Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att likväl visa, att StatsUtsk. icke så der handlöst behandlar de allmänna frågorna, som de värde talarne vilja antyda, så måste jag erinra, att 1J en 29 Juni e. m. 537 R. o. Ad. bifallit StatsUtsk:s Utlåt. 157, uti hvilket står, alt innan sådane allmänna arbeten hvartill R. St. lemnal bidrag, gå i verkställighet, skola bolag bildas, sorn åtaga sig arbetets fullgörande inora viss bestämd tid efter fastställd arbetsplan. Kan detta ske på det ena stället, så vet jag icke hvarför svårigheter derför skalle möta på det andra, och del förefaller mig verkligen besynnerligt, att då man förut låtit StatsUtsk:s dylika Utlåt:n gå utan anmärkn., men nu anser sådane skäl hafva yppat sig vid denna punkt, att man icke kan bifalla Utsk:s förslag, sådant det är utan återremiss, synnerligen då just de skäl, som anförts för återremiss varit sådane, som äfven gällt, i afseende å frågan om Stång-åns rälning lill förbättrande af farleden mellan Linköping och Roxen. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: I afseende på den ifrågavande å-rensningen, eger jag någon, lokal-kännedom, och delta föranleder mig, att upträda och tillstyrka anslagets beviljande. Det har under innevar:de sommar varit för trafiken serdeles hinderligt, att ån är i sådant skick, som den nu befinnes. Det bar åtminstone en eller två gånger handt att ångfartyg fastnat, till följd af de upgrundningar, som i ån bildat sig. Att upskjuta anslagets beviljande derföre, att icke Arboga stad rår om hela landsträckan utefter ån, det skulle vara, att upskjuta saken till en lid, som sannolikt aldrig kan komma, emedan slrand-egarne äro alltför många strand-egare, och det är för dem af för mycken vigt, att få behålla tillträde till ån och landet der bredvid. Jag bar ej heller hittills hört ifrågasättas, alt icke en åreusning skulle få ske, utan att samtlige strand-egare blifvit hörda.
St.-rs Revisorer, i afseende. på deras befattning med SlatsFerkels gransk - Betän konden, N:o 353. 233 ning, att hädanefter tjena till efterrättelse, i stället för den af den 10 Junii 1812. x Artikeln. Allmänna Föreskrifter. §• I För alla medel, af hvad beskaffenhet som helst, Ordinarie eller Extra-Ordinarie, som genom allmänna bidrag tillkommit, eller genom Traktater med Främmande Magter Riket tillflutit, aflägges Räkenskap utaf vederbörande, på hvilka sådant beror, inom föleskrifna tider och vid det ansvar, Förfaltningarne för underlåtandet deraf stadga. §. 2. Alla desse Räkenskaper, med dertill hörande K. Bref, Protocoller och Handlingar, utan undantag, innefatta den allmänna redovisningen för StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning. §• 3- Uti årligen afslutande Rikshufvudbok, der Räkenskaperne för de Allmänna Cassör och Fonder, som hittills ej blifvit af R. Stzrs Revisorer utan endast i KammarRätten granskade, hädanefter ifrån och med dem för år 1829 äfven ingå, sammandrages denna redovisning, och samtelige Specialräkensknperne utgöra dess vcrilicationer. *! 234 Stats-Utskottets §• 4- Denna allmänna redovisning för StatsVerkels tillstånd, Styrelse och Förvaltning utgör föremålet för R. St:rs Revisorers granskning, i den ordning GrundLagarne, och i öfverensstämmelse dermed, denna Instruction stadga och förmå. Hvarje Revisions-förrättning skall omfatta tvänne den tid StatsVerket sist, af StatsUtskottet vid Riksdag eller af R, St:rs Revisorer, blifvit öfversedt; och Revisorerne skola sainmanträda så ofta, att detta kan behörigen verkställas, Alternativ: Revisorerne sammanträda emellan Riksdagarne hvarje år, för att granska det eller de årsRäkenskaper, som blifvit afslutade, näst efter dem, som af Statsutskott vid Riksdag eller af R. St:rs Revisorer sist undergått granskning.
ex. de i tyska tullföreningstarifen å artificiella blommor bestämda något mera än 17 gånger, nedsättning må äga rum från 15 till 10 r:dr skålpundet för de förstnämnda och från 6 r:dr 12 sk. till 4 r:dr per skålpund för delar af artificiella blommor. Jemte bibehållande af nuvarande tullbestämmelser för oarbetadt bly, hemställes, att för arbetadt skillnad må göras på »omåiadt och olackeradt», samt »måladt eller lackeradt», hvilket i senare tid blifvit föremål för en icke obetydlig import, och införselsafgifterna antagas, för det förra slaget till 1 sk. 6 rst. skålpundet i stället för nu gällande bestämmelse 12 r:dr skeppundet, och för det senare till 6 sk. per skålpund. Enär värdet å blyertspennor utom timmermans-, funnits vara omkring en tredjedel lägre, än hvartill det i gällande tulltaxa är upptaget, föreslås nedsättning i införselstullen från 30 till 24 sk. skålpundet. Ha mpoch linblår, nu upptagna under särskilta tullbestämmelser, det förra slaget med 6 och det senare med 10 r:dr införselsafgift skeppundet, synas, då artikeln icke utgjort föremål för införsel, lämpligen kunna sammanföras till gemensam tullbehandling, och införselstullen, som i Norrige utgör endast 1 r:dr 40 sk., böra, med afseende dels härå och dels hufvudsakligen å den omständighet, att för ohäcklad hampa tullfrihet vid införsel och för lin betydlig nedsättning i derå gällande införselsafgifter nu föreslagits, nedsättas till 2 r:dr 24 sk. skeppundet. Den genom 1845 års tulltaxereglering i tarifen inrymda artikel bookbindercloth synes rätteligen böra tullbehandlas likasom väfnader och alltså i noten till nämnde rubrik hänvisas.
StatsUtskottets Memorial N:o 220. 23 15:o, för verkställande af nödiga rensningar i Lidea eif samt anläggande af Icanaler med lidande planer förbi Hedens och Ede forsar, för att derigenom erhålla oafbruten kommunikation från Luleå till Storbacken, ett statsbidrag af Åttahundrafemtiotvå tusen R:dr att, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, utgå till det bolag, som genom kontrakt, hvilket sednast inom 1864 års utgång bör vara vederbörligen afslutadt, förbinder sig, att, efter fastställd plan, utföra och fullborda arbetet samt såväl derför, sorn för dess framtida underhåll, ställer sådan säkerhet, som Kongl. Maj:t i nåder kan finna för godt att godkänna; börande, förutom de vilkor, som för andra dylika företag vid innevarande riksdag blifvit fastställda, iakttagas: a) att Staten, sedan bolaget på sitt tillskott njutit sex procents årlig ränta, skall erhålla den derutöfver uppkommande vinsten, intilldess Statens bidrag till fullo blifvit guldet; b) att bolaget skall tillskjuta sin andel i byggnadskostnaden i samma förhållande, som statsbidraget lyftas; samt c) att taxa för kanal-afgifterna bör af Kongl. Maj:t i nåder fastställas; dock kommer ifrågavarande statsbidrag att utgå endast i det fall, att aftal, som af Kongl. Maj:t förklaras giltigt, blifvit afslutadt om anläggande, inom viss af Kongl. Maj:t bestämd tid, utaf jernväg mellan Luleå eif och Gellivare malmfält; 16:o, för anläggning af båtled jemte slussar mellan sjöarne Kläggen, Flaten och Kilen i Fryksdals härad af Wermlands län, eller från Östmarks kyrka till Thorsby bruk i närheten af sjön Fryken, ett anslag utan återbetalningsskyldighet af Femtioåtta tusen R:dr, att utbetalas till det bolag, som genom kontrakt, hvilket sednast inom 1864 års utgång bör vara vederbörligen afslutadt, förbinder sig att fullborda och för all framtid underhålla ifrågavarande båtledsoch slussverks-anläggning: D) Sjösänkningar och andra vattenaftappning s-företag. 17:o, Trehundra tusen
Då lagarne voro i så liten helgd, var Representationen föga skyddad med att äga dörrarne till sina dfverläggningsrum stängda. Yi skulle dessutom hafva mera tum att fritt disponera, om RiddarhusFiscalen. 334 Den i6 Mars f. m. fick befallning att från matrikeln utesluta sådane familier, som omöjligt under Riksdagen kunde representeras, hvilkas hufvudman voro i främmande länder eller minderåriga o. s. v. Friherre Anckar swärd: Efter afhörandet af Friherre Ridderstolpes yttrande mot publiciteten, anser jag mig böra frånträda alla betänkligheter i afseende på formen, för alt gifva en full hyllning åt den goda saken och få principen derom så fort sorn möjligt stadgad. Jag vill blott vördsamt fråga, om Herr Grefven och LandtMarskalken föreslår propositionen med det af Herr Riben begärda tillägg. Herr Munck af Rosenschöld_, Eberhard: Jag vill endast i anledning af Friherre Ridderstolpes yttrande anmärka, att, oansedt de rysliga uppträden han af 1792 års Franska Annaler åberopat, såsom följder af publiciteten vid NationalRepresentationens öfverläggningar, har likväl ännu icke i sjelfva Frankrike någon uti eller utom de Deputerades Kammare framträdt och föreslagit dess upphörande; ej eller hafva Bröderne till den olycklige Konungen, som dömdes till döden icke af Minoriteten, utan af Majoriteten i NationalConventet, någonsin sökt att afskaffa eller lägga något slags hinder i vägen för den af Herr Friherren såsom vådlig afmålade publiciteten. Den 16 Mars f. m. 335 Friherre Sparrej Sixtenj hade inlemnät ett så lydande anförande: Sedan publicitets-frågan förra gången hos Ridderskapet och Adeln discuterades, har hos Allmänheten mycket blifvit håde taladt och genom trycket afhandladt i detta ämne. Jag förbigår de farhågor, som blifvit yttrade i afseende på publiciteten, äfvensom å andra sidan de fördelar eller goda följder man trott densamma medföra. Såsom egentligt skäl för dess antagande åberopas tidens anda och Jordringar.
Men jag tror mig för det närvarande böra förbigå all vederläggning-, ty jag äger det glada hopp, att Herr Friherren delar mina åsiftter af saken, och således icke underlåteratt handla i öfverensstämmelse dermed, helst ett stillatigande å Herr Friherrens sida? Den 24 FebruariL innefattar ett medgifvande att dess ifrågavarande tillvitelse är i allo ogrundad Slutligen får jag förklara att denna min framställning icke är föranledd af någon förmäten tanke, att jag bättre än Herrar Landsböfdingar i de öfrige Länen skulle vetat full*» göra mina skyldigheter. En tanke, så mycket mera främmande för mig, som jag icke kan undgå finna, att under så kort tid, som jag innehaft länestyrelsen få anledningar till misstag kunna varit för handen; utan har mitt yttrande egenteligen varit på kal la dt deraf, att Herr Friherren är bosatt inom det Län, sorn för det närvarande är mig anförtrodt, hvaraf torde följa att hans obestämda anmärkning i första rummet tillämpas på mig af alla dem som icke göra sig mödan att ånyo genomläsa de i tidningarne införda nu klandrade rap. porter. Ett besvär som jag för min del åtminstone icke skäligen kan af några fordra eller förvänta. No 13- Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Riksens Ständer hafva nyligen genom underdånige LyckönskningsAdresser inför Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen framburit deras underdåniga glä* dje öfver Hans Kongl. Höghets förestående förmälning med Hennes Kongl. Höghet Prin - Dea 24 Februarii. sessan Josephina af Leuchenberg och Eichstedt. Såsom en fortsättning af desse tänkesätt och i likhet med hvad tillförene, vid sådane händelser alltid skedt, böra Riksens Ständer äfven vara betänkte på anslåendet af nödige medel till bestridande af de kostnader, hvilka i och för högstberörde förmälning dels redan inträffsdt, dels ännu måste uppkomma. Hit höra Hans Kongl. Höghet
6 Lagsami Allm. Besv. o. Oec. Vtsk: Bet. N. o 8. I sammanhang härmed förekommer dels en af Riksdags-Fullmägtigen från Upsala Län, Casper Wijkman t framställd anmärkning deremot, att Skiftes-Stadgan endast i allmänhet omtalar Laga Skifte, hvaraf vederbörande Landtmätare skola hemlat anledning till vägran alt förrätta antingen Storskifte å egorna inom en By eller oek annan skiftesläggning å serskilda egolotter, derom alla jordegarne i ett Byalag framställt gemensam begäran, dels oek Herr Kyrkoherden Lytlis uti Hogvördige Preste-Ståndet gjorde Motion, deri Herr Prosten Dedekind instämt, att, som, mot egodelningens verkställande på Gottland i öfverensstämmelse med Skiftes-Stadgan, hinder skola möta i anseende till dervarande egoblandningar , icke allenast emellan hemman och byar, utan äfven emellan Socknar, Tingslag och Härader; hvarföre en allmän Socken-reglering på Gottland måste föregå Skiftens verkställande derstädes, — det måtte alltså Rikets Höglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t, jemte underdånig anmälan, att ofvanberörde Jocala hinder ligga i vägen för Författningens verkställighet, i underdånighet anhålla, att, till undanröd jande af dessa hinder, en allmän Socken-reglering på Gottland, om behofvet af hvilken Molionairen förmodat Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och General-Landtmäteri-Conloret kunna Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N.o 8. 7 meddela vitsordande upplysningar, kunde i Nåder varda anbefalld. Öfver dessa framställningar anse sig Utskotten böra afgifva yttrande, innan granskning företages af de serskilde anmärkningarne mot Skiftes-Stadgans grunder och serskilde föreskrifter. Före den tid, då Skiftes-Stadgan den 4 Maji 1827 blef till efterrättelse gällande, kunde, med stöd af
Banken ingifva dessa afskrifter i stället för originalerne, får Utskottet, i enlighet med hvad såväl Kommissarierne i Lånekansliet, som Bankofullmäktige, hemställt, vördsamt tillstyrka, att ofvanberörda motion ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 24 Mars 1851. BankoUtskottets Utlåtan de, N:o 26'. 3 X:o 26 Ank. till Exp.-Ulsk. d. 31 Mars 1851, kl. 1 e. m. Utlät ande, i anledning af väckt motion om utvexling i landsorten af silfveroch kopparmynt. Med anledning deraf, alt Rikets Ständer vid innevarande riksdag, genom bifall till Banko-utskottets utlåtande N:o 8, ansett, frågan om ingifvande i allmänna rörelsen af det i Banken qvarvarande förråd af sedlar å 14 oell 10 skillingar kopparmynt bura förfalla, har till Utskottet blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäkligen David Andersson från Hallands län, den 15 sisllidne Februari inom Hedervärda Bondeståndet väckt motion, innefattande framställning derom, att då hinder att mot silfveroch kopparmynt utbyta de vid sednaste riksdag indragna sa kallade småsedlarne ofta i landsorterne uppstått derigenom, att vederbörande vexlingsförrältare vägrat sådant utbyte verkställa, så framt icke de summor, hvarom fråga varit, uppgått till höga belopp, merendels öfverstigande dea mindre bemedlades, tillgångar, Rikets Ständer måtte bereda tillfälle för allmänheten å landet alt mot Bankens sedlar få till sig vexla silfveroch kopparmynt, lill det belopp, behofvet vid hvarje serskildt fall för den vexelsökande kräfver. Genom 141 § i det vid sednaste riksdag utfärdade Banko-reglemente uppdrogs åt fullmäktige att låta, från och med 1849 års början, i landsorten tillhandahålla allmänheten silfvermynt af ^ och T’gr:dr specie, i utbyte mot de indragne sedlarne å 16, 12 och 8 skillingar samt 14 och 10 skillingar kopparmynt.
Att anmälan skall ske hos RiddarhusDirectionen, bör genast i första momentet omnämnas, äfvensom §:s fullständighet begär, att densamma slutas med Directionens nu förbigångna förpligtelse, att när allt blifvit fullgjordt meddela introduction. Uppställningen af §. torde enligt min tanka böra blifva följande: ”De af Kongl. ”Maj:t till Greflig, Friherrlig eller Adelig ”värdighet upphöjde personer böra inom ”3:ne år derefter hos RiddarhusDirectionen ”hafva anmält sig till vinnande af inlro”duction å Riddarhuset, samt inom samma ”tid icke allenast inför Directionen hafva ”uppvist Konungens Nådiga Diplom i huf”vudskrift, jemte behörige quittencer der'- ”öfver, att de i Författningarne påbjudne ”äfgifter blifvit erlagde, utan ock derstädes hafva ingifvit Sköldebrefvet i afskrift ”med bifogad vapenplåt och fullständigtupp”rättad Biografisk Genealogie, allt detta vid 38 Den g April f. m. "äfventyr, att eljest enligt Kongl. Förordningen &c. &c. &c. ”Enär ofvanstående praestanda blifvit fullgjorde, åligge Directionen meddela intro"duction. ” §. 4- I nu gällande Riddarhusordning är 7 §. mera omständelig. Påminnelsen derstädes, att den anförde förändringen befinnes samtidig med RegeringsFormen torde ej vara ur vägen, och icke heller synes det vara ur sin ordning att bestämma, det icke allenast hädanefter, utan ock från år 1809, Kommendörs»värdigheten ej upphöjer till högre säte. Jag tillstyrker bibehållandet af förra redactionen, eller ock att §. får nedanstående redaction: "Alla de KommendörsÄtter, hvilka tillkommit förrän nu gällande RegeringsForin "den 6 Junii 1809 antogs och fastställdes, bi"behålle de särskilte och högre platser dem "under deras Stamätters Nummer blifvit til"lagde och de hittills innehaft; men liksom "från berörde tid någon ny sådan
Adeln d. i5 April 1818. Prest-Ståndet d. i5 BorgareStåndet d. i5 —r Bonde-Ståndet d. 17 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om Begrafningshjelp efter Sekreteraren Morin. Den ansökning, Krigs-Rådet Hasselström i Underdåniga Skrifvelser. egenskap af Syssloman i gäldbundna boet efter aflidne Sekreteraren vid Ingenieui-Corpsen Erland M. Morin gjort oell E. K. Nådig remiss den 20 sistlidne Februari till Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemnat, angående Begrafningshjelp, som Morius Sterbhus efter honom bort utbekomma, men £. It. M:s och Rikets Stats-Kontor vägrat betala såsom icke fordrad inom föreskrifven tid, hafva Riksens Ständer tagit i öfvervägande och, med afseende på de anförde skälen af arfvingarncs hemvist utom. Slockholm och deras öfverlåtelse af begrafningshjelpen till Borgenärerne, funnit för godt att bifalla, i följd hvaraf beloppet 271 R:d 32 sk. ina utgifvas och nödig tillgång dertill skall vid Ståtsregleringen utses. Riksens Ständer framhärda etc. N:r 8 8- Uppl, och godk, hos Ridd. och Ad, d. i5 April 1818, — Prest-Ståndet d. 1.5 BorgareStåndct d. i5 Bonde-Ståndet d, 17 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående Gärdesgårdsdelningar. För närvarande är det icke bestämdt hvilka åtgärder böra vidtagas för att emellan Grannar i By eller å Hemman få delade de Gärdesgårdar, hvar och en af dem bör stänga och underhålla, samt den stängsel, som i skitlnadslinierna mot angränsande Byars eller Hemmans egor tillkommer dessa egors innehafvare.
Om lagstiftaren åter icke nu ta - Den 8 Augusti. 175 ger sig lill vara oell skiljer dem ål, så skola de, sora ifra för upliäfvandet af bägge söka alt sammanbinda dem och sopa bort dem båda. Det är ett annat skäl, hvarföre denna institution icke är lämplig i stad. Lagstiftaren har här måst sammanföra aflinge oell arfvejord. Lagstiflaren tillåter nemi. börd af hus, jord och tomt, så väl arf som aflinge i staden. Det finnes icke den ringaste grund till bibehållande af bördsrätt till aflingejord, hus eller tomt i stad hvilken alldeles icke kan sammanhänga med arfvejords-systemel och bördsrälten på landel, och af delta skäl, tillstyrker jag att R. o. Ad. ville bifalla betänk, och det jusi af den omsorg alt bördsrälten på landet, hvilken jag förmodar, alt R. o. Ad. i allmänhet anser nyttig, måtte kunna bibehållas. Jag hemlar ett stöd för denna min opinion deraf att BondeSt., som nu bifallit Ulsk:s betänk, i fråga om bördsrälten i stad, enhälligt motsatt sig motionen om bördsrättens nphörande på landet. Jag liar således allt hopp om alt denna institution bibehålies och anser såsom eli medel alt bibehålla den, att den rentvättas från alla sådana främmande tillsatser, sora skulle kunna bereda dess fall. Jag måste likväl erkänna att uti redaktm insmugit sig ett tryckfel. Der står nemi. att sista punkten af 2:dra § i 3:dje kapitlet J.B. eller ”orden om skifte i staden vare lag samma” böra utgå. Der borde äfven stå att 3:dje punkten i lista § af samma kapitel, hvilken lyder sålunda: ”Skifter man lius, tomt eller gård i staden, emot hus, tomt eller gård i samma stad, eller annor; håfve ej heller bördeman rätt att ther å klandra, utan bchålle ther emot bördemännen å begge sidor, hvarthera sin rätt till thel tillskifte”. - bör utgå. Med iakttagande af denna ändring vågar jag tillstyrka R. o. Ad. alt bifalla betänk.
Han har nemi. sagt, att R. o. Ad. alltid är villig att antaga alla förslag, som leda till allmän nytta; och då det nu icke lärer kunna bestridas, att jemlikhet inför lagen är både af allmän nytta och öfverensstämmande med allmänt rättsbegrepp, sä vill det synas, som skulle R. o. Ad. icke kunna afslå förslaget utan att derigenom faktiskt vederlägga det af Hr Rääf om R. o. Ad. sålunda uttalade omdöme. Om åter förslaget antages, sä är det visserligen en sanning att det bör blifva jemlikhet i öfrigt på sätt Gr. Mörner antvdt, sä att Adelsmännen må kunna deltaga i val lill nämndeämn, så snart sådan rättighet tillkommer hvarje annan innevånare på landet, likasom de äfven må deltaga i val lill domare i städerne, då en sådan rättighet tillkommer hvarje annan innevånare i städerne. Denna fråga är emedlertid af privilegii natur och R. o. Ad. har således en ostridig rättighet att pröfva, huruvida R. o. Ad. vill fortfarande bibehålla den fördel, som detta privilegium anses medföra. Hvaruti består då denna fördel ? Jo först deruti att boupteckningar inlemnas till Hofrätten och blifva qvarliggande och förvaras i Hofrättens archiv. Jag medgifver att delta kan vara en fördel för R. o. Ad.; och då man icke vill afsäga sig den, kan man ju bibehålla samma archiv, som hittills och låta Hofrätten förordna förmyndare, men likväl medgifva förändringen i öfrigt, serdeles om man linner att alldeles ingen fördel derigenom går förlorad. För att härom kunna stadga sitt omdöme erfordras endast alt besvara den frågan om det är någon fördel för R. o. Ad. att dömas af 2 i st. f. 3 instanser? meningarne kunna visserligen härom vara delade; men åtminstone vill det synas som icke de ledamöter, hvilka i fråga om Lagmansrätterna förklarade, att det var en stor fördel att dömas af 4 i st. f. 3 instanser, nu borde påstå att det är en större fördel att dömas af 2 instanser än af 3.
Om stadgandet hade för ändamål att förekomma Majoritetens ingrepp i Minoritetens rätt, så vinnes ej heller detsamma igenom förslaget alt försäljning underhand vore tillåten, med vilkor af Gäldenärens bifall, helst för de större fordringsägare alltid blefve lättast att aftvinga honom detta bifall, när de ansåge sig deraf hafva förmån. Mera ändamålsenligt förmentes det stadgande vara, att egendom, fast eller lös, ej finge säljas annorlunda, än vid offentligt utrop, så framt ej tilla vid lagligen kungjord sammankomst närvarande Borgenärer ett annat försäljningssätt medgåfvo; dock att beslutet om fast egendoms förBihang till Riks-St. Prot. lity - ISIS. y;de Sami. Lag-Utskottets Betänkanden. säljning under hand ej kunde gä i verkställighet, förr än äfven de intecknings-innehafvare, som ej vid sammankomsten varit tillstädes, dertill lemnat uttryckligt bifall. Och ehuru, efter hvadnämndt är, Gäldenären icke kunde hindra Borgenärerne uti fri förvaltning af egendomen , skulle det dock stå honom fritt, att i sammanhang med det Redogörelseklander, hvartill han i 5 Cap. i §. berättigas, få visa, om han af förvaltningen lidit skada, genom egendomens afyttring under dess rätta och gångbara värde. Vid öfvervägande häraf finner "Utskottet, atl, då Gäldenärens rätt’, i afseende a hans framtida ansvar för gälden, hufvudsakligen derå beror, atl hans uppgifne egendom varder efter dess rätta värde försåld, honom hvarken bör betagas att yttra sig, enär fråga uppstår derom, att Borgenärerne under hand vilja föryttra egendomen, eller att, när han anser större förmån kunna vinnas genom försäljning vid offentligt utrop, sådant med Laga verkan påstå. Af den förmån, som skulle honom lemnäs att bevisa, det egendomen blifvit till underpris försåld, kunde han i anse«nde till svårigheten, eller oftast omöjligheten att sådan bevisning åstadkomma, hafva föga nytta.