Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm den zo Octobcr 1809. Remitterades till Stats-Utstottet» 246 Den 4 November. Friherre kock, kclrr ^Zcllxb, och Herr LtrL le, Larl krc6ric, hade inlämnadt följande Lllemorial hwilket upplästes. I dessa dagar har utkommit fran trycket en anonyme Skrift, kallad: Nägra ord om nödwändigheten, att, utan hinder af Skrä försattbingarne, medgifwa lämpelige utwägar till försörgning af Ewinnkönet och i synnerhet Ämbetsoch TjenftemänS samt andre GtändSPersonerS torftiga Änkor och oförsörjde Döttrar ''0, Wi hafwe med uppmärksamhet genomlast denna lilla Skrift, och kunna för wäre delar icke annat finna, an akt den okande Författarens förslag ar Krundadt pä aldra största billighet. Dä wi således gerna instämma i Auctors wälmenla project och antage detsamma säsom wart egit, sä wi härjämte ödmjukast bifoga den tryckte pjecen. och lika ödmjukt anhålla hos Högwälborne Herr Gref» rven och Landt» Marstalken samt Högloflige Ridderfkapet och Adeln, att de ämnen, hwarom den hand, lar, mä tagas i ömaste öfwerwagande. Såsom föreständare wid Kongl. Allmänna Fatligwärden har i Staden, hasme wi haft den mest smältande erfarenhet af det bedröfliga tillständ, hwari enkor af alla Ständ med deras barn sig besinna. Deu *) oswonkerörde atbondtiiig säiffildt try-kt > <^t°Sbolm rkos b°S Dlrcct. o» Kg!. ?eter Lvllm. Den 4 November. 247 Denna Inrättning kan omöjligen, tvid saknad af tillräckliga tillgängar sträcka sin hjelpsamhet till alla behöfwande, ännu mindre tilldela ät hwar och en olycklig ett bröd hwarmed den är fullkomligt belåten.
Han har varit mera tillsammans m e d oss fruntimmer på sista tiden, tycker j a g; första veckorna var han så upptagen af sitt arbete, eller också spelade han bräde m e d pappa o m aftnarne, m e n nu sitter han vid runda bordet mellan Mia o c h mig o c h talar m e d oss, — kanske mest m e d mig. O m han friar i kväll, hur skall jag då bära mig åt? Tänk o m han gör det under en dans!! Bäst vore då under » Polstjärnan », ty det är den vackraste vals, jag vet. (Forts. kl. 2 på natten.) Just nu h e m k o m n a från Bostad, där jag har haft gränslöst, förfärligt roligt! Jag har dansat alla danser. De båda löjtnanterna voro då icke mycket att skryta med, ty den ene var förlofvad o c h den andre såg icke vidare treflig ut. Flickorna Burg tittade också på kapten Ståhle! Han dansade första valsen m e d Mia, — ära den s o m äras b ö r! V i måtte ha sett m y c k e t förtjusta ut, ty när dansen var slut, hviskade Eva Burg till m i g: » Jaså, Lilly, du tänker bli kaptenska! » Nej, nu orkar jag ej skrifva längre. Till och m e d Mia, s o m annars brukar gå o c h lägga sig så tidigt, sitter i afton vid det öppna fönstret o c h ser riktigt svärmisk ut. H o n tänker väl på några gamla minnen. Jag undrar så mycket, o m Mia har anat hans o c h min stora, stora hemlighet? Jag misstänkte det i förmiddags, ty då var hon riktigt snäll emot mig, o c h jag kunde ha haft förtjusande roligt, o m ej pappa hade k o m m i t emellan och förstört alltsammans. Saken förhöll sig så, att kaptenen frågade Mia, o m h o n ej ville rida ut m e d h o n o m på eftermiddagen, ty det hade varit tal därom så många gånger, o c h nu skulle han ju resa snart. (I nästa vecka, åh, det blir förfärligt!) » Jo, gärna, » svarade Mia på sitt stilla, milda sätt, » och Lilly följer väl m e d?
Statssamt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 6. 17 elever kunde fyllas af en läroanstalt för hela riket, enär sammanlagda antalet af lärjungar i de för detta behof afsedda seminarier dittills i allmänhet icke uppgått till mera än 50 h 60; samt detta antal utan svårighet kunde inom en bildningsanstalt undervisas, och det destomindre torde vara erforderligt, att för det då varande bekosta flera bildningsanstalter för ändamålet, som, derest erfarenheten visade, att antalet elever tillvexte, Staten icke torde undandraga sig, att, i mån af det uppkommande behofvet, öka de qvinliga seminariernas antal; men då, enligt hvad motionären upplyst, eleverna vid Strengnäs seminarium under läseåret 1864— 1865 utgjort 34, till hvilket antal de stigit från första läseåret. 1860—1861; saint då Kongl. Majit, uti Sin nådiga Proposition vid innevarande riksdag, gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit förordnat, att tvänne seminarier för bildande af folkskole-lärarinnor skulle bibehållas, med afseende derpå att afstånden inom riket voro så betydliga, att det knappt kunde påräknas, att qvinliga seminarii-elever skulle för sin bildning företaga längre resor, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att det i Strengnäs redan inrättade seminarium varder derstädes med nuvarande stat, 2,350 Ridr Runt, bibehållet. Stockholm den 19 Mars 1866. Reservationer anmäldes af: Herrar Grefve Rosen, Skogman, Biskop Beckman och Hofpredikanten Tegnér. Bih. till R. St. Santmans. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulskottels Betänkande N:o 7. I N:o 7, Ank. till Exp.-Utsk. den 17 April 1866, kl. 7 e. m.
Ochupptage! uti namnbe fKeglemente: ^A) ,5ratnjlå'llmng om SancowcrEets föremål od? befEaffeuhet, femte nagva allmåtma fSrefPrtfrer om bwaö roib <&ft*>erfjyrdjén.år att iakttaga; B) 23anEms (Tommifjariere åligganCum od) befattningar i allmänhet; C) tCjenjlegraber, 2>cforbringslagar, grtmber för penfTon^betaSEning,. famt fiabganbm i affeenbe på gob orbning inom SancotverEet; D) boljan,&e fpeciela fororbnanben om öanEeuo befattningar od) werffambet, intill nafla ^iEebag, nemligen:. 1:0. 3 affectibe pa inlosniitg od> ameling af SanEens feblar, får# flarEn.ing od) utmyntning af öanEcns mrtallijTa. tillgångar, od> hwa-b.* mera barmeö geinenfTap eger:: O 3,*losning od) utroeplwg af 23a»Eens feblar:: Om be af Jvonal. «Dtaj:tocf> SXiFet! ©tdnberfajljtdlba Sagar för mont# befhimningen od) för SviEet! ©tanber!
— N:o 221. i anledning af återremiss af betänkandet N:o 46, angående väckt motion om befrielse för utsockne-frälsehemmanen i Halland från skyldigheten alt erlägga rotevakansafgifl. VIII. B. 467. 478. A. 481. U. 595, 596. A. 598. — N:o 222. med förslag till sammanjemkning eller voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående ersättning för omkostnader, i anledning af D.D. K.K. II.H. Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning. VIII. B. 380. A. 399. IX. E. 56. — N:o 223. i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet ( 128 ) N:o 160, i fråga om ytterligare anslag lill upförande af Cellfängelser. VIII. B. 380, 399. A. 400. IX. E. 3. Slals-Ulskottets Memorialer, Belänkanden och Ullåtanden. — N:o 224. i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 161, angående extra Stals-anslag till föremål, tillhörande Landtförsvars-departementets handläggning. VIII. B. 380. A. 400. U. 585. A. 589. IX. U. 58. A. 107. E. 271. — N:o 225. i anledning af erhållne återremisser å Ullåtandet N:o 162, angående extra Stals-anslag till föremål, tillhörande Sjöförsvars-departemenlet. — N:n 226. i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 163, angående ifrägaställde extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Civil-departementets handläggning.
Styrelsen icke af det enskilda förtroendet till kommissionärer eller underkommission ärer ansåge sig frikallad från förbindelsen att till alla delar undersöka inkommande lånehandlingar. Upptäckten skulle ock i annat fall kunnat fördröjas intilldess de på falska handlingar till Forsslund utbetalda lån stigit till en summa, som denne ej mägtat återgälda, ty förfalskaren, Paul Hedström, hadé i följd deraf, att han varit Riksdagsman af Bonde-Ståndet och åtnjutit detta Stånds förtroende att väljas till Revisor af Stats-, Bankooch Riksgäldsverken, kunnat med lika mycket hopp om framgång, som andra bland nämnda Riks-Stånds ledamöter, göra anspråk på att Styrelsen endast och allenast på grund af hans vittnesbörd om låntagares och löftesmäns vederhäftighet skolat godkänna från honom inkomna låneansökningar, och sålunda hade Hedström äfven kunnat underlåta att på lånehandlingarne tillsätta sådana namnteckningar, hvilkas tillvaro nu ensamt röjde handlingarnes falska beskaffenhet. N Då Styrelsen följaktligen hade att tillräkna sig förtjensten, att den ifrågavarande, under ofvanberörda omständigheter särdeles farliga förfalskningen upptäcktes, innan ännu densamma fått antaga en utsträckning, som lätteligen kunnat leda till oskyldig persons ekonomiska undergång och Bankens skada, trodde Styrelsen sig kunna med skäl afvisa den tillvitelse för oursäktlig försumlighet vid handlingarnes granskning, som motionären ansett sig tillständigt att mot Styrelsen frambära; och hade Styrelsen icke kunnat underlåta att fästa uppmärksamhet på vissa omständigheter, som, enligt Styrelsens tanke, ådagalade, att en af Styrelsen alltför långt Banko-TJtskottets Memorial N:o 14. 3 sträckt fordran på lånehan dlin gars formela rigtighet skulle leda till ett tillbakavisande af de flesta sådana handlingar, som afsåge lån åt de mindre, i allmänhet icke skrifkunnige jordbrukarne, särdeles i orter, der underkommissionärer bland allmogen författa dessa handlingar.
Att ofvannämnde sätt för räntors och tiondes beräkning och losen äfven må tillämpas på den del af Presternes utlagorj som hittills af markegång varit beroende. 7:o Att, då ränteoch kronotiondegifvare för all tid afsäger sig uppsägningsrätt till leverering in natura, räntetagare äfven skall samma rätt förlora, dock under vilkor, att säkerhet för en rättvis markegångs sättning, som uttrycker verkliga och icke blott förmodade priser, varder beredd enligt de hufvudgrunder derför, som i 11—14- momenterna här nedan varda föreslagne. 8:o Att ofvanstående förändringar i hvad hittills varit stadgadt, ic ke gälla för nuvarande Indelningsegare som innehafva kronans rätt, derest de icke, tillika med sina räntegifvare, deruppå ingå. 9:o Att alla ränteoch tioudetagande allmänna verkoch inrättningar, stater och corpser, kyrkor, läroverk och fromma stiftelser, m. fl. må bibehållas vid sin författningsenliga rätt att dem anslagne räntor och tionde, utan inblandning med Stats-verkets uppbörd, af de skattskyldige sjelfve uppbära. 10:o Att ali, till följd af den nya regleringen, skeende ränteoch tionde-lösen skall utgå i silfver eller i Riks-bankens sedlar efter 1830 års myntbestämning, men att, om denna myntbestämning varder förändrad eller Riks-banken upphör att sina sedlar med sill ver efter densamma inlösa, årlig, markegång åter skall för ränteoch tiondelösen varda gällande. 734 Prot-utdrag den 26 September 18A-8. liro Att markegångssättning sker en gång årligen på någon i författning hesta niel dag om hösten elter medelberäkning af de pris, som under hela årets lopp, ifrån den sista till den pågående markegångssätlningen, egt rum i de städer samt på de handelsplatser och marknader, hvarest markegångs-kretsens varor hufvudsakligen försäljas. 12:o
Men då den Bevillningsprincip, eller rättare det aggregat af sådane, som 1812 antogs, allt sedan visat sig försvaradt af högst mägtiga intressen och opinioner, enligt en erfarenhet, som jag, efter min åsigt, icke kan annat än kalla högst bedröflig, är det att förmoda och frukta, att någon hufvudsaklig ändring icke heller nu står att vinna; och i så fatta omständigheter går jag att hos Ridderskapet och Adeln anhålla om en remiss redan nu till BevillningsUtskottet af några an märkningar emot underordnade principer af nuvarande BevillningsFörordning, framställde under förutsättning af den hufvudprincips bibehållande, som jag dock förbehåller mig öppet, att när tid blir, så långt min förmåga räcker, bestrida. Sjelfva Titelbladet innefattar en oriktighet. Det står: ”Bevillning för år 1824 ”och påföljande år, intill slutet af år 1828, ”såvida ej inom denna tid Urtima Riksdag ”infaller.” Man borde här, och öfverallt i sådana fall, nyttja Grundlagens egna ord, och således, enligt 61 §. RegeringsFormeri, här säga: intill slutet af det år, under hvars 3 H. 16 Den 10 December f. m. lopp en ny Bevillning af Rikets Ständer fastställd blifver. Jag anhåller nu om iakttagande häraf vid uppsättandet af nästa BevillningsFörordning, och torde en gårig få utveckla de menliga följderna af närvarande redaction uti serskilt Memorial öfver en fråga, som hör under Expeditionslktskottets handläggning. Art. II. §. 3. mom. 3. pag. 25. Rusttjensskatten upptages här i Be vi 11- ningsFörordningen. Sådant har, om jag minnes rätt, skett i alla de föregående sedan 1809, och det är dock alldeles olämpligt. Adelsfarieskyldigheten hör mindre till dem, som åläggas Svenska medborgaren efter 60 §., än till dem, som omtalas i 80 §. RegeringsFormen.
Det löfte Comittén ger att realisationen blir en beständig anstallt, icke blott en temporair, har Hr Friherren nu bekräftat. 1 min öfvertygelse står dock orubbligt, att detta löfte är ganska osäkert och öfvergår allt hvad Ständerne kunna hålla. I alla tider har realisationerne varj! beroende af Handelsvågen, och icke allenast vi, tvenne gånger, utan äfven alla andra länder hafva mäst erfara detta. Våra krafter kunna icke jemi örås med Englands, och huru vilja vi fritaga oss för ett äfventyr, sorn sjelfva det idka England har måst vidkännas. I kriget emot Frankrike, var England nödsakadt att tillsluta sin Bank, och följden blef genast, att Bankonoterne vidhäftades ett agio. Om nu England, ehuru innehafvare den tiden, af verldshandel och dess skatter dock var underkastadt en sådan conjuncturens magt; så frågar jag: huru förmätet vore det icke att säga, det samma conjunctur ej kati träffa oss: och måste möjligheten lemnäs obestridd, så frågar jag; kunna vi bestämma tiden då den inträffar, eller icke inträffar. Nej, må vi ej neka en blick tillbaka på Vår egen erfarenhet; och af den upplyst, skola Vi lått förutse, att om vi nu göra en realisa - ben 7 April e, m. tion, så får den alldeles samma öde, som våra förra; att räcka några år, hvarefter den upphör; då vi befinna oss i mycket värre belägenhet än Vi nu äro. Medlet till realisationens ovilkorliga upphörande, är blott några års missväxt eller ett krig; och för dessa olyckor stå vi icke mera fria nti, än förr. Beträffande sättet för realisationens verkställande, så anser jag båda utvägarne ganska skadliga. Att sedan Sverige uppnått den stora lyckan att icke mera äga utländska skulder, å nyo, samla sådana öfver Sverige; är, i min tanka, icke att handla rätt för nationen Att åter, genom Actie-förslaget, bortskänka Sveriges Bank, och sätta hela Nationens välfärd och trefnad i beroende af ett antal inhemska och utländska capitalister, anser jag vara ändå Värre.
Genom ofvan åberopade nådiga Kungörelse af den 11 Augusti 1854 hade, i anledning af Rikets Ständers framställningar i ämnet och med upphäfvandc af nyssberörda undantag från den nämndemän tillerkända rätt till ersättning af ifrågavarande beskaffenhet, blifvit förordnad!, att nämndemän skulle vid sådana boställsoch torpsyncr samt andra extra förrättningar, för hvilka de dittills icke varit lill någon ersättning berättigade, ega tillgodonjuta skjutsersältning enligt gällande resereglemente för den i och för förrättningen tillryggalagda väglängd, sorn öfverskjöte en half mil, från nämndemannens hemvist räknadt, äfvensom att de i allmänhet för dem åliggande syner och öfriga extra förrättningar linge beräkna dagtraktamente efter resereglemente! utan något undantag för det fall, alt kortare tid än en hel dag till förrättningen åtginge. Derefter vore på förekomne anledningar af Kongl. Majit förklarad!, dels genom nådigt Bref den 10 November 1855, att 1854 års nådiga kungörelse borde tillämpas ej allenast vid syner och extra förrättningar, som anginge landtoch sjöförsvaret, utan äfven vid sådana, som rörde till andra Stals-departemenl hörande angelägenheter, hvarvid den vederbörande för dylika förrättningar tillkommande ersättning borde anordnas af anslaget till reseoch traklamenlskostnader på den Riks-statens ilulvudtitel, hvars rätt ansåges hafva varit af den vid hvarje tillfälle hållna synen eller förrättningen beroende, dels ock genom nådigt Bref den 25 Februari 1855, alt vägsyner icke vore att hänföra till sådana extra förrättningar, för hvilka skjutsoch traktamentsersättning af allmänna medel, enligt berörda kungörelse, åt nämndemän bestodes.
Vill han åter med ordet bourgeoisie beteckna alla de bildade samhällsklasser, som, nu till stor del orepresenterade, enligt det hvilande förslaget kunna deltaga i den nya representationen, så saknade han visserligen skäl att i det begagnade uttrycket inlägga någon mindre god eller samhällsvådlig bemärkelse. Dessa samhällsklasser igenfinnas vid Konungens rådsbord, i dess högsta domstol, bland högre och lägre ernbetsmän, domare, officerare, vetenskapsmän, konstnärer, possessionaten, industriidkare o. s. v., med ett ord alla dem, som i vårt land företrädesvis besitta högre bildning, erfarenhet i allmänna värf och ekonomiskt oberoende, eller just de qvalifikationer, hvilka, i förening med rättrådighet och fosterländskt nit, äro egnade att tillvinna sig och bibehålla medborgerligt förtroende. Men något sednare framhåller samme talare vådan af det allt mer öfverhandtagande bondregemente, förslaget skulle åstad - Den 7 December. 377 komma, och slutligen förebrår han samma förslag, att det lägger all makt i händerna på en enda klass. Åtminstone för mig är det omöjligt att inse, hvilken klass han menar. Ar detta en talare, hvars anmärkningar skulle kunna föranleda förkastande af förslaget? En inom detta Stånd högt värderad och af mig mycket aktad man har anmärkt, att förslaget saknade den naturliga utveckling ur det bestående, som vid ifrågav:de reform vore så nödvändig. Jag vågar dock i detta hänseende erinra om det af (lere talare antydda förhållande, att just detta förslag innehar den aldra naturligaste utveckling ur våra bestående kommunala institutioner. Samme ärade talare har vidare sagt, att förslaget vore politiskt orättvist, derföre att det utesluter flere, förut röstberättigade personer, bland hvilka någon annan talare särskildt uppräknat extra ordinarie tjenstemän och andra, som nyligen inträdt i statens tjenst, men icke ega 800 rdrs årlig inkomst. Ja väll om endast det bestående är rättvist, så är förslaget orättvist, men under dylik förutsättning skulle aldrig någon förändring kunna komma till stånd. Jag vågar dock påstå att förslaget är rättvist, då det tillägger representationsrätt åt alla medlemmar af Svenska folket, som kunna anses politiskt myndiga och ekonomiskt oberoende, men åt inga andra, ehvad de förut egt eller icke egt denna dyrbara rätt.
- Hennes fader skall samtycka till allt vad hon önskar. Den största svårigheten ligger hos Karmides själv. Allt kommer att bero av hans uppförande, ty först genom ett förbättrat levnadssätt kan han hoppas återvinna Hermiones aktning. - Riktigt. Men här stöta vi ju på en omöjlighet! - Nej, ingen omöjlighet, men en skenbar svårighet. Du känner ynglingarnes art. De måste rasa ut. Ju dåraktigare de levat, dess grundligare är ofta deras förändring till stadga. - Sådant händer visserligen. Men ... Karmides stadgad! Det förefaller mig omöjligt. - Jag känner Karmides bättre än du. Jag ansvarar, att en sådan förändring skall ske, såvida icke du omöjliggör det. Hans ödes trådar ligga i bådas våra händer. Han har vandrat vägen till fördärvets avgrund och står nu vid dess rand. Vad han hitintills icke velat se, gapar nu vid hans fötter, och han ser det. Om han icke redan återvänt, så är orsaken hos dig, ty du står bakom honom, en envåldsherre över ögonblicket, och det är du, som skall nedstörta honom eller lämna honom återvägen öppen. Krossar du hans högmod, så är han förlorad. Alla ana, att han är utfattig, men ingen vet det, ty han har intill denna dag förstått att dölja sitt läge under ett levnadssätt, som måste locka till den tro, att Indiens rikedomar stå honom till buds. Under allt detta är han uppfylld av ångest och färdig till vilket förtvivlat företag som helst. Störtar du honom, kan du icke beräkna följderna; lämnar du honom vägen fri, så skall han ila till en framtid, vars famn står honom öppen och tillbjuder honom lugn och med lugnet allt, som han kan eftersträva. Om han i besittning av en ny rikedom skall återfalla i sitt förra levnadssätt, det är något, som vidkommer ingendera av oss båda. Det är nog för mig, att Hermione varder hans maka ... det är mitt mål ... och för dig bör det vara nog, att han till sista obolen gäldar dig sin skuld. Det är du själv, som skall sätta honom i stånd därtill.
De i KronoRäkenskaperne förekommande Afkortningar äro, efter den förändring deraf Omslutet hänföra till följande titlar: Afkortningar. 1:0. För Frälse Egendomar påförde, numera icke utgående Räntor: Everdlig Eftergifne och nedsatte Räntor: Allmogens Friheter 1,240:40. 2. 3,320:23. 2 Förmedlade Hemman och Räntor 2,072: Uppodlings Friheter Litt. P. Ordinarie Ränta. KronoTionde. Kronovärde. Markegångsvärde. Spantuål. Markegångsvärde. R:dr. sk. rst. R:dr. sk. rst. T:r. kpr. FÖrläningar: För arrenderade Hemman och Lägenheter O: o. Kongl. Slolt och Kungsgårdar :lO:o. Dubbel eller Origtig För Fattigdom LandsStaten Städernes Friheter Anordning’ efter Stat. KiksStatens Sjette HufvudTitel: RiksSlalens Sjunde HufvudTitel: RiksStatens Åttonde HufvudTitel: V Ordinarie Ränta. KronoTionde. KroQOVärde. Markegångsvärde. Spanmål. Markegångsvärde. Litt. Q. (1) Tion l:o. Löflings Anslag. :a HufvudTiteln: 2:a HufvudTiteln: Gripsholms Slotts Stat Justitiestaten Fångars vård och underhåll 4:de HufvudTiteln: Indelta Cavallerioch Infanteri 5:te HufvudTiteln Regementerne Lotserioch Fyrings-Staterne Båtsmanslndelningen 6:te HufvudTiteln: LandsStaten . Landtmäteristaten . 7:de HufvudTiteln: Postverket Jägeristaten . TiondeProfvare . 8:de HufvudTiteln: ClericiStaten . ElementarLäro verken Folkskolorna MedicinalStaten . Allmänna IndragningsStaten: Fångars väre derhåll
Under dessa förhållanden och då Rådstufvurätten, emot lag, ådömt de sakfällde svårare straff, hvarefter det Peter Svensson ådömda äfven gått i verkställighet, och, hvad angick Johannes Samuelsson, Kongl. Hofrätten, såsom dess utslag uppå hans ansökning antydde, icke ansett sig befogad att närmare granska Rådstufvurättens olagliga beslut, utan blott förvandlat det svårare spöstraffet till en emot detta svarande bestraffning af fängelse vid valten och bröd, hvarigenom äfven Johannes Samuelsson blifvit hårdare straffad, än vederbort; ansåg jag mig icke kunna undgå att Rådstufvurättens lagstridiga förfarande beifra, och uppdrog derföre, i skrifvelse den 20 Januari 1844, åt advokatfiskals-embetet i Kongl. Hofrätten att emot Rådstufvurättens ordförande och ledamöter, hvilka i beslutet deltagit, anställa och utföra den talan om ansvar och ersättning till vederbörande, hvartill lag och sakens beskaffenhet föranledde. Öfver det, till följd häraf, inför Kongl. Hofrätten af advokatfiskals-embetet anställda åtal, hafva Rådstufvurättens ordförande och ledamöter blifvit börde, och uti afgifven förklaring andragit, att de, lika med hvad anmärkt blifvit, ansett olofligt innehafvande af dyrk och inbrott i afsigt alt stjäla vara förbrytelser af enahanda art, hvilka, under en lagsökning och så länge lika straff var stadgadt för dem begge, ej borde särskildt bestraffas; i följd hvaraf de icke heller skulle hafva ålagt Samuelsson och. Svensson straff för innehafvandet af dyrkar, utan endast för det af dem verkställda inbrott, om åtal härför hos Rådstufvurätten förekommit till handläggning och afdömande den tid, lagen bestämde lika straff för omförmälde brott, och således före promulgationen af Kongl.