Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
men begriper ni då inte, far, hvad han vill ha' henne till? VESTERBOM. KALLE. KALLE (sätter sig på gungbrädet). Ja, sa 'an! VESTERBOM. Jo kors, KALLE. Nej, grosshandlarn, vet jag. Hocken? Hösterman? 'an vill 'a'na te 'us'ållerska, si dom skulle 'ur 'uset begge två, så det skulle då Hanna hinte vara horolig för, mente 'an. Och Lina, mor heran, 'on tjente ju hi fem hår 'os hen schersant hi första galets kasärn, hå haldrig 'örde jag hatt 'on var hängslig, fast di var håtta'undra gardeskarlar homkring 'enne! mindre farliga, än tre. VESTERBOM. KALLE (skrattande). VESTERBOM. Ja-a, Ja, men pojkarne då? Ja, åttahundra, de ä' mycket sjöstöflar, betydligt rakare än förut). Tjenare, sa' Krusen! Hur lefver verlden med er på midsommarafton, gubbar? frågar! gala. VESTERBOM (stiger upp och helsar). Tack som HULTING. Jo, HULTING (från venster, i halmhatt, nya byxor och Det vore fäll 'åken! 'Ur mår han sjelf? jag mår som göken, när han slipper var tusan hvad Hulting har fiffat opp sig. KALLE (sitter qvar). Det HULTING (vänder på sig). Jo jo men, man rår inte för att man schangtilnat till ute på landsbygden Hvad tror ni hela kalaset kostar ... hvasa? Jo, det vet jag, som köpt hela kodiljen utaf honom med blåa ögat, ... apperpå det, så fick han det andra blått med i går afse, så nu är han då VESTERBOM. HULTING. Hocken kan veta? 100 lika på begge sidor Nå gissa nu, så får jag höra om ni förstår er på kommersen! daler. KALLE. Åh, det har väl kostat sina tjuge riksJa då, säkert! HULTING.
Inom länet har bildats en så kallad hingstförening, genom hvars försorg hingstar blifvit anskaffade från Ottenby stuteri, äfvensom tillgång finnes på beskällare af utländskt ursprung. Alla dessa tillitas i icke ringa grad, hvarföre hästafveln årligen förbättras. Utom det att åren 1856 och 1857 rots yppades inom några socknar i södra delen af länet, i följd hvaraf omkring 30 af nämnda sjukdom angripne hästar dödades, har icke någon farsot under åren 1856—1860 visat sig bland hästarne. Af hornboskapen förekomma på flere egendomar korthornsoch Ayreshiresracer, hvilka äfven påträffas hos åtskillige af allmogen; hvaremot det i länet befintliga stamholländeriet af Pembrokeshireracen icke tillvunnit sig förtroende eller inverkat på kreatursafvelns förbättring. I September månad 1860 utbröt å ett o hemman inom Abilds socken i Årstads härad bland hornboskapen en sjukdom, som af tillkallad Veterinärläkare ansågs vara »elakartad katarralfeber», af hvilken sjukdom fem djur inom kort afledo och åtta så svårt angrepos, att de måste nedslagtas. Eljest är ingen boskapssjuka att anmärka. Ät fårafvelns förbättring har egnats mycken uppmärksamhet. De hufvudsakligaste förädlade racerna äro Cheviot och Southdown, af hvilka den förra visat sig särdeles lämplig för kroisering med allmogens grofulliga får. Biskötseln har ej blifvit omfattad med något större intresse; dock bör anmärkas, att Kyrkoherden Ekman i Snöstorp inrättat bihus efter Dzirzonska methoden och erbjudit sig att å vissa bestämda dagar kost nadsfritt meddela undervisning i biskötsel. Fjäderfän hafva varit de vanliga, såsom gäss, ankor, kalkoner och höns, bland hvilka sistnämnde på sina ställen förekomma exemplar af Cochinchina-arten. Ett vaknadt industrielt lif och en ökad landtmannabildning, hvaraf härflutit praktiska föredömen, samt den nyttiga verksamhet Hushållningssällskapet med dess filialafdelning ar utvecklat hafva bidragit till jordbrukets utvidgning och förbättring.
Belon visade dem, att exemplaret liknade den i floder förekommande barbfisken, hvarför: — säger han — » vi döpte det till hafsbarb och jag kallade det Mystus marinus ». På samma sätt » döpte » Belon en hvit grundvattensfisk till Gobio albus » till skilnad från en annan som var svart ». Vidare gaf han aborren sitt nuvarande namn Petra fluvialilis, benämde laxen Trutia fluviatilis, en darr-rocka Torpedo oculata o. s. v., hvaijemte man hos honom finner sådana namn som Draeo marinus, Fiatola romanis m. fl., hvilkas slägtnamn upptagits som artnamn hos Linné. Det är högst förunderligt, att det af Belon gifna uppslaget blifvit nästan alldeles obeaktadt af de författare, som efter honom utgåfvo arbeten i natiiralkistorien. Belons skrifter trycktes dock i så pass stora upplagor, att flera exemplar af dem ännu äro i behåll i några franska bibliotek. Belon sjelf var ej heller ' en af sin samtid obeaktad person, hvilket man kan finna deraf,att vid hans återkomst från den levantiska resan skrefvos hels-ningspoem till hans ära. Allt detta oaktadt har han icke öfvat något nämnvärdt inflytande vare sig på den. samtida eller närmast efterföljande naturforskningen. Möjligt är dock, att de franske och holländske trädgårdsmästame gjort sig till godo åtskilligt af Belons erfarenhet och dermed äfven det af honom använda tvånamnssystem, som isynnerhet för dem borde vara af praktisk nytta. Och måhända är det på denna väg som Linné fått idén till den nomenclatur, hvilken han utan tvifvel fullkomnat och allmänligat men som han ingalunda behöfver för sin odödlighet. I alla händelser utgöra Belons skrifter ett nytt bevis för den gamla satsen, att intet stort här i verlden sker genom tillfälligheter, utan att hvarje upptäckt och hvarje uppfinning har en lång förhistoria. Det är Linnés obestridliga storhet, att han sjelf, så vidt kändt är, lemnat hela förhistorien till sin mest fruktbärande tanke: växternas klassifikation efter sexualsystemet.
Större sundhets befordrande i Städerna* 4:o StatsSumma för Hans Kongl. Höghet Arf-Prinsen Oscar, i händelse Hans Kongl, Höghet skulle sig innan nästa Riksdag förmala. — 5:0 Utgifning från Riksgälds* Contoiret af så kallade större Cteditsedlar 6:0 Sökt anslag af Taffelpenningar för Pre sidentsEmbetet i Kongl. KammarRätten, jemte 3:ne JustitieRåds ansökningar, att, vid afskedstagandet efter uppnådde 7o år, få behålla, jemte Lönen, Taffelpenningarna som pension. Om bifall till Lagoch Oe* conomieUtskottens Betänkande, angående! Den 23 Juli e m. 1:0 Svanshamrars anläggande, m. nr. 2:0 Fattigprocenten i Sterbhus. — 3:0 Rättighet för allmogen att i Städerna försälja sina varor i öppna bodar och stånd. 4:o Någon bestämd föreskrift om strömrensningar, m. m. Om bifall till OeconomieUukottets Betänkanden, angående: 1:0 Vackt fråga, huruvida någon Embetsman borde kunna äga rättighet att förbjuda invånarne i en ort, att hvar som heldst inom Riket söka arbete; 2:o Ett Stats Sjö-Assurance Contoir i Stockolm; g:o Medel till vaccinationens befrämjande; 4’° RiksdagsRelationers infordrande; _ Om antagande af OeconomieUtskottets Betänkande, rörande Saltpeter-Näringen. — Om bifall till ConstitutionsUtskottetS Memorial om granskningen af JustitieOmbudsmannens Diarier. Om instämmande i Ridderskapets och Adelns beslut, i anledning af ExpeditionsUtskottets förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående utvidgad Plandelsoch Seglationsfrihet för invånarne i Skåne och Blekinge. — Om återremiss af OeconomieUtskottets Betänkande om indeldta Regementernas beklädnadssätt. Af den 5 Juli, om bifall till BancoUtskottets
Kedamots-lönernes nuvarande helopp, en hesparing af nämnda 8umma uppkomme, jemte det att ett nu utgående Vdjimctions-arfvode af 400 Kalr kunde indraga8; —> att Kongl. 5Iaj:t, i den hlifvande kropositionen till kikets 8tänder om ökadt anslag till kammar-kättens allönande, matte utföra Kedamots-lönerne, hvardera till 2,000 ll:dr; — att, i Iiäiiilelse fräga uppstode om kresidents-lönernes ftnluijinng till 5,000 Kalr, kammar-kättens kiesident mätte varda med en lika förmon hugnad; — att 8edan, jemlikt Kongl. Krelvet den 17 lVIars 1837, alia göromål, t!! ikörande kammar-kättens krotolXotarier oell Notarier, hhfvit dem imellan lika fördelade oell följaktligen någon olikhet emellan des?a tjenstehefattningar numera ieke egde rum, kammarIlätten? 8tat matte, med uteslutande af Notarier, fa upptaga ivra l'roto-Vo tarier; samt att, derest kongl. 5Iaj:t ieke skulle hima skäligt infalla, att tor deiii all:» ma uppföras lika löner, hvarigenom en tillökning af 200 Il:dr uppkomme, rle tvänne äldste linge njuta nu varaixle lhnto-Votarie-lönerne :>f 000 Il:dr, oeh de tvänne ^ngre det lönehelopp, som för l^otarierne är anslaget, eller 800 Il:dr. kippa köredraganclens oell 8tats-lllädets underdäniga tillstyrkande, ville kongl. lV1aj:t
Han steg in i Berns salong, som tillfälligtvis var närmast, satte sig i ett hörn på en af läktarne och beställde en whisky. Det var full varieté. En fet dam hoppade omkring och kvittrade på tribunen utan att lyckas öfverrösta orkestern och sorlet bland den drickande, rökande och skränande publiken. — Ja, hvarför kunde han icke skrifva? Han hade ju likväl sett mycket och varit med om åtskilligt. Kanhända var det emedan han icke hade den rätta barnatron på att han verkligen hade något nytt att lära ut. Och om han också hade haft något, hvad så? Människorna ville likväl icke lyssna till det som han möjligen kunnat säga dem. Det var så underliga vråar af tillvaron han hade hämtat sin erfarenhet ifrån. Kanhända hade han icke heller den rätta barnatron på geniet. Hvad äro genierna? Kvicka och händiga barn, som låtit piska sig i arbetsselen af den gamla feberdrömmen om storhet. Och af illusionen, att storheten är stor. Den tjocka chansonetten hade försvunnit från tribunen; det var nu en medelålders herre, som under passionerade vridningar på hela kroppen pressade fram en sentimental romans. — Hvad skulle han finna på, som kunde narra tiden att åtminstone för några månader flyga på falkvingar i stället för att kräla på snigelfötter? Han ville vara älskad, och likväl fruktade han ingenting så, som kärleken. Kärleken är kontraband. Han hade haft några tomma äfventyr, korta och bizarra, men lidelsen hade han flytt som pesten, och den hade heller icke sökt upp honom. Han älskade ingen, och ingen älskade honom. Han var världens fattigaste man. Sångaren på estraden bugade sig och drog sig tillbaka under en lam applåd. De ädlare känslorna kunde på denna lokal endast nå en succès d’estime. Ett par steg från Hall satt en fet, brun råtta under en stol och knaprade på ett kräftskal, som hon höll mellan framtassarne. Då hon märkte, att Hall betraktade henne, gjorde hon ett ögonblicks uppehåll och mötte frimodigt hans blick med sina små kloka, svartgnistrande ögon. Därefter återgick hon obekymradt till sina egna affärer. Hall betraktade henne tankfull.
Lispundet, bar E. K. Mil, i enlighet med Knmmillerades hemställan, föreslagit tullfrihet vid utförsel. Rikets Ständer dela de af Kommitlerade uttalade äsigler, rörande orättvisan af utförsels-tull i allmänhet, såsom obestridligen utgörande en producenterne af exporlarlikIjir ålagd beskattning utöfver hvad producenter af andra varor i män af sin rörelse till Statsverket betala, och anse följaktligen, all sådana ännu qvarstående tull-afg.ifter, hvilkas bibehållande icke påkallas af förhållanden utaf öfvervägande vigt för landels eller dess näringars ekonomi, böra upphöra. Hvad särskildt beträffar den nu förevarande artikeln, sorn innefattar Ivaline olika slag, nemligen oarbelade Ben eller sjelfva råvaran och krossade eller förmälde Ben, så kalladt Benmjöl, utgörande den lorm, hvarunder benen såsom gödningsämnen användas, hafva Rikets Ständer funnit det vara af synnerlig vigt, alt icke verksamheten vid de lill åstadkommande af sistnämnde vara äfven i större utsträckning, än det egna behofvel. alser, under sednare tid i flera delar af landet gjorda anläggningar inskränkes genom en underlättad utförsel af råvaran, men också, å andra sidan, att, ehuru önskvärd! bibehållandet inom landet äfven af den förarbeiade artikeln Benmjöl kunde vara, giltigt skäl likväl icke förefinnes ali tullheskalla utförseln deraf; hvadan Rikets Ständer ansett, att en, den nu stadgade motsvarande, ullörsels-tull af 50 öre per Centner må oarbelade Ben, andra slag än Elfenoch Hvalfisk-, esalias, samt att krossade och förmalda Ben eller sä kalladt. Benmjöl må vid utförsel vara tullfria. Kommitterades af E. K. M:t godkända förslag rörande utförsels-algjften å vissa slag Jern samt Jernskrot innefattar, alt för Jern, gjutet:
För milt begrepp är betänk, tydligt derutinnan, att de ifrågavar. 3o,ooo r:dr äro öfverlemnade till K. M:s fria disposition, utan någon redovisningsskyldighet; ty jag kan icke se annat, än att K. M. äger att med summan göra eller låta efter godtfinnande, så att, om något för ett år blifver öfver, K. M. eller förvaltningen af dess liof, nemi. Riksmarskalks-embelet, icke kan vara förpligtadt att låta en sådan behållning balanceras uti räkenskaperna, sorn föreläggas R. St:s revisorers granskning; utan kommer det följande årets anslag att utgå med fulla beloppet af 3o,ooo r:dr, äfven om någon behållning finnes på anslaget för det föregående året. Frih. Sprengtporten: Den siste välde talaren har så fullkomligen upplyst förhållandet, att jag anser något vidare yttrande å min sida icke vara be hö fl ig t, för alt lemna Hr von Hartmansdorff den utredning af frågan, sorn 3ijo D e 11 16 September f. m. lian önskat. Jag hemställer, om det icke är nödvändigt, att R. o. Ad., som förklarat att detta anslag bör utgå med 3o,ooo r:dr, äfven tillkännagifver sin mening, att det bör blifva ett fast anslag. Jag inser visserligen, att genom ett sådant beslut saken är densamma som StatsUlsk. framställt i sin inbjudning; men om icke något beslut fattas, så stannar StatsUtsk. i afseende på R. o. Ad:s mening uti samma tvekan hvarför StatsUtsk. redan fått uppbära förebråelser. Hr von Hartmansdorff: Efter den förklaring, som Hr Bråkenhjelm afgifvit och Frih. Sprengtporten bekräftat, anser jag vidare yttrande i ämnet för tillfället vara öfverflödigt. I afseende på Frih. Sprengtportens sednare yttrande att Ståndet skulle frångå sitt beslut att anslaget borde vara ett föl slags-anslag, och deremot bestämma en viss summa, får jag vidhålla hvad jag redan yttrat.
Man har anfört, såsom en oformlighet i förslaget att ett vilkor blifvit fästadt vid rätten att erhålla stämning. Jag ber att dervid få erinra, att i brottmål, hvartill egen villigt öfvergifvande i anseende till påföljderne måste hänföras, gäller den allmänna regeln, att den tilltalade skall vid rätten höras, innan han varder dömd; att i detta fall åter är fråga om en alldeles särskild stämning, hvars försittande, har till påföljd, att den tilltalade, utan att höras, varder till saken fälld; och alt följaktligen, då en sådan särskild påföljd utaf försittande af stämningen eger rum, det icke torde höra anses stridande mot den allmänna principen att stämning ej må förvägras, om för stämningens beviljande fordrades utredning derom att sex månader förflutit från det den bortresta makan lemnade landet: och förnekas bör ej eller att man icke gerna kan veta, huruvida en bortrest makas afsigt verkligen varit alt öfvergifva en hemmavarande, förr än någon längre tid efter afresan förflutit, utan att han låtit sig afhöras. En talare har jemväl framställt den anmärkn., att enl. detta förslags ordalydelse skulle äktenskapsskillnad för öfvergifvande ej kunna ega rum i annat fall, än då den förlupna makan bevisligen rest utrikes, hvilket åter skulle strida mot hvad förut i det afseendet gällde, såsom talaren ville sluta af sednare delen i lagparagrafen samt Kongl. Br. den 4 Febr. 1818. Härtill får jag svara, att. enl. min upfattning af §:n, uprepas i l:sta mom. de särskilda omständigheter, hvilka karakterisera brottet och deribland jemväl att den brottsliga makan reser utrikes, samt att sedan endast omtalas två olika sätt, hvarpå den oskyldiga makans ansökning om äktenskapsskillnad delgifves den bortresta. Vet man hvar denne finnes, så uttages å honom stämning.
Domstolens mot förslaget gjorda anmärkningar har Kongl. Majit, efter Högsta Domstolens hörande den 5 Januari 1864 vägrat sanktion å förslaget. 26:o af den 7 November 1863 om förändring i lagstiftningen rörande jords eller lägenhets afstående för allmänt behof (150.) Sednn Högsta Domstolens yttrande blifvit under den 17 November 1863 infordradt, har Kongl. Majit den 20 December 1864 lärklarat sig ej kunna godkänna Ständernas ifrågavarande förslag, men tillika uppdragit åt Justitie-Statsministern, att framdeles underställa Kongl. Majit förslag till Nådig Proposition i ämnet. Sedan inom Justitie-departementet nytt förslag i ämnet blifvit utarbetadt, har Kongl. Majit den 28 Februari 1865 infordradt Högsta Domstolens utlåtande deröfver, hvilket blifvit den 22 påföljande Mars afgifvet; varande ärendet nu på Kongl. Majits nådiga pröfning beroende. 27:o af den 11 November 1863 angående upprättande af förslag till omorganisation af Dom-capillen (155.) Sedan inom Justitieoch Ecklesiastik-departementen ett förslag blifvit upprättadt till förändring af Dom-kapitlen, har Kongl. Majit under den 21 Mars 1865 infordrat utlåtanden från Stockholms Stadsoch Hof-consistorium samt samtlige Dom-kapitlen i riket, hvilka utlåtanden ännu icke fullständigt inkommit. 28:o af den 16 November 1863 angående ändring af 2 och 3 §§ i 3 Cap. Kyr kolagen (163.) Kongl. Majit har, efter Högsta Domstolens hörande, i Stats-rådet den 13 September 1864 bifallit förslaget och låtit utfärda författning. 29:o af den 16 November 1863 angående utfärdande af ny ansvarighetslag för Rikets Ständers Fullmäktige i Banken. (160.)
Min mening var, att 65:te §:n skulle föredragas i sammanhang med Utsk:s yttrande i denna punkt, som motsvarar den 06:te §:n, ty man kan väl icke behandla frågan om en tjenstemans aflöning, innan man behandlar frågan om tjensten skall finnas. Derföre vore väl bäst, om båda §§:na på samma gång till afgörande företoges; instämmande jag för öfrigt i den åsigt, att de föreslagna tillsyningsmännen blifvit alldeles obehöflige genom det system för distilleringen, som R. o. Ad. redan antagit. Sedan Hr Gr. o. Landtm, härefter låtit upläsa 65:te och 66:te §§:ne af Utsk:s förslag till förordn., anförde Hr Braunerhjelm: Sedan 20:de §:n fått den lydelse, R. o. Ad. på f. m. antagit, komma icke några dislilleringsverk med ångredskap att finnas, hvarken i stad eller på landet. Dislille - 316 Den 15 Juli e. m. ringen kommer -att verkställas endast med enkel redskap, sorn skattar efter afverkningsförmågan och någon kontrollör behöfver således icke vaka öfver distilleringens bedrifvande. Således försvinner behofvet af ifrågavar:de tillsyningsman, hvarföre de håda §§, som handla derom, böra ur författn:n utgå. Uppå härefter framställd propos. afslogs förevar:de punkt af Utsk:s Mern. och fann R. o. Ad. 65:te och 66:te §§:na böra utur förordn:n utgå. Vidare förekom Ulsk:s hemställan, ang:de 52:dra och 53:dje §§:na af Utsk:s förra förslag till förordn., och uplästes derjemte de deremot svarande nu föreslagne 58:de och 59:de §§:na. Hr Hjärne: R. o.
Hvar 'åken hä' flaska'? för flintlåsgeväret! Den glömde jag qvar! (tar upp en en stor bränvinsflaska ur bröstfickan, och ställer den på bordet.) Se, det ä' inte så godt te' skiljas från gamla bekanta, ska' jag säga! (han drar sig tillbaka till Victor, som står högre upp.) Han är humorist, tror jag? ÖSTERMAN. Nä-ej, VICTOR. HULTING. Kors BERG (till Österman, i det han breder sig en smörgås). gardist hä' 'an! (till Victor.) Varsko 'Anna hatt 'on kommer hut med hölet. LÄNSMAN (halfhögt till Österman, i det han pekar på Ja-a! (går in.) Hulting, som går och ser på sakerna, men emellanåt kastar en hungrig blick på bordet). Har Österman något emot att vi ber den der Stockholmarn sätta sig ner och få sig en liten bit med? Jag tycker han är lustig. hinte 'ar jag någe hemot'en, förstås. (till Hulting.) 'Ör nu 'Ulting! ute bland sakerna). Det bordet skulle passa för mej! Vi ä' halta på samma sida! ÖSTERMAN. ÖSTERMAN. Ne-ej, HULTING (låtsar vara upptagen af ett gammalt bord Sätt sej, hå tag hen bit med, vet jag. 77 HULTING (vänder sig om). Nej, hör nu ... nog för att det kliar i kakstan,... men jag har lärt att hålla mej på mattan jag... och Hulting med! LÄNSMAN. Krusa inte nu, utan hugg in bara! I matfatet och i likkistan ä' vi lika goda kålsupare allihop! HULTING. Ja se, det låter höra sig! (sätter sig emellan Berg och Österman. Länsman ytterst till venster, och Österman midt emot till höger.) Tocken heder har inte händt mej, sen jag fick en sup och en smörgås utaf Karl Johan ute på Lagålsgale! (de börja supa och äta.) högt salig konung Karl Johan? HULTING. Om jag BERG (med munnen full). Kände herr Hulting
Ulskottet dermed endast äsyf. tat redowlsning af wederbörande, att de ifräga. warande srrmmor werkeligen blifwit till krigskostnaden ukbetalte. Hwilket i följd af remitzen, Stats-Utffottet bordt det HögtäradeEBorgare Ständet word. sammeligen meddela. Orebro den 10 October 1810. k! NAxlott. ock ^ärln. l.e6rn>äter; vlznsr ^ok. t-szsrbjsllcs. kl NAerlrrcke Sorx-re-Zrliiäeti vlzn.r ^dr. Lozol. kl ULgvZrciix» «iet5 1*!,. VVeiäwLri. eler; I^eärmLeerr v^xnLr /^aäsrs ^akLasioo. l. k.voniu§. 26 Den 11 October. Wördsarnt Memorial. »Öfwer de Anmärkningar som bos Wällofl. Borgare Ständet och Hedenvärda Bonde>Ständer blifwit framstälde wid Bewillnings-Utstot. tets den 22 sistledne September afgifna Utlätande, i anledning af Herr Advocat. Fiscalen Falkmans Anmärkningar wid Bewillwillnings. Förordningen, fär Utffottet äran härmed aflem. na yttrande. Wällofi. Borgare. Ständet har först förenät sig om den erinran wid flutet af ingresien till i. Artiklen, att i stället för orden: Tjenst, folk samt alla blott med sin Arbets,förmäga sig försörjande personer, borde endast sättas: Tjensthjon och Arbetsfolk, emedan flere ärr sädana, hwilka egentligen med Arbetsfolk förstäs, kunna sägas försörja sig med sin arbetsförinäga. Mskottet tillstyrker sä mycket hellre bifall af denna Redaktion, wm det i allo in. stämmer med det yttrande Mskottet redan afgift »vit öfwer Anmärkningen i denna del. Wid i. Art. i. §. och flutet af i.
December 1800, på femtio års tid utfärdade arrendekon, trakt, skolat lill arrendatorn utgöras; hvarförutan kronooch skatte-allmogen i Åhrstads och Fanrås härader af samma län vore pligtig, att, i stället för dagsverken och körslor in natura, till del åt staden Falkenberg, under perpetuelt arrende upplåtne, Falkenbergs krono-laxfiske årligen till fiskes-innehafvårne betala 12 öre eller 3 skillingar banko för hvarje helt mantal och proportionaliter för mindre hemmansdelar, hvilken afgift bestege sig för 356 19 dels mantal i begge häraderne till 22 R:dr 12 sk. 5 rst.; samt att, inom Malmöhus och Christianstads län, sedan den arbetsskyldighet in natura, som tillförene af den närhoende kronooell skatteallmogen utgjorts dels till Dahlby och Flyinge kungsgårdar, dels till Uranienborgs kungsladugård, numera upphört, dagsverken eller så kalladt hofveri af dertill indelde arbetshemman utgjordes vid följande kungsgårdar ock boställen för det högre militär-befälet, nemligen; inom Malmöhus län’. vid Afnerups eller Alnarps kungsgård i Lomma socken och Bara härad, indelad Landshöfdingen i länet på lön. » Löfvestads kungsgård i, Löfvestads socken, anslagen till boställe åt Öfverste-löjtnanten vid Södra Skånska kavalleri-regementet. » Kungsgården Månstorp i Ingelstads socken af Oxie härad, förr kallad Mågenstorp och indelad till boställe för Ryttmästaren vid Månstorps kompani af Södra Skånska kavalleri-regementet, men numera anslagen till bostad för Öfversten vid Södra Skånska infanteriregementet. Stats-Vtshottets Utlåtande, N:o 93. 7 vid Hjelmshults i Allerums socken af Luggude härad indelad till förste Majors-boställe vid Skånska hussar-regementet.