Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer för öfrigt, om den dubbla tjenstårsberäkningen alltid kan anses vara nyttig, då den föranleder, att flera, som icke hafva någon kallelse för yrket, Den 17 J u 1 i e. m. söka sig in i skolorna endast för att slippa den andra långsamma adjuncts-vägen; och jag hemställer, huru rättvist det är, att prester, som kunna skaffa sig tillfälle afl en längre tid ligga vid academien, härigenom bereda sig en förmån i befordringsväg framför andra, som under tiden tjenstgöra i församlingarna, emedan de ej äro så förmögna. De, sorn undergått högre lärdomsprof, hafva i allt fall den fördelen att framför andra få söka de bästa pastoraten, och skollalarne äga i allmänhet den rättigheten att söka regala pastorat öfver hela Riket, så att K. M. ändock alltid har tillfälle att belöna dem. Mig synes derföre, att då härtill jemväl Iägges, att skollärarne icke allenast, enligt Utsk:s förslag, blifva bibehållna vid ett och ett halft års tjenstberäkning, utan äfven, såsom den 4tde qvarstående förmånen, erhållit 42,000 r:dr till lönförbnttring, harman gjort tillräckligt för dem, äfven om det Högv. Ståndet icke vill lossa på sina fickor; och jag fortfar altså att tillstyrka bifall till Utskrs betänk. Frih. Boye, Ludv.: Lika med Hr v. Troil är jag af den öfvertygelse, att, om man frånkänner skollärarne deras dubbla tjenstår, skola deraf inträffa olyckliga följder för läroverken och undervisningsverket i allmänhet; ty då man besinnar, huru illa löpta skollärarne äro, äfven efter den förhöjning, som vid sista riksdagen beviljades, inses det lätt, att egentliga motivet för skickliga personers inträde på denna bana ligger i de förhoppningar på befordran, de hittills haft på grund af den dubbla tjenstårsbei äkningén. Jag förenar mig således med Hr v. Troil och anhåller, på de af honom anförda skäl, 0111 återremiss af Utskts betänk. Hr Cederschjöld:
Vid sådant förhållande kan jag icke föreställa mig annat, än att R. o. Ad., som alltid med största sorgfällighet vakar öfver följdriktigheten af Ståndets åtgöranden, nu, då fråga är att tillämpa en allmän regel på ett konkret fall, skall vidblifva sin 2:ne gånger förut yttrade åsigt. Ur denna synpunkt, och med åberopande af hvad 2:ne föregtde talare andragit, anhåller äfven jag om återremiss af detta Utlåt. e Frih. Åkerhjelm, Carl: De talare, som yrkat återremiss af Utlåt., synas anse den 23:dje §:n i KammarRms Instruktion vara tydlig och klar, samt ovedersägligen rättfärdiga Hr Prinlzenskölds anspråk på det omtvistade aktorats-arfvodet. Jag kan icke dela denna föreställning, och hemtar stöd för min mening derutaf, att 2:ne Statens embetsverk haft olika åsigler i afseende å §:ns tolkning. Hr Bildt har åberopat ett exempel från prival-lifvet lill stöd för sin mening. Jag medgifver gerna, alt det icke vore gentlemanna-likl att vägra fullgörandet af ett löfte, förr än man dertill lagligen tvingas, men då sjelfva den skriftliga öfverenskommelse, hvarpå anspråket sig grundar, är tvetydig och underkastad olika tolkning, blifver förhållandet annorlunda, och aldra minst anser jag, alt R. St., som äro förvaltare af Svenska folkets medel, böra dermed tillfredsställa anspråk, hvilkas rättmätighet är tvifvelaktig, och hvilka således böra i laga ordning pröfvas. Dessutom ber jag att få fästa upmärksamhelen derå, huru olämpligt och om den s. k. Frihetstiden påminnande det är, att en Statens embetsman, som fått ett anspråk underkändt af den ena Statsmakten, inkommer lill den andra Statsmakten med en klagan deröfver och begär, att den lagliga rätt, som K. M. honom frånkändt, matte af R. St. honom tillerkännas.
Skulle det, iinder sårlana fö~liilli~iideii, verkligen kiiuiita menligt inverka på penningeförvaltiiiiige~i, o111 i stallet för en, tv&amp; eller tre af de nuvarande in anliga ledamöterna iiisattes nikgra bland de kvinnor, hvilka agiiat hela sitt lif a t viilgiireiilieten och dar riiiinit den rikaste erfarenhet 3 J a g tror fiir iiiiii dA, a t t eiilivar, soiii e,j iir alldeles förvillad a f förntfattade idt; ev, infiste hPrtill svars ett bestaindt nej. Att ater af en shdaii anordning fattigv8rdsstyrelseriias verksam-. Iiet i den verkliga jlrttigvdrdens tjiinst, c ~ 1; t s t skiille lmiiia skörda fördelar, det har jii i sjalfca verket ej af reforiiieiis iiiotst !~ndare bestridts, och ligger jii ock för öppen h g. A t t en ledaniot i eii; if våra fattigv~irdsstyrelsei ' kunnat, p % fiillt allvar, söka giira gfillai~tie eii sådan iippfattniiig aiigiende dessa stym ' elsttrs fijriiiiiiista, uppgift, som den, af mig si ofta citerade, iiisiitidiiren i St. B., tltrth Iiiiiitydt ?r p&amp; nigot, so111 ytterst f&amp; niinma torde vilja Imtrida, niiinligeii a t t Stockholnis fattigvård &amp; r beliiiftad iiied htskilliga hugst viist * iitliga brister. Blaid dessa brister # r icke den iiiirista just tieii; if Drtgbladsartikelii bestyrkta oiiistiindigheteii, att Enttigv~vsstyrelseraa så smbiiingoin allt mer dragits i f r h sin egeiit1ig: t och viktigaste uppgift.
Hvarje sammanblandning af den judiciellä och dell administrativa magten, och af de ärender som dithora, borde, enligt Utskottens omdöme, så mycket som möjligt i en väl organiserad Stat undvikas, lieldst då gränsorne voro så tydligen bestämda som i förevarande fall; och afskiljandet af dessa olikartade ärender har derföre äfven utgjort en väsendtlig förberedande åtgärd, vid utarbetandet af de förslag, som nyligen blifvit afgifne till StyrelseVerkens förbättrade organisation. Dessa vigtiga skäl hade redan' Varit tillräcklige, för att be - LngUtshouets Be:Urik,maen. 4* stämma Utskottens öfvertygelse rörande ifrågavarande omständighet; men äfven härförutan tillkommer, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, i anseende till sina många och flerfaldiga göromål, ofta äro hindrade att sjeifve bivista de Syner, hvilka understundom äro alldeles oundviklige för en säker pröfning af Enskiftes-förrättningarae, och hvarvid omkostnaderne, om ock Landshöfdingarnes öfrige göromål tilläto deras närvaro, skulle, synnerligen i händelse af Enskiftets aflägsenhet ifrån Residenset, blifva ganska betydliga. Det följde således i ordningen för Utskotten, att föreslå en Auctoritét, åt hvilken EnskiftesMålcns handläggning kunde, i Kongl. Majrts Befallningshafvandés ställe, lämpeligen öfverlemnas, och att bestämma den Rättegångsordning, som dervid borde följas; och då Lagoch Ekonomiutskottens , vid sistförflutne Riksmöte, häröfver afgifne förslag icke allenast syntes hufvudsakligen uppfylla det -åsyftade, ändamålet, utan äfven vid samma Riksmöte vunnit Riksens Ständert bifall, tvekade Utskotten icke att tillstyrka dess antagande.
E. Fich, Geheimeraad Hall o g Krigen, en aktm.es; Fremstilling, Kbhvn 1866, sidd. a Ser man närmare efter i den svenska pressen för år 1S63, fioar man att det national-liberala partiets oväntaåe nya helstatsuppslag icke tes-nades alldeles opåaktadt. I Aftonbladet för d. yttras i en ledarn^ artikel bland annat, att den danska frågan delar sig i tvänne frågor: daesb rikets och danska monarkiens integritet. I förra frågan, som omfitui: Danmark och Slesvig, bör Sverige lyssna endast till sina egna intresse * hvilka fordra denna integritet. Deremot vore det dåraktigt, om Svençc lade sitt svärd i vågskålen till förmån för den senare frågan, hvilken ie-träffade äfven Holstein och Lauenburg. Sveriges obenägenhet till dcte har ock ökats sedan danska regeringen, svensk-norska kabinettet oåtspor&amp; upphäft Marspatentet, och sedan en ministériel dansk tidning — D * gblade&gt;och utsträckas till Holstein såsom en gemensam författning för den danska monarkiens alla landsdelar. Alltså: danska regeringen ämnade återupprätta helstaten, som det svensk-norska kabinettet under åratal ihärdigt bekämpat; den ville binda vid sig .Holstein, som skandinavismens egna förkämpar i Danmark medgifvit ej » läte förena sig med någon skandinavisk förbindelse ». Utrymmet nödgar uppskjuta slutet på min uppsats till nästa häfte. — föreslagit att inkorporera Holstein i Danmark. Ploug svarade i Fzedre-landet, att sedan man hade Novembergrundlagen för Danmarks och Sles-vigs gemensamma angelägenheter, vore det likgiltigt om man bibehölle eller tillintetgjorde Marspatentet, hvars ändamål ju var att utsöndra Holstein från gemensamheten. Hvad åter Dagbladets projekt beträffar, så var det, menade Fsedrelandet, blott ett löst infall af en tidning.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående sökt fri Dispositionsrätt af den Lågenhet, hvarå Rörstrands Porcellains-Bruk år anlagdt. Hos Riksens Högloft Ständer får StatsUtskottet anmäla Kongl. Maj:ts d. 18 sisth Stats-Utskottets Betcinkanclen. 1111 Januarii till Utskottet aflåtne Nådiga Proposition , om befrielse från de vilkor, hvarmed Lågenheten Rörstrand finnes upplåten, så lydande: ’’Såsom Innehafvare af det nu för tiden inom Hufvudstadens område belägna Rörstrands Porcellains-Bruk, med tillhörande Jord-Egendom, hafva förra Egarens deraf, aflidne Ofver-Directeuren och Riddaren B. R. Geyers Arfvingar, hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhållit, att, då beröde Jord-Egendom, från åldre tid blifvit upplåten endast så långe Porcellains-Manufacturen derstädes fortsattes; men detta vilkor, hvarunder åfvanbemålde Ofver-Directeur i lifstiden, genom köp af förre Innehafvaren , densamma åtkommit, nu mera, i anseende till förbudet i 12 §. af Kongl. Förordningen af d. 13 Junii ig ig, att bevilja Inteckning i Hus och annan Byggnad, hvar med ståndig rått till grunden icke åtföljde, snarare motverkade den åsyftade ståndiga Manufactur - driften, genom det hinder, som sålunda uppkommit för begagnande af den förmån, att medelstjjlnteckning, lemna nöjaktig säkerhet för de Låne-bitråden, hvaraf Bruks-Egarne stundom kunde vara i behof, till bestridande af det ii 12 Stats-Utikoltets Betänkailden. betydliga förlag, som Bruks-rörelsen for-> drade, och, utom hvilken Intecknings säkerhet, sådane biträden, särdeles i närvarande tid, icke kunde påräknas, Kongl.
Allmänna Magazins-Directionen anordnade Penningar tili Nybyggnader och Fastighets inköp, från 1821 års början till den 1 October 1822. Banco. För verkställde arbeten 3 Torrk-Inrättiiingen vid Ladugårdslands Bränneri Halfva Entreprenad-summan till uppförande af ett Boställshus vid Luleå Magazin Halfva Entreprenad-summan för ca Magazinsbyggnads uppförande i Hjo Stad Riksens Höglofl. Ständers till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende valde Revisorers Berättelse, angående Förvaltningen af de till Strömrensningar och lättade transporters öppnande m. m. af Riksens Ständer anviste Medel.
St!r numera vidtaget beslut, ej mera lä härtill användas, förlusten af sådan deras fordna rätt icke ersattes genom annan för - Betänkanden, N:o 275. 335 man, oell jag tror derföre att Tullgarosfordringnr icke höra nekas till oell med förmånsrätt till betalning i jord; der sådan ersättning äger rum, framför vanliga skalterättsfordringar,” ”Återstår att tillse huruvida RegeringsFormcns 77 §. lägger hinder i vägen för nu ifrågavarande hemmans användande till den fordrade betalningen. Sedan der blifvit med sine serskilde tittlar uppräknade flere Kronans Egendomar, som icke få Kronan afhändas utan R. Sltrs samtycke, bland hvilka alla sådana hemman icke upptoges, står der äfven såsom inbegripne i förbudet orden öfrige Kronans Lägenheter. Om det är riktigt, som jag ofvanföre sökt visa, att Författningarne icke innehålla i allmänhet förbud att använda så beskaffade hemman lika med andre Kronohemman till betalning af Kronans skuld i jord: om erfarenheten äfven visat, att äfven efter 1809 Kronohemman, som också äro Kronans Lägenheter, på delta sättopåtaldt af Ständer begagnats, utan att Ständerne hvarje gång som fordom under en viss tid af 1720 års Regeringsform, dertill gifvit sitt bifall, och om det måste vara i sig sjelf en stor skillnad i behandlingssätt imellan sådane Egendomar och Domainer, som af ålder tillhört Kronan samt för Dess räkning varit administrerade, å ena sidan, och å den andre sådane, hvilka i administrativ väg vid ett uppkommet serskildt behof blifvit från enskilde köpte för Kronans räkning; så kan jag icke tyda 77 §. så vidsträckt, att icke K. M:l utan anmälan hos R.
— N:o 107. i anledning af väckt motion om öppnande af direct postgång emellan Falköping och Mariestad. XVIII. B. 294. XIX. A. 337. — N:o 108. i anledning af väckta frågor, dels om upphörande af kronobrefbäringsskyldigheten, och dels om ersättning för dess utgörande. XVIII. B. 294. XIX. — N:o 109. i anledning af väckt fråga om förhöjd skjutslega vintertiden emellan Grislehamn och Eckerön, samt skyldighet till färjpenningars erläggande för posterne, som färdas öfver Ortalaviken, rn. m. XVIII. B. 294. XIX. — JV:o 110. i anledning af väckt fråga om lindring för de rustande vid Smålands Grenadier-bataljon i nedannämnda prestationer. XVIII. — N:o lif. i anledning af väckt fråga om befrielse för rotehållare från skyldigheten att ersätla klädespersedlar, som skadas af mal. XVIII. B. 33o. XIX. A. 358. XXII. U. 208. XXIII. A. 175. — N:o 112. i anledning af väckt motion, alt södra bataljonen af Bohusläns regemente må, i likhet med den norra och under enahanda villkor, som för densamma äro gällande, ( 3o5 ) lande, till ständigt infanteri förvandlas, m. tn. XVIII. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskottens Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden : — N:o 124. i anledning af väckt fråga om ersättning till rotehållarne vid Dalregementet, för slitning af soldaternes klädespersedlar under arbetscommenderingen. XIX. B. 72, 398. A. 486. XXII. U. 208. XXIII. A. 175. E. 402.
Men den olikhet som eger rum i det ena Lånets afslut mot det andras, bör undanrödjas och råttas; likaledes och i afseende på det större syftet, som hår år T fiåga, fordras tillägg i uppgifter, särdeles för Indelningarnes och Spannmåls-anslagens förvandling efter Markegång, äfven för den delen , som de åro omedelbarligen till Löntagare och allmänna Inrättningar disponerade och directe uppbäras; och för öfrigt synes det härvid förtjena ett närmare öfvervägande, om ej ett Tabellariskt formulaire borde upprättas, hvaruti alla de locala bidrag beräknades och infördes, för att komma till särskildt sammandrag i Riks-Boken, hvilka på ett eller annat sått directe gravera jord och Egendom eller Personer, såsom exempelvis, vågars och broars underhåll, Kyrkooch Prestgårds-Byggnader, Indelda Arméens Beklädnad, Fattigförsörjningen, bidrag för hälsovården m. m. äfvensom Hospitalers och Allmänna Barmhertighets-Inråttningars Intrader borde, i särskildt sammandrag, kunna framställas. På det ett så beskaffadt ändamål må kunna vinnas, med den varsamhet i utförandet, att i3 6 Riksens Ständers redan mycket sysselsatte {Tjenstemän icke yt* terligare betungas, utan att motsvarande njuta lindring på annat sått, anse Kammar-Collegium och Stats-Contoiret i underdånighet af väsendtlig vigt, att sådane personers insigt och nit, som vid detaillen af dylikt arbete lagt hand, och hvilkas erfarenhet om, hvad som nu galler, bör bana dem rättighet, att yttra sina tankar om hvad som i stallet skulle blifva gällande, må begagnas till formulairens jemnkning och uppställning, under ledning för sammanfogandet till den generella planen; och få KammarCollegium och Stats-Contoiret, såsom Resultat af framställningen utaf detta mål, i hela dess vidd, och i följd af hvad Eders Kongl.
Vi hafva visserligen redan kännedom om frågans innersta väsende, och genom publiciteten hafva vi fått åtskilligt oss meddeladt; men då jag är öfvertygad om, att vi sakna kännedom om det hufvudsakliga, vågar jag föreslå detta. Dessutom måste det blifva för LagUtsk. mycket välkommet att få en sådan diskussion från Riddarhuset, hvars medlemmar alltid visat sig sd lifliga och uplysta i kyrkans angelägenheter, att man förvånat sig öfver, det R. o. Ad. haft tid att inlåta sig i religiösa ämnen och upfatta dessa ämnen från den theologiska basen. R. o. Ad. har derigenom visat, att det står sjelfva Presterskapet öfver hufvudet, ty detta Stånd har icke visat en så theologisk grundlighet, som både inlandets och utlandets theologer erkänt. Jag hoppas således framgång af det förslag jag nu väckt. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att Hr Estenbergs VI H. 20 402 Den 18 Juni. förslag, i den form det blifvit framställdt, då han yrkat, att R. o. Ad. skulle upskjuta föredragningen af den Kongl. Proposm tills den blifvit tryckt, och således till en obestämd framtid, icke vore förenligt med 49 § ltiksd:sOrdn., och att det visserligen kunde hända, att en första gången förekommande fråga icke i nästa plenum efter dess bordläggning remitterades, utan blefve upskjuten till annat plenum, på det sätt, att Ståndet lät upföra den i ett sednare rum å föredragningslistan och åtskiljdes innan föredragningen deraf i sålunda bestämd ordning medhanns, men att med Grundlagen ej vore förenligt, att upskjuta en sådan fråga till en obestämd framtid. Hr Estenberg: Jag har icke velat upskjuta frågan till en oviss framtid, utan till dess Proposm blifvit i tryck oss meddelad, och denna framtid måtte viii icke kunna blifva så lång, att vi ej kunna anse den vara temligen nära. Hr v. Troil, Sam. Gust.:
Men hvarken 400, 800, eller 1000 R:dr årligen berättiga till så beskaffade fordringar, att de arbetande Ledamöterne skulle uppoffra hela deras tid till den dem upp - Den 11 Maj e. tn'. dragna befattning. Den främsta af alla omsorger är för daglig utkomst, och i den mån det Allmänna dertill bidrager, i samma mån förvärfvar det anspråk på den för det sammas interesse arbetandes tid. Att den dock hel och hållen bör tillböra ifrågavarande arbete, så framt man vill i möjligaste måtto se dess fortgång, Synes ej vara tvifvelsmål underkastadt. 1734 års lag kostade 48 års möda. Att rådfråga andra Staters nyare och äfven till en del gamla Lagar; att samla principer och materialier, så väl utur dem, som ock utur berömde Skriftställares Veik i ämnet; äio företag af den vidsträcktaste och tid upptagande omfattning. Att äga goda 1 agar, och det ju förr dess hellre, är af största vigt, så vida det erkännes, att af dem bero Samhällens bestånd och sällhet. Man berömmer ej utan skäl 1704 års Lag. Icke heller jag kan eller vill neka dess förträfflighet eller dess Uppstäliares stora förtjenst. Men Lagarne böra följa tidhvarfvets stigande upplysning, sedernas förmildring, fördomarnes försvagande, språkets framgång i odling och bestämningar. Tillgifvenheten för det gamla måste bero af tänkarens och den opartiskes pröfning, och upphörer, när den ej mera öfverensstämmer med det närvarandes fordringar. Det är denna pröfning, som successift afgjort, att Wigger Spaas flockar, frovince-lagarne, Ko - 366 Den 11 Maj t. m. nungarne Magni och Christophers Lagar, Stadgandena om Trolleri och förskrifningar till satan, ej mera vöre användbare.
Med iakttagande af den ordning, hwartill Herr Justitia-Ombudsmannens Berättelser föranleda, förekommer no, om det tillärna matningssätt af Spannemal, att hälla den utur säcken l tunnan, af anförde stal bör afstaffas, och huruwida någon ny Lag behöfwer att stiftas till förekommande af det mistbruk, som hittills i Herr Justitia, Ombudsmannens tanke, i Lagarne ej skall wara förbudet 06) bestraffat, men likwäl osta utöfwas, "att sedan, widmät"ning af spannemäl, tunnan till hälften eller mera "är fylld, genom kappmalets nedträngande i den i "tunnan warande säd, taga de fyra kappar, som "höra till tunnans fasta mål, och sedermera skyffla "tunnan full till afstrykning med strykbräde, samthu"ruwida Böter blifwit utsatte för afwikelser fräs "förejkrifterne för ffyffiing och strykning samt stötning emot mälkärilet." Sedan Riksens Högloft. Ständer wid Riksdagen ären 1809 och l8ro, i likstämmighet med Allmänna BcswärSoch Ekonomie-Utskottets hemställan, till Kongl. Majus widare granskning i underdånighet öfwerlemnat ett utarbetat project till nya stadganden i detta ämne; sä företager sig Utskottet till granskning huruwida de annu gällande författningar härom, dels förutse och dels med böter belägga de förbrytelser Justitia, Ombudsmaiwen uti Berättelserne upptager, hwilkcn granskning Lag-Utskottet ansett höra till dest befattning; och ehuru Kongl.
När man skall tala till folket måste man tala om dem; så här: »Godt folk, go' vänner; ni man börjar tvärt med dem sjelfva ni har alltid varit synnerligen utmärkta och förtjenstfulla i alla möjliga afseenden och derför kan jag icke annat än känna mig högst hedrad af ert beröm och era ärebetygelser som ha' kommit mig ovärdige till del». Så der har man dem på kroken och sen kan man linda dem om fingern som garn! JACQUES. Det ligger verkligen en gnista förnuft i dina ord. CLAUS. Hör man på! Man skall vara ohöflig mot folk så bli' de artiga. JACQUES. Om du tiger nu skall jag fortsätta. CLAUS. Nej, det behöfs inte! Jag har hört alldeles tillräckligt, alldeles be mig inte, det är omöjligt att höra mer, jag skulle bli' så förtjust så att jag inte fick sofva i natt. JACQUES. Allvarsamt! Tror du att det blir bra? CLAUS. O, Herre Skapare, är det allvarsamt? Nog visste jag att Osmundsjern går i blålera, men att 78 det gick i Er som var så tjockt! I är utomordentlig! Det är så att man kan få vattuskräck när man hör'et. Var det allvarsamt? Allvarsamt? Håll i mig! Jag dör! Hjelp! Faller i skratt. JACQUES. Hvad satan skrattar han åt? CLAUS. Gåsen går så länge i köket tills han fastnar på spettet. Bed Gud bevara ert förstånd, beskedlige herre, det här går aldrig, aldrig väl. Går. Scen IV . JACQUES. MARGARETHA från Gilleshuset. Sist HELVIG. JACQUES vekt. Margaretha! MARGARETHA. Jag är här min älskade. JACQUES. Kom och sitt här. MARGARETHA. Hur är det? Är du icke glad? JACQUES. Nej, det kan jag icke skylla! Säg mig, säg mig, du som icke vill mig ondt, hvarför gläfsa alla åt mig, hvarför hugga de och skända mig? MARGARETHA. Det är afunden, min vän. JACQUES. Afunden? Ja, så är det!
’ Emot de sammansatta Utskottens beslut om a (styrkande af Herr General Lefréns motion, får jag mig reservera, hufvudsakligen på den grund, att Rikets Ständer redan vid 1823 års Riksdag antagit den föresiagne förändringen af Rikets mått, mål oedi vigt, och alt densamma, vid utarbetande af det år 1826 på Kongl. Maj;ts JNådiga befallning till trycket befordrade förslaget till ny Stadga och Författning i ämnet, ansågs kunna under vissa bestämda vilkor från och med år 1827 införas samt blifva fullständigt från och med i832 till efterlefnad gällande. Då härtill kommer, att Rikets Ständer vid 1829 års Riksdag för deras del bestämde år i83j) såsom den, senaste tidpunkt inom hvilken alla förberedande åtgärder borde vara fullbordade och Författningen utfärdad, men sådant icke skett, eger jag så mycket mera skäl till instämmande i Herr Lefréns yrkan, att Författningen måtte skyndsamt utkomma; och anser jag de sammansatte Utskotten hafva handlat tvärt emot Rikets Ständers förut fattade beslut, då Utskotten afstyrkt nämnde motion, i hvilken jag vill medgifva allenast den modilicalion: att Författningen om Rikets mått, mål och vigt matte under loppet af innevarande år utkomma, för alt blifva lill allmän och ovilkorlig efterrättelse ländande senast frän. och med är 1845; i och hvarmed jag tror mig hafva tillräckligen gifvit efter för ropet om beredelsetid, helst detta rop dessutom tyckes böra vara tillfredsstäldt af det redan 18-åriga uppskofv-et med verksiällandet af en beslutad och af alla för nyttig erkänd reform.