Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Of l>W hwilkas till granstning blottade öfwertygklscr stä i strid med en mängd mcnnistors sätt citt se och bedöma ämnen pä hwilkas behandlande ingen ting mindre än det närwarande slägtets möjcliga, och de framlidas till beredande sällhet hwilar; och änkcligen om den wälwillige, i fall han skulle allt för uppenbart mistkännaS, icke flukeligen förwärfwar en rätt, att, ätminstone tigande, wädja till de sentida domslut, dem han sjelf mä hända alldrig stall höra. Under ben. smickrande förhoppning att Högloft. Riddcrstapet och Adeln icke kan ogilla den rädande känslan i denna min hemställan, utbeder jag mig wid detta tillfälle äswcn fä möta en anmärkning af annan beskaffenhet, den som skulle Constikiitions - Utskottet till nägon grad hafwa brustit i aktning för hwarje Ledamots fordran, dä de icke boswrrat alldeles hwarenda mot förslaget till Riksdags - Ordningen uppkastad erindran. Fdrst torde en lätt jämfdrclle emellan ben stora mängden anmärkningar ä den ena stdan, och swarén eller ock rättelserna ä den andra ädagalägga, att de obeswarade erinvringarnas antal är föga belydeligt. Widare torde Högloft. Ridderstapet och Adela läckas inse att dä s6 § Regerings-Formen ej älägger Utstött mer än att efter de gjorda anmärkningar Förslagen ytterligare gransta och jämka,.har Constitutions - Utskottet, dä det aflemnat särskilda firar pä en mängd frän de^ fyra RiksStänden inkomna anmärkningar, genom hwarje sädant swar, gatt längre än betz pligt och sä mycket tiden medgifwit sökt tillfredsställa hwarje wärd anmärkarcs bastan:
Qvartet-ten: » Nu Herren är i ro försatt » med körens poetiska infall: » Min Jesu, nu god natt », hör också till det mildaste på samma gång som allvarligaste, som Bach skrifvit. Samma känslor besjäla den sköna slutkören: » Vi sätta oss med tårar neder Och ropa Dig i grafven till: SomDa ljufligt, somna still! » De af hrr Oade och Hallén företagna arrangementen med musiken förefalla oss lyckliga genom sin konseqvens och pietet, förtjenster som äfven utmärka den af den store tyske romanskompositören Robert Franz företagna orkestreringen. Öfversätt-ningen till svenska språket är verkstäld af hr A. Lindgren, som förträffligt vetat bevara den tyska poesiens ålderdomliga, fint naiva och rörande trohjertade ton.Vi lyckönska till sist Filharmoniska sällskapet till den lager, det redligt flätat sig i och med detta storverk. Konserisäsongen har till större delen uppfylts af välgören-hetssoiréer och söndagsmatinéer. Pä en af de förra framfördes eo temligen verserad dilettantprodukt af fru professorskan Netzel, på en af de senare en dito dito af hr prof. Hallström, sjungen af hr ödman, som väl dagen derpå kunnat bli tokig af tidnin-garnes omdömen, så olika som olja och vatten. Be fyra unga qrartettspelarne Aulin etcetera ha haft en i alla afseenden lycklig säsong; allmänheten har hedrat sig och dem med talrika besök, programmen ha varit goda och omvexlande, samspelet i ill min het förtienstfullt, soloprestationer af hr Aulin förträffliga, de biträdande med den utmärkta, alltför sällan hörda pianisten fröken Thegerström i spetsen, förtjenta af alla loford. Nu som alltid önska vi god fortsättning åt detta smakodlande företag! i&amp;kapelsen » gafs Långfredagen, som vi hoppas för sista gången, i Stockholm — på den dagen. Denna oratoriernas operett pusar så illa som möjligt på kyrkoårets dystraste festdag. Hädanefter bör man gifva Bachs härliga Matheus eller Jo-haanespassion den dagen. Hvilket annat verk passar bättre på den dagen?
Jorda r Balken, ak Legostämma äfwen a Hus och Jord a Landet af köp brytes; fann Riddel skåpet och Adeln för sm del 'ngen a.nledtiing wara, at härutinnan annorlunda stadga, än'enligt hwad i Kongl. Masts Nädiga k.-op! siiion ar föreslaget: hwarom wänlig underrättelse skulle de ofri - ,4-4 rr >vrga irssbeKiv, Srändsn, genom Utdrag af krotocot!«, meddelas. IN tuxra. Den i6:de Maji. S. D. Företogs a nyo Lag-UtskottetS Betänkande af den 21. sidsilidna April, rörande Kongl. Machs Nädiga kLopolition om förkorrtande af den j y. C p. 12. §. Handels.Balken utfacta ^-.wtori^rlcmrkid i jkuldfordriugs-nal. Efter behörigt öfwerwägande deraf, och sedan Högloft. Ridderskapet och Adeln fran st!! äeliborsriLN asskillt den delen af Betankandek, hwaruki Lag,Ulskokiet, utan gällande anledning af Konungens Nådiga krapaluion, urlätit sig öfwer orfwinges jkyldighet, at inom wist tid infordra ars; stadnade Riddersk-»per och Adeln i del Beslut, at i öfrigt bifalla !.bskolte.'S rilstyrkande, med tilläggning, ak den Författning, som i följe af stadgandet om tiden för Skuldfordringar, hwilka för detta upkommit och än» nu oanmätta blifwit, skulle komma ar utfärdas icke förr än Tre Mannder efter dest utgifwaude borde blifwa gällande: och skulle ds öfriga UolbeÄiv» Stånden härom, genom Utdrag af krorocolisr, manligen underrättas, bli tu^ra. Den i6:de Majs. S. D. UplasteS a nyo O-.conomis - Utskottets Betänkande af den 2.
Denna angifvelse eller stämningsansökning leder först till Boktryckarens inkallande och hörande; och när denne är försedd med och ingifvit till Domstolen en riktig befunnen Namnsedel, skiljes han genast ifrån allt vidare svaromål i saken. Finner Domaren vid en genast anställande preliminaire pröfning, antingen att det ansvar som yrkas eller den anmärkte förbrytelsen är af urbota beskaffenhet, eller ock att åklagaren, ehuru ett så högt ansvar ej kan äga rum, likväl ej saknar all anledning till klagan, öppnas genast Namnsedeln af Domaren, som derefter utfärdar ordentlig stämning på den såmedelst upptäckte Författaren; hvarefter med Rättegången, summario processu, förfares på sätt Allmänna Lagen och Rättegångs-Balken föreskrifva. I sednare fallet åter kan den, som genom någon från Trycket utkommen Skrift förmenar, sig vara förfördelad, särdeles i skymfande genom allusioner, allegorier, m. m. d., utan synnerlig omgång eller nya vidtagande anstalter erhålla ett oväldugt bedömmande af de Sex för lärdom och kunskap kände män, hvilka jemte Justitiae-Ombudsmannen utgöra Riksens Ständers TryckfrihetsComitée. Då denne Comitée finner Skriften vara förfördelande, vare sig för enskild man, eller Rikets Embetsoch Tjenstemän i allmänhet, eller i annat afseende skadlig och innehålla missbruk af Tryckfriheten, meddelar Comitéen utlåtande deröfver till sökanden, som med föranledande af samma utlåtande äger hos Domaren anställa talan medelst skriftlig ansökning, att åtgärd till Författarens upptäckande och inkallande måtte vidtagas. Domarens första åliggande blifver då att inkalla Boktryckaren. När denne, försedd med rigtig Namnsedel, densamma till Domaren aflemnat, frikallas han från vidare svaromål. Derefter öppnas Namnsedeln; Författaren, som derigenom blir känd, inkallas att göra åklagaren genmäle, och målet behandlas summario processu på sätt i förra fallet redan nämndt är.
Ännu en gång framställer Kongl. Maj:t till eftersinnande de missbruk, hvilka obetänksamheten eller okynnet fortfara att göra af denna frihet: missbruk, hvilka visserligen icke undfallit den rättsinnige Medborgaren och hvilka minst af allt böra undfalla en Regering, ansvarig för Bilaga B till Mern. 289 allmänt väl liksom för enskild rätt och fullt beslutsam att, för hvad pris som hälst, bevaka detta ansvar. Konungamagtens beslut tadlade; Rikets Ständers åtgärder klandrade utan aktning; vådlige anledningar väckte hos främmande Magter, till missnöje och försvagade förbindelser; allmänna Autoriteters handlingar mer eller mindre öppet anklagade för orättvisa och förtryck; förtjenstfulla Embetsmäns eller särskilda Medborgares namn och rykten gifna till spillo åt smädelsen; vinningslystnaden, härndén och anarkien, med lån af Patriotismens språk, ropande för egna fördelar; lagbrytaren, under allt detta, skyddad i sitt mörker och den utan bevis anfallne stäld inför Allmänhetens ögon: sådane hafva till en del frukterna varit af den stora och ädla skänk, som Konungen och Nationens Ombud återgifvit åt Svenska Författare, men sådane voro icke afsigterne dermed. Afsigterne voro sanningens fria rätt, icke smädelsens; voro upplysningens skydd, icke folkförarens; voro sinnesodlingens framsteg, icke dess vanvärde. Med hvilka anledningar dertill, som också kunde gifvas, sträcker Kongl. Maj:t, för det närvarande, dessa anmärkningar egenteligen icke längre än till Dagblad och Periodiska Skrifter. Detta slag af Skrifter, som uppfångar och kungör ögonblickets händelser, har med deras sanna eller falska framställningssätt det närmaste inflytande på Allmänhetens sinnen, är lättast tillgängeligt för alla Folkklasser, lättast lämpadt efter obildade läsares begrepp och smak, vanligen författadt med den skyndsamhet, som ej tillåter öfverläggning, och således fullt beroende af Skribentens bättre eller sämre afsigter och sakkännedom. Man rådfråge erfarenheten och åstadkomne oredor, huru i detta slag af Skrifter Tryckfriheten i allmänhet hos oss blifvit efter dess återställande begagnad.
Då hemställer jag, hutudant Den 24 Oelober /. m. förhållandet nu skulle blifva, ty få a‘ro de hand. lande, hvilka lägga capitaler i en vara som 2 å 3 år kan blifva liggande. Jag kan åtminstone ej tro det, men enär opinionen är så bestämd, vill jag ej strida emot Inrättningens upphafvande, utan blott, då man i alla fall är ense om principen, att jemnhet i sädesprisen är bäst, och att Riksens Ständer åtminstone ej bora vidtaga någon åtgärd, hvarigenom sädesprisen sänkss, hemställa , om1 icke, i fall de 50,000 tunnorne nu genast säljas, sädesprisen ännu mera skota försämras. Ehuru Utskotten afslagit den Ledamots framställning, som tillstyrkt, att 100 ono tunnor måtte bibehållas i Magazinen, hemställer jag likväl, om ej den del af Magazinslnrättningens behållningar, som finnas i Magazinen, bör där tills vidare förvaras, äfvensom Bränvinslagren, Jag föreslår således, att Följande tillägg må göras antingen vid denna punkt, eller ock en af de kommande, där det talas om MagazmsInrättningens behållningar att desamma icke må försäljas, så länge de nuvarande låga sädesprisen fortfara, utan först, när de senare uppnått en skälig höjd, varsamt realiseras. Friherre Cederström: Det af Friherre Björnstjerna föreslagne tillägg hör egentligen ej till förevarande punkt, utan till den, sorn handlar om inventariernes försäljning. Denna punkt har dermed ej något annat sammanhang, än besvarande af Herr Noréi Motion, att ett stående lager af 100,000 tunnor bör finnas i Kronans Magaziner. Men det vore vidlyftigt att besvara detta, och det är redan visadt, att det skulle 1«; 2S'J Den 24 Octolcr f. m. da till en ännu större Spannmålshandel, än hittills, ty lagret skulle omsättas. Det är således bäst, att frågan om Friherre Björnstjernas tillägg får dröja till en annan punkt, och får jag nu anhålla om proposition till bifall å den förevarande. Herr von Heijne, Georg: Jag anser det vara alldeles nödvändigt, att
Skulle således Bidderskapet och Adeln vilja bifalla Herr von Hartmansdorffs föreslagne tillägg, så begär jag afslag å Betänkandet Herr vän Hartmansdorff: Jag har nu i Utskottets Betänkande funnit det ställe , som angar Vexelundervisningen och anhåller få uppläsa det: En värd Ledamot af Ridderskapetoch Adeln synes hafva befarat, att, om inseendet öfver Vexelundervisningen eller omsorgen om dess införande, anförtroddes Presterskapet såsom Embetsåliggande, skulle resultaterne blifva vida mindre fördelagtiga, än om denna omsorg öfverlemnas ät den enskildta välviljan. Utskottet kan ej deta denna fårhaga, dertill skälen icke eller annorlunda uppgifvits, än att utträdt blifvit, det den, som af egen välvilja grundlagt en vexelundervisningsanstalt, med mera oförtrutenlut vakar Öfver dess ändamålsenliga användande, än den, som endast af tjenstepligt och till undvikande af ansvar skall derom besörja. Utskottet anser tvertom, att den syftning, som Presterskapets kall innebär till beredande af ali religiös, intellectuel och moralisk utbildning, gör med naturen af samma kall oförenligt, att pligternedervid skulle utöfvas endast af frugtan för ansvar, sorn instämmande, att, sjelfmant och med den välvilja, för hvilken ledning och anvisning stundom kan vara bade nyttig och kärkommen, men påbud och föreskrifter sällan behöftige, befordra undervisningsemstalterne, i afseende pä hvilka det alltid mäste blifva för Presten både en lättnad och tillfredsställelse, ju snarare och säkrare ändamålet derige•
3 Säckar, nya, tomma; införselstullen bestämmes efter den för Yäfnaden, med 10 proc. förhöjning. med varor fyllda, såsom embalage Fria. Sängkläder beläggas med den tullafgift, sorn är bestämd för Yäfnaden, hvaraf öfvertyget består. tillhöriga sjöfarande eller resande, när de äro synbart brukade eller, af egarne sjelfve medförda, pröfvas icke öfverstiga deras personliga behof Fria. Tafvelramar förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, utan afdrag i vigten för taflan, derå anbragt glas, m. m. Anm. Skulle sådane ramar inkomma, som böra tullbehandlas efter värde, må dook denna behandling icke sträcka sig till den infattade målningen eller ritningen, som egaren har att tullfritt utbekomma. Talg Fri. Tamarinder . 1 skålp. 4 Stramalj; se Brodérduk. Sviskon; se Plommon. Strutsfjädrar; se Plymer. Svärta, bokoch koppartryck-; se Boksvärta. Stuckarbeten; tullbehandlas såsom Sten, arbetad, Synalar; se Nalar. ej specificerad. Syringar; se Fingerborgar. Strakardor; se Kardborrar. *Sagar, försedda med skaft; se Verktyg. Ståltråd; se Tråd. Saser; se Soja. Substans; se Bläckpulver. Tagel; se Har. Succat; se Konfityrer. Talgljus; se Ljus. Bih. till B. St. Qvantitet Införselsför TullberäkTull. ningen. Rik smynt. Tegel, alla slag R:dr. | öre. Fritt. Tenlikar 1 skålp. 30 Tenn, oarbetadt samt arbetadt, gammalt ocb sönderbrutet Fritt. arbetadt, nytt: olackeradt och omåladt 1 skålp. 25 lackeradt eller måladt 1 skålp. 40 Tennocb Blyaska Fri. Terpentin 1 skålp. 2 Terpentinolja och Terpentinspiritus 1 skålp. 4 Terra Sigillata Fri. Tester eller Krätz Fi i.
Denne ene är alldeles nog till ledande af laga rätlegångs-ordning i purt militära mål; och jag skulle anse ganska riktigt att, i mål sorn böra linder allmänna lagen, militär-personer dömdes af pui t civila domstolar, då, välförståendes, den vidare behandlingen af dem, hvilka för nesligt brott blifvit fallde, förblef den civila maktens ensak. Fullkomligen, för öfrigt, delar jag Utskts tanke i anseende till obehörigheten afalla fora pri v i — lesia t a. Men icke ina som sådana anses de militär-öfverdomstolar, hvilka i alla stater förefinnas måste. Vi voro på rätt väg, när vi agde General-krigsrätten och Amiralitetsrätten. — Revisorernes tillstyrkan, att K rigs-hofrät tens befattning mätte ölverfiyttas på llof rätterna, tyckes utvisa, att ieke ens en lagfaren man den gången deltog i revisionen. Jag tänker, att ingen lörstår det lian ej larl, och att ingen kan ratt domina i det lian icke förstår. Derföre fördömmer jag inrättningen af våra borgrätter (riksmarskalk, hofmarskalk och bofcaval jerer) och af slottsrätten (en kammarherre, tre capitaine!' och en lieutenant'. Derföre bar jag motionerat emot landtoflicerares sittande i Krigs-hofrätten öfver sjömål och vice versa. Derföre beklagar jag Högsta Domstolen, som nu skall i sista instansen dömma öfver Odens förolyckande; och som visserligen sedan September-dagen 1 ö36, då Oden strandade, kunnat binna absolvera en rätt artig navigations-cursus, men förmodligen va 1 i t af kuranta ärenden hindrad att den genomgå. Derföre ämnar jag mnvera afskaffandet af opinionsnämnden, som främst bör anföras bland fora, hvilka dömma det de icke förstå. 3:0 ÖJver-eom me nd a nt s-c.rpedi ilonen i Stockholm.
Uti denna mening finnes ordet ”revisorer” vara det, hvarpå ordet ”dertill” har afseende. För att tydligare öfvertyga sig härom behöfver man blott läsa lill slut det mom. af ifrågavar. §, hvari dessa ord förekomma. Först står det nemi. — ”Ej heller må dertill utses någon person, som vid ett elier flera af dessa verk är redovisande, njuter lön eller annan inkomst;” och omedelbarligen derefter heter det — ”sker vid revisors-val annorlunda, skola revisorerne om en annan persons utseende i föreskrifven ordning skyndsamt föranstalta.” Om meningen varit den, som Gr. Frölich förmodar, så hade det väl bort heta—”sker annorlunda, skola” etc.— eller ock — ”sker vid fullmäktigs eller revisors val annorlunda” etc.; men då häruti endast i denna strof talas om revisors-val, så finner man deraf, att den föregående meningen blott har afseende på sådana val. När man skall tolka en §, så skall man läsa till slut och icke stympa meningen; ty eljest händer det, att man tolkar rakt emot både ordalydelsen och andemeningen. Jag anser valet vara fullkomligen lagligt, och jag beklagar, alt Hr af Tuneld, möjligen af åtskilliga rykten, som varit gängse, att klander skulle blifva anstäldt mot valet, låtit förmå sig till den afsägelse, som sannerligen icke behöft äga rum. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Gr. Frölich har emot Frih. Cederströms anförande anmärkt, att lagstiftaren icke skulle behöft utsätta, att man icke kan vara revisor för det verk, der man är redovisning skyldig, och att således Frih. Cederströms förklaring icke skulle vara liklig. Jag beklagar, att grundlagsstiftaren icke ansett öfverflödigt hvad Gr. Frö - s Dt n 5 Ma j. lich förklarat vara öfverflödigt. GrundlagsstiClaren har uti 41 §m Riksd.Ordn. bestämdt sagt”Ej ma någon, af hvilket) II. St. kunna fordra redo och ansvar, inväljas i utskott, der redovisning för hans egna göromål och embetsåtgärder kan förekomma.”
Mig förefaller det således, som genom en förening af samtlige pensionsanstalter för embets-och tjenstemän, pensionsväsendet skulle kunna ordnas efter ett likartadt system, som f. n. saknas; att om den nya pensionsinrättningen omfattade landets hela tjenstemannacorps, bidragen dertill, å delägarnes sida, skulle blifva någorlunda tillräckliga, helst när dertill läggas de statsbidrag, som väl i allt fall måste komma i fråga för pensionering af hittills icke pensionerade tjenstemän; att vid sådant förhållande, utan någon större Den 4 December e. m. 351 upofFring, både Statens och delägares bidrag skulle kunna höjas för beredande af ändamålet af ett tidigare afskedstagande, åtminstone vid 60 års ålder, med pensioner som någorlunda motsvarade lönerna; att förvaltningen kunde blifva både enklare och mindre dyr o. s. v. Jag föreställer mig vidare att pensionsanstalter, till hvilka både Staten och delägare lemna bidrag, vore att jemföra med ett slags ränteförsäkringsanstalter, der alltid ett större antal delägare, som icke upnå pensionsåldern, skulle komma att lemna sina insatser, om icke omedelbarligen såsom arf åt dem som pensioneras, åtminstone till hela anstaltens konsolidering för all framtid, hvarigenom dess styrka att småningom höja pensionerna skulle alltmer tillvexa. Sannt är att dessa arf äfven nu komma de serskilda pensionsinrättningarne tillgodo, men de verka vida svagare då de fördelas i flera smärre kapitalbelopp, än om de samlades till ett enda kapital, hvarigenom äfven ett slags inbördes försäkring, de serskilda tjenstemannaklasserna emellan, upkomme. Vid en sådan förening af hela pensionsverket skulle äfven en större jemnlikhet i pensioneringen, än f. n., kunna införas. Och torde förvaltningens gemensamhet för de olika tjenstemannaklassernas pensionering icke kunna innebära något för dessas intresse menligt, när nemi. tydliga bestämmelser, beträffande hvarje tjenstemannaklass, meddeltes i ett behörigen uprättadt regkte, och sjelfva förvaltningen alltid måste blifva af kameral beskaffenhet. Dessa äro de skäl, som hos mig föranledt tankan på en för landets hela tjenstemannacorps gemensam pensionsinrättning, och hvarföre jag åtminstone vågar föreställa mig, att denna tanke förtjenar en närmare pröfning.
Allt hinder, for enskilt arbete, inom ett Samhälle måtte vara skadeFgt, och deremot fria Tillverkningar af helst egna Producter, högst nyttiga för ett Rike; Nationen skulle på detta sätt reduceras till en kropp och en ande; hvar sådant ej sker, bitr detta botemedel blott Palliativer. Att detta varder till vederbörligt Utskott remitteradt ar hvad jag ödmjukast anhåller, Lades på bordet. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig: Bland de flera oordningar, som tarfva rättelse, synes mig den vara af serdeles vigt, att Jordeböckerna i åtskilliga af Rikets Provincer äro ganska ofullständiga. Enligt 1734 ^rs Den 18 December. höfdinge-Instruction, bör Jord ransakning hållas året förr än den så kallade Liggaren upprättas, Born är en Jordebok, hvilken hvart 5:te år förnyas: Otvifvelagtigt har detta stadgande sin grund deri, att de förändringar, som tilldraga sig under tiden, skola på ett säkert sätt varda iakttagne och anmärkte: Icke dessmindre fin nas Län, hvarest dessa Jord ■ ransakningär äro alldeles okända, och förändringarne endast af Krono-Fogdarne antecknas i ett så kalladt Jordebolcs Difference-Extract, för att vid Liggarens Upprättande begagnas: Hela detta angelägna Verk ankommer således på dessa Tjenstemäns skicklighet och accuratesse. Denna lärer likväl icke alltid varit så noga iakttagen , då man finner, att Lägenheter gifvas, som äga andel för Hemmantal i Allmänningar och Utmarker, d rck utan Hemmantal i Jordaboken, och således undgå all slags beskattning, bevillning och öfrige onera, som åtfölja Hemmanen i Riketj dessutom U'jordar, Ur tjäl lar med flera, hvarom enskildta Handlingar lemna upplysning, utan att sådan kan hämtas af Jordeboken, och hvarigenom allt Kronan icke allenast förlorar sin tillständiga rätt, utan ock en mängd Rättegångar derigenom föranledas, till Allmänhetens skada och onödig sysselsättning för Domstolarne.
» Och så k o m gudmodern o c h rörde med sitt trollspö vid Askungens fula klädning, så att den blef strax rysligt vacker, så vacker, så vacker som Marys egen balklädning, sa ' pappa, » berättade den lilla. Ett vemodigt leende gled öfver Elnas drag. Det var en underlig slump att h o n just skulle få höra den sagan, så rik på minnen från hennes egen barndom. » Och så blef d o m lyckliga, för h o n fick prinsen, » afslutade Mary med en vältalig nick. Åter log Elna; ett sorgset, frånvarande leende. Ja, så gick det till i sagan, i lifvet möter man nog ofta askungen, men sällan eller aldrig gud modern med det mäktiga trollspöet eller lyckans stolte prins. » Mary såg uppmärksamt på Elna. Är du inte snäll? Mamma säjer, att bara man är snäll, är man glad också. » » Då skall j a g försöka vara glad, » sade Elna upprörd. Lilla Marys fråga dallrade öfver rostade strängar i hennes inre o c h väckte hågkomster af en tid, då hon varit glad, bara därför att solen lyste o c h himmelen var blå. Från den tiden erinrade hon sig också plötsligt en gammal lek, o c h snart var den i full gång. Marys klingande skratt belönade alla de små uppfinningar hon gjorde, och Elna blef outtröttlig att hitta på nya infall. De märkte ingendera, att majorskan stod i dörren, förrän h o n ropade på Mary. » Ah, Mary har så roligt, Mary vill inte gå, » sade den lilla flickan bedjande. » Jo, Mary, moster Elisa väntar på dig. Mamma vill inte, att du är härinne, när j a g profvar. Säg nu snällt adjö o c h tacka fröken, som haft så mycket besvär med dig! » » Mary vill inte gå, » upprepade barnet. » Då får du aldrig gå ut med mamma mer. Var nu en snäll flicka bara! » Häftigt, med tårglänsande ögon slog Mary armarna o m Elnas hals o c h klängde sig ett ögonblick fast vid henne. » Tack för du lekte så roligt, » sade hon smekande och räckte ut sina röda läppar till en kyss. Därpå sprang hon fram till modern, s o m med en onödig brådska ledde ut henne.