Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Endast på denna väg kan man hafva något hopp att eu gång hinna det allmänt eflersträfvade målet af eu ny, förbättrad crimiuallag; hvaremot, i händelse först LagUlsk. och sedan R. St. på sina fyra rum skola disculera och votera på en gång öfver håde principerna och dessas tillämpning i hvarje lagparagraf, vi sannolikt komma alt evinnerligen std pä samma punkt och aldrig hinna fram. I följd af hvad jag nu haft äran anföra inskränker jag mig för närvarande till att afstyrka antagande af Hr von Hartmansdorffs förslag, som endast går ut på uppskof, och tillstyrker, all saken mätte komma under definitiv öfverläggning, dervid jag för min del önskar bifall åt Utskts betänk., men förbehåller mig att, i den mån jag framdeles under discussionen får höra betänkligheter emot Utsk:s förslag, antingen i dess helhet eller isynnerhet, såsom jag förmodar, i vissa delar, få till besvarande upptaga de anmärkningar, som kunna göras. Jag är härvid öfvertygad, ali, derest R. o. Ad. deciderar sig för att företaga frågan till bufvudsakiigt afgörande, meningarne skola vara ganska litet delade om anlaglighelen af de egentliga och förnämsta hufvudgrundsatserna för den nya lagen, till hvilka jag isynnerhet räknar: att ett nytt straffsystem i landet erfordras; att della system, i stället för att hittills hafva hvilat på physiskt afflicliva straff, hufvudsakligen hör grundas på frihetsstraff; samt att dessa icke höra verkställas såsom hittills, utan med penitentiärt syfte. Må Ståndet i öfrigt besluta sig för det ena eller det andra penitentiärsystemet, hvarom meningarne isynnerhet tyckes vara delade; ty della är en sak, som i vigt är vida underlägsen den, att straffen i allmänhet blifva penilentiära. 142 Den 26 April f. m. Gr. Frölich, David:
3 Begeringarne att äfven uttala sin mening — dertill de vore icke blott fullt berättigade, utan ock traktatenligt förpligtade — motionären hemställt, att då, enligt ingångna underrättelser, en kooperation i berörda rigtning redan verkligen vore å bane mellan flera Europeiska magter, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Dess Regering måtte i samverkan med andra magter, som garanterat Wiener-traktaten af 1815, i diplomatisk väg påyrka Konungariket Polens återupprättande. Den 21 i nämnda månad har Utskottet jemväl från Vällofliga Borgare-Ståndet erhållit en af Herr Björck väckt motion (JV2 311) af enahanda innehåll, som den förra. Sedermera har Utskottet genom Protokolls-utdrag fått del af de diskussioner, som berörda motioner inom de respektiva Stånden framkallat. Det är utom allt tvifvel att dessa motioner, i afseende på den ifrågavarande frihetsstridens betydelse, uttrycka det allmänt rådande tänkesättet hos hvarje för frihet och sjelfständighet lifvad nation. Hvad det Svenska folket känner vid åsynen af Polens lidande har det skyndat att uppenbara. I alla landsändar hafva dessa sympatier gifvit sig uttryck på ett otvetydigt sätt, och underrättelsen härom har blifvit spridd förmedelst de snabba kommunikationsmedel, af hvilka vår lid är i besittning. Det kan fördenskull omöjligen misstydasom, på sätt Utskottet finner sig böra tillstyrka, Rikets Ständer afhålla sig från den af motionärerne föreslagna åtgärd, äfven i den form motionärerne, under öfverläggningarne angående frågans remitterande, synas vilja gifva densamma.
Ständer hemställa om bifall till hvad i sådant afseende, pag. 30, 31 och 32, är vordet föreslaget, hafva likväl, till undanrödjande af elen farhåga för Stadsjordarnes större deltagande än hittills i Båtsmanshållet, sorn af några Ledamöter blifvit i anrnärkningarne yttrad, vördsamt skolat tillstyrka Rikets Högloflige Ständer att, för deras del, besluta och till Kongl. Maj:ts Nådigste bifall derefter i underdånighet öfverlemna, att, — ehuru det förslag till Båtsmansstyrkans framgena fördelning Städer»e emellan, som i öfverensstämmelse med föreslagna grunder och Formulairet Litt. A., före nästa Riksdag, bör af Kammaroch Commerce-Collegierne upprättas, skall i serskilde cohunner utvisa den del af Båtsmans-styrkan, som belöper på jorden, och den del deraf, som svarar emot bevillningen af borgerlig näring, hus och tomter, — detta förslag likväl blott kommer att tjena till grund för bestämmandet på det hela' af det antal Båtsmän, som af hvarje Stad bör utgöras; hvaremot fördelningen af detta antal emellan jord, borgerlig näring samt hus i4 Statssamt Oec.-TJ tsl\. Uti. N:o i3a. och tomter inom hvarje Stad, må uppå Stadens Autoriteter och Invånare ankomma , till beredande af den högsta billighet och rättvisa i prasstationens utgörande.
Till allmogen räknas således, enl. denna §:s bestämda ordalydelse, alla hemmansegare, hvilka ej till annat RiksStånd höra; och i BondeSt. har lill följd häraf blifvit från de hittills orepresenterade uptagne alla jordegare' 90 Den 15 Februari e. ra. sorn icke tillhöra annat Riksstånd, men hvilkas antal dock blir jemförelsevis ganska obetydligt sedan de ofrälse jordegare, som tillika på grund af Kongl, fullmakt innehafva eller innehaft tjenst å Rikets Stat, fått plats bland R. o. Ad. Antalet af BondeStis ledamöter upgår för det närvarande vanligtvis till omkring 100 eller något deröfver. Alt betydligt minska antalet af detta Stånds Riksdagsmän ansåg Ulsk. vara betänkligt och derföre bestämdes det att hvarje Stånd skulle bestå af 75 eller hela representationen af 300 ledamöter. Antages nu att de uptsgne hittills orepresenterade borde tillsammans utgöra ett lika antal som ett af de ursprungliga Stånden, så upkommer, då man fördelar hela antalet riksdagsmän, eller 300, uti fem delar, ett antal af 60, hvilket utgör ungefärligen samma antal som det hvartill ledamöterne i Presteoch BorgareShn f. n. upgå. Om nu ytterligare de 60 hittills orepresenterade ansågos till jemnlika antal ingå uti de nuvarande Stånden, komme hvarje Stånd att af dem uptaga 15 och således såsom förut blifvit sagt, att i sin helhet utgöra 75. Beskaffenheten af de nyuptagne samhällsklasserne och deras förhållande till da ursprungliga Stånden, hafva likväl gjort att Utsk. ansett sig endast för R. o. Ad. samt PresteSt. böra anvisa dem det bestämda antalet af 15 ledamöter, hvaremot de för BorgareSt. ansågos lämpligare kunna utan åtskilnad inneslutas uti det för hela Ståndet bestämda antal, hvilket för BondeSt. desto heldre jemväl kunde ega rum, som de uti detta Stånd, enl. förslaget, uptagne hittills orepresenterade samhällsklasser äro jemförelsevis af så ringa betydenhet.
Riket är olyckligtwis styckadt, en tredjedel bar blifwit fiendens ros, Rikets förra skuld är betydeligen ökad, inwänarnes förmögenhet märkeligen förmindstad, genom det olyckliga kriget; bör man icke dä söka genom förmindstande af Statens utgifter, genom indragningar, der möjligtwis det läter sig gora, söka undwika det öfwerdrifna ökandet af Folkets utlagor och beskattning; men huru har man iakttagit sädant, dä man i stället inrättar nya höga tjenster, med derefter patzande löner, et Stats-Räd, pä hwars räd och föreställningar Konungen ej behöfwer göra mindsta afseende; de kunna ju dä ej wara til nägot gagn, men med säkerhet til icke vbetydelig §r->. varton för Staten; med.snsrtrtrLRädet förhäller sig pä samma sätt, derföre blir rättwisan ej nogare handhafva för det Ledamö terne - 486 Den Z Junis. terne fä stor rang och blifwa beständige: camposition af Högsta Domstolen hittils tyckes ej wara at klandra, men wäl at ingen offentlig anklagare warit som kunnat lägga dem begängna fel för ögonen, om sädane existera. Jag fär derföre härmed förklara, at iag för minenffildte del icke kan lemna mit bifall til pioffctet, sa framt icke deste twänne nya inrättningar förfalla, emedan de äro en ny och onödig L^Lv-Ttion för Staten, och bär behöfwes i det stället hushällas. Utom dest inser jag icke, huru man kan förestrifwa Konungen, sedan han äger sä mycken magt, denna Regeringsform tillägger honom, at han nödvändigt stall hämta råd af wista utnämnde personer; mig synes det falla af sig sjelf, at om han finner det nödigt kan han taga dem af hwem, han finner äga den kundstap och skicklighet, at han kan göra afseende pä deras rädflag. I desta delar önskar jag derföre det mätte forblifwa wid det hittils brukliga.
Herr af Uhr, Gustaf', Da de sammansatta Utskotten uppdrogo åt BancoUtskottet enskildt, att föreslå de reglementariska grunderne för Discont-rörelsen, tror jag, att deruti lag ett förhastande i så måtto, att då desse grunder äfven komma att underkastas Riksens Ständers pröfning till enahanda behandling, som de sammansatte Utskottens HufvudBetänkande, desamma jemväl bort af båda Uskotten uppgöras. För denna gång skadar det visserligen icke; men då jag anser målets fördelning vala origtig i principen, har jag velat anmäla min önskan , att denna åtgärd icke må såsom prtejudicat en annan gång åberopas. Herr Grefven och LandtMarsliälken förklarade, att Friherre Boyes nu väckte Motion kom, me, tillka med hvad i anledning deraf blifvit yttradt, att, jemnlikt 4g §. RiksdagOrdningen, Jivila på bordet till nästa Plenum. iooo Den 19 Julii e. m. Föredrogs å nyo Statsoch BancoUtskot* tens den 21 sitledne Junii, under Nio 27, afgifne, samt den 28 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående Bankens utlåningar å guld och silfver, metaller eller andra varor. Hers: Hjerta, Gustaft De sammansatta Utskotten saga i deras Betänkande, att Utskotten, i betraktan af de betydeliga svårigheter, sorn mota förvarandet under säker controll af andra exportvaror än dem, hvilka hittils fatt belånas , nemligen Alun, Bly, Stål, Jern, Koppar, Messing och Tenn och deras värdes tryggade bibehållande utan all tillfällig försämring, anse någon ytterligare utsträckning af varubeläningen genom Bankens medel icke böra ega rum. Jag har inom Utskotten varit af en annan tanka, och om denna lyckas att vinna Högloflige Xlidderskapets och Adelns uppmärksamhet, anhåller jag att det förevarande Betänkandet må varda åter* remitteradt. Jag har trott, att kanske det enda lånesystem.
Hvad beträffar det anförandet, att olägenheter i anseende till controllen vid uppbörden skulle genom ifrågavarande betalningssätt upp» komma, så tror jag tvärtom, »tt stor redighet skulle derigenom vinnas; ty det är naturligt, att om man vidtoge systemet, man äfven skulle antaga hvad dertill hörer, nemligen, att Cotnittéer inrättades i hvarje Socken, hvilka ora söndagarne emottogo uppbörden, ofördröjeligen aflemnade den till Kronofogden i orten, och följande postdag skrifteligen underrättade LandtRänteriet, att så och så mycket influtit; i hvilket fall Landshöfdingen också i tiel visste, huru mycket af de skattskyldiges utlagor blifvit till Kronofogden lefvererade, tvärtemot 34 ör/i i September f, m. hvad nu sker, då Kronofogdarne, ty värr! kunna år ifrån §r betacka balancer, Jag har vekt yttra detta, på det att detta förslag icke må blifva bortglömdt och lemnadt åt sitt öde, utan i framtiden åter komma i dagen, så att man då icke må, såsom nu, af maklighet underlåta att påtänka och vidtaga utvägar, hvarigenom de skattdragande lättås, i stället att man nu låter bördorne trycka ojemnt, och sedan skyller på att de äro för stora, hvilket jag aldrig kan erkänna. Meri deremot tror jag att vi i evighet skola få anledning att klaga öfver skatternes tyngd , sä länge vi, af lättja, icke vilja vidtaga anstalter, hvilka underlätta dem, och medföra oberäkneliga fördelar. Men i sådan händelse får icke Embetsmäns beqvämlighet afses. Grefve Lagerbjelke, Axel: Bevillningsut skottet har för dess dei ej förbisett nyttan för de skattskyldige deraf, att kunna småningom och i mindre poster afbörda sina utskylder, men inom Utskottet hafva Ledamöterne af det Stånd, för hviket i alimänhet en ,så beskaffad lättnad skulle vara fördelaktigast, bestämt förklarat sig emot detta nya sätt med Coupons, som äfven varit nog svårt att för dem explicera.
Ord. lärarens lön. vid Naviglionsskolan i Stockholm Rdr 3,500: » i Götheborg i Gefle i Malmö, 3,000: 2,500: d:o » d:o » d:o i hvilken skola elevernes antal under de sednast förflutna två läsåren betydligen tilltagit och under läsåret 1861—1862 utgjort 65 2,500: samt vid Navigationsskolorna i Calmar, Hernösand, Westervik, Wisby och Carlshamn 2,000: 1,000: 1,000: Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
N:o 27, i anledn. af anmärkntr emot betänk. JV:o >2, angtde grunderna för den blifvande allm. bevillntn, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf; Wto 28, i anledn. af Hr Christierssons motion, angtde bestämmande af det belopp, uppbördsman och redogörare borde åtnjuta för debitering och indrifning af bevillningen; BancoUtskottel: N:o 81, i anledn. af förre Kamererare!) C. Matlons ansökning om restitution af lön, samt erhållande af pension; $:o 82, i anledn. af Riksd.fullm. G. B. Apelqvists moia H. 79 Den a3 September e. m. tion, angtde nedsättning i räntan med en proc. å alla lån, som från R. St:s Bank eller de derunder lydande lånecon-* toren utgifvas; N:o 83, öfver väckt motion, ang:de låns lifgifvande från R. St:s Bank emot första inteckning uti fast egendom på landet till belopp af fastighetens halfva taxeringsvärde; N:o 84, i afseende på väckta förslag till förändrade föreskrifter, i afseende på bankens faslighetssamt skiftesoch odlings-lånerörelse; N:o 85, öfver väckta motioner ang:de låns lifgifvande från banken, emot pant af storskiftade hemman i Dalarne; N:o 86, öfver väckt motion, angtde förskoltslåns meddelande från banken för strömrensningar, sjö- och myraftappningar samt i stort företagna odlingar; N:o 87, i anleda, af väckta motioner, angtde dels utsträckning af lånetiden och nedsättning af räntan för discont lån, samt dels bestämmandet af någon viss andel af discontfonden till lån åt jordbrukare och bergsmän; Nto 88, i anledn. af väckta motioner, dels om inrättande af låneconlor i hvarje provins, dels 0111 tillökning i discontfonden och nedsättning af räntan för discontlån, 111. m.
Detta vore en verklig orättvisa, då man icke kan bevisa, att den redan existerande mindre banken medför några olägenheter. Ett skäl, hvarföre en stor bank bär sig bättre än en liten, är, att förvaltningskostnaden är lika för dem båda och således mera graverar den lilla banken än den större; men det bör vara delägarnes sak att bedöma, huru stor banken bör anläggas för att kunna bära sig. Sådant bör icke blifva föremål för den generella banklagstiftningen. Nog skulle man här i Stockholm få ihop en fond på 2,000,000 r:dr; men så är icke förhållandet i landsorterna, och hufvudändamålet med bankinrättningarna är likväl att befordra penningerörelsen i landsorterna. För min del anser jag derföre öfverflödigt och t. o. m. skadligt att bestämma något minimibelopp; men skall en minimisumma nödvändigt fastställas, så bör den icke öfverstiga 1,000,000 r:dr courant, med hvilket belopp bankinrättningen är verkställbar, enär icke liela beloppet insättes på en gång, utan endast 5o proc. vid rörelsens början. Frih, Klingspor: Motsatta åsigter hafva här blifvit yttrade. Å ena sidan kan man icke få bankerna nog stora, å den andra icke nog små. För min del går jag en medelväg häremellan, fastän icke Hr Stuarts. Jag önskar actie - Don »g Mort e. ta. 43» bankers uppkomst, icko derföre, att jag just är någon stor anhängare af privatbankssystemet, utan derföre, att jag an» ser såsom en stor olägenhet, att penningerörelsen är concentrerad i Stockholm. Actiebankerna isolerade tror jag dock icke skulle medföra någon väsendtlig nytta; men i sammanhang med ett väl ordnadt inrikes vexelsystem, som vi vänta oss, tror jag, att de skulle medföra nytta för såväl näringsidkaren och producenten i allmänhet, som för consumenten. Svårligen skola likväl dessa banker uppstå på en teckningssumma af 2,000,000 r:dr courant; utan anser jag lika med Hr Stråle, att minimisumman högst bör bestämmas till 1,000,000 r:dr courant. Äfven Sr summan för hvarje actie för hög.
Då R. o. Ad. fattat det beslut, att låta vid StatsUtsk:s utlåt, bero, så ser jag ej huru någon vidare ålgärd af R. o. Ad., eller något annat beslut som föranleder till en åtgärd, numera kan komma i fråga. Jag får åtminstone för min del reservera mig mot, att man ytterligare vidtager någon åtgärd, sedan R. o. Ad. beslutat att låta vid Utsk:s utlåt. bero. Hr Hedenstjerna: Jag anhåller, med anledn. af det beslut som bär blifvit fattadt, att mitt anförande måtte såsom en särskild motion få blifva till StatsUtsk. remitleradt, på det att dessa förhållanden måtte komma att lagas i närmare betraktande inom Utsk. 30 i Den 24 Mars. IIr Gr. o. Land tm. förklarade, allda frågan om vissa landsslats-ljenstemän syntes, såsom flere ledamöter ansett, kunna skiljas från de väckte frågorne om beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenklande för alt särskildt behandlas, samt här blifvit yrkadt, att R. o. Ad. måtte anmoda Utsk. att inkomma med särskildt utlåt, om desse tjenstemän, Hr Landtm, ansåg sig af R. o. Ad:s i ämnet fattade beslut icke vara hindrad att framställa propos. på en sådan anmodan; hemställande Hr Landtm, fördenskull, om R. o. Ad. ansåge sig böra anmoda StatsUtsk. att ofördröjligen inkomma med utlåt, öfver de delar af K. M:s förslag till lönereglering för landsstats-personalen, som kunna skiljas från frågorne om beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenklande. Denna propos. besvarades med starka nej blandade med ja, hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att härvid nej varit öfvervägande. Sedan Hr Gr. o. Landtm, derefter yttrat, att Hr Hedenstjerna begärt, att det af honom afgifna anförande måtte anses såsom en särskild motion och på sådan grund remitteras till StatsUtsk. för att behandlas i sammanhang med K.
Den ajliDneö 53emillning efter l:jka Art. i Denna ©taDga fommer att försvinna; men Dör ^jenflemait unDer åreté lopp, eller crfåller fan af(TeD, evlägge SBemillnittg ettDajk till Den Dag, Då löiten fottoni ellet Def ©terbfué frångår; 2:o för ©efäller ocf Arbeté» Fartar, font före UppbörDö»årctö början afliDit, Då, jemte Q5emillningen efter lifta Artikeln, Den ^Setvillning, ftvartiU Den afliDne för arbetsförmåga, enligt 2:Dra Art. marit taperaD, förfminner; ocf 3:o för Dem, font icke mäkta De på» förDe UtjkplDcc erlägga. Afkortning eger alDrig runt för Den ^öetvillning, forn af 3orD eller €getiDont utgå bör. §. 159. ågat jkattjkplDig efter ^Diantalöjkrifitingeu uppgifmit fin egenDom till 33or» genärer, eller Dör fatt efter UppbörD6»åteté början, jkall bemilltting gälDaö af Soncuré»mafan ellet ©terbfufet, utan att bemakanDe, utreDning eller Hut be» föfmet afmaktaö. §. 160. Afkortningé Sill. tilt 31. ©t. sProt. 1834 & 1835. 9° 3 ©tab ffatl benita Säitgb bejhttom af Sföagifttaten och minil t»änne af $aperingömännen gtanjfaö, oerijtceraé od) unb*rfrif»as it tanbet fola Säng» bente å uttpfle Allmänna ©odenfämmor uppläfaS, bå Räflöt od) t»å ©oden» män ota intyga, huruwiba något »ib bern »ant att erinra.
Majrts Nådiga Proposition i detta ämne, att Rikets Ständer uppdraga å Kongl. Maj:t full magt och myndighet att genom utfärdande Ordres anbefalla, det soldat, som är ställd till yttre bevakning å fästning, der till allmänt arbete dömde fångar förvaras, eller å allmän Arbetsinrättning eller Correctionshus, eller å annan ort, der fångar till allmänt arbete hållas, må äga, att, i enlighet med särskild meddelad föreskrift, å flyende fånge, sorn på Irenne anrop, ej stannar och återvänder, aflossa sitt gevär, hvarvid skottet bör rigtas så, att fara till Jifvet i möjligaste måtto undvikes; och torde Rikets Ständer göra sig förvissade, att Kongl. Maj:t vid utfärdande af dess Nådiga befallning i detta ämne, tillika meddelar sådane föreskrifter, hvarigenom all våda för missbruk förekommes. Bland de särskilda föreskrifter, som således skulle komma att meddelas, föreställer jag mig, att den boide äga rum, att skottet ej skulle ske med kula, utan med gröfre hagel, hvarigenom vådan för lifvet bl ifver mindre. Äfven torde andra locala föreskrifter, så i afseende på tiden, som stället för skottets lossande, vara nödvändige. Men om all nödig omsorg och omtanka i detta afseende användes, har jag svårt, att föreställa mig möjligheten af missbruk, el - 58 Den 16 November f. m. ler att våda kan uppstå för någon annan, än den flyende fången, sorn, på fri fot kommen, hotar den allmänna säkerheten. Anser man honom hafva en naturlig rätt att söka sin frihet, så kan roan väl icke neka samhället genom dess utsedde vårdare af allmänna säkerheten, en lika naturlig rätt, att använda alla medel, som erbjuda sig alt hindra fången ifrån att uppnå sin åstundan, Det skulle i annat fall blifva, under vissa omständigheter, hans lagliga rätt att rymma. Denna kan jag för min del icke erkänna; och om den regeln skall följas, att man af 2:ne onda ting måste välja det minsta, kau jag icke annat finna, än att den ovissa farhåga för möjligheten, att fången utan verkligt behof skulle blifva sårad, måste vika för den bestämda osäkerheten i fångvården, sorn å andra sidan visar sig.
Försummar Husbonde sådan anmälan, vare han pligtig, att sjelf utskylderna betala för den Gesäll eller Arbetare, sorn sålunda blifvit i tjenst antagen, utan att hafva styrkt sig vara behörigen mantalsskrifven;" inom Preste-Ståndet: alt orden; "under skatte-året,” borde utbytas emot orden: "under det sisla fjerdedelsåret;" att i stället för ordet; "sedan” borde sältas: "efter mantalsskrifningen, " samt att
Antingen af öfvertygelse om åtgärdernas gagnelighet, eller till förekommande a£. (36 Den i5 December f. m. Sfventyrligare förslag, liar man inom BancoUlskottet uppställt 2:ne project till vissa begränsade låneanslaller; det ena, i uppgifvit ändamål, att gagna handeln och näringarne, hade enahanda öde, sorn det i Konungens Nådiga Proposition om Statsverket omnämnda, att icke vilja begagnas af dem, för hvilkas bästa det sades vara tillkommit, det afslogs för några dagar sedan belt och hållit inom Vällofl. BorgareStåndet; det andra, om upplåning utrikes aftvå millioner R:dr, har ännu icke hunnit längre, än att inom BancoUtskottet med arne rösters pluralitet hafva blifvit bifallit, dagarne förrän Konungens nu senast afgifna Nådiga Skrifvelse i lika ämne, hvilket mången trodda skulle föranleda samma Nådiga Skrifvelses uteblifvande. Jag tror således icke, att anledning till, förevarande Nådiga Skrifvelse varit af Rikets Ständer gifven, ej eller att Riksdagens förlängande, genom förevarande frågas återupptagande, så egentligen kan Rikets Ständer tillräknas. Dessa ämnens invecklade natur och det motstånd Statslåne-förslagen rönte hvarje gång de blifvit förnyade, förklara både orsakerne till Riksdagens längd, och hvarföre vi i denna punkt stå på samma ställe, sora vid Riksdagens början. Emellertid är nu frågan, huruvida det å nyo framställda löneförslaget kan mera gillas under skydd af Den i5 December f. m. det dermed nu' uppgifne ändamål, att hjelpa gäldskyldige inteckningsgifvare, än under något af förut framställde syften. Den grundsatts, som Kongl. Maj:t yttrar, att man ofta hör framställas, den nemligen, att Staten bör så litet som möjligt inblandas i enskildte förhållanden, saknar visserligen icke sina goda skäl, och det torde förtjena undersökas, huruvida ett undantag för dess tillämpning vid denna fråga hör äga rum.