Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adelil ingifVet anförande, hvilket till Stats Utskottet blifvit remitteradt, har Herr Friherre Gustaf Lagerbielke *) framställt Svenska National - Theaterns tillstånd, och angelägenheten af årligt understöd för dess upprätthållande och ledning till et t gagneligt syftemål, såsom ock föreslagit att allmänna medel dertill måtte, efter vederbörandes infordrande noggranna uppgifter örn verkliga behöfvet, anslås och stadfästas på Riks-Statens femte Hufvud-titul för Fria Konsterna; och har nu varande förste Directeuren vid Kongl. Spectaclerna, Herr General - Majoren rri. m. Grefve Gustaf Löwenhjelm, uti ett sedermera till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvet Memorial, som likaledes är till Stats-Utskottet öfverlemnadt * uppgifvit beioppet af det understöd Theatern erfordrar, hvilket Memorial så lyder: ”Kongl. Theaterns belägenhet är redan till Riksens Ständer anmäld. I litterairt afseende återstår mig intet att tillägga vid det Friherre Lagerbjelke med så fullständig sakkännedom och sann vältalighet i ämnet yttrat. Men ärendets återstående handläggning fordrar upplysningar, dem jag nu går att afgifva ’’ ”The *) Ridd, och Adelns Protocoll 3;dje Bandet sidan Den 17 Juli. 1711 ”Theatern9 skuld uppgår till 40,000 R:dr. Ända till 1807 ålnjöt detta Verk af Stats-rnedel ett understöd af nära 90,000 R:dr Banco, sorn ofta voro' jémngode med Harnb. Banco. Nu bestridas enahanda skyldigheter med 22,000 R:dr Banco, som icke svara mot 10,000 R:dr Hamb. Banco.
Bland dem, som i bedömmandet af litterära ämnen äga säte och stämma, finnes numera, om någon, åtminstone icke mången, för hvars ögon han ej är ett stort och genom sin personlighet äfven vördnadsvärdt snille; behäftadt med åtskilliga sällsamheter, men ingalunda med dårhusvanvett. Det vill till och med synas, som vore man benägen, jemväl utom de såkallade ”Swedenborgarnes” församling, att åt hans theologiska läror inrymma en större giltighet, än vi, för vår räkning, kunna dem tillerkänna. Likafullt är han ännu, i allmänhet, föga känd från sin egentligen theosophiska sida; och allraminst såsom tänkare öfver det Sköna. Det är derföre hufvudsakligen i sistnämnda afseende, som han kommer att här betraktas. Ehrensvärds och Thorilds åsigter äro väl icke genast tillgängliga; men dock vida genare, än Swedenborgs. Ty icke nog, att hans ästhetiska verldsåsigt ej förr kan rigtigt uppfattas, än man gjort sig rätt bekant med hans allmänna; dertill kommer ock, att han ingenstädes har åt den förra egnat någon särskild skrift eller afdelning. Det dithöriga måste sammanletas ur en mängd vidlyftiga verk, författade på latin – och på en visserligen enkel, men högst mångordig.
I husdjursskötseln är tillfälle till fullständig undervisning, genom det vid Institutet varande stamholländeriet och stamschäferiet. Men livad Institutet ännu, lill stor skada, saknar, är en ändamålsenlig ladugårdssamt mejeribyggnad, hvilka byggnader, ehuru i högsta måtto nödvändiga för att fullt ändamålsenligt och på ett till efterföljd tje - 8 nande sätt kunna bedrifva ladugårdsoch mejeri-handteringen, dock, af brist på dertill nödiga medel, ännu icke kunnat uppföras. Boskapsskötseln har småningom börjat vinna mera uppmärksamhet samt å de större egendomarne ändamålsenligare bedrifvas. Från de i Länet befintliga 2:ne stamholländerier af Ayrshirerace, hvaraf ett är Kronans vid Ultuna och ett, bildadt med aktier, stationeradt vid Ekolsund, utgår årligen ungboskap, hvilken väl trifves i vårt klimat och, såsom lättfödd, men derjemte synnerligen rnjölkgifvande, bar ett betydligt företräde framför den inhemska hornboskapen. Afven flera enskilda jordägare hafva införskrifvit djur af denna förträffliga race, som sålunda allt mer och mer sprides i Länet. Vid Ultuna finnas några djur af Algäuer-racen, hvilken trifves här särdeles väl, men lemnar ej så rik mjölkafkastning, som Ayrshire-kor. Äfven finnes i Länet på åtskilliga ställen boskap af Hollsteiner-, Jutlandsoch Angels-racerne. Fördelen af en förbättrad ostoch smörberedning har blifvit insedd och produktionen af dessa lifsförnödenheter ansenligen ökad. Men denna omtanka bär ej ännu, med högst få undantag, sträckt sig till allmogen, hvars boskapsskötsel är på en ganska låg ståndpunkt. Att man likväl börjar inse behofvet af förändring i denna vigtiga gren af landthushållningen röjes al en qch annan åtgärd. Så har t. ex. en hushållnings-nämnd inköpt tre Ayrshire-tjurar, som stationeras på olika ställen i distriktet till afvelns Förbättrande. Men så länge det här brukliga svältsystemet varar, så väl om vintern, som på magra sommarbeten, är ingen egentlig förbättring i boskapsskötseln att motse.
Utsk. har icke anfört något skäl, hvarföre mästerskap i de af Utsk. uppräknade handtverk bör förvärfvas, utan Utsk. har endast sagt, att det bör ske. Hvarken erfarenheten har ådagalagt eller Utsk. frambragt bevisning att författningen är till sina principer ovigtig. Utsk. har blott sagt, att Utsk. anser stadgandet böra vara annorlunda och detta utgör åtminstone icke för mig något skäl till förändring härutinnan, hvarföre jag afstyrker bifall lill Utsk:s förslag. Hr Printzensköld: I motsats till Gr. Lagerbjelke yrkar jag bifall till Utsk:s förslag i denna del. Jag kan ingalunda med honom dela den öfvertygelse, att mästerskapsförvärfvande för vissa yrken utgår från den grundsats, att skydda den fattiga arbetarens rätt emot kapitalisten. Hufvudändamålet med mästerskapet är, att genom mästerprofvet ådagalägga, att man vunnit erforderlig skicklighet i yrket, för att dels kunna antaga lärlingar, dels ock bedrifva yrket så, att allmänheten må kunna hafva förtroende lill idkaren af detsamma. Gr. Lagerbjelke har yttrat, att säkraste medlet att göra det omöjligt för personer att idka handtverk, som icke dertill äro duglige, vore, att dessa personer i och för deras yrken icke komma alt anlitas. Sådant låter visserligen säga sig, men erfarenheten har likväl visat ett motsatt förhållande. Den, som vinner burskap pä ett handtverk, har rättighet, att utsätta skylt å sin verkstad och offentligen tillkännagifva, att han i det eller del handtverket är mästare. Denne man blir sålunda anlitad, och han kan narra ganska många, innan kännedomen om hans okunnighet hunnit spridas. De gamla skråförfattningarna, man må om dem säga hvad man vill, afsågo såväl konsumentens som arbetarens rätt. De villkor, dessa författningar stadgade för mästerskaps erhållande, inneburo en garanti, att den, som förvärfvat mästerskap, icke skulle förstöra eller förfuska den vara, han mottog till förarbetning, och att han icke heller vore sä qvalificerad, att han pä annat sätt bidrog eller narrade den, som anlitade honom om ett arbete.
Riksdagar samt sedermera blifvit vidtagna, och genom hvilkrärendet blifvit så fullständigt utredt, att intet annat återstode alt i detta mål önska, än alt deri redan färdiga nya Författningen, rörande Rikets mått, mål oell vigt, mätte blifva till allmän efterlefnad utfärdad, beslridt allt afseende å motionen, dels i anseende till dess syftning alt hämma en redan nära genomförd, förståndig och derigenom önskvärd reform, dels i anseende lill dess bristande omfattning, såsom blott vidrörande vissa delar af ämnet, och dels äfven i anseende tili oriktiga zifFeruppgifter; hvarjemte Herr Lefrén, under förmenande, att tiodelningens införande i mått, mål, vigt och mynt vore en åtgärd, som icke allenast skulle ådagalägga Representationens förmåga och vilja att göra den upplysning practiskt gällande, som i landet funnes, utan äfven medföra en betydande, ehuru thyvärr af många förbisedd allmän nytta genom den enkelhet, räknekonsten vunne derigenom, att de besvärlige och svårfaltlige reduclionerne vid den så kallade Sort-räkningen gjordes alldeles öfverflödige föreslagit: 1:0 alt Rikets Ständers måtte underdånigst begära, det nya Författningen om Rikets mått, mål och vigt må blifva under årets lopp utfärdad och anbefalld lill allmän efterlefnad ifrån och med år 1842; och 2:0 alt den ifrån och med 1841 må i Skolorne föredragas och inöfvas. Vidare har inom det Hedervärda Bonde-Ståndet Petter Mårtenson från Jönköpings Län uti ingifvet Memorial, uppå hufvunsakligen enahanda grunder, som Herr Hjerta, yrkat samma förändring af nu gällande vigter, som af nämnde motionär blifvit föreslagen.
De inkommande vexlarne disponeras antingen till Statsutgifter (egenteligen Ministrarnes aflöning och CabinettsCassans extra utgifter) eller försäljas de för Statsverkets räkning på Beursen. Den nya inkomst, sorn genom Vexelförsäljningen uppkommit, har hittills under en särskild Titel af Coursförhöjningsmedel blifvit i Räntekammare-; boken debilerad, och till deremot svarande utgifter af enahanda art, eller coursdifference mellan erforderlige vexlar och deras inköps kostnad disponerad; men härutinnan bör till formen göras rättelse som ock redan utiiSi8 års Riksstat blifvit iakttagen. Dessa vexlar nemligen, äro efter deras natur Tull-inkomst, Denna titel böra de behålla förderas hela värde, och Coursförhöjningsmedlen, eller differencen mellan 48 sk. hvartill de såsom vexlar redan äro debiterade, och det belopp som vid försäljning ingår, bör äfvenledes under Titel; Upphörd af Tullen genom Vexelförsäljning debiteras, för att komma Inkomstberäkningen i RiksStaten tillgodo, 4 6 Deri 4 April f, mj ”Åter hvad utgiften beträffar, så enär anslagen, eller de inom hvarje hufvudtitel bestådda summor, icke äro uppförde till högre numeraire än pari i Svenska Bancosedlar, för den del de måste utgå i Hamburger Banco * blir det en naturlig följd häraf, att utgifterné äfvenledes, ehuru de bestridas i vexlar, måste al pari afföras; ty om exempelvis på 2:dra Hufvudtiteln, de för MinisterStaten uppförde 90,000 R:dr uti Räkenskapen crediterades efter vexelvärde med 225,000 R;dr efter nti gällande cours; så skulle Statstiteln vida öfverskridas, och den af Riksens Ständer föreskrifts® allmänna rsdogörclseform, undergå en väsendtlig rubbning. Men på det att likväl Riksens
Vid närmare öfvervägande visar sig likväl, att verkliga skäl för en sådan farhåga icke lörefinnas, enär, i händelse af alla indelningars indragande till Statsverket, consumenternes behof naturligtvis ändock blefvo desamma som förut, och således ej mindre alla löntagare, som dittils disponerat räntor in natura, än de, som tillhandlat sig dessas rätt, voro nödsakade att, genom uppköp directe af jordbrukaren, anskaffa hvad som förut på nämnde sätt erhållits, äfvensom Statsverket måste upphandla hvad, som annars kunnat användas af verkstälde levereringar in natura. Skilnaden vore således i sjelfva verket endast, att jordbrukaren i alla dessa fall finge directe uppträda såsom säljare, i stället att nu ofta vara en tvungen leveranteur, och detta skulle altid blifva till hans förmån, enär han då kunde sälja sin vara, när och hvar det folie honom beqvämligast och fördelaktigast samt sådan den befunnes, utan att vara underkastad klander eller chikaner af personer, som egde att fordra densamma på af dem bestämdt ställe och af viss beskaffenhet. Derigenom komme ock, på sådant sätt, all spanmålshandel i vida naturligare ställning än för närvarande. Vidtages derjemte den förändring, som Comiterade här efteråt i underdånighet föreslå, att icke hela kronoupbörden, på sätt hittils skett, kommer att liktidigt itidrifvas, utan på särskilde terminer erläggas, bör ock derigenom möjlig fruktan för prisernes fällande, genom forcerad försäljning, varda undanröjd, och anse Comiterade för öfrigt, att, om än det antages, att upphörandet af räntornas utgörande in natu - 48 ra något år, genom svårighet vid afsättning, skulle föranleda olägenheter, sådane likväl blott blifva tillfälliga samt vida öfvervägas af de stora fördelar, som räntornas liqviderande med penningar, under vanliga förhållanden, måste lör de skattdragande medföra.
Arbetsstyrkan vid detta verk uppgafs år 1860 hafva varit 102 personer; 2) Norbergs och Fagersta Blyertsverk, vid hvilka tillverkningen uppgått: år 1856 till 171 Sk® 10 L® viktualievigt Blyerts, » 1857 » 125 » 15 » » » » 1858 » 352 » 2 » » » » 1859 » 399 » 13 » 5 ® » » » 1860 » 224 » 18 »15 » » » Summa 1,273 Sk® 19 L® viktualievigt Blyerts, eller i medeltal 254 Sk® 15 L® 16 ® viktualievigt Blyerts för år. Uti denna mindre näringsgren synes val tillverkningen vara beroende af tillfälliga vexlingar uti afsättningen, men osannolikt synes ej, att mindre fullständiga upplysningar lemnats för åren 1856 och 1857. Arbetsstyrkan har ej uppgifvits och lärer svårligen kunna bestämmas, då denna handtering drifves blott tidtals med tillfälliga och för öfrigt vid andra näringar sysselsatta arbetare. Under ifrågavarande period hafva följande förändringar med devid Bergverken begagnade verkstäder ägt rum. Nya anläggningar, år 1856: en stångjernshärd vid Vester Kolsva och ett gjuteri vid Arboga; år 1857: gjuteri och mekanisk verkstad i Köping; år 1858: masugn vid Westanfors; år 1859: manufakturverk, Thorshammar i Norbergs socken; år 1860: stålugn vid Svanå. Nedläggningar, år 1858: Melings hytta i Westanfors socken; år 1859: en härd vid Baggå i Skinnskattebergs socken.
Mars liar Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottens handläggning remitterat memorial af 1:0 Johan Eric Jansson från Wermlands Län, som, för beredande af tillgång till premier för rofdjurs dödande, föreslagit: att en hvar, sona viii idka jagt, borde derföre erlägga årlig afgift eller bevillning, den Motion a i rim ansett böra bestämmas för ståndspersoner lill 1 Rrdr, och allmogen till 24 sk. Banco; att denna bevillning, som till Riksgälds-Contoret skulle ingå och i serskild räkning af Uppbördsmännen uttagas och redovisas, ej under någon förevändning borde få användas till annat ändamål än premier för rofdjurs dödande; att rätt lill premier borde anmälas och stjrkas i öfverensstämmelse med hvad derom i 1808 års Jagt-stadga funnes föreskrifvet; att reqvisitioner af premier borde, inom viss tid, årligen af Kongl. Majrts Befallningshafvande i hvarje Län, efter granskning, insändas tili Riksgälds-Contoret, som derefter skulle uträkna huru höga skottpenningarne, beräknade i jemna Riksdalertal, kunde blifva, och de erforderlige medlen till Kongl. Majrts
Den unga matmodern var redan val lieininastadd i sitt obekväma förrhdsrum, ty ögonblicket därefter kom h o n tillbaka och räckte oss ett par hjul af osyradt bröd. V i voro ju redan väl begåfvade ined sådana, men detta fick ej hjälpa, och d % jag icke ville shra gammal sed samt i synnerhet icke bedröfva denna lilla söta brud, mhste jag bryta af ett stycke och siiiaka p % välfägnaden. Men icke gick det utan inre protester! Sedan lion fullgjort sin husmoderliga skyldighet, kröp bruden p&amp; nytt upp på soffan, såg ytterst förlägen ut och tog icke sina ögon frbn golfvet. sMen hvar ar brudgummen? w frågade jag intresserad. brudgummen, lian st %r jii har, blef svaret. Hu då! J a g tyckte det blef mörkt i rummet på en gång. Jag hade tagit för afgjordt, att det var brudeiis far, detta gamla grå- skägg med den tandlösa niuri ' nen. som stod bredvid och såg så stolt ned på den lilla prinsessan. Finner ni det inte afskyvardt ?~ frhgade jag fru F. .Ål1 nej, vi äro här så vana vid detta slags äktenskap. Flickan a r fattig och behöfver en försörjare, det %r hela saken. Om brudgummen är gammal eller ung, det betyder vid hennes år icke mycket, och lian blir nog en god man. Kan i; i s e de röda prickar, hon liar p % arniar och kind?, » J a, jag har länge undrat, livaraf de komma., wNåvii.1, det ar märken efter den tortyr, som livarje judisk kvinna liar genomgår före bröllopet, och som ni ser, har hon inte gjort sig mindre besvär för brudgummen därför att han a r gammal. » » E n tortyr? Hvad vill det saga ?w, Jo, så kan det nog kallas. Kort före bröllopet låter nämligen bruden rycka ut hvartenda hudhkr på sin kropp. Så fordra smak och gammal sed.
Glaset finner afsättning äfven på Utrikes ort och Allmogen deromkring bergar sig väl, i anseende till aldrig bristande arbetsförtjenst. Vid de inom Länet befmlelige Tretton Pappersbruk sysselsättas Etthundrade Sjuttiosex Arbetare och värdet af tillverkningen uppgår till Sjuttiofem Tusende Etthundrade Tjugosju Riksdaler. I öfrigt finnas å Landet Fem Färgerier med Sju Arbetare och Ett Tusende Sjuhundrade Åttatiofem Riksdalers tillverkning: Tjugosju Garfverier med beredning efter Engelska sältet med Sextioen Arbetare och Tjugofyra Tusende Tvåhundrade Ellofva R:drs tillverkning samt Fem 01- jeslagerier 9 jeslagerier med Sju arbetare och Niohundrade Fyratiofyra R:drs tillverkning och dessutom diverse smärre Fabriker och Manufactur-Verk, hvilkas tillverkningsvärde kan upptagas sammanlagdt till Fyra Tusende Niohundrade Nittiotre Riksdaler lbco. Klädes-Fabriken på Gransholm i Kinnevalls Härad, äfvensom Linförädlings-Institutet på Gårdsby i Norrvidinge Härad, hafva upphört. Binäringar: Fiske idkas med förmån i de flera större sjöar, sorn finnas inom Landet, ehuru afsättningen derå förnämligast kan påräknas i Wexiö Stad. I nästan alla Länets skogsbygder beredes beck och tjära, derå afsättning icke saknas. Kohlning utgör också en väsentlig binäring och ett vigtigt bidrag till skatternes utgörande af dem, som äro i tillfälle, att förtjena penningar genom denna utväg. Saltpeters-beredningen fortfar att vara lönande och af synnerlig vigt för detta Läns Allmoge. Leveransen uppgick för sistlidet år till öfver Två Tusende Femhundrade Tjugo Fyra LM., som betaltes med Aderton Tusende Niohundrade Trettioen R:dr 22 Skill. 3 r:st Banco. Ylleväfnader tillverkas föga mer än till husbehof, men gröfre Linneväfnader afyttras till myckenhet.
Denna nya dagex öfwer wart Fosterland, fä nvdwändjg ehurri ännu osuils komliq, och fastän befordrad af nästföljande Regenkcr war dock nära att aldeles slockna under förra århundradets första hälft. Da, såsom »u, systelsattcs allmänna upmärksamhcten endast med Rikets förluster och mekleii ott bora dsm; men, jag hoppas, olikt närmas rande tidepunkt, glömde man dä Landers litreraira odlinst, och ssträkekö hyfsning. —- L.ov!§^ kom: Den r December. x och dct flämtande ljuset lifwades. Hennes Ättling tande dct lill ännu mera klarhet; och dest fullkomna» de jken, Eall tacksamt och ewigt uplyia den TredjeS Ärestod. Wiö, kanske öfwer sitt tidehwarf, beredde Han sig den wackraste, den oförgängligaste minncsward, i den riktning och upmuntran till Snille och smak. Han förstod att meddela sitt Folk. Och om ej förr, än i en annu aflägsen rid, det skall tillära§ Rättwisan ^akt öfwer Honom fälla sin dom: om ej förr än dä, man Eall uphörg att förebrå Honom en ökad magt, men förebrä Oder att denna magt efter honom lämnandes i e» owarsam och osäker hand; —> skördar Hans minne dock redan den saknad, den tack* samhet som utgör den ljufwaste belöning för HanS bemödande till Nationens ädlare uphöjelse. För detta ändamål gas Han Nationen en E» gen Acidemir. Det distinctjva känneteknctS frän and» xa Nationer, Spräkets odling: den patriotisk» förtjensienS rättmätiga bewarande ifrän glömskans mörker: Snillets, Smakens, befordran; — blef Swensk» Academienö anwisade bestämmelse. Wigtigt war De§ åliggande; stora de fordringar Allmänheten knnde gö« ra sig af Desi sä uplysta, sä utmärkta Ledamöter.
Maj t i Nåder medgifva. ®, likväl med afseende derå, att den allmänna princip, som legat till grund vid Förordningens författande, synes betydligen afvika från det af sökanderne nu uppgifna sär. skildt a stadgande, förklara dem berättigade att Vid nästa Riksdag äga sin talan till elterräkning och restitution fri och öppen, från och med år 1813, af den högre Bevillning de så. ledes tills vidare måste utgöra. Hvilket ve - Dsn 31 Mars. 311 derbörande till underdånig efterrättelse länder. Datum ut ®upra. CARL. (L. S.) A. G. Mörner. Resolution på en del Dannemora Bruksägares underdåniga anhållan. Likalydande med höga Originalet intygar O. Lagerheim. Protocolls-Secreterare i Justiti^-Expedition,. Utdrag af Upsala Läns PröfningsComitées Protocoll ,' hållet på Upsala blott den 21 och följande dagar i October månad 181 - öfver samma års Taxering för Länet. §• 20. Med anledning af hvad BevillningsStadgan förmäler, angående uppskattning af Jernbruk, Bergsmanshemman och Ankarsmiden, nemligen att köp af sådan egendom, slutadt under loppet af de 2:ne nästförflutna åren, bör först tjena till rättelse, och dernäst jenvörelse ske med andra Bruk; men att, der denna värderingsgrund saknas, i betraktande skall tagas onka tillverkningspris, o ika afsättningstilbälle;:, olika onera och Hammarskatt, in. m kom under öfverläggning, huruvida i de händelser, Den 31 Man. då värdering sker efter dessa förhållanden, och Bevillningen i följd deraf kommer att bestämmas i enlighet med föreskrifterna uti :i &lom. af 3 §. <j. Art. progressiv afgift på så beskaffad Bevillning må äga rum. Och som samma Art. i 8 §.
Kyrka inålte återfå 124 tunnor spanmål af Upsala verflöd årligen, det jag också ansåg rättvist; jag förmodade af samma skäl, att Utskottet skulle finna billigt, alt för en framtid bereda någon hjelp för den fattiga delen af allmogens barn till sin första christendomskunskaj), genom indragning till en del af de öfver flod iga Biskopslö» lierne. Förut åberopade Kyrko-ordning säger, att Biskoparne skola vårda sig om scholor och ungdomens upptuktelse; huru sker det? — och att de äfven böra årligen hålla Prestmöte; huru sker det? — När detta till en stor del åsidosättes, hade jag väntat ett mera grundligt svar på Motionairens billiga önskan, att få veta hvilka deras göromål hufvudsakligen äro; och ännu mer om hela allmogens barnaunÖervisning, hvar» om motionäirerne ej fått det ringaste svar. Huru ofta får man icke se ynglingar af okunnighet störta sig i olyckor och begå brott, som förstöra hela deras framtid, och hvarigenom de blifva samhället till last. I afseende på Utskottets skäl, att Biskoparne äro omnämnde i Grundlagarne, så förekommer det uti Riksdagsordningen blott, alt Biskoparne af Konungen till Riksdagen kallas; men ej föreskrifter Riksdagsordningen-, hqru mänga de böra vara, 3, 6 eller r2. Af Grundlagen ser jag icke något hinder, att Rikets Ständer kunna i önskningsväg framställa deras anhållan, att hälften af Biskoparne indrages efter de nu varandes afgång, eller alt Kongl. Majit eger att derom förordna i samråd med Rikets Ständer, i annan väg och ordning, än som finnas föreskrifne i afseende på Grundlagsfrågors behandling. Uti Regeringsformen är 2Q §. det enda stället, som innehåller något rörande Biskoparne, och denna §. föreskrifter blott, bland hvilka, personer Kongl. Majit bör utvälja dem, men alldeles icke, att dessa personers embeten skola nu och i ali framtid bibehållas, ulan nytta eller behof för Staten, mea till dryg tunga för det dessutom nog bård t beskattade folket.