Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja, det är inte värdt att du gör dig till! Det är just utaf dig som jag har lärt mig! ETTIG. Ha-ha-ha! Evald blir minsann en äkta Don Juan, om han får lefva! EVALD. Men ser ni, nu är det en annan sak och det är att jag är rikligt kär ... ja, rikligt illa kär! STJFRNE. Det ligger i blodet. PUDDELKRANS. Det är väl i någon liten skönhet vid baletten! EVALD. Nej, det är i en ung flicka i mamsell Palméns pension! VALTER (häftigt). Hvad säger du, pojke? EVALD. Hvad rör det dig? EVALD. Lilla? ETTIG. Det är rätt, lilla Evald... ETTIG. Nej ... nej ... stora Evald Evald den store! Ha-ha-ha EVALD. Och vet ni att hon är så söt, så vacker, så qvick ... åh! jag dansade sju valser med henne på sista Carlbergsbalen ... och när vi hade slutat den sista, så tryckte hon min hand ... och sa' att hon aldrig hade haft så roligt förr... EVALD (häftigt). Nej! hon hade aldrig haft så roligt förr! VALTER (leende). På en Carlbergsbal, ja! VALTER. Hon var kanske inte van vid att vara på barnbaler... (hastigt i det han ser åt venster) Hvad ser jag! der kommer hon! 21 ALLA (vända sig nyfiket åt venster). Hon hvilken? VALTER (afsides). Så oförsigtigt (högt) Hvad se ni efter? STJERNE. Du skrek till: der kommer hon! VALTER. Gjorde jag? ALLA Ja visst! VALTER (visar åt höger). Nej, jag såg ditåt, och fick sigte på den der herrn som kommer här i allén känner någon af er honom? STJERNE (lorgnerar). Nej, inte jag! ETTIG. Inte jag heller PUDDELRKANS. Vänta, det är ju min goda bror, Dogmér! PUDDELKRANS.
Utstött endast för tilfället af samtelige Riks - Ständen, bwarrtti Constitutions-Utstotlets en gäng walds Ledamöter uptogvs för at lämna uplysningar uir änmen, som egenteligeu höra Lil deras befattning. Det nya Ledamöternas antal, som för tilfället borde utwäljas, kunde instränkaS til hälften af det antal, som enligt ofwanberörde Z. §- i Regeringsformen af hwarje Ständ bör med Stats - Utstottet Adjungeras; och kunde om sä LaiU - Den 29 Augusti. rZiZ dant pröfwas antagligt, den fanste mindre behageliga Termen at Riksens Ständer öfwerlämna sin afgörande rätt til Constitutions Utskottet, helt och hältet utcflutas Detta öfwerlämnarjag likwäl til den mera sakkunniges granstning: Jag har blott rvekat fästa upmärksamhetcn pä detta ämne; utanat kunna fullkomligt wederlägga hwad sorn blifwit föreflagit. Hans Ercellerue Herr Grefwe Uuurk, förenade sig med Herr UottUioy. Herr lublin, 7. Md 29 §. af Riksdags Ordningen , som fastställer, at i Cvnstitutions-Utstottet skall wara ,2 Ledamöter, får jag den äran ödmjukast erindra, at ett sä litet antal Ledamöter synes altför ringa, och at Consti» tutions - Utskottet loin har rättigheten, r:mo at gransta Stats-Rädcts Protokoller, ^.0 förklara Grundlagarrie. ll tio deruti förcsiä ändringar, med flera dylika Åtgärder, tarfwar en tillökning til M, minst 94 Ledamöter, som lunna dä sä mycket nvgare igenomsc och gransta alla de wigtiga ämnen, som detta Utstött i Regeringsformen och ytterligare nu i Riksdags - Ordni-ngen updragne aro. Friherre §tLe! von Idolätoin, (llorlltx UndVIK.
Grindarnes antal å allmänna landsvägarne uppgår blott till åtta, af hvilka fem finnas å städernas vägstycken och en del äro försedde med vaktare, till följd hvaraf olägenheterne af dem betydligt minskats. Af de vid 1860 års slut befintlige 22 Gästgifveriet har intet blifvit under perioden nyanlagdt. På sätt tabellen utvisar, har antalet från gästgifvaregårdarne i skjuts utgångne hästar under de tre sista åren i perioden varit endast ungefär hälften så stort, som under de två första. Anledningen härtill torde i någon mån böra sökas i en fiffigare ångbåtstrafik under senare åren och minskad rörelse i följd af den 1857 inträffade penningeförlägenheten samt deraf förorsakad större hushållsaktighet, men hufvudsakligen kunna tillskrifvas den genom Nådiga Kungörelsen den 11 December 1857 beviljade förhöjning i skjutslegan, hvilken förhöjning föranledt, att mången, som för sina resor förut begagnat skjuts, nu färdas med egna hästar, och o att mängden af resande till det yttersta inskränker antalet hästar för sin fortkomst. A andra sidan har denna förhöjning framkallat större benägenhet hos allmogen att utgöra skjuts, så att vid år 1858 anställda försök att åstadkomma entreprenader vid alla de gästgifverier, der skjutsen då ej af entreprenörer bestriddes, endast ett skjutslag funnits villigt göra någon uppoffring för skjutsentreprenads åstadkommande. Förutom skjutsentreprenaderna vid städernas gästgifvaregårdax1, funnos sådane vid 1860 års slut blott vid fyra gästgifvaregåi*dar. Äfven antalet af de i kronoskjuts utgångne hästar har, enligt hvad tabellen visar, under perioden varit i aftagande, hvartill anledningen är, att kronans manskap på senare tider, så vidt ske kunnat, blifvit med ångfartyg transporteradt till och från flottans station i Carlskrona. De ordinarie posterna, hvilka komma och gå till och från Carlskrona fem gånger hvarje vecka, fortskaffas af sexton posthemman. Alla andra poster, så väl snällsom paketposten, befordras med gästgifvareskjuts eller af entreprenörer. Blekinge Län. Kustfart. Kusthamnar. Lotsverk.
Lika med andra talare finner jag orätt, att Hr Gr. o. Landtm., emot 48 § Riksd.Ordn., tillåtit ett sådant samtal, som det ifrågavar., ty föredragningsämne är icke ett slikt andragande som Hr Silfverslolpes. Reslut deröfver kan, efter min tanka, icke fattas, oell jag kan icke föreställa mig, att Hr Gr. o. Landtm, gör propos. hvarken på Hr Cederschjölds eller någon annan dylik framställning. Hr Silfverstolpe har icke eller begärt någon sådan. När följaktligen beslut icke kan fattas eller någon åtgärd vidtagas, huru kan då Talmannen tillåta, att en sådan öfverläggning äger rum som den närvarande. Jag finnér naturligtvis Talmannens billighet fordra, alt när han tillåter, det man yttrar sig på den eua sidan, han äfven tillåter yttranden på den motsatta; men allt yttrande hade, efter min tanke, bort uteblifva. Slutligen hafva åtskillige ledamöter dels förklarat, alt de ogilla PresleStis förfarande, dels har en ledamot ingått i yttranden 0111 PresteSt. och dess Talman, hvilka, efter min tanka, sträcka sig längre än till blott ett ogillande. Detta är sä mycket värre, som, i fall det ena Ståndet tillåter sig alt bedomina det andra; så måste man ock medgifva det bedömda Ståndet all i sin ordning sitta till doms. Hvar skall sådant stanna? Och, mine Hrr, när vi betti 11 ka, alt delta skulle bär ske mot ett Stånd, genom hvars samdrägt med R. 0. Ad. under innevarande riksdag, dels Konungens rådgifvare hafva undgått att anmälas till entledigande, dels Konngamakten icke blifvit beröfvad dispositionen af de medel, hon hittills ägt, dels fält anslag, som hon eljest icke erhållit, och det ännu sedan d. 26 April förflutit; så kan jag icke annat än på det högsta beklaga deras förvillelse och misstag, hvilka gifva anledning Lill sådana samtal, som det närvarande. Åtskilliga ledamöter gåfvo härtill bifall tillkänna. Undertecknad R i d d. s e c re te ra re :
Och har orsaken till denna nedsättning, enligt det bifogade Stats-Rådsprotokollet, uppgifvits vara, att Intendenten, såsom boende vid fältet, tillgodokomme fördelar in natura, hvilka borde tagas i beräkning. Jag anhåller att i denna fråga få andraga följande. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JS's 171. 333 Den person, hvilken skall vara chef för experimentalfältet efter den omdaning af verksamheten dervid, som af Landtbruks-akademien förordats, måste ej mindre besitta de mest vidsträckta kunskaper i jordbrukets och boskapsskötselns theori, än äfven vara en utmärkt praktisk landtbrukare, med förmåga att ordna, leda och öfvervaka det hela. Endast få så qvaliiicerade personer finnas ännu i vårt land, villiga att åtaga sig denna intendentsbefattning, och de, som dertill skulle kunna anses fullt lämplige, sakna numera icke tillfälle, att rigta sin verksamhet åt annat håll, der visshet om tillräcklig utkomst är att påräkna. Befattningen måste derföre åtföljas af sådane löneförmåner, som göra antagligt att Akademien städse må kunna påräkna dess beklädande af en man, som är densamma fullt vuxen. Hvarom icke, blir hon nödsakad att inskränka sina anspråk i ena eller andra hänseendet, hvaraf åter följden troligen blefve, att det ändamål, som sökes komrae att förfelas. t Bifalles det af Akademien i detta ämne gjorda förslag, skulle Intendentens vid Experimental-fältet aflöningsvilkor komma att blifva, utom boställslägenhet, 4,000 R:dr i lön, och några natura-förmåner, hvilka kunna skattas till vid pass 600 R:dr om året.
Äro fastigheterna i serskilda egares händer, må ej eller borgenär, som har den odelade inteckningen, låta densamma i någondera fastigheten dödas eller förfalla, utan samtycke af de öfrige fastigheternas ägare. Sker det, äge borgenären ej rätt att för den befriade fastighetens ansvarighetsbelopp hålla sig lill de andra fastigheterna, med mindre egaren deraf sjelf gjort skulden, eller densamma å sig tagit. 19 §. Har fastighet, sedan inteckning deri beviljades, blifvit styckad; vare ock då om hvardera fastighetsandelens ansvarighet för det intecknade beloppet och om sättet för försäljning, lag, som om flera fastigheter i 18 § sagdt är. 21 §■ Har gäldenär ej betalt; läte borgenär förnya inteckningen, första gången inom tio år, sedan den beviljades, och ytterligare inom tio år från hvarje förnyelse. Inteckning, som så förnyad varder, äge förmånsrätt, efter thy i 16 § sagdt är. försummas förnyelsen, vare inteckningen förfallen, ändå att, inom tid, sorn nu är sagd, gäldenärens egendom blifvit till konkurs afträdd, eller borgenären låtit sådan åtgärd med inteckningen vidtagas, som i 24 § 3 Mom. sägs. 23 §. Då inteckning förnyas skall, uppvise borgenär inför Rätten i hufvudskrift den handling, hvarå inteckningen beviljad är, och skrifve Rätten inleckningsförnyelsen derå; stånde ock borgenär fritt att inför annan Under-Rätt inteckningshandlingen förete. Den Rätt läte, då sådant sker, i sitt inteckningsprotokoll korteligen intagas hvad handlingen innehåller, med dag och årtal, då den ulgafs, al hvilken Rätt inteckningen beviljad är, med dag och årtal, då det skedde, och då inteckningen förnyades, om det skett; teckne ock bevis å handlingen, att deu till vinnande al intecknings - Kongl. Moj:ts Nåd. Proposition, j\s 47. 25 teckningsförnyelse företedd varit. Sedan ingifva Borgenär Protokollet deröfver tili den Rätt, som inteckningen beviljat, inom tid, som i 21 § sägs; och vare detta så gildt, som om handlingen der företedd blifvit. - > 24 §• Mom. 1.
Hennes smärta, nobla figur, de fina andet af den » aste natur 1|n§s&amp;&lt; bärliga omgifna Haga slott har det under den senaste tiden varit ett fejande och en brådska, som bådade, att man väntade storfrämmande. De gamla gustavianska rummen hafva undergått en grundlig reparation och likaledes det något antika möblemanget. Familjen hvilar på kärleken, och samfundet hvilar på familjen. ken är alltså det första uti alltKärleICHELET. ¥¥¥¥¥¥¥¥¥¥&gt;&gt; ' ¥ * ' ¥¥¥¥¥¥¥¥¥¥¥¥¥¥¥ * ¥¥^ siktedragen och det blyga, men på samma gång hjärtegoda uttrycket vunno allas hjärtan. Och detta tycke har hon bibehållit. I stilla tillbakadragenhet förflöt hennes lyckliga äktenskap, som var ingånget af ömsesidigt tycke, och af sina tjänare var och är hon varmt afhållen. Ofta arrangerade hertigparet för dem små fester, vid hvilka den naturligaste glädje var rådande, och i hvilka det höga värdfolket deltog med lif och lust. Somrarne tillbringade hertiginnan med sin make mest på Haga, där Karl X V ofta besökte sin älsklingsbroder. Här vid det lilla enkla hofvet fick han vara sig själf och helt och hållet kasta bort de kungliga bekymren. Det berättas, att vid ett dylikt tillfälle hertiginnan uttryckt en önskan, att man skulle arrangera en dans, men som det var stor brist på kavaljerer, så sände kung Karl en ordonnans till Karlberg oeh inbjöd några där kvarHggande kadetter, hvilka naturligtvis med förtjusning infunno sig. Snart var också den improviserade balen i gång. Hertiginnan hade låtit uppbjuda en kadett och denne, blyg och tafatt, ansåg sig dock under dansen böra säga något, men fick ej fram annat än: » Herrskapet bor bra vackert här, kommer herrskapet att stanna här länge? » hvilket naiva uttryckssätt framkallade ett klingande skratt från hertiginnans läppar. Men glädjens dagar blefvo icke så långa. Prins Augusts helsa bröts, slutligen lades han på sjukbädden, oeh den 4 mars 1873 stod hans maka sörjande vid hans bår.
Nu stod det icke rätt till; hvad var det för en klåpare, som varit framme och svedt björnpälsen med en blykittling, gjort honom ursinnig — och tagit till bens? »Det ger sig väl ... det går väl öfver», puttrade Salmon förargad. Nu kom björnen under rytande raseri rakt emot honom. Det här blef en allvarsam sak; gudskelof för den tjocka furan. Nu var hon värd pengar för en obeväpnad man! Kunde han nu endast ha tillräckligt kvicka ögon och sina gamla säkra fötter — annars blefve affären si och så. Björnen är icke den senfärdiga, ludna klump, som man vanligen tror. I raseriets stund kasta honom hans kraftiga ben i långa, skjutande språng framåt mycket fortare än en senig och snarbent man kan löpa. Då brakar det i skogen; kvistar och torra grenar smälla under hans fötter; stubbar fara som boss åt sidorna; små granar böjas ned som hö. Om han då har ett ärende att uträtta hos en ensam man i skogen, är detta öfverstökadt på två blodröda minuter — om icke Gud är god. Och knappt hade nybyggaren hunnit sin fura, förr än besten var honom så tätt i hälarne, att det susade om honom. Men nu stod Salmon i lä och spände sina vakna, ljusblå fjällboögon i den ludne gossen, färdig att som en blixt kasta sig undan famntaget, färdig att löpa rundt och att alltid hafva furan emellan sig och den andre under den dans, som skulle börja. Han kände sina knäsenor stå som strängar af fjäderstål, och handen, som låg på furustammen, förnam icke tecken till skälfva ... nu kom den ludne farandes! Ett hopp i half cirkel och Nalle susade förbi, knappt en half aln ifrån. Det förfelade språnget slutade med ett tvärstopp i mossan, däri nosen plöjde en liten väg.
Jag vet, att hon sjelf vill ifrån hemmet, men RYTTMÄSTARN. LAURA. Åh, är jag så mägtig! RYTTMÄSTARN. din vilja, men det får alltid den som icke skyr ling och hur fick du hit den nya? Ja, hur fick jag det? Ja, du har en satanisk magt att få igenom medlen. Hur fick du till exempel bort doktor Nor LAURA. FÖRSTA AKTEN. RYTTMÄSTARN. lät din bror skaffa röster åt den här. LAURA. Du skymfade den förre, så att han gick, och lagligt. Ska Bertha resa nu? Nå, det var ju mycket enkelt och fullkomligt RYTTMÄSTARN. Ja, om fjorton dagar skall hon resa. Är det ditt beslut? Ja! LAURA. LAURA. RYTTMÄSTARN. Har du talat vid Bertha om det? Ja! RYTTMÄSTARN. LAURA. Då får jag väl lof att söka hindra det! RYTTMÄSTARN. Det kan du inte! Inte! Tror du att en mor släpper ut sitt barn LAURA. bland dåliga menniskor att lära sig, det allt hvad gå föraktad af sin dotter hela sitt lif. modren inplantat är dumheter, så att hon sedan får FADREN. RYTTMÄSTARN. inbilska qvinnor lära dottren att fadren var en charlatan? Tror du att en far vill tillåta okunniga och LAURA. Det skulle nu betyda mindre med fadren. RYTTMÄSTARN. Hvarför så? Derför att modren är närmare till barnet, seLAURA. dan man upptäckt att ingen egentligen kan veta hvem som är ett barns fader. RYTTMÄSTARN. Hvad har det för tillämpning i detta fallet? LAURA. Inte vet du om du är Berthas far! Vet jag inte! RYTTMÄSTARN. LAURA. Nej, det ingen kan veta, vet väl inte du! RYTTMÄSTARN. Skämtar du? Nej, jag begagnar endast dina lärdomar. För LAURA. öfrigt, hur vet du att jag inte varit dig otrogen? FÖRSTA AKTEN.
Vid granskning af dessa räkenskaper har det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att för 80 stycken vid schäferierne försålda, fårkreatur år 1858 influtit endast 953 R:dr 98 öre, eller ej fullt 12 R:dr stycket, men att deremot för under nämnda år från England inköpte 7 baggar och 10 tackor, eller tillsammans 17 fårkreatur, kostnaden uppgått till 5,269 R.dr 35 öre, eller omkring 310 R:dr för hvartdera. Den af Ull-kontoret i Norrköping för år 1858 upprättade kassa-räkning äfvensom Kontorets redovisning öfver emottagen och aflemnad ull hafva jemväl blifvit af Revisorerne genomsedde. Sistnämnda redogörelse utvisar, att 61,618 skålpund ull blifvit under året vid ull-magasinet sorterade. Revisorerne få vidare bifoga sammandrag af 1858 års räkenskaper öfver de å riks-statens sjette hufvudtitel anvisade medel till manufakturernas befrämjande äfvensom öfver de i sammanhang härmed redovisade Extra Licent-, Tulloch Beslagssamt Eskilstuna Fristads-medlen, hvilka räkenskaper blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning. Vid 1858 års början utgjorde behållningen af samtlige ifrågavarande medel R.:dr 11,009: 57. och hafva inkomsterna under samina år uppgått till » 22,988: 73. Summa R:dr 33,998: 30. hvaremot utgifterna, bestående af premier, stipendier och arfvoden, reseunderstöd åt fabriksoch handtverks-arbetare, aflöning till tjenstemän i Eskilstuna Fristad m. m., bestigit sig till » 21,302: 42. så att vid 1858 års utgång en behållning återstod af R:dr 12,695: 88. Enligt hvad den bland förenämnde räkenskaper intagna redogörelse utvisar, har såsom premier för inom Wester-Norrlands län tillverkade finare lärfter blifvit under ifrågavarande år utbetaldt ett belopp af 3,002 R:dr 42 öre.
Uti judicielt hänseende indelas länet i tvenne domsagor, nemligen södra domsagan, hvartill höra Piteå, Nederoch Öfver-Luleå, Råneå samt Jockmocks och Gellivara pastorater, och norra domsagan, som utgöres af Nederoch Öfver-Calix, Nederoch Öfver-Torneå, Carl Gustafs, Pajala samt Juckasjärwi och Enontekis pastorater. Arvidsjaurs och Arjeplougs pastorater höra under Westerbottens norra domsaga. Hvarje pastorat utgör tillika särskildt härad eller tingslag och har tingsställe vid kyrkan, med undantag af Carl Gustafs socken, hvilken jemte Neder-Torneå och Haparanda stad bildar gemensamt tingslag. De i öfrigt inom länet varande städerna Luleå och Piteå äga egen jurisdiktion. Under den period denna berättelse omfattar äro inga andra förändringar vidtagna, än att Korpilombolo kapellförsamling, i enlighet med Nådiga Brefvet den 20 Juni 1856, blifvit bildad af byar från Öfver-Calix, Pajala och Öfver-Torneå pastorater, i hvilka befolkningen endast talar finska språket. Kapell-laget hörer till Öfver-Torneå pastorat i ecklesiastikt, men dertill förlagde delarne sortera i administrativt och judicielt hänseende under de fögderier och de härader, hvarifrån de blifvit utklufne. Dock äro åtgärder vidtagna för att äfven i dessa hänseenden vinna regelbundenhet. Upprättandet af ett ekonomiskt karteverk är af Eders Kongl. Maj:t anbefalldt och början dermed under perioden gjord. Hvad beträffar länets naturbeskaffenhet, tillåter sig Landshöfdinge-Embetet underdånigst åberopa hvad derom uti föregående femårsberättelser förekommer, hvaribland de under den 30 November 1822 och den 6 Juni 1856 afgifne mera omständligt vidröra hithörande ämnen. Innevånare.
Å kort, spel-, bar Borgare-ståndet, jemlikt Utskottets förslag, bestämt införselstullen till 12 r:dr 24 sk., hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bestämt tullen till 15 r:dr och Bonde-ståndet, under antagande af 50 r:dr tullvärde, till 33V3 procent deraf, eller 16 r:dr 32 sk. per gross. Utskottet hemställer till Borgareoch Bonde-stånden, att de ville uti Ridderskåpets och Adelns samt Preste-ståndets beslut instämma och att, i annat fall, följande omröstningar måtte anställas: a) om kontrapropositionen: 544:o. Den, som till kontraproposition i hufvudsakliga voteringen, angående eventuela införselstullen å spelkort, antager B or g are-ståndets beslut att bestämma denna tull till 12 r:dr 24 sk. grossen, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages till kontraproposition Bonde-ståndets beslut att bestämma införselstullen till 16 r:dr 32 sk. per gross; och b) i hufvudsaken: 345:o. Den, som vill bestämma eventuela införselstullen å spelkort till 15 r:dr grossen, röstar Ja; Bevillnings-Utskollels Memorial, N.o 23. 49 Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages: (l:a alternal.) Borgare-ståndets beslut, (2:a alternat.) Bonde-ståndets beslut. 1 likhet med hvad Utskottet tillstyrkt, har Borgare-ståndet bestämt införselstullen å krut till 8 r:dr per centner. Ridderskapet och Adeln samt Pr este-ståndet hafva antagit denna tullsats till 10 r:dr och Bonde-ständet till 55Vs procent af 32 r:dr tullvärde eller, 10 r:dr 32 sk. centnern.
Man synes hafva sökt att, om icke helt och hållet förekomma, åtminstone hejda en allmännare skogsförödelse, hvartill otvifvelaktigt en öfverdrifven afverkning af omogen skog leder. Men om denna princips riktighet å ena sidan erkännes, måste man också å den andra anmärka, att densamma uti tulltaxan icke är konseqvent genomförd, med mindre plankor och bräder af mindre bredd än 8 tum, sågade läkter och ribbor beläggas med tull. Om behöfligheten häraf för skogarnes bestånd, är hvar och en öfyertygad, som egt tillfälle, att i olika landsorter, vid sågar och lastageplatser, se beskaffenheten af det virke, som försågas, och de trävarueffekter, som utskeppas. Invändning skall visserligen icke uteblifva, att en sådan utsträckning af tullen till sistberörde trävarusorter icke bör ega rum, af orsak, att vid förtullningen, det icke är möjligt att göra skillnad på en tillverkning af omogen och mogen skog, helst otvifvelaktigt en stor del af ifrågav:de effekter äro erhållna genom omkantning af vankantiga bräder och sågning af toppändar eller s. k. skatar utaf gröfre full !U2 Den 30 November e. m. mogna träd; men med den erfarenhet, jag eger, oell den, som icke eller lärer saknas hos mängden bland representanter, torde det icke kunna förnekas, att minst hälften — undantagen derifrån skola vara högst få — af nu ifrågav:de trävarusorterne, som utgå från hvarje såg i allmänna handeln, är tillverkad af timmer under 10 tum i topp. Huru stor den enskildes misshushållning härutinnan är och huru stor i statsekonomiskt hänseende, erfar man, då man gör för sig redo, att ett fullmoget träd om fullt 11 tums diameter i topp lemnar i en bättre skeppningsbar tillverkning och handelsvinst nära 5 0 proc. mera, än vid 10 tums diameter.
Stånds mening måste uppoffras, såvida den icke skulle underkastas omröstning i förstärkt Utsk., hafva Stånden och Talmännen ansett inbjudningar kunna ske. Vid detta tillfälle är förhållandet, att ett justeradt R. St:s beslut finnes (jag säger justeradt, emedan de 3 öfriga Ståndens prot.utdr. derom hvila på R. o. Ad:s bord), och vid sådant förhållande anser jag det vara vådligt att stadga ett prejudicat medelst beslut om inbjudning. Detta skulle leda till möjlighet att upprifva öfriga beslut, som R. St. fattat och som ännu icke blif - Den t5 Augusti f. m. 47 vit till K. M. expedierade; och de beslut, som ej behöfde expedieras till K. M., kunde hvilken dag som helst upprifvas. Ett sådant arbetssätt tror jag grundlagsstiftaren omöjligen kunnat åsyfta. Den enda grundlagsparagraph, som talar om rubbning af fattade beslut, är den 58 § Riksd.Ordn., som innehåller: ”Vid justering af prot. eller prot.utdr. kan ”ett beslut ingalunda ändras, men väl sådana tillägg göras, ”hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer. Utur ett ”prot. må vid justeringen, med Ståndets bifall och på den ”talandes eget begifvande, uteslutas dess egna uttryck och ”äfven deliberationer, som deraf följt; dock kunna ej såda”na uttryck uteslutas, på hvilka beslutet tydligen sig grun”dar. ” Deraf synes, att grundlagsstiftaren varit särdeles angelägen, ej allenast att besluten ej skulle kunna rubbas, utan t. o. m. de under discussionerna afgifna yttranden, hvarpå beslutet grundat sig, ej må af Ståndet sjelf få uttagas ur prot. I denna anda är grundlagen skrifven, och det är solklart, att den förutsatt, att de beslut, som i dag blifva fattade, ej skola kunna i morgon upprifvas. På dessa skäl vågar jag bestrida en inbjudning, som åsyftar rubbning i R. St:s beslut, och derföre vågar jag, tills jag får höra motsatsen, tro, att icke någon Talman kan lemna propos. påen sådan inbjudning.