisningssättet för en slik förbrytelse kunde således förändras , att enahanda undersökning, som uti 59 Cap. 2 §. samma Balk medgifves , måtte varda tillåten, när åverkan skedt; att då sådant träd finnes hos en annan Den 7 Juli. 917 annan, innehafvaren må vara förbunden ■ visa sin åtkomst dertill; och att, likasom för vakter blifvit stadgadt, de personer, hvilka såsom Tillsyningsman tillsattas, må tiga rätt, att med ed vita hvad de kunna utröna under åliggande bevakning, och deras vittnesbörd gälla såsom halft skäl, samt bevisningen anses fullkomnad, då en person dessutom derom afgifver sammanstämmande vittnesmål; i anledning hvaraf, och då det kraftigaste medel, att för framtiden förekomma en med skäl befarad Skogsbrist, ofelbart finnes uti Folkets egen omtanka och benägenhet att genom plantering bereda skogarnes återväxt, och Kongl. Majit, som med synnerligt
Reservation: af Herr Friherre Tersmeden^ som åberopade det af Riksgälds-Afdelningen uppgjorda förslag till stadgande, angående Riksgälds-sedlarnes och kopparskiljemynts-polletternas invexling; enligt hvilket här nedan anförda förslag, Fullmägtige i Riksgälds-Contoret —- intilldess Rikets Ständer komma i tillfälle afgöra, huruvida öfverskottet å fonden för Riksgälds sedlarnes inlösen bör tillfalla Banken eller Riksgälds-Contoret, — skulle ega att Stats-Utskottets Memorial, N:o 327. 9 att Ilalia rörelsen tillhanda och göra för det allmänna fruktbärande den, vid praescnplions-tidens slut å Contorets räkning i Hanken innestående behållning af denna fond. § 7. (Motsvarar 6 § i 1841 års Reglemente.) Riksgälds-Contorets utelöpande Credit-sedlar eller de så kallade Riksgälds-sedlarne skola fortfarande, lill slutet af innevarande år 1845, inlösas utaf Riksgälds-Contoret, enligt det, i sådant afseende, mellan dessa oell Rikets Ständers Banks sedlar stadgade förhållande. På den för Riksgälds-sedlarnes inlösande, vid 1824 års början, i Banken öppnade serskilda räkning, å hvilken då upptogs, Riksgälds-Contoret lill godo, en dess utelöpande sedelstock, kopparskiljemynts-poletterne härunder inbegripna, motsvarande behållning af 4,025,095 Rdr 39 sk. Bancomynt, få invisningar för andra ändamål, under den återstående inlösnings-tiden, icke utgifvas. Men sedan Riksgälds-Gontorets skyldighet att ifrågavarande sedlar inlösa upphört, bör återstoden af denna behållning,'efter afdrag af de icke invexlade kopparskiljemynls-polletlernas belopp, at Riksgälds-Contoret uttagas, för att, på sätt, angående förräntandet ai dess öfriga contanta medel i § är föreskrifvet, intill nästkommande Riksdag hållas allmänna rörelsen tillhanda och göras för detta verk räntebärande.
Herr von Icke^ne upläste följande: Jag har af Hemliga Utffokkets Betäirkande rö» rande Lanco-ffuldetS betalande man och man emellan 999 funnit den wisn assia t, ac afwen i denna del söka hindia eli bade fkadelig och wawhedraude /^giaterm» af deli winningslystna sordringoägaren, soni tinder högt i-i"- utan lrängande behof, upsäaer si!> fordran i 6 >n cu> blott söe ar förwandla tea i högre" dalertal, och derigenom ivid lvog!i!i>kic>nrn åtkommer er wida större, och ni ct lika wärde med det han. upsade Men cm jag fanak meningen rätt, ar en stor del diskor och ^ublitfue Werk bibehalli-a wid "deras rättighet, atnar som häldst, och utan a bidande af do i Betänkandet utsätta twänne arén, upsäga de Lznoo fordringar, dosta kunna äga hos er.skillda personer; i dona sall blir det trängande behof för den eujWlda, ar om han äger bade fordringar i Lanea och L nco -skuld til kuist ^ur werk, aga rättighet kil utbekommande af dest fordran i Lanea, da dest skuld i (Ho! med detta mynt mäste betalas. Jag kan för min del således icke bifalla Hemliga Ucskslkcts Betänkande, inan med önskan chf twänne wilker, cm Ac dei b-iswer Lecjjuo-iist emellan ^ublchus Werks och enMidas fordringar, da det är om tusta fvrst-aämnda, Riksens Ständer, såsom föreställande der Allmänna, med lika, om ej större rätt, tyckas kunna förordna , än om cwänne en ställda Personers öfwerenskommelstr, pa hwilka Egendoms-köp med mera aro grundade, som ej pä mindsta sätt rörer det Allmänna. 2:0.
Den 17 September. sager ganska uppriktigt här min tanka, att, ehvad författning man må skrifva rörande remonteringen, det likväl uteslutande beror på eävallericheferna att cassera dugliga hästar, alldeles såsom de för godt finna; ty svårligen skulle någon K. M:s Bef:h:de tilltro sig 110g kännedom eller nog myndighet för att vid ett sådant tillfälle opponera sig mot reg:tsehefen; och om han det gör, och saken skall gå till KrigsCollegii pröfning, tror jag, att rusthållaren förlorar mera, än om han underkastar sig chefens arbitrage. Då således, ehvad man än i detta fall må föreskrifva och lagstadga, remonteringen alltid skall blifva godtycklig, anser jag den framställda anmärkningen icke böra föranleda till återremiss. Den andra anmärkningen, ronde torpsynerna, kan jag icke heller gilla. Så länge indelningsverket existerar, måste man naturligtvis äfven från en militärisk synpunkt betrakta detta verk. Jag tror det vara af högsta vigt, att denna trupps tillstånd på roten nog ofta undersökes af befälet, och jag skulle anse det för en välgerning, om det skedde årligen. Att dessa syner betunga rustoch rotehållarne, kommer deraf, att de icke veta att iakttaga sina lagliga rättigheter; de behöfva dervid icke hafva annat bestyr, än att vara närvarande sjelfva eller genom ombud, ty de äro icke skyldiga att med skjuts eller annat stå till tjenst. Deremot är det ganska ofta af vigt, att befälet kan infinna sig vid dessa små caserner på landet och ställa till rätta de tvistigheter, som kunna uppstå emellan soldaten och rotehållaren, samt tillse, att soldaterna sjelfva fullgöra de smärre reparationer, dem åligga. Det är således mera till rustoch rotehållarnes gagn än skada, att synerna ske hvart 3:dje år. Att de icke inträffa så ofta å båtsmanshållen kommer deraf, att befälet icke är så tillräckligt, att det kan se till, att dessa syner ske som sig borde; men efter min erfarenhet vore det af vigt, om befäl funnes att tillgå för att rätta de stora oordningar, som inom båtsmanshållen existerar.
Först då, när vid högre ålder erinringar ej uteblefvo , att god vilja ej förslår att ersätta hvad som börjar saknas genom aftagande lifskrafter, tillät han sig hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla , det han fann sig i behof af något skrifvare-biträde, emedan hans flera befattningar gjorde nödigt, att Diarier hoflös öfver förekommande ärender, hvilka föranledde till brefvexling och författande af uppsatser af mångsidig art, de der medförde besvärligheter större, än att de kunde medhinnas, eller skäligen borde räknas såsom sysselsättningar under mellanstunder af andra oeftergifliga åligganden. Det var i anledning deraf, som anslag beviljades till arfvode först af 200 R:dr , innan ännu fråga var om ny organisation af Landtbruks-Akademien, än mindre om förbättrade lönevillkor för dess Sekreterare. Sednare har omförmälda arfvode, på anförda skäl, blifvit höjd t till 3oo R:dr, hvilka åtnjutits af en ung tjensteman i Kongl. Maj:ts Kansli, hvilken det varit Direktören tillåtet att utse till sitt enskilda biträde. Det röjer mindre kännedom om de ärender och deras natur, hvilka Direktören i Landtbrnks-Akademien har att ombesörja vid utöfning af denna befattning, och dem han har att handhafva i följd af personligt uppdrag, — att fordra, det Sekreteraren borde, äfven i afseende på dessa sednare, vara Direktören till dagligen behöfligt biträde. Sådant vore att rycka honom från göromål, liggan - tJe inom det område, der det är hans egentliga bestämmelse att använda sin verksamhet, och hvari han ej eller har biträde af mer än en Kanslist..