Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äterremist af Stats-Utffottets Memorial, i anledning af Konungens Nädiga prc-position om Riksdagskostnaderna. Fastställande af den wid sista Riksdag beflutna Bewillnings-summan. Bifall till Banco-Utffottets Memorial, rörande Delägarnes uti Äbo Discont rättighet att emot Banquens Transport-Sedlar äterfä det Silfwer de insatt. Bifall till Stats-Utffottets betänkande om Staten för Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, Dest Gemäl och Dest Son. Gillande af Stats-Utffottets utlätande öfwer Konungens Nädiga proposition om medel och utwägar till godtgörande af nägra oförutsedda utgifter. Lid-, och M. prot. Den 12 Qctober. Bifall till Lag-Utskottets utlätande öfwer Riksdagsmannen Nilssons gjorde mo tion, angäende nägot förordnande i afseende pä mindre barn uti ostift bo. Gillande af Lag-Utskottets Memorial, rörande Handelsmannen motion derom att Manufacturister och Handtwerkare, lika som Handlande, blefwe tillätit sina fordringar med et> styrka. Af den 6 October: Bestut om en Medailles stäende, i anledning af det lyckliga Thronföljare-walet. Bifall till Stats-Utstottets Memorial, rörande Doctor Hlmguists motion derom att §mbetsoch Tjenstemän skulle frän innewarande ärs tredje qwartal fä till godo njuta den för dem wid förra Riksdagen beslutne löne-förhöjningen. Bestut att, sedan Riksdags-ärenderna blifwik slutade, och Riksdags-beslutet ^här justeradt, till den 18 dennes. Riksens Ständer sedermera stola begifwa sig till Stockholm, för att hylla Kron-Prinsen, och ätt endast denna Act sedan stall i Riksdags-beslutet införas. Höglofiige Ridderstapet och Adeln ätstiljdes klockan half till 2. In 6cleM krotocolu, 6, LUverStolxe. Lörda - Den 1Z Oetober. 4Z'l Lördagcn de» ^ October. visnum klockan 11 förmiddagen.
Att Revisorernes Berättelser till Riksens Ständer (och om några andra, än desse Berättelser, har icke varit frågal, skulle komma att innehålla hemliga saker, eiler något annat, som icke får yppas, bör icke gerna kunna komma i fråga, då Revisorerne hafva sig bekant, att desse Berättelser, likasom alla andra ti 1 Riksens Ständer inkommande Handlingar, skola ovilkorligen, och utan att någon föregående pröfning af deras innehåll får äga rum, uppläsas inför samtlige Riks - Stånden och fö'jaktligen komma att afhöras af, må hända mer än 600 personer, hvilka icke äro serskildt förbundne till någon tystlåtenhet. Skulle derföre Revisorerne yppa något , som icke bort komma till allmän kän. nedom, så är skadan redan gjord, och skulle icke kunna botas derigenom, att samtlige Riks - 3014 Stats Utskottens Betänkanden. Stånden, efter föregångne discussioner, genom formligt Beslut inställde den vanliga tryckningen uti Bihanget till Riks• Ståndens Protocoll; utan skulle tvertom, med ändamålets förfelande , en sådan utomordentlig åtgärd visserligen verka en större uppmärksamhet och föranleda till mera oro, än om i all tysthet en sådan Berättelse i stadgad ordning öfverlemnas till behandling af vederbörligt Utskott och aftryckes uti Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. Enär nu emot tryckningen af Revisorernes ifrågavarande Berättelser icke finnes något ovilkorligt förbud samt innehållet af desse Berättelser icke skulle kunna, utan en omskapning af nu varande Riksdags-Ordning, hållas förborgadt, så återstår blott frågan om tiden, när Berättelserne skola göras offentlige; och är det i afseende på denna omständighet, som anmärkningar egentligen blifvit framställda, då man ansett tryckningen icke böra ske förr än Riksens Ständer äro församlade. Hos Höglofl.
— Sc. 2. Hecuba, ängslig och orolig, förtror sitt bekymmer åt Archelaus, och denne lofvar att med lock eller pock taga barnet från den smådräng, som fått uppdrag att förgöra det, och i stället lemna det att uppfostras åt en from herde på Ida. — Sc. 3. (”Förändras till skog”). Archelaus förmår efter ett långt samtal tjenaren att mot en äreskänk lemna honom barnet. Andra akten. Jupiter har sändt de tre Gudinnorna ett äpple med påskriften: ”pulcherrimæ detur” och genom Mercurius tillsagt dem att välja Paris till domare. Paris ber om betänketid, och Gudinnorna söka vinna honom genom löften; Juno lofvar välde öfver Asien, land och regemente, Pallas vishet, förstånd, språkkunskaper, konster, lycka i krig, Venus, som nedsätter de andras gåfvor, berättar honom, att han är Priami son och som sådan får rikedom och magt nog, hvaremot hon kan lofva honom den skönaste qvinna, Helena i Grekland. — Sc. 2. Paris, glad att vara konungason, öfverlägger. Regera, vaka när andra sofva, försvara landet är en tung börda, hur angenämt det än kan vara att bära krona; — ”wishet ger ringa ränta, Fastän hon kan i sig sjelf vara godh, Så wägs hon icke upp med många lodh;” men då lifvet är så kort och våra dagar flyta som en ström, så är det klokast att tillbringa lifvet i lust och fröjd; derföre är Veneris gåfva bäst, och hon får gulläpplet. — Sc. 3. Juno beklagar Paris och varnar för Venus, som bragt Sardanapalus, Semiramis och Tarquinierna på fall samt nu hotar Troijenborgh; ”Ty under ett fijnt och herligt skeen Fördöljes ofta ett skadligt veneen. När fågelfängaren piper mäst, Så ackte sig foglen för snaran bäst.” — Sc. 4. Pallas håller ett mycket långt tal. ”Härkomst alen gör ej välboren, Utan dygd är adel förloren. Men dygd och wishet nog adla kan.”
\ mil till större delen ny väg, äfvensom i sistnämnde härad en del af vägen mellan Lilla Åby och Ändebohls gästgifvaregårdar, samt de så kallade Qvarnbackarne nära Lilla Åby; i Göstrings härad vägen mellan Dala och Hesters gästgifvaregårdar 1J mil; i Ydre härad en del af vägen mellan Slutstorps gästgifvaregård och Kols hesters gästgifvaregård i Småland, hvarigenom den för orten vigtiga förbindelsen med Eksjö blifvit betydligt underlättad; i Lysings härad emellan Kårestorp och Skrädeberg, i fortsättning med den omlagda landsvägen från Grenna förbi Holkaberg; samt i Bankekinds härad vägen från Örminge gård förbi Fillinge till Örsätters gästgifvaregård omkring 2 mil. Under raskt fortgående arbete var ännu vid 1855 års slut den påbörjade omläggningen i Finsponga Län af vägen mellan Hellestad och Finspong. Sedan uppmärksamheten genom dessa större företag blifvit fästad på vigten af vägarnes förbättring och de fördelar, hvilka derigenom för landtmannen äro att vinna, hafva vägomläggningar af mindre omfattning i åtskilliga delar af Länet uteslutande på enskild bekostnad blifvit verkställde, och vidsträckta undersökningar dels redan skett, dels blifvit påkallade, så att man med skäl kan hoppas, alt,—så v ida den enskilda företagsamheten 19 fortfarande vinner understöd af allmänna medel, — de svaraste hinderne för landsvägstransporter ne i Östergöthland inom få år skola vara undanröjde. Med Fiskebij jernväg för hästkraft emellan sjön Glan och Norrköping, anlagd af enskildt bolag med låne-understöd af allmänna medel, har Östergöthland erhållit sin första anläggning af denna art. Banans ändpunkt vid Glan står medelst ångbåtsfart i förbindelse med frenne lastage-platser vid samma sjö, Finspong, Wistinge och Ljusfors. Att denna jernväg, som våren 1855 uppläts till allmänt begagnande, skall för orten blifva af väsendtligt gagn, har redan visat sig, då från medlet af April till början af
Friherre Hierta, Axel, önskade få antecknadt i Prötocollet, att han varit en af dem som ropat Nej. 54 Den 3 Juni, Till afförande företogs LagUtskottets den 20 Maj på Bordet lagda Memorial, angående förändringar uti åtskilliga delar al ConcoursStadgan. Friherre Mannerheim, Lors Augnst: Jag ämnar i synnerhet fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid det af Lagutskottet gjorda förslag, att en bestämd tid af 3:ne månad r efter det tredje uppropet skett bör ovilko'ligen fastställas för utfärdande af Concoursdom. Om det vore möjligt att bestämma scxterntalct för säd ma domar, så skulle jag härå tillstyrka bifall, men då Concoursernas olika vidlyftighet orsakar, att somliga domar inskränka sig inom tva sexterner, andra äter uppgå ända till hundrade, så lärer Högloff Ridderskapet och Adeln inse, att bestämmande af en lina tid för alla icke är möjlig. Dessutom, då en LagComité af Riksens Ständer är förordnad, der frågor äro väckta omförändring afDomstols inrättningen i Riket, hvarmed nödvändigt mäste följa förändringar i Rättegången, hemställer jag, om icke det vore nyttigare att låta hela detta ämne hvila till dess Comitéens arbete är färdigt, helst andre principer då torde finnas påkalla en annan behandling. Vidare har Utskottet föreslagit, att ingen gäldenär, hvilken begärt få egendomen afstå, men icke på laga skal ifrån borgenärers vidare kraf, genom laga kraft vunnen dom, vunnit befrielse, antingen sjelf få deltaga i eller komma under oimöstning vid val som utmärka medborgerligt förtroende. Häraf skul - Den 3 Juni. 55 le följa, att den gäldenär, som på annat lofligt sätt än genom dom blifvit fri från sina creditorers kraf, icke skulle kunna återfå sina medborgerliga rättigheter; och sådant vore mot all billighet stridande. Herr Manner stam, Jjohan: Om jag ej orätt minnes uttrycket i Betänkandet, har Lagutskottet föreslagit, att dom skulle afkunnas sist inom a ne månader efter skriftväxlingens afslutande, hvaraf följer, att detta stadgande icke hindrar
När vi läsa i Häfderna, huru mången gång Sverige stod på bianten af sitt fall, men upprätthölls af kraftfulle Män, upptändes ej då äfven hos oss begiret att efterfölja dem? Aldrig underkufva; d.s ett Folk, aldrig böjde det sitt hufvud under oket, så länge det heligt bevarade sin Forntids minnen, och Sverige skall evigt för-, blifva Frihetens hemvist, sa länge vi ihågkomma hvad vi fordom varit och vår urål-, driga sjelfständighet. Det var under den store Gustaf Adolph» under Carlarnes tidehvarf, som Svenska Krigarens tapperhet uppnådde sin största höjd» som vi ej blott försvarade egen jord; på andra sidan om Hafvet rann äfven värt blod för mänsklighetens heligaste rättigheter, för Samvetsoch Religions friheten. På samma tid använde äfven utmärkte Män sm tid och sin möda till forskning i Forntidens Häfder. Nationen erhöll derigenom känsla af sin kraft, och den utbröt i djerfva handlingar. Matte afven vi ihågkomma Forntidens exempel; mätte vi, såsom Nordens fordna Inbyggare, upp-i eldas af åtrå till ett odödligt namn, och efter-! sträfva att lefva i en tacksam Efterverlds håg? 378 Den 19 Martil. komst, och bland oss skall aldri;? saknas Män, som i fa;ans stund med glädje uppoffra lifvet och alla jordiaka fördelar för Fosterlandet. Harr Lagerhjelm, Pehr: Emedan jag icke hade den äran att vara närvarande då Hög« loflige Riddeiskapet och Adeln tog sitt bislut, angående de Alternativer, som Höglofl.
Kopiering pä spekulation af samtida inhemska artisters arbeten vore, dä den utan särskildt tillstånd utöfvades, med skäl icke ansedd såsom en ren industri och begagnades ej af artister med ömtåligare rättskänsla, men så mycket oftare af parasiter på det konstnärliga området, uppmuntrade af förläggare, hvilka sökte det billigaste priset. Goda originalers kopiering hade derföre blifvit hvarken så allmän eller så ansedd, som den under andra förhållanden kunnat blifva, derest, till båtnad för konstodlingen, den artistiska eganderätten blifvit respekterad och de original-producerande artisterna funnit sin fördel vid att sjelfve låta kopiera sina arbeten. En sådan brist på lag verkade äfven menligt för artisternas utkomst, pä hvilken konstodlingen i så väsendtlig mån berodde, enär en vansklig ekonomisk ställning och undanBih. till B. St. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 20. ryckandet af den verkliga förljenstens lön gjorde artisten beroende af arbetet fördagen, tvingade honom att] skatta åt dagens tyckea och hindrade honom från företagandet af större arbeten, de der erfordrade långvarigare studium, dä deremot, om han egde förlagsrätten til! sina arbeten, han deraf skulle fiuua sig uppfordrad att mera se på idéen och kompositionen och sorgfälligare värda utarbetningen, helst kopiornas begärlighet och popularitet så väsendtligen derpå berodde En konstnärlig industri, för ariisterne och för publiken lika välkommen och gagnelig, skulle sålunda uppstå; och då hos oss litteratörens eganderätt tili sin pennas alster vore skyddad af tryckfrihetslagen, samt industriidkarens uppfinningar vore af patentlagen skyddade mot plundring, hvartill komme, att de länder, hvilka ginge i spetsen för konstodlingen, redan tagit ut steget för att genom lag bereda garantier emot den artistiska eganderättens våldförande, föreslog motionären alt Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit ingå med underdånig framställning om nedsättande af en kommitté af sakkunnige män för utarbetandet af förslag till lag rörande förlagsrätten till original-arbeten i bildande konst af inhemska artister, för att till behandling vid näst-sammanträdaude riksdag företagas. Utskottet anser denna fråga ej kunna efter vanlig måttstock bedömas.
Då Utskottets Betänkande upplästes, fattade jag dess innehåll sådant att det äfven gjorde en fördelning af Rentan, eller arfvet, inom f. d. Kongl. Famillen, men om jag skulle derom hafva tagit felt , så säger det sig sjelft, att också min anmärkning i den delen förfaller. Uppå åtskilliga Ledamöters begäran » upplästes Herr Tornerhjelms , Adolph Fredrik , vid StatsUtskottets Betänkande bifogade särskilda mening. Uppå af Herr Landt Marskalken gjord proposition, blef StatsUtskottets Betänkande af Höglo!]. Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt. Föredrogs å nvo StatsUtskottets, den öo Juni och 5 Juli på Bordet lagda Betänkande angående åtskilliga omständigheter, sorn äga sammanhang med regleringen af Rikets penningeväsende; äfvensom BancoUt - 356 Den 7 Juli. f.~m. skottets den 2 Juli på Bordet lagda Yttrande öfvrer detta Betänkande. Herr Tham, Pehr: Då StatsUtskottets Betänkande, jemte dervid bifogade särskildta Yttranden, inkom till Bidderskapet och Adeln , hade jag för min del önskat bifall till Assessor Arosenii Financeplan. Sedermera har BancpUlskottet blifvit hördt och allemnat sitt Utlåtande. Då lärer naturligtvis proposition komma att göras antingen på StatsUtskottets eller på BancoUtskottets Betänkande, och enär då frågan blifver hvilkendera, antingen Bänken eller RiksgäldsContoiret, bör få Discontrörelsen om händer, får jag nämna att, i afseende pä vårt förtroende till dem, anser jag Banken för en odödlig, men RiksgäldsContoiret för en dödlig person. Friherre Boye, Ludvig, uppläste föl» jander
Cederström väckt motion om förändring i nu gällande föreskrifter om inskrifning till kronorusthåll; N:o 12. i anledn. af väckt fråga om stället, hvarest under ransakning varande häktade personer höra förvaras; N:o r3. i anledn. af väckta frågor om ändringar i nu gällande författningar 0111 prestval; N:o 14. i anledn. af väckt fråga om upphörande af den sju härader i Elfsborgs län samt städerna borås och Ulricehamn medgifna rättighet till gårdfarihandels idkande; Allm. Besvärsoch Oecon.Utskottet: N:o g5. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utskrs betänk. N:o 61 om åtgärders vidtagande för att uppmuntra byggnadsföretag i Rikets större städer och företrädesvis i hufvudstaden; N:o q6. i anledn. af väckt motion, ang:de lösen af dea spannmålsränta, som utaf Lunds kyrkohemman utgår; N:o q7. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s betänk. N:o 67, angrde ryttares, soldaters och båtsmäns dagsverksskyldighet till församlingarnas pastorer; N:o 98, i anledn. af väckta motioner, angrde gästgäfverioch postskjutsväsendet samt forvagnsinrättningar; JN:o 99. i anledn, af väckt fråga om beredande af vissa förändringar i beräkningssättet af tull å en del varor, som från Sverige till Norrige införas; N;o 100, i frågan om nedsättning af de afgifter, som Svenska och Norrska consulerna äga att af Svenska fartyg uppbära: Expedition s Utskottet: Memor. N:o i3. ang:de närmare bestämmande af två RiksSt:s beslut i afseende på Oecon,Utskrs betänk. N:o 37; Förslag N-o 87. tili underd. skrifvelse i anledn. af K. M:s nåd, propos, om curbusafgiftens fortfarande, Upplästes följande från Ridd.Utsk, inkomne Hör samste Memorial! Uti ett. till H. R. o.
Hon påpekade faran af att efterkomma yrkandet på minskning af skolarbetet under flickans utvecklingsår, så länge hennes lediga tid i hemmen användes endast till stillasittande sysselsättning med virknålen eller romanen, samt uttalade sin åsigt att flickan, särskildt i utvecklingsåren, borde hafva Krojpsarbete genom att biträda i hemmens s. k. gångsysslor, såsoni städning, rengöring, baddning, o. s. v. Både ekonomiens, hygienens och pedagogikens målsman hafva således förenat sig i att varna mot den missriktning af qvinnouppfostran, som ett oafbrutet intellektuelt arbete kan medföra. På grund häraf a r det, som Fredrika-Bremer-Förbundet genom några af sina medlemmar blifvit satt i tillfalle att inbjuda till den pristaflan, för hvilken har nedan narmare redogöres. Pristaflan. Ett fris om zoo h. utdelas gerrouz Fredrika-Bre~~zez * - FÖ~ * - bundets försorg for for dm den basta s k ~ g t röraitde belwfiet af ~4zderdis ?ti ?zg pviidzga u~zgdo~tsnz i g m d e r ~ z a f&amp;- henztizets v h? jenzte dertill hörande sysslor sam t eit plmz för ordnande af e72 didse7tlzg sådan ztndemis~tiizg, af-. sedd att z&amp;ildn anthzgen e7tdast ihlrsnzödmr och h s l i g a bitriide~z eller devemte också tjPn arilznor. Prisdomarnes namn skola framdeles tillkännagifvas. Taflingsskrifterna böra insändas till Fredrika-Bremer-Förbundets byrå under november månad 1887. Om narmare anvisningar och upplysningar i ämnet önskas, bör begäran derom skriftligen insändas till byrån under tiden mars-juni. Rätten till skriftens offentliggörande i tryck tillhör förbundet. Intryck fran s c e n e n. %f Selma Lagerlöf. En folkets fiende. (Petra: Olga Björkegren.)
Läkares biträde vid behandlingen af de mångfaldiga ärender, sorn rörde fånghelsovården, Regements-läkaren vid Jemtlands Fältjägare-Regemente, Doctor C. A. Wetterbergh, blifvit den 17 Oktober 1845 i nåder förordnad att, utan rättighet till något arfvode, hvarpå han icke heller gjort anspråk, Styrelsen från och med 1846 biträda i hvad till helsovården inom fängelserna och arbetsinrättningarne hörde, hade Styrelsen, uti sitt den 12 November 1847 afgifna underdåniga förslag til! inkomstoch utgifts-stater för år 1848, för bemälde Läkare föreslagit ett årligt arfvode af 400 Ridr för så väl 1847, som år 1848; hvarefter Kongl. Majit, uti nådigt Bref den 17 December 1847, väl för - Ståls-Utskottets Utlåtande, M 50. 19 klarat, att, enär Doctor Wetterbergh blifvit till ifrågavarande befattning antagen, med vilkor, att han icke finge något arfvode derföre åtnjuta, sådant icke kunde för den tid, som då förflutit, honom tilldelas; men deremot, med afseende å så val detta uppdrags beskaffenhet, som angelägenheten deraf, att det förblifver åt skicklig och lämplig person anförtrodt, i nåder tillåtit, att det för samma läkare äskade arfvode skulle för år 1848 i Staten upptagas med 400 R:dr, och hafva Revisorerne ansett en särskild läkare inom Styrelsen icke vara behöllig, då vid behandlingen af de till fånghelsovården hörande ärender Styrelsen vore i tillfälle att af de vid Norra och Södra Korrektions-inrättningarne i hufvudstaden anställde läkare erhålla nödiga upplysningar, äfvensom att i vigtigare frågor inhemta Kongl. Sundhets-kollegii yttrande.
Har försakringsgifvare, efter tagen kännedom om fartygets beskaffenhet, godkänt detsamma såsom sjövärdigt för viss fara, ege han ej att, vid inträffad skada, vägra ersättning på grund af fartygets bristande sjövärdighet, med mindre han visar att denna brist, vid försäkringens afslutande, varit försäkringstagaren bekant och af honom blifvit fördold. 55 2. vid försäkring af fartyg, för den skada, som uppkommer genom slitning, bruk eller ålder; 3. vid försäkring af gods eller frakt, för den skada, som härrörer af godsets egen beskaffenhet att lätt förderfvas, såsom när flytande varor förskämmas, eller, utan att kärilet af yttre orsak skadas, utläka, när frukt ruttnar eller spanmål sammanbrinner, eller gods af ohyra uppfrätes. Blifver dock resan ovanligt länge fördröjd genom en olyckshändelse, för hvilken försäkringsgifvaren ansvarar, är han skyldig att ersätta den genom dröjsmålet uppkommande skada af det slag, nu sagdt är; 4. vid försäkring af gods eller förmodad vinst, för den skada, som uppstår genom vållande af aflastare eller lastemotlagare i denna deras egenskap; 3. för den skada, som uppkommer genom försäkringstagarens vållande, och icke tillfogas det försäkrade föremålet i afsigt alt rädda fartyg och last från en fara, för hvilken försäkringsgifvaren ansvarar. § 223. Försäkringsgifvare vare förpligtad att ersätta timad skada, äfven om försäkringstagaren är berättigad att fordra samma skada ersatt af tredje man, men eger, i ty fall, att inträda i försäkringstagarens rättigheter emot denne (§ 206). För säkringstagaren vare dock förbunden alt, till dess försäkringsgifvaren kommer i tillfälle att sin rätt bevaka, vidtaga de åtgärder, som i detta hänseende kunna vara af nöden. § 226. Det bidrag till gemensamt haveri, som blifvit af dispacheur eller annan behörig myndighet, å behörig ort, ineller utrikes, utredt och lagdt å försäkradt fartyg, frakt och last, vare försäkringsgifvare skyldig att ersätta. Denna skyldighet åligger honom äfven om det försäkrade föremålet blifvit vid haveriutredningen upp sksttadt till ett värde, öfverstigande försäkringsvärdet.
Orden » inbördes likhet » eller » inbördes jemlikhet » genomdrefs först i komitéförslagen af 1839 och 1865, ehuru de svenska ledamöterne, oaktadt sin efiberlåtenhet i öfrigt, ej gingo in på att införa orden » fullkomlig » jemlikhet. och det stannade, som vi veta, vid förslagen, då norska stortinget hade nog svagt omdöme, för att icke inse de stora fördelar framför det närvarande tillståndet som samma förslag för Norge sjelft inneburo. Pertill kommo i nämda föreningsfördrag många andra punkter, som motsade denna jemlikhet, såsom bäst visar sig af norrmännens idkeliga sträfvanden att få desamma ändrade. Detta senare synes dem och hr W. vara en småsak, och han har tydligen den egendomliga åsigt att » sättet, på hvilket unionen blef till är af vigt för bedömandet af Sveriges och Norges anspråk ». Af en sådan uppfattning borde vi svenskar, som betvingat Norge, naturligtvis hafva fördel; men sjelfva grundsatsen håller ej stånd, emedan ett kontrakt är ett kontrakt, huru det än tillkommit, och det är oss oförklarligt, huru norrmännen kunna tilltro oss så ringa urskiljning och huru de sjelfve kunna vilja förråda sådan brist derpå att de kunna framträda med så besynnerliga satser, jemte sådana anspråk på ensidigt upphäfvande af kontraktsvilko-ren, som de nu, likasom förut, uppstält. Norrmännen hafva från böijan misstagit sig om rätta vägen att bereda sig en varaktigt god ställning i unionen och denna en god framtid. I stället för att, genom broderligt tillmötesgående och villigt åtagande af förpligtelser, som de i allt fall icke kunna förneka, söka försona svenskarne med de förluster och uppoffringar de måst vidkännas för och genom denna förening, hafva de satt hela sin ära och fördel uti att, genom unionskonungarne, bereda sig en » likställighet », hvars förutsättningar de sakna och hvars vilkor de ej vi^ * a underkasta sig, samt förmåner, som skolat köpas på vår bekostnad.