Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brot. 1S65 & 1866. 5 Sami. 1 Aid. 7 Haft. 8 58 Förslag till Tulltaxa. afseglar, då den kontroll iaktfages, som i 45 § Tullstadgan tor reexportgods finnes föreskrifven. Likväl och derest något af detta öfverskott, under sådant fartygs längre qvarblifvande i Svensk hamn, för besättningen till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, må det i mån af behof utlemnas, hvarvid motsvarande afskrifning å de på märkrullan till återutförsel uppförda qvantiteter bör ske. Andra provisionsartiklar, än här ofvan nämnda, må likaledes under iakttagande af erforderlig kontroll, till den del de icke under vistandet i Svensk hamn ombord användas, eiler till qvarblifvande i riket förtullas, med fartyget åter utföras. Hvad af inrikes producerade, enligt utgående tullpasset, med fartyget bevisligen utförda provisionsartiklar öfverblifvit, må vid återkomsten, liksom utländska icke tullpligtiga provisionsartiklar, tullfritt disponeras. § n För gods, som under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill detsamma disponera. Anser godsegaren en sålunda förskämd vara icke kunna draga den i införselstarifen utsatta tull, må han, sedan skepparen, till upplysning om förhållandet, afgifvit sjöförklaring, äska laga besigtning å godset, hvilken då skall af Magistratsperson, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, verkställas i närvaro af vederbörande Tullkammareföreståndare, som eger att. under tjenstemanna-ansvarighet. för bevakande af Kronans rätt, besigtningsåtgärden kontrollera ; börande ock, derest godset är mot sjöskada försäkradt, assuradörernes ombud, om sådant i orten finnes att tillgå, genom Magistratens försorg bevisligen kallas till besigtningsförrättningen, likväl utan att denna genom ombudets frånvaro må uppehållas.
Om nClgra doktorer säges det, att de talade latin för a t t visa, " att de roro riktigt lärda. " Om Sniggel Snuggel själf heter det, att han var " deu felande länken. " (Hvad boken för öfrigt angilr, hafva vi aldrig kunnat förlika oss med illustrationerna öfveï den stac kars lilla trollungen med den ohyggliga svansen). Nej, barn .älska det rättframma och naturliga, hvarföre också shdana berättelser som nKarins Amerikaresan och " En utflygt i det grönan af Lotten D. (Julklapp till svenska barn) alitid skola .st&amp; högt i deras gunst. Ehuru vi för öfrigt ej nämnt nhaot om öfversättningsliteraturen, kunna vi ' ej underlMa att fasta uppmiirksamheten ph den schweiziska författarinnan J. Spyris bok Heidi. Hon .är tiooch tolfhringarnas gunstling, och hon förtjänar det afven. Heidi och fru Kerfstedts " Små och stora " höra kanske främst, jämte en del sagor, till de böcker, som uppträda med brutna ryggar och grha blad. E j heller hafva vi här sysselsatt oss med de s. k. små- barnsböckerna. Sådana hafva vi af förträfflig beskaffenhet och med utmärkta illustrationer såsom t. ex. " Barnkammarens ' bokn nSkogstomten " m. fl. E j heller hafva vi talat om böcker för äldre barn och ungdom, utan hvad vi ofvan sagt angår närmast den literatur, som är afsedd för barn mellan ungefär 8 och 12 ars ålder. Vi hoppas att sedermera få hterkomma med nhgra ord om de äldre barnens och ungdomens böcker. Att det icke är brist p5 barnböcker, och att det äfven finnes goda shdana i var tid, det kunna vi alla vara ense om. Men barnen behöfva ej blott böcker, utan äfven ledning, då det gäller huru mycket och hvad de skola läsa. Hurii .många föräldrar omtala ej med förtjusning natt deras barn aldrig vilja göra annat p i lediga stunder än läsa?
Men vare sig att fastighetsbelåningen qvarblifver i Banken eller öfverflyttas till Riksg.- cont., så är det en omöjlighet alt verkställa en sådan öfverflyttning, såvida man vill afsluta riksdagen inom den lid, som nu är påtänkt. En så beskaffad förändring i dispositionen och redovisningen af ungefär 6 millioner, anser jag ej låta sig göra genom blott ett beslut på papperet; det fordras åtskilliga andra anstalter, reglementariska föreskrifter och ett noga öfvertänkande af alla de omständigheter, som enligt den nya ordningen skola förekomma, innan en sådan kan med trygghet verkställas, och Ständerna kunna icke öfverlåta detta ordnande åt Fullmäktige i Banken och Riksg.- cont., ty det vore att på dem kasta ett ansvar, som troligen utsatte dem för gilltiga anmärkntr vid en blifvande riksdag, utan det är ett Ständernas åliggande att, om ett sådant beslut skulle vidtagas, äfven sjelfve fastställa hvad som vid en sådan stor förändring är alt iakttaga. Dessutom kommer dervid en särskild omständighet i betraktande, den nemi. huruvida man vill föreviga Riksg.contts bestånd. En fråga, som denna, hade man bort påtänka långt förut; nu är riksdagen dertill för långt framskriden, hvarföre jag ock inskränker mig till anhållan om bifall till BancoUtsk:s framställning i denna del. Frih. Cederström: Jag gillar och instämmer i hvad Gr. Cronhjelm yttrat, såsom öfverensstämmande med de grundsatser, sora jag vid föredragningen af betänk. N:o 29 hade äran framställa. Det torde icke vara så svårt, som den siste talaren trodde, att göra denna öfverflyttning, utan att en enda dag behöfva fördröja riksdagens afslutande, ehuru verkställigheten af beslutet derom ej kan ske på en dag, till följd af den ömsesidiga inventeringen af handlingar, som måste försiggå, men den kan också mycket väl låta verkställa sig sedan R. St. åtskilts. I den mån handlingarne aflemnas, gifves derå qvitlenser och dermed är affären uppgjord.
St. framställer något förslag, huru hela beväringsstyi’kan skall kunna blifva öfvad. Jag vet väl, att Utsk. i slikt afseende tillstyrkt en förökning af 20,000 r:drs anslag, men att för behofvet fattas 10,000 r:dr. Jag vet äfven, att beväringsclasserna år i832 utgjorde öfver i^,000 man, men att icke mer än 9000 blefvo öfvade. Jag har förut yttrat på detta rum, att jag anser sjelfförsvaret hufvudsakligen böra grundas på nationalbeväringen, till hvaxs utbildande tillgångar alltid erfordras. Utsk. har ganska riktigt anfört, att den närvarande vapenöfningen med beväringen är att anse såsom en öfvergångsperiod, hvarunder de unga medborgarné vänjas vid att icke hafva motvilja för yrket, hvaruti dem likväl måste bibringas en vidsträcktare öfning för att kunna danas till krigare. Jag anser, på sätt jag uti ett föregående plenum yttrat, att genom åtskilliga indragningar uti indelta ammen medel kunna beredas för nationalbeväringens utbildning. Olika med den värde talaren, med hvilken jag förenade mig, tror jag icke, att det är StatsUtsk., som skall suppleera krigsministeren, utan att, såvida vi skola erhålla några helgjutna förslag, desamma skola utgå från administrationen. Det var derföre, som jag uti ett föregående plenum, då fråga var om armeens organisation, yrkade återremiss, och att Utsk. skulle föreslå R. St. att hos K. M. anhålla om ett utarbetadt förslag, hvarigenom större fond för beväringen kunde vinnas genom någon indragning af indelta armeen, och all detta förslag nästa riksdag mätte föreläggas R. St. Jag vidhåller vid detta tillfälle mitt förslag och tror, att uti det 3oa Den aj Maj. und. svar, R. St. skola afgifva på K. M:s nåd. propos., R.
Anmärkas kan härvid, att om än denna för organisationens förbättrande nödiga utgift nu synes för stor, och fortfarande brist på befäl och manskap vid det indelda kavalleriet således tvingar till bildande af 4 fält-sqvadroner på bataljon, ingen förändring i den närvarande freds-organisationen derutaf betingas, enär man uti den öde sqvadronen alltid eger tillgång så väl på befäl och manskap för depöt-sqvadronen som på förstärkning åt de öfriga sqvadronerna. Den ökade kostnaden, för vidblifvande af nuvarande organisation, inskränkte sig då till omkring 53,000 (uti skillnad i löner samt förhöjd uppsättnings-kostnad för det värfvade kavalleriet) hvaremot man egde den vinst, att bibehålla cadrer, hvilka, om i en framtid medel funnos, så väl för att aflöna behöfligt depotbefäl, som till att anskaffa hästar för beväringens öfning, kunde så fyllas, att fält-sqvadronernas stridstyrka blefve tillräcklig. Till svar häruppå må nämnas, att depöt-sqvadronen icke, i nära likhet med hvad inom utländska arméer sker, till hufvudsaklig del kan bildas med manskap af den upplösta sqvadronen. Våra indeldte förhållanden lägga häremot hinder i vägen. De oberidne ryttarne, till ett antal af 11 till 12 på sqvadron, kunna endast användas vid depöt-sqvadronen, som således k om me att bestå af ett ungefärligen lika stort antal manskap ifrån hvarje sqvadron. Det större flertalet af den femte sqvadronen måste då på de öfriga fyra fördelas och en brytning inträda organisationerna emellan, hvilken alltid medförer den olägenhet, att sammanhållningen inom fält-sqvadronerna blifver lösare, och befälets bekantskap med och kännedom om hästar och karlar mindre säker, än om före utryckningen i fält sqvadrons-enheten varit genomförd. Att på en framtida förhoppning bibehålla en svag organisation vore dessutom enligt kommitterades åsigt föga välbetänkt.
Såsom jag redan sagt, fäster BondeSt. mycken vigt dervid, att, äfven i della afseende, försättas i likhet med MedStånden. Det anser sig med samma nit följa rikets högre angelägenheter som något af de öfriga Stånden. Det erkänner numera icke behofvet af dess SekreLs utnämnande af Konungamakten. Det anser sig kunna sjelft Den 25 Januari f. m. 165 väl ombesörja denna angelägenhet och har gatt ända derhän, att det anser denna Regeringens mellankomst såsom förnäi maude, i samma stund Ståndet icke anser behofvet af bibehållandet utaf nuvar. förhållande eller att bredvid dess Talman med visshet ega en lagfaren man, i samma stund har oek nyttan eller behofvet deraf uphört, enär denna person icke längre kan verka som sig bör. tinder sådane förhållanden anser jag det för MedStånden högst »behagligt att afstå en sä högt uttalad BondeShs önskan. Man har sagt att ett K. prerogativ vore här i fråga. Delta kan icke nekas, och del har alltid varit R. o. Ad:s vackra pligt och rättighet att beskydda Konungamakten, då ingrepp i densamma varit i fiåga. Men denna rättighet är att betrakta såsom ett prerogativ af ganska ringa beskaffenhet, utöfvadt på andras bekostnad. Vid några föreg-.de högst vigtiga tillfällen, har R. o. Ad., äfven i de sednasle tider, visat, alt han förslår att skydda Konungamakten och den har äfven fält upbära förebråelsen, att tilltro sig att, bättre än Konungamakten, skydda densamma. Uti en sä underordnad fråga sora denna, (ror jag det vara bättre, alt åt Regeringen öfverlemna ali skydda sitt eget båsta, efter hennes höga mätt af insigter. Ilon skall säkerligen icke lemna ur sigle hvarken BondeSus, de öfrige MedStåndens eller fäderneslandets intressen. Af dessa skäl töslar jag för bifall till förslaget. Hr Cederschiöld: Jag får bekänna, att jag icke kunnat rätt upfatta konseqvensen i Gr.
än efter behörig, inför protokoll och i närvaro af vederbörlig, ojäfvig föredragande, hällen undersökning, dervid den tilltalade egde anföra allt hvad han till sitt försvar aktade nödigt. Dessutom hade erfarenheten redan vid sistlidne riksdag bekräftat, att den farhåga ej vore grundad, att skicklige jurister ej skulle äfventyra att utsätta sig för den Landshöfdingarne tillagda suspensionsrätt: det hade nemligen visat sig att Lands-sekreteraretjenster allt oftare eftersträfvats af Assessorer i Ilof-rätterna, ett förhållande som äfven ansågs ådagalägga, att den ifrågavarande suspensionsrätten icke i tillämpningen visat sig innebära någon våda för duglige och sina åligganden vuxne innehafvare af Lands-sekreterareoch Lands-kamererare tjenster. Denna Utskottets mening har hittills åtminstone af två Riks-Stånd god kändts, och frågan alltså förfallit. Den erfarenhet, som sedan sistlidne riksdag vunnits beträffande de förmenta vådorna af tillämpningen utaf ifrågakomma instruktion innebär, efter mitt omdöme, ett ytterligare stöd för nämnda mening. Någon olägenhet af den åt Landshöfdingarne uppdragna magt att, när omständigheterna sådant kräfva, skilja en sin pligt åsidosättande embetsman från tjenstens utöfning, har icke afhörts, och den omständigheten, att ifrågavarande tjenster fortfarande sökas af Revisionssekreterare, Hofrätts-assessorer och andra embetsmän med bepröfvad duglighet och känd sjelfständighet, utmärker utan gensägelse, att de, hvilka frågan gäller, hysa mindre farhåga för det förmenta äfventyret af meranämnde magt, än de, som härutinnan föra deras talan. Då motionären icke i något annat hänseende, än beträffande 66 §, utvecklat sin åsigt om behofvet af revision och ändring af gällande Landshöfdinge-instruktion, anser jag mig alltså under åberopande af Allmänna Besvärs■ och Ekonomi-Utskottets Betänkande iV:o 9 i. 1 t»vad utaf föregående riksdagars Utskott blifvit i frågan anfördt, böra för min del hemställa, att Per Östmans motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.»
Författarinn? n fru Hilma Angered-Strandberg, för några år sedan bosatt i Fjellbacka o c h hvars namn ofta förekommit under intressanta korrespondenser från Amerika i de dagliga tidningarna samt nu senast under den själ fulla novellen » En moder » i Iduns spalter, har i dagarne återvändt till Sverige, efter att i flere år ha varit bosatt i Chicago. Närmaste orsaken till att fru Angered-Strandberg nu lämnat Amerika är att hon här hemma tänker hvila sig o c h stärka sin hälsa, som blifvit hårdt medtagen af det sträfsamma lif hon fört därute. Kvinnlig lärare vid Karolinska institutet. Medicine kandidaten fröken Anna Stecksén, stockh., har förordnats att såsom a m a n u p n s vid den patologisk-anatomiska institutionen biträda de vid Karolinska institutet studerande vid de patologisk-anatomiska öfningarna och vid liköppningarna. För kvinnliga gymnaster. En byrå för anskaffande af plats åt kvinnliga gymnaster är härstädes öppnad af den bekanta lärarinnan vid Gymnastiska centralinstitutet i Stockholm, fröken Mathilda Öhman, som därigenom trott sig gå en från flere håll uttalad önskan till mötes. Äfven sådana som på längre eller kortare tid önska kvinnliga gymnaster kunna vända sig till denna byrå. Fröken Öhmans namn är den bästa borgen, för att man med förtroende kan anlita byrån. Teater och musik. Kungl. operan uppförde i måndags för första gången under innevarande säsong » Lohengrin » med delvis ny rollbesättning. Reprisen af den populära operan hade förskaffat direktionen en till sista plats fylld salong. Åhörarne hade ock denna gång skäl att vara ganska belåtna, ty operan gick under hr Hallens ledning nu betydligt bättre än vid någon af de senaste repriserna. Elsas parti utfördes för första gången af fru Östberg. I DU N 1894 hänseende de högsta anspråk. Hon bjuder med ett ord här på det bästa af sångkonst och välljud. Hr Ödmanns Lohengrin är känd sodan förr. Tydligen ej fullt disponerad i början af operan, sjöng hr Ö. sedan upp sig och ätergaf i sista akten Graals-recitativet förträffligt.
S. D. Föredrogs, dels ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, Nio 191, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet, Nio 92, angående Kongl. Majits nådiga Proposition om de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, dels ock, i sammanhang dermed, utdrag af Hederv. Bonde-Ståndets Protokoll för den 31 sistlidne Juli, hvaruti Bonde-Ståndet, jemte förmälan, hurusom detsamma bifallitbvad Stats-Utskottet i Utlåtandet, Nio 191, tillstyrkt, under förbehåll att de misstag, som möjligen i afseende på ett eller annat län kunnat ega rum vid beräkning af de nuvarande räntepersedlarnes belopp eller deras omsättning till penningar eller annan räntepersedel, varda rättade, inbjudit Borgare-Ståndet att uti detta beslut sig förena. Borgare-Ståndet fann för godt, att, med antagande af berörde inbjudning, bifalla hvad Stats-Utskottet i dess Utlåtande, Nio 191, tillstyrkt, med förbehåll att under detta godkännande icke vore inbegripen någon missräkning, som tilläfventyrs kan i samma Utlåtande förefinnas; och lades Bonde-Ståndets omförmälda Protokolls-utdrag till handling arne, S. D. Föredrogs, dels ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, Nio 195, i anledning af er* hållen återremiss å Betänkandet, Nio 94, angående afträdande till Nätra och Själevads socknemän af fisket vid Trysunda fiskehamn med dertill hörande holmar, skär och öar, dels ock, i sammanhang dermed, utdrag af Hederi. Bonde-Ståndets Protokoll för den 26 April och den 31 Juli innevarande år, utvisar, det förra, att Bonde-Ståndet bifallit nämnde Betänkande, Nio 94, och det sednare, hurusom samma Stånd, vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, Nio 195, vidblifvit sitt nyssberörda beslut samt inbjudit Borgare-Ståndet att förena sig uti Högv. Preste-Ståndets och Bonde-Ståndets beslut i berörda fråga.
Hamburgske Banquierernes fordringsanspråk, hvilka göras gällande i afseende på Pomerska liquiden, utaf den Magt, som ännu har i sina händer motsvarande Summor, att till Sverige betala. Desse anspråk uppforas till 450,000 Ridr H:br Bico utom räntor och sålunda omkring 700,000: Burande Kongl. Majit härvid icke obemäldt lemna, att denna fordring var för Kongl. Majit aldeles främmande och någon utgift i denna del icke påräknad. Den ofvannämnde Frankfurther Liquidations-Summän, hvaruti Sveriges amiel beräknades till omkring - 500,000: förmodades äfven, ehuru med något afdrag ingå. Desse poster utgöra allena - R:dr 1,550,000: Preussisk Courant; hvartill än kunde läggas minskningen å beräknade intrader vid försäljningen af Magazins-Behållningen i Norrige, tillkommen genom Norrska Myntets försämring, äfvensom ock sluteligen de tillkomne Krigs-Skulderne inom Riket, hvilka voro Kongl. Maj:t okände, då beloppet till Riksens Ständer år 1815 uppgafs. Enär Riksens Ständers Fullmägtige uti Riks* gälds-Contoiret förledne Sommar sig i underdånighet förfrågade, om det till Ki igs-Skuldernes betalande anviste vilkorliga Lån behöfde öpnas, förklarade Kongl. Majit, allt detta oaktadt, att Kongl. Maj t ansåg sådant icke blifva af nö» den och detta allt under önskan och hopp att, Stats-TJtskottets Bettinkanden. 1I679 1 följd af Kongl. Majit bemödanden, kunna för Nationen bespara nya utgifter af menligt infly. tande på Rikets redan förut så hård t angripne myntväsende. Beloppet, sorn till Krigsskulderne inom Riket erfordras, har Kongl. Majit nu äfven till Stats-Utsottet anvist, medelst bär ofvan nämnde behållningar i Svenskt mynt. Den återstående betalningen till f. d. Kongl.
Bonden Påhl Andersson i Österåsen, buntmakare Nils Höglund i Storhögen, bonden Jöns Ersson i Andersgård, nämndeman Jonas Persson i Storbränna, bonden Erik Jonsson i Munkflohögen, bonden Nils Hallberg i Knutkaribränna, fjerdingsman Nils Svensson i Häggesta och nybyggare Olof Östlund i Korsmyrbränna, hvilka ock anmodades att noga och samvetsgrant iagttaga hvad högstberörde Kongl. kungörelse innehåller. In fidem. N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet i Häggenås sockenstuga den 2:dra oktober 1831. S.D. Sedan församlingens ledamöter 8:ta dagar förut blifvit tillsagda, att enligt Kongl. Maj:ts befallnings hafvandes derom utfärdade kungörelse, öfverenskomma och utse tjenliga bygg42 ningar i hvarje byalag till inrättande af sjukhus, i händelse Cholera Morbus olyckligtvis här skulle inkomma, uppgåfvo nu socknemännen, att sådana rum voro utsedda nemligen för Österåsen: Ol. Erssons i Svengården torparestuga Norderåsen: Nymans torpet i Andersgård Kougsta och öfrige Utbygden: Erik Anderssons säng stuga Munkflohögen: Jonas Månssons d:o d:o Knutkaribränna: Bengt Månssons enkas ena stuga Storbränna: Lars Isakssons stuga i gamla gården Storhögen och Långkälen: Nils Höglunds torpstuga Högarne: Mårten Erssons ena stuga.
lVI:ij:t, enligt ätats-Radets underdäniAa tillstvrkan, taektes i ljäder Zilla, sädant det tinnes protoeollet liilaZdt, oell befallde, 3tt ^Ldi'Z proposition, i öfverens liim weise dermed, skulle under denna daZ till Riket* 8 t under expedieras. §r protorvtt» (z I/ÖF/NNl/. Lon-/. ^Väck/Fa bro/iorrtio», IV.'o Z9. 9 ^:o 39. ^.nli. till kixp.-lltsk. d. 17 Sept., II. 5 e. IN. /von///. E 8t«ncke,', omMe-re/s (1. 8tst8-Dädet Orekve ^kd/v/, 80M, enligt !iiket8 8ed!>38t kör8amlade 8tänder8 ksttade be8lut, L allmänna Lnd>'sgiling8-8taten uppkorde8 till en ärlig z,enmon, mot8varande Iläikten as 8tat8-iiäd8-lö»6tt, eller 2,250 D:dr, bade enda. 8t (len korta tiden ak ett ar oeb k)ra mänader varit i ätlljutands ak berörde nenmon, lia lian genom döden b,>,'trvekt68 kran en talrik kamilj, be8täende sk enka oell liera okörsöi^jda barn, I,vilka ekteriömnade8 i lie M68t knappa oinstäiidigbeter. !n8krailktileten ak ds tillgångar, Koilgl.
”Undersökning efter olofligen infördt gods, må å de ställen och lägenheter, som uti 32 och 33 §§ uppräknas, kunna anställas af Kronofogde, Länsman, Landsoch Stads-Fiscal, Fabriks-Ombudsman samt Öfver-betjente vid Tullverket, hvar inom sitt tjenstgörings-district; äfvensom utan inskränkning till district af sådane ordinarie Tull-tjenstemän, som af Creneral-Tull-Styreisen för serskilde tillfällen dertill förordnas.” ”Dylik undersökning må ock af Tull-Kammar-Föreslåndare, TuliFiscal, Kust-Chef och Rese-Inspector anställas utom districtet å de i 32 § samt sednare momentet af 33 § uppräknade ställen; ligge det dock på deras ansvar, att den nödiga tillsynen inom deras egne districter derigenom icke varder försummad.
R:dr bemmansvärde. kl. högst 90 k:rs rymd, hvaröfver ingen bränvinspanna må nyttjas och hvartill fordras 15.000 l!:dr bemmansvärde. t0. lil. i 3 klasser: 500 Hulr värde 20 kannor. 750 25 __ 1,000 30 — 2,000 65 — o. s. v. 10,000 75 — 11,000 7S — 12,000 81 — o. s. v. 15,000 90 — fr må dessutom en annan panna nylljas , i stor _ .— v., uuw uiunj, ■ m nu ener nu summa uoislau l 2 pannor örn 90 k:r 1 städerna grundas tillverknings-rättigheten på folknummer, så ali för 80 mantalsskrifne inä nyttjas en parina om 50 k:r o. s. v., för 300 mantalsskrifne personer en panna om ner ina perso . ... panna om 90 k:r. festad ma ej nyttjas mindre panna än 50 eller större än 90 k:r; men stadens fleste löslegande invånare ma eslåmma, 0m tillverkningen skall drifva* i sammansatta veik eller ej; Slockholm, Gölliehorg och Carlskrona härifrån undantagne. Beskattning: 2 l!:dr p:r hemman å landet, 8 sk. å hvar mantalsskrifven person i städerna, ehvad bränning utöfvas eller ej. För pannor öfver 500 k:rs rymd ökas progressiva afgiften så, att å de 3 första 10 talen tillägges för hvar kanna 8 sk. och derefter för hvart lOtal ytterligare 1 sk. För en panna om 600 k:r skullo t. ex. betalas 4 lt:dr 29 sk. p:r kanna, eller tillsammans 2,762 R:dr 24 sk. Försäljningsqvantitet minst £ stop. Utländskt bränvin förbjöds till införsel. //or till B*viän..-Uuk Skri/velse, JV.o 6J