Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De svarade: Honom går väl i hand: Och si, der kommer hans dotter Rachel med fåren. Han sade: Det är ännu bittida dags, och är icke ännu tid drifva boskapen hem; vattner fåren, och går bort med dem i bet. De svarade: Vi kunne icke, förra än du alle hjordarne komma tillsamman, och vi vältre stenen ifrå brunnshålet, och vattne så fåren. Medan han ännu talade med dem, kom Rachel med sins faders får; förty hon vaktade fåren. Då Jacob såg Rachel, Labans sins moderbroders dotter, och Labans sins moderbroders får, gick han till, och vältrade stenen ifrå hålet på brunnenom, och vattnade Labans sins moderbroders får. Och kysste Rachel; hof upp sina röst, och gret. Och kungjorde henne, att han var hennes faderbroders och Rebeckas son. Då lopp hon, och kungjorde det sinom fader. Då nu Laban hörde om Jacob sin systerson, lopp han emot honom, och tog honom i famn, och kyssten, och hade honom in i sitt hus. Då förtäljde han honom allt, huru tillgått var. Då sade Laban till honom: Nu väl, du äst mitt ben och mitt kött: Och när han nu en månad långt hade varit när honom, Sade Laban till Jacob: Ändock du äst min broder, skulle du fördenskull tjena mig för intet? Säg, hvad skall vara din lön? Och Laban hade två döttrar; den äldsta het Lea, och den yngsta het Rachel. Men Lea var klenögd; Rachel var väl skapad, och hade ett dägeligit ansigte. Till henne fick Jacob kärlek, och sade: Jag vill tjena dig i sju år för Rachel dina yngsta dotter. Laban svarade: Det är bättre jag gifver dig henne, än enom androm; blif när mig. Så tjente Jacob i sju år för Rachel; och tyckte honom det vara få dagar, så kär hade han henne. Och Jacob sade till Laban: Få mig mina hustru; ty nu är tid, att jag kommer i säng med henne. Då böd Laban allt folket der omkring, och gjorde bröllop.
I afseende på den vid 1817 års Riksdag utfärdade kallelse, har Herr Hjerta förklarat, alt skälet, hvarföre den icke utsattes till 1822, skall hafva Sivarit, att tiden beräknades efter motionstiden, som icke tilländalopp förr än i början af år 1818. Jag har likväl icke sett något Grundlagsstadgande, som bestämmer tiden för Riksdagens början efter t 36$ Den n Februarii f. m. motionstiden; och om man beskyllt mig för tolkning af Grundlagen, så lärer en sådan beskyllning bär i rikt mått kunna återbäras till Herr Hjerta. Jag hade för öfrigt hoppats, att striden om de olika ine» ningarne i delta vigtiga ämne skulle utföras, utan inblandning af främmande föremål. Herr Hjerta har likväl återkommit till de i början afRiksdagen ofta omnämnde Utskotlstillsättningarne och operalionerne, ehuru han sedermera sjelf förklarat allt detta såsom öfverdrifna farhågor. Deruti instämmer jag, och älskar att tro, att detta Herr Hjertås yttrande blifvit väderdrifven, från den tid då meningarne bär bröto sig mera häftigt, och att vi nu i mera lugn kunna hålla oss till ämnet. — Grefve Horn bär trott, att om §:n erhållit det förtydligande tillägg, som jag tagit mig friheten här framställa, skulle ingen la titude ät Rikets Ständer kunna lemnäs ätt inom loppet af året välja den beqvämligaste årstiden för sina sammankomster. Jag hemställer likväl, om icke, i händelse den redaktion blifvit antagen, sorn Herr Gahn jemväl föreslog, nemligen att Rikets Ständer skulle sammankomma inom 5: te årets utgång efter sista Riksdagens början eller slut — om icke, säger jag, samma lalitude då skulle hafva varit lemnad Rikets Ständer att välja den beqvämligaste årstiden, men mera bestämdhet vunnits, i afseende på grunden för beräknandet af de Den n Febr uar i i £. m. ao5 5 åren. Grefve Horn bar äfven omnämnt den vigt, jag skulle hafva lågt på Herr Gahns ord, att Riksdagarne skulle blifva, hvad de borde vara..
R:dr ännu är oliqvideradt, hafva Revisorerne ansett sig böra här söka utreda orsakerna till detta förhållande samt angifva de åtgärder, som till undanrödjandet af de öfverklagade olägenheterna i afseende på stats-verkets kassaförvaltning torde böra vidtagas. Då Revisorerne af det vid Kongl. Maj:ts den 27 Oktober sistlidet år aflåtna nådiga proposition, angående stats-verkets tillstånd och behof, fogade protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet den 14 i samma månad, erfarit, att Chefen för Finans-departementet åt förevarande fråga egnat särskild uppmärksamhet, hafva Revisorerne desto hellre här ansett sig böra återgifva det hufvudsakligaste af hvad nämnde protokoll innehåller, som detsamma innefattar ganska vigtiga upplysningar för frågans bedömande. Kongl. Stats-kontoret hade nemligen uti underdånig skrifvelse af den 29 förutgångne Juli anmält, att, då flere af förslags-anslagen under sednare åren betydligt öfverskridits och Stats-kontoret vid flere tillfällen måste af under händer hafvande medel anordna förskotter till verk och inrättningar, sådant föranledde till kassaförlägenhet, särdeles de år, då en eller annan af de vigtigare inkomst-titlarne icke utfölie med det belopp, som vid stats-regleringen påräknats, utan i stället lemnade brist, såsom händelsen varit med tullmedlen år 1858. Med anledning häraf och då den rör' liga delen af grundfonden numera, sedan statsverkets rörelse och verksamhet så betydligt ökats mot förr, vore otillräcklig till bestridande af utgifterna under de fyra första månaderna af året, efter hvilken tid först de till statsbehofvens fyllande påräknade landträntorna för det förflutna året till någon större del inflöte, hade Kongl. Stats-kontoret, för att åt nämnde Kontor bereda nödig säkerhet att vid alla tillfällen kunna verkställa de utbetalningar, som tillhöra detta verk, i underdånighet hemställt, att af Rikets Ständer måtte äskas ett kreditiv af Två millioner Riksdaler Riksmynt, för att, anvisadt å Riksgälds-kontoret, ställas till Kongl.
Under-styrelsen har att, dels på grund af hållna protokoll, iliarier och anterknings-böcker, dels ock med ledning af de utaf cheferne, hvar för sin afdelning, för tillfället ombesörjda och lill Under-styrelsen aflemnade uppgifter, redogöra för verkets förvaltning inför Rikets Ständers Banko-Utskott, vid hvarje Riksdag, och inför Rikets Ständers Revisorer, då de sammanträda, medelst berättelse, som till Bankens Öfver-styrelse aflemnas, i förra fallet sednast å dagen före Rikets Ständers sammankomst och, i det sednare, eller vid revisionerne, åtminstone fjorton dagar före Revisorernes sammanträdande. Första punkten af 6:te § i Kommilterades förslag lyder sålunda: vid bestämmandet af dagar och tid för Under-styrelsens sammankomster skall sorgfälligt afses, å ena sidan, att hinder och uppehåll för departements-göromålen möjligast undvikes, och å den andra, alt behandlingen af de hos Under-styrelsen anhängiga mål och ärenden icke eftersattes. Som cheferne för depositions-, kassaoch låne-afdelningarne hafva expeditionsgöromål, hvilka ingalunda få i och för Under-styrelsens sammankomster uppehållas eller eftersättas, anser Utskottet det vara lämpligast, att dessa sammankomster i allmänhet hållas på eftermiddagarne och endast undantagsvis på förmiddagarne, då ärenden förekomma, hvilka fordra skyndsamt afgörande. Utskottet, som gillat Kommilterades förslag till uppställning af icke allenast 6 § i öfrigt, än äfven af de derefter följande bestämmanden, som angå Under-styrelsen, tillstyrker alltså att nedanupptagne §§ må lyda, som följer: § 6. l:o. Vid bestämmandet af dagar och tid för Under-styrelsens sammankomster skall sorgfälligt afses att hinder och uppehåll för afdelningarnes göromål undvikes. 2:o. Under-styrelsens sammankomster skola hållas en gång i hvarje vecka eller oftare, i händelse målens beskaffenhet eiler ärendenas jemna gång sådant fordra. 5:o. Då vid dessa sammankomster frågor förekomma af beskaffenhet att Advokat-tiskaiens mundlliga hörande anses nödigt, skall särskild kallelse honom meddelas. /ii/t. till R.
Pr»t. tjaj. ivM Sent t B. 9 130 Underdåniga Skrifvelser. Lagmansoch Häradshöfdinge-Räntan till JustiticEStaten under Kongl. Svea HofRätt 7,000: Götha d;o 9,000! Skåne och Bie kinged;o3ooo: lg ooo. ; Postmedel . 140,000: — Charta-Sigil latm-medel . 20,000: — Controll -medel ... Tull-medel . 388,38S^6* — Numer - Lotteri-medel * 83,560: — " Indelde Räntor, efter Krono-värdet 2,036 R:dr 3 sk - , 1,015:31. 3- d:o Spanne mål 47 l'-1' a 5^ R:dr 250: 52. 62^.214:5i: 5: förhöjning i Mini-' mi-prisetå den förut under penninge-lönerne berak» nade Spannemål '43,6083 T:r å i| R:dr • 65,414: 361—■ förhöjdt varde S förut med Kronovärdi upförde indelde Räntor - 153,946: 14'. 4- Dito å den till Kronovärdi uppförde Spannemllen j5io6s: |il 1. Underdåniga Skrif velsera 131 Coufs-difference S de under Mini» Bier - Staten förut uppförde 90,000 Rtdr Hamb. B:co 135,000. — —- Tillökning i PostWerkets Stat, enligt Kongl. Brefvet d. 23 Jan. 1819 fi. — r 1, 001,447: 14. 8. j hvaremot afgå indragne hushyror: I Södermanlands Län 450. — Gottlands dito . , 333: 16. Calmare dito 60. — Blekinge dito 383:16. Christianstads dito . 166:32.
Om en stund blef tonernas svall mera rasande, men nu kommo de ej längre från ofvan endast: allt klarare framstod för henne den förfärande sanningen, att handlanden inunder också hade dansbjudning I Ja visst, deras vänskapskrets var ej den samma som kamrerns, hvarför skulle de ej kunna ha bjudning på samma dag I Och nog hade de lika full rätt att dansa och roa sig som folket i tredje våningen! Naturligtvis, de gjorde det också, de gjorde det med eftertryck! Fröken Bark lade kuddarne ofvanpå hufvudet i stället för under, hon fyllde öronen med bomullstussar och satte händerna utanför, det halp föga, ty golfvet gungade under de dansandes fötter, när de riktigt kommo i tagen, och när det spelades polka öfver, valsades det gifvetvis inunder och viceversa. De stygga tankar, som Nancy tänkt om pianot, blefvo styggare; hon önskade, att dess uppfinnare dött som barn. Snart kunde hon ej tänka alls, det var, som om^hufvudet skulle falla i bitar. Huruvida fröken Bark (ifall hon öfverlefde den natten) hamnade i en asyl för personer med svaga hufvuden eller i en omusikalisk familj, vet jag ej; det kan för öfrigt göra detsamma, ty gammal blef hon nog i alla händelser icke. skrin, dokumentskåp, dryckeshorn o. a., som utgått och allt fortfarande utgå från den konstnärlige ståldekoratörens atelier i Göteborg. Hans arbeten spridas öfver hela den civiliserade världen, och till och med den fjärran österns folk — japaneser och kineser — äro köpare af hans alster. Ingeniör Bernhard Beskow är född 1837, men det var först vid fyrtio års ålder, eller år 1877, som han så att säga » upptäckte » denna sin egenartade talang. Dessförinnan hade hans oroliga och experimentlystna natur lockat hon o m in på en mängd yrken af alla möjliga slag, utan att han kunde bestämma sig för något, tills han omsider kom på idén att etsa i stål.
Då således den städerna tid efter annan på ekonomisk lagstiftningsväg medgifna rättighet till uppbärande af tolag icke är af privilegii natur, utan, såsom utgående med en viss procent-beräkning å den allmänna tullen, endast är en allmän uppbörd, hvilken af Rikets Ständer likaväl kan upphäfvas, som den hitintills med deras medgifvande fått fortfara, hafva motionärerne, till förekommande för framliden af missbruk vid dess användande, föreslagit Rikets Ständer, att, genom underdånig skrifvelse, hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes i nåder från rikets samtlige sjö- och stapelstäder låta infordra verificerade räkenskaper för de sistförflutna fem åren öfver uppbörden och användandet af desse städerna förunnade tolagsmedel, och att Kongl. Majit behagade i nåder låta öfverlemna dessa räkenskaper till Rikets Ständers näst sammanträdande revisorer, på det att revisorerne, efter deraf skedd granskning, må sättas i tillfälle att kunna till Rikets näst sammanträdande Ständer inkomma med nödiga upplysningar rörande ofvanberörde missbruk, samt Rikets Ständer sålunda äfvenväl sättas i tillfälle att derefter fatta beslut, huruvida alt tolag bör upphöra eller till sitt nu utgående belopp förminskas; samt slutligen att Kongl. Majit äfvenledes täcktes i nåder vidtaga samma åtgärder för framtiden, så att alla derefter följande räkenskaper öfver tolagsmedlen må allt framgent blifva ett bestämdt föremål för granskning af framtida sammanträdande Stats-revisorer, Vid handläggningen af detta ärende har Utskottet inhemtat, att, sedan Rikets Ständer vid 1834 års riksdag hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, alt, efter vederbörlig undersökning angående tolagens uppkomst och användande, Kongl. Majit behagade vid derpåföljande riksdag till Rikets Sländer aflåta Dess nådiga förslag till dels reglering af stapelstädernas tolags-inkomster, dels kontroller öfver deras användande till sina bestämda än Bih. till R. St.
Ständer hafva åtminstone icke hittills visat en sådan inconsequens. Det är ju då tillrackeligt Den 25 Augusti e. m. att Mannen 3r tragöd att bibehålla sitt Embete; och vi må för Öfrigt komma i håg, att JustitiaeOmbudsmannen år Nationens, och skulle hon blifva tvungen att bibehålla en person, som ej åger hennes förtroende, vore visserligen icke några lyckliga följder att förvänta. Ökade Statsanslag åro dessutom med så mycket skål fruktade, att man må akta sig för hvarje lättsinnigt bifall, som kan till sådane föranleda. Jag får således anhålla, att, om remiss af Herr Hjärnes motion beviljas, det må ske med de vilkor jag tagit mig friheten föreslå. Herr Cederfelt] öld, Pehr Gufiaf: Jag för enar mig med de vårde Ledamöter, som tillstyrkt remiss och bifall af den ifrågavarande motionen; men jag har begårt ordet, egentligen för att möta några af Herr von Hartmansdorff framställda skål. Han har ibland annat förment, att den som våljes till JustitiaeOmbudsman, bör ovilkorligen lemna den syssla han förut i Statens tjenst innehaft. Men detta påstående strider helt och hållet mot 65 i Riksdagsordningen, enligt hvilken han synes kunna bibehålla hvad syssla i Staten som helst. Orden åro följande: ”Juftitice-Ombudsmannen njute till godo få val under forn emellan Riksdagar ne, famina fåkerhet förfin perfon och tjenfte-befattning, forn genom 111 §. af Regerings-Formen, för Riksdagsman i allmänhet ftadgad år, och anfes under fin tjenfietid och intill defs han ifrån Embetet Jkiljes, eller till utöfningen af fin förut innehaf Dtn 25 Augusti e, m. 67 de beffållning dtertråder, i alla affeenden lika med Konungens Jujtitice - Canzler. Häraf synes således klart, att JustitiaeOrobudsinannen kan bibehålla den tjenst han förut innehaft, och tillträda den åter i samma stund han Justitias-Ombudsmans-befattningen fråntråder.
Jag tror att man snarare skulle kunna säga det om andre medborgare, som redan erhållit valrätt, och som, ehuru kristna, likväl bekänna sig till en lära, hvars kanske vigtigaste dogm just ålägger dem proselytmakeri. Då ämnet, såsom jag nyss nämnde, redan blifvit fullständigt utveckladt af föreg:de talare, har jag endast att förena mig med dem och anhålla om bifall till ifrågav:de punkt. 422 Den 10 December f. m. Hr von Ehrenheim, Per: Sedan 2:ne föregide talare så fullständigt uttalat skälen för antagande af detta förslag, återstår mig ej annat än att förena mig med dem. Hr Olivecrona, Knut: I likhet med Hrr von Knorring och von Troil, får jag anhålla om bifall till ifrågav:de punkt. Ganska goda skäl hafva nemi. blifvit anförda för antagandet af detta förslag. Lagstiftningen har så småningom tilldelat Mosaiske trosbekännare medborgerliga rättigheter. Till en början fingo judarne endast vistas i några få städer, sedermera hafva de fått tillåtelse att förvärfva egendom äfven på landet, och öfverallt hafva de visat sig såsom goda medborgare. Mig synes derföre billigt, att de äfven få rätt att deltaga i riksdagsmannaval, och jag är öfvertygad att de skola visa sig värdiga det förtroende, som R. Skr i detta afseende kunde meddela dem. Hr Ehrenborg har anmärkt, att, genom antagande af detta förslag, en stor abnormitet i förhållandet mellan kyrka och stat skulle uppkomma. För min del kan jag icke inse, hvari denna abnormitet skulle bestå. Det är visserligen sannt, att judarne förneka grundvalen för kristna läran; men å andra sidan synes den kristna kyrkan icke hafva något att frukta från detta håll; ty det ligger icke i karakteren af judarnes religion att söka göra proselyter. När alltså den lära för Svenska kyrkans bestånd, som Hr Ehrenborg påpekat, icke, enligt min tanke, förefinnes, bortfaller ock det enda skäl, hvarföre Mosaiske trosbekännare skulle från valrätt utestängas. När derföre emot dem såsom
Sl:r uttalade princip i afseende pä läne-tinderstöds utbekommande. Det har af en talare blifvit yttradt all denna princip vore oriklig, och jag vill då hänvisa honom till de utaf 15. Sius Revisorer och Fullmäktige i Iliksg:skont. afgifne berättelser, af hvilka han lätteligen skall finna, att den princip han förordat, alltid, då den af II. Sl:r blifvit följd, har förorsakat otaliga rättegångar och dryga förluster för Statsverket, då det deremot af samma hertil l el se visar sig, alt då den princip blifvit följd, sora vid sista Riksdagen fastsiäldes, så hafva åierbelaluingarne af dessa lån ganska enkelt och lätt försiggått, emedan Fullmäktige i Riksg:skont. då icke haft att göra med andra än öfverslyrelserna i de kommuner, som fått dessa lån sig anslagna. Q O O Åtskilliga talare hafva visserligen yttrat att den gamla och nya delen af Lidköping skulle utgöra tvänne serskilda städer, men det hai' dock icke, eill. min lanke, lyckats dem att ådagalägga det Lidköping vore iner än en stad. En talare liar, för alt framhålla de bevekande omständigheter, som för Lidköping skulle förefinnås, framställt den frågan, hvarföre den gamla staden skulle lida derföre att den nyavisade honom oginhet, men jag ber då all fä göra den värde talaren den frågan, hvarföre skall Statsverket lida derföre atl den nya och gamla staden Lidköping icke kunna komma öfverens? Jag yrkar bifall till Ulsk:s Betänk. Gr. Lagerbjelke: En värd talare har velat fästa upmark - samheten derpå, atl tomt-egarne uti Lidköpings gamla stad skulle hafva afgifvit en förbindelse att ensamme återbetala ifrågavande läll, men den värde talaren har dervid förbisett att denna förbindelse af dem upgifvits endast för den händelse atl den nya staden icke skulle blifva ålagd alt deltaga uti kostnaderna för tomtregleringen.
De mindre tidningarne böra njuta någon lindring i den afgift, som enligt vår tanka, för närvarande alltför tungt belastar dem, men en dylik lindring har ej kommit dem till godo genom förenämnde beslut. Vi föreslå derföre, att ett halft ark, beräknadt till i5o decimal quadrat-tum, endast belägges med 1 rst. banco, ef t helt ark, eller 3oo decimal quadrat-tum, med i rst., samt derutöfvar gående hallark med i rst. för hvardera”. STOCKHOL M, Lundberg K Couip. 1S44. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Dec.l, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om uppbärande af en viss accis vid införsel till stad af bränvin eller en mot dylik accis svarande bränvinsförsäljninys-afgift.
Dem, som hålla båtsmän, hafva deremot inga eftergifter i deras ganska ständigt vexande skyldigheter blifvit förunnade. Här skall man invända, att Rikets Ständer vid denna riksdag beviljat ett anslag för den s_ k. öfverskotts-räntan i Blekinge. Jag är den siste, som skall upp - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande Ad 48. 11 höra att vara tacksam för den akt af rättvisa, hvarmed Rikets Stander vid denna riksdag; utmärkt sig. Men annat var det icke. Rikets Ständer hade vid 1834 års riksdag godtyckligt ålagt dem som betala öfverskottseller augments-ränta i Blekinge, att, tvärtemot hvad der och i alla de eröfrade provinserne i 150 år varit öfligt och lagligt, betala denna ränta efter markegång, i stället för efter kronovärdi. Derigenom mer än tiodubblades genom ett penndrag denna skatt. Denna skärande orättvisa kunde ej bestå, när det för vår Nådige Konung blef kändt och tydligt. Rikets Ständer hafva ock nu upphäft 1834 års beslut. Dem, som fått augments-ränta, skall Staten framdeles ersätta skillnaden. Detta är visserligen en fördel, som de rusthållare, som hafva augments-(öfverskotts-)ränta, erhålla mot hvad de förr haft. Men de hafva fått denna fördel i stället för förmedling eller reduktion å båtsmans-antalet, hvilket i Blekinge är alldeles orimligt stort. Det torde tillåtas mig att här upprepa något af hvad jag härom vid ett an nat tillfälle yttrat: »Uti de af Konung Carl X från Danmark eröfrade provinserne utgå, som bekant är, hemmansoch jordeboks-räntorne i allmänhet, på grund af mångfalldiga i särskilda författningar bekräftade löften och försäkringar, efter s. k. kronovärdi i ett för alla tider faststäldt penninge-belopp och således utan den i de gamla Svenska provinserne vanliga förvandlingen efter markegångs-sättning. Provinsen Blekinge har dock föga fått tillgodonjuta af denna fördel, annars väl egnad att godtgöra de under långa utvärtes och inbördes fejder näst före och efter föreningen med Sverige i denna provins skedda sköflingar.
Wid öfwerläggning i ett sammanhang om de ämnen, som i dessa Vlemorialsr innefattas, kunde Urssottet, som redan den 7 Augusti förledit är hoS Riksens Högloft.^ Ständer tilstyrkt hwad Herr Glänne, stam, .angående Oeconomiska Författningars skiljande frän Allmänna Lagen nu förestagit, ej widare nägot utlätande deröfwcr afgifwa. Hwad Herr Afwersten Lbrengranat ^rojeÄerak, fann Urssottet wal äga mycken förtjenst, men Utssorret trodde likwal, at innan Hushålls-Sällskapen bliswit i Lands-Otterne mera allmänt in ' rac - Den 24 Mars. ic>8) ,attade/ skulle det föreflagna Åkerbruks-colleZium ej kunna komma til en nyttig iverksamhet. Deremot ansag Utskottet sig böra lil alla delar bifalla Herr kvirrnnerstamL Förslag, säsom i Utskottets tanka in» nefattande alla de utwägar, som för närvarande torde kunna förestås til minnande af det äsyftade ändamälet, och, säsom äfwen i hwad deruti yttras om en förändrad OrZLnisation af Patriotiska Säll» stapel, i der närmaste bidragande til hwad Herr LlrrenZrariLt, med det af honom förestagna Aker» bruks-LolleZium, äsystat. Och skulle Utskottet wörd» sammeligen tilstyrka, at detta Förstag, som harwid bifogas, och hwilket Utskottet fann innehålla sanna och rigtiga Grunder för Hushalls-Sällstapers inrättning, matte af Riksens Högloft. Stan» der til Kongl. Maj:ts eget Rädiga bedömande öfwerlämnas, med underdånig anhållan derjemte, at Kongl.
Ständer hade ivid Riksdagen igoo. ansett Riksgälds-Sedlarncs Realisation sör oumgängeligen nödig; Bancp-Ulstoktets, i detta ämne afgifne yttrande utwisar, att, ester desi kanka, af Riksgäldssedlarnes fortfarande gäilgbarhes under ett ostadigt och »vacklande wärde, äfwen Banco-Werkers ofelbara wanmagr more akt befara; hwaraf den följd war naturlig, att Realisations werkställande ur alla stal, för Herrar Fullmägtige blef en owilkorlig pligt. Ehuru sättet dertill war föreskrifwit, sinnes dock icke något sädant pvsilift förbehäll, att i händelse Realisationen pä det föreflagne sättet icke stulle finnas möielig, att Realisation dä borde afstadna. Twerrom, enär hela Rikets, Stats.Werkets, Riksgälds Contoirers och fielfwa Banquens wäl fordrade att Realisationen ju förr desto heldre blefwe företagen. hade efter min oförgripeliga ranka, Herrar Bantzö-Iullmägtige icke bordt kunna undgå answarighet om Den 14 November. 3§ vm uti det stick, denna angelägenhet dä Lräkat och dem förelagd blef, hufwud ändainälet af Riksens Ständers förordnande, under ert fruktlöst afseende pä den för »verkställigheten bifogade norme, af Banco Fullmägliae blifwit äsidosatt, enär Banquens förmäga till Realisationens företagande, enligt de af Banco-Utstottet antagne gruuder, befans nöjagtig. Jag kan säledes för min del icke instämma ml någon flags anmärkning mot Herrar Fullmägtige dcröfwer att Realijation, pä sätt som stedt, af dem blifwit företagen.