Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj: t behagade samma förslag i nåder gilla och befallde, alt, i enlighet dermed, nådiga Propositioner, sådana de linnas detta protokoll bilagda, skulle till Rikets Ständer aflätas. Ex protocoilo ,/. Ax. Tor ens ledi. Ank. till Exp. Utsk. d. 31 Dec. 1850, kl. 11 f. m. KONGL. MAJrTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående beviljandet af eli län i och för tomtregleringen i Christianstad; Gifven Stockholms Slolt den 20 December 1850. Under åberopande deraf, att Christianstads stads invånare i och flir den efter 1847 års eldsvåda uppgjorda och af Kongl. Maj:t i nåder fastställda nya lomtre - Kongl. Ma/its Nåd. Prop., N:o 22. 11 glering i nämnde siad, samt dermed förenade anläggning af en ny gata och utvidgning af en annan, redan nödgats till inlösen af de tomter, som tillhört en del af de nedbrända husen, skuldsätta staden för en summa af 13,380 R:dr, oberäknadl räntor, samt att ytterligare uppoffringar, hvilkas belopp dock för närvarande icke kunde beräknas, i berörde afseende erfordrades, har Drätsel-kommissionen derstädes, uti en genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet till Kongl. Maj:t insänd skrift, å stadens invånares vägnar i underdånighet anhållit, att staden måtte, till understöd vid verkställandet af denna tomtreglering, af allmänna medel undfå ett lån, stort 13,333 R:dr 10 sk. banko, mot så förmånliga ränteoch afbetalningsvilkor som möjligt; och har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, vid öfverlemnandet af denna ansökning, i underdånighet vitsordat de stora uppoffringar, staden latt vidkännas för berörde tomt-inlösen, och hvilka voro så mycket mera känbara, som stadens invånare under de sednare åren måst underkasta sig betydande utgifter för utförandet af åtskilliga allmänt nyttiga arbeten.
Vid sistlidna riksdag väcktes af enskild motionär förslag om årligt understöd till Rektor Siljeström, så länge han af sjukdom vore hindrad att tjenstgöra, och vid pröfning af detta förslag funno Rikets Ständer väl, då icke ens uppgifvet blifvit, att Siljeströms sjukdomstillstånd vore af den beskaffenhet att han derigenom allt framgent blefve oförmögen till tjenstgöring, sig sakna giltig grund att bevilja det begärda årliga understödet, men uti underdånig skrifvelse tillkännagåfvo Rikets Ständer att den omständighet, att lärarne vid nya elementarskolan i Stockholm icke såsom do vid rikets öfriga elementarläroverk anställde lärare hade fullmagt på sina beställningar utan blott genom konstitutorial tills vidare förordnades och således kunde när som helst från tjensterna entledigas, i Rikets Ständers tanke icke borde utesluta Siljeström från förmånen att, lika med de vid 38 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 14. öfriga elementarläroverk anställde lärare, under sin sjukdom åtnjuta tjenstledighet med bibehållande af tre fjerdedelar af lönen, hvarföro ock Rikets Ständer anhöllo, att de för en slik anordning tilläfventyrs erforderliga ytterligare medel till vikariens aflönande måtte af tillgångarne å anslaget till elementarläroverken anvisas. Rikets Ständer hafva således redan förklarat Rektor Siljeström böra i afseende på aflöningon ega samma förmåner sorn lärarno vid de öfriga elementar 11 » i • • läroverken; — och detta, enligt hvad ofvan åberopade underdåniga skrifvelse gifver vid handen, hufvudsakligen med afseende å Siljeströms utmärkta förtjenster om undervisningsväsendet. På sådan grund och då Siljeström redan med sistlidna års utgång, till följd af fortfarande sjukdom, erhållit afsked från rektorsbefattningen, har Utskottet, med afseende å hvad angående
Tillsammans 1,745 D;r 6 ör. Silfvermynt Penninge-Inkomst. l4:o Strengnäs Hospital. Sedan åtskillige Donationer blifvit gjorde till de fattigas underhåll å denna Orten är år 1647 af afledne Biskopen Doctor Johannes Mathia detta Hospital anlagdt och päbegynt och fått deri 23 December 1698 Kongl. Majus Stat och Spisordning. Utdraget af 1754 års Hospitals - Räkning, sorn Lands-Gontoiret genomsett, visar, att inkomsten för samma år varit 248 Tr 7 fj:r 3'- f.-t Krono - Tionde, 6 T:r 2 fj-r 1 f:t Afrads-Span« nemål af Hospitals-Hemmanet Stenby. Penninge-Inkomst. Arrende för Hospitalets Trägård - 40 D;r — Afrads och andre Persedlar utsattes i Penningar * . 39: 1648 Stats-Utskottets Betänkanden; Interesse-Penningar * i6i Inlösnings-Penningar * ? - ao: S:a 115 Dir Hela inkomsten är således 355 T:r 2 fj'r Span* némål, hvaraf 90 T:r 6 fj:r blifvit försålde och. derföre influtit 635 D;r 8 öre Sunt} samt uti Penningar 115 Dir S:mt. Vesterås Stift. 15:0 Vesterås Hospital. Skall år 1623 fått en Kongl. Donation af Kronotionden Uti 5 Socknar, samt ränta af 2:ne He minan uti St. Ilians Socken, aine Vretar, 1 Humlegård.
Vid förnyad föredragning af Const.Utskts den i5 dennes på bordet lagda mein, N:o 26, angtde en af Hr.E. F, Westman anmäld anledn. till anmärk., fann R. o. Ad. samma mein. icke erfordra annan åtgärd än att laggas lill handlingarna. Ånyo föredrogs Const.Utskrs den i5 dennes på bordet lagda mein. N:o 27, med utlåt, öfver K. M:s nåd. propos. angtde lagtima riksdagars återkomst hvart 3:dje år, samt 0111 föremålen för urtima riksdagar. Frih. Cederström, Jacob: Jag hemställer om icke detta betänk, må få hvila på bordet till afgörande vid nästa riksdag, i enlighet med 81 §:n 2 mom. Reg.Ftn. Hr Ribbing, Arvid: För min del skulle jag tro, att det rätta voie att göra propos. till bifall å betänkandet. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Den ena delen af frågan, nemi. om riksdags återkommande livart 3:dje år, synes icke vid denna riksdag mola särdeles motstånd. Den andra delen af frågan deremot, ang:de den af K. M. föreslagna förändring i afseende på urtima riksdagarna, torde vara den, som egentligen föranledt Utsk:s afslyrkande. Jag för min del uttalar den åsigt, att om stora reformer i detta land verkligen skola kunna genomföras, nemi. nyttiga reformer, icke sådana der nyckfulla ändringar, sådana der dagslandor, som man vill hafva för ro skull, ulan verkligen stora reformer, så måste man hafva tillfälle att ensamt med dem sysselsätta sig vid en urtima riksdag. Jag anser således K. M:s propos. 0111 urtima riksdagars organiserande, på sätt detta förslag innehåller, vara ett af de största bevis på K. M:s omsorg att kunna förbereda möjligheten att genomföra sådana reformer i landet, och att således man borde med bifall dertill möta en sådan propos. Jag tillstyrker, med Frih. Cederström, att K.
Skulle vi nu återigen frångå detta system och försätta oss i samma belägenhet som förut, så skulle den demoralisation, som förut, isynnerhet inom arbetsklassen egde rum, jemväl fortplantas på barnen, som skulle sakna undervisning i skolan och till en del äfven i kyrkan. Man säger att skolan icke rätt fullgör sitt kall utan. att. ingripa i kyrkans. Man skulle snarare kunna säga tvertom. Kyrkan är skolans moder, skolan en utvext på kyrkan. Kyrkan måste hafva en vida större verkningskrets och till en del äfven innefatta skolan. Kyrkan bör noga tillse att föräldrar och barn erhålla nödig undervisning i moralitet och Gudsfruktan. Blifva föräldrarne goda blifva deras barn oftast goda och kyrkan upfyller sålunda sin skuld till skolan. Det är ock i folkskole-stadgan förordnadl att församlingens presterskap, så vidt dess öfriga embetsåligganden det medgifva, skola utöfva en sorgfällig upsigt öfver religions-undervisningen i skolan, hvarförutan en hvar loide finna, att ingen skol-institution, den må för öfrigt vara inrättad huru som helst, kan upfylla sitt ändamål. Då nu derjemte Styrelsen eger ovilkorlig rätt att ålägga försumliga föräldrar att sända sina barn till skolan, och Pastor har sig updraget alt vaka öfver religions-undervisningen i densamma, så bör väl icke skol-institutionerna upbära klandret i fall han försummar detta sitt åliggande. Om man skulle så förfara som motionären föreslagit och jag tror Gr, Liljencrantz äfven åsyftat, sä skulle man helt enkelt indraga skolorna och försöka att genom kyrkan åstadkomma en serskild religions-undervisning i föräldrahemmet. Jag tror likväl ingenting i skolinstitutionerna lägger hinder för serskild religions-undervisning. Antingen man har skolan eller icke, kan man söka fortplanta religions-undervisningen, så väl inom församlingen i allmänhet som inom de hem, der barnen icke äro i tillfälle att af sina föräldrar erhålla tillräcklig själs-undervisning. Hvad åter seminarierna serskildt beträffar, så vill motionären indraga dem alla, och att folkskole-lärarne skola hildas vid elemenlar-läroverkcn, hvarigenom seminarierna blefve öfverflödiga.
vunnen lystenhet, om ej just behaglig förD e t är mycket betecknande hvad som blifsakelse. vit sagdt, att om svensken har hundra tusen, Som allt i människolifvet är ekonomi en köper han sig en egendom för två hundra sedlig fråga. D e t är icke förgäfves, som bö- tusen — om tysken har hundra tusen, köper V i lefva på större neu om det dagliga brödet träder oss till möte han en för femtio tusen. först bland de böner, som röra våra egna fot, än vi hafva förutsättningar för, ty det angelägenheter, ty allt högre lif blifver till kan j u ändock icke förnekas, att vi svenskar viss grad bedrägligt, då de prosaiska grundhvarken äga franska resurser, tysk idoghet valarna vackla. H u r u skola en karaktärens eller brittisk tilltagsenhet. Ä r det skönhetssinnet, som hos oss är så utveckling och förädling vara möjliga, där redan den redlighet fattas, som behöfves på uppöfvadt, eller är det lyxen, vi dyrka? V i salutorget? D e t är icke af en slump vi här frukta det senare. Men lyxen är en fatal i världen är ställda på förknappniug. V i sak, som endast kan ursäktas, då den står i D e t sköua kan använda skola i lifvets kärfva skola lära oss konsten skönhetens tjänst. att vara trogna i det lilla. D e n herre som lyxen, men behöfver den icke, om icke i sina befaller öfver himlakroppar, mot hvilka vår högsta uppenbarelser, och dess tjänare-egenjord är ett intet, hade säkerligen kunnat gifva skap bör äfven då kunna upptäckas. D e t oss guld utan mått, om det förlikt sig med är icke den dyrbara parkanläggningen förbehans underbara planer med oss. A t t grumla hållet att vara s k ö n; den lilla täppan kan sin ekonomi är att förgripa sig på en af G u d vara lika intagande. Behaget sitter ej i de anspråksfulla möblerna, de luxuösa dräkterna själf fastställd ordning.
L:o Herrar LLnMZsons och Ualms Dictamen, rörande Götheborgs Stads ansökning, antingen at af Riksgälds - Contoiret är i8o/>til Stadens upbpggande bewiljade 200,000 Rd:s Lan^ 672 Den 8 Augusti. Län, som numera blifwit til halfwa beloppet upsagdt, mätte af Banguen öfwertagas, eller ock at den af Riksgälds-Contoiret widtagne upsägning mätte äterkallas och Länet uti sistnämnde Werk med nägon ärlig afbetalning fä fortfara. z:o Herr Borgmästaren Uinllgui8t8 Memo. rial, nötande Medel til upbyggande eller reparerande af Hjo Stads förfallna Rädhus, hwarlil förestäs anwändandet af S:ne utaf Pastor i Fogcläs innehafwandeöfwerlopps-stommar Grimserpd och Systra Torp. Tll Bewjllnings - bltstottet. Herr Rädman Uinclroek8 Memorial om nägre ärs frihet för Upsala Stads Jnnewänare frän Krono - Utstplders utgörande. TU Banco-Utstottct. Herrar Zznte^ons och dUalm3 vfwannämnde^ Memorial, angäende Götheborgs S.ads af Riksgälds-Contoiret erhällne Län. Til Allmänna Besevärsoch Geconomiä - Utstottet. i:o HerrAestesior 6akn8 Memorial, innehällande Förstag til grund för en allmän Fattigrtzärds-inrättning samt nödig Fond dertil. 2:0 Herr Borgmästaren lllolmei-8 Memorial, med project til et genom wiste sportlar för. bät - Den 8 Augusti. 673 bättradt löningssätt för de mindre Städernes Magistrater. Ut supra. bx krotocollo^ P Ib. ?Lter88orr. Utdrag af Protocollet, hållet i BorgareStändets Plenum wid Riksdagen r Stockholm den z
Nåder förunna sökanden prolongation å nu gällande arrende-contract för ytterligare 30 år, räknadt från midfastan 1846 till samma tid 1876, eller, i läll ej eller sådant blefve bifallet, ersättning åtminstone måtte sökanden medgifvas för de af honom utöfver laga byggnadsskyldigheten å hemmanen uppförde hus och byggnader, samt vid ny arrende-auetion det vilkor bestämmas, attén blifvande arrendator borde godtgöra sökanden kostnaden för dessa byggnader, efter deras brandförsäkringsvärde, med 3000 R:dr B:co; och har E. K, M., genom Nådig remiss af den 15 sistlidne Februari, behagat till Rikets Ständers StatsUtskotts handläggning öfverlemna berörde ansökning, tillika med vederbörandes deröfver afgifna underdåniga Utlåtanden. Vid öfvervägande af hvad i detta ärende förekommit, hafva Rikets Ständer icke funnit skäl bifalla den af Assessoren Lagercrantz framställda anhållan om vinnande af antingen skatteeller åbo-rätt tili Barkarby Kronohemman; hvaremot och då, på sätt E. K. M:s Befallningshafvande i dess afgifna underdåniga Utlåtande anfört, vid arrendetidens slut, det nu utgående höga arrendet, 76 tunnor spaumål, hälften råg och hälften korn, sannolikt 222 Expeditions-Utskottets Förslag till and. Skrifvelse , N.-o 126. icke kan påräknas af någon annan pålitlig arrendator än sökanden, som med betydliga egna uppoffringar rödjt, odlat och förbättrat hemmanen, hvadan E. K. M:s Befallningshafvande jemväl ansett sökandens fortsatta bibehållande vid arrendet medföra en verklig fördel för Kronan, så väl med afseende på säkerheten för arrendets utbekommande, som å hemmanens behöriga vidmagthållande, Rikets Ständer, för den händelse, efter skedd undersökning, E. K.
Med förment stöd af nyssberörde, jemte andra uppgifna, kungörelser, hafva innehafvarne af ett större antal dylika lottsedlar, uti en under sisth Februari månad till Fullmäktige ingifven skrift, anhållit, att den 1 Mars innevarande är, ”emot be”höriga lottsedlars aflemnande, utbekomma så väl den dä upplupna, förfallna och ”oguldna räntan, som ock lottsedlarnes kapital-belopp;” men, i betraktande af de upplysningar och den utredning, som i anledning af det framställda fordringsanspråket meddelats, och med derjemte fästadt afseende å ej mindre lottsedlarnes ordalydelse, i fråga om den innehafvarne deruti tillerkända betalningsrätt, än den af Rikets Ständer godkända åsigt beträffande meranämnde förbindelsers beskaffenhet, hafva Fullmäktige förklarat sig icke kunna medgifva någon annan eller ytterligare Fordringar hos f. a. Nummerlotterikollektörer. Trollhätte slussverks lottsedlar. — 58 — Förbindelserna för fordna Svenska statslanen i Brabant. Rättegången angående Banmanska krono fordran. godtgörelse eller återbäring af det, enligt hvarje lottsedel, för Trollhätte-slussverk* byggnad tillskjutna belopp, än den liqvid, vederbörande innehafvare, genom de förskrifna årliga utbetalningarne, dels redan uppburit och dels, efter dåvarande månad» utgång, ägde att, emot iottsedlnrnes aflemnande, i Riksgälds-kontoret uppbära. Sedermera hafva, efter hvad för Revisorerne blifvit uppgifvet, samme jemte åtskillig© andre lottsedelsinnehafvare, genom anställd oell ännu oafgjord rättegång emot Kongl. Majit och Kronan, sökt att i domstolsväg fä sig tillerkänd betalningsrätt för det i lottsedlarne utsatta kapitalbelopp. Enligt hvad Herr Stats-ministern för utrikes ärendena, uti skrifvelse till Fullmäktige af den 15 näst!.
Lag vidtagne anstalt, att genom en särskild påkallad Förkortnings - Commission låta utarbeta förslag till undantm jande af denna ofverklqgade långsamhet, och dessutom hafva redan för flera sr tillbaka tryckta skrifter utkommit, i hvilka uppmärksamhe.en blifvit riktad derhän, att i sjelfva inrättningen af Domstolarna och i de långa afbi otten af deras Sessioner, lage förnämsta hindret för Lagskipningens behöriga fortgång; men om ock denna egentliga orsak till dröjsmå» let icke af den stone allmänheten kunnat inses och uppgifvas, har likväl Utskottet föreställt sig, att när dess verkan, eller sjelfva långsamheten i I.agskipningen, länge utgjort ett tämligen ali-» mänt klagoamne, någon tvekan om beslutandet af en nödig förbättring lika litet borde äga rum i denria del, som i andra ämnen der Lag-för® ändringar, då de pröfvas lämpliga, antagas, oaktadt de icke annorlunda än genom enskilda motioner kommit i fråga. Vid den föreslagna förändringen med Härads-Rätterna hafva Herr af Klinteberg och Hr Borgmästaren Kjellander anmärkt, att då blott ett Tingsställe gifves i hvarje Domsaga, stöl sta delen af de Rättsökande finge lång väg dit» och följaktligen besvärades af alltför kostsamma resor; och Herr af Klinteberg har tillika erinrat, att Splenniteten vid Tings-förrättningarna ginge för - Den 17 Juli. 1705 förlorad, om Tingen höllos oftare än tre gånger om året, emedan den aktning förrättningen inspirerar, då den bevistas af ett större antal Rättsökande, förloras vid ofta förnyade TingsStämmor med ganska fä, må hända oc^ inga Parter; äfvensom Herr af Klinteberg påmint, att i de orter, hvarest hvarje af de hittills haline Irenne Ting om året kunnat slutas på tre å fyra dagar, knappast något skulle blifva att göra, om Tingen ännu oftare inträffade.
Men just genom den stora olikhet i valsättet, sorn bär stadgas, i gällstämman efter röstlängd, och vid riksdagsmannaval^ per capita, inträder man till alla delar på det indirecta valsättets område. Derigenom kanhända, att om ett gäll efter det på stadgadt sätt bestämda förhållandet till röstetalet äger flera valmän än alla de öfriga gällen i va I d is t rict e t tillsammans äga, kan detta gälls majoritet i valmansantal bestämma riksdagsmannaval^, om ock denna majoritet vore aldrig så litet öfverstigande minoriteten; och om ock majoriteten i röstetal vore, i jemförelse med bela districtets röstetal, sjelf en mångfalldigt underlägsen minoritet. Det är nemi. otvifvelaktig! tänkbart, att minoriteten i det förstnämnda gället hyser den tanke, som af alla de öfriga gällens röstberättigade enhälligt delas. Möjligheten af det förhållandet, att districtets verkliga majoritet öfverröstas, kan aldrig undvikas, så snart man vill öfvergå till den i Sverige för riksdagsinannavalen främmande votei ingsformen per capita; men den försvinner, åtminstone till största delen, 0111 man vill bibehålla det sätt, som hittills varit för valen till både Borgareoch BondeStm nyltjadt, och låta valmännen votera med sina verkliga committenlers röstetal. Den särskilda representation af minoriteten i hvart gäll, som blifvit föreslagen, så snart minst en fjerdedel äro dissidenter, borttager, så vidt möjligt är, alla det indirecta valets menliga följder, under fullkomligt bibehållande af det man dervid allmännast uppgifver sig söka, som är att undvika sammanförandet på ett ställe af en stor mängd väljande. Det finnes visserligen äfven ett annat ändamål, som den indirecta valmelhoden kan åsyfta, nemi. valmännens öfverläggning sinsemellan före valet, hvilken alltid är mera möjlig, då valmännen äro färre. Den stora fördelen häraf nekas ej, dock torde det vara, åtminstone för ena kammaren, mera v i g t i g t att få pluralitelens tanke oförfalskad.
Ej må lån på längre tid än 6 månader, eller nya lån efter innevarande års utgång från Stats-länefonden utgifvas; vederbörande Låne-direktioner dock medgifvet att bevilja omsättningar af vid 1860 års utgång utestående län, i den män beslutad indragning kan sådant tillåta. Bih. till B. St. C Sami. 1 Afd. 11 Haft. 2 STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN, 1S60. Banko-Utskottets Utlåtande M 19. 1 M 19. Ank. till Exp.-litsk. den 8 Maj 1860, kl, 11 f. m. Utlåtande, i anledning af ett utaf Enkan Carolina Lofgren gjordt ackords-anbud. Uti en till Utskottet ingifven skrift har Repslagaren i Sundsvall J. F. Löfgrens enka, Carolina Löfgren, anhållit om eftergift och afskrifning af upplupen öfver-ränta å det lån i Banko-diskonten, för hvilket hennes man i lifstiden ingått borgen för Handlanden J. Stafverberg, samt i sådant afseende vid ansökningen fogat icke allenast bevis, att Enkan Löfgren vid nu mera uppnådda SO års ålder är sjuklig och svag till krafter samt i följd deraf oförmögen till strängare arbete, utan äfven en af Handlanderne P. 0. Wiström, L. P. Söderberg, P. F. Heffner och F. Bunsow samt Collega Scholae M. Sylvin, en för alla och alla för en, afgifven skriftlig förbindelse att, såvida Enkan Löfgrens berörde ansökning bifalles, till Banko-diskonten inbetala den återstående kapital-skulden, 1,543 R:dr 38 öre Riksmynt, inom en månad efter erhållen del af beslutet. Banko-diskont-direktionen, häröfver hörd, har meddelat, att ifrågavarande, af Handlanden J. Stafverberg hos Banko-diskont-verket under J\s 9,668, mot borgen af Repslagarne Thom.
Ide förslag bör ogillas. S. D. Föredrogs ånyo Consiitutions Ut kottets Memorial, N: 35, ined Betänkande om nationalrepresentationen; Återremitterades, med följande^ såsom Ståndets gemensamma ankar, förklarade anmärkningar: 1:0 att Constitutions-Vtskottet förbigått förbättringar uti Ridderskapets och Adelns organisation, med afseende å den grund lagsbrist, a t Ridderskapets oeh Adelns Ledamöter kunna, genom ansyarsfritt utebi fvande ifrån Riksdag, densamma omintetgöra; och 2:0, hvad uti nedannämnde hufvudgrunder för en ny nationalrepresentation innefattas: 1:0, att Ridderskapet och Adeln skall inom sig utvälja ett vis t antal -Ledamöter,'.ej utöfver hvad för hvart och ett af de öfriga 3:ne Stånden bestämmes, lika för hvarje; efter hvilken likhets bestämmande valen af de ofrälse Ståndens representanter skall ske, såsom hitintills; 2:0 att dessa 4 Stånd skola, sammanträda under Riksdag på ett rum, samt då, berättigade att vira lika mångå af hvarje Stånd, rösta pr capita, såsom nu tillgår i Rikets Ständers Utskott; 3:o att sedan denna representation ifrån Kongl. Maj:t erhållit Ordförande, skall inom hvarje Stånd utväljas en fjerdedel af dess Ledamöter tili en pröfvande nämnd, med lika functioner, sorn Norrska Grundlagen tillagt Norriges Lag-Thing; 4:o att, till förkortande af arbetsmethoden, bör hvar och en som vili väcka motioner, göra det inom Riksförsamlingen, som först eger att besluta, oru en väckt motion förtjenar att upptagas; 5;o att motioner, som upptagas, remitteras till ett Utskott, om består - ’Fröt.
Rönnblommorna voro i detta högland ännu ej utspruckna, ehuru redan innan vår afresa i det så mycket nordligare Upsala. Linköping d. 29 Juni. Hit kommo vi i qvälls kl. 10. Jag bor på gästgifvargården, der jag vid ett åt torget öppet fenster på morgonen skrifver dessa rader, och skall fortsätta min berättelse. Här är Linköpings Permässmarknad, och halfva Östergylln surrar utanföre, såsom en ofantelig bisvärm. Allmogen är glad och treflig. Qvinnfolkens rutiga hufvuddukar emellan karlarnas svarta hattar samt diverse hästoch ökhufvuden, gifva det alldeles fullproppade torget ofvanifrån utseendet af en brokig matta. Jag beklagar blott att jag kommit i de fatala långråckarnas land. Det är en ful drägt. Gårdagen var nöjsam. Först besågo vi det mycket omtalda Stjernsund. Byggnad och belägenhet presentera sig förträffligt redan från Askersund. Men byggnaden är i mitt tycke en af de skönheter, som må ses på afstånd. Ideen borde väl varit, att bygga en landtlig Villa i charakteren af en smakfull, osökt täckhet, lätt, glad och, om jag får säga, gästfri. Men denna sista egenskap, uttrycker, näst en hederlig värds glada ansigte, ingen ting så i ett hus, som ingången. Hvad slår här genast ögat? – att det är ett hus, bygdt på skryt. Man ser en kostbar och stor granit-trappa, med tvenne stora, ändamålslösa utsprång, som, i stället för att inbjuda vandraren, liksom hota honom, om han ej vill hålla rätta vägen: denna tunga trappa åter nedtryckt af fyra stora pelare, – och sjelfva den nätta byggnaden förlägen dragande sig tillbaka för hela denna gravitetiska utanskrift. Du ser huset – ett appendix till porten – liksom en medelmåttig syssla står flat bakom en präktig titel. – Är det för mycket trappa utanpå, så är det alldeles för litet deraf innantill. Hvad gör ej en glad, fri uppgång? – Här är sparadt och utanföre slösadt. – Jag är ingen kännare.