Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har ater, af hvad orsak som helst, en person blifvit till bevil!n:s utgörande ansedd, hvilken, oförmögen att draga de ålagda utskylderna , för sin nödställda och utblottade belägenhet hade bort frikallas, åge då Bevillmscoinite' att rättelse meddela, hvilken likväl, med de skäl sorn dertill föranledt, i protocollet intages. § 65. fr. § 85, Bevrs-förordn. Häradsskrifvare, och för städerna skattskrifvare, åligge att påföra all bevillning, som i denna stadga är med siffra bestämd och icke beroende af taxeringsmännens åtgärd till värdering eller pröfning af inkomst. För slik debitering ansvare häradseller skattskrifvare; kunnande likväl Bevillntscomite'erne anmärka misstag härutinnan och rättelse meddela. § 64. fr. § 20, Bevts-förordn. Den af städerna utgående sal 11-accis fördelas, enl. här vidfogade tariff, och på sätt, särskildt af K. M. utfärdad nåd. kungörelse derom föreskrifver. § 65. fr. § 163, Bevts-förordn. Bevillning efter denna stadga äge icke rum af: 1:0 allmänna välg ören hets-anstalter och s. k. ba r m he r tig he t s-i nrä 11 n i nga r, med hvad sådana under äganderätt besitta eller, i och för sjelfva inrättningens behof, arrendera och hyra; 2:0 districtoch socknemagaziner med såväl hvad dem tillhöra, som det de förvalta; 3:o belöning, som åtnjutes för angifna nyttiga uppfinningar; 4:0 sparbanker. § 66. fr. § 173, Bev:s-förordn. Skydd för taxerings män. Som ledamöter af Berednts-, Taxer:soch Pröfnings-comite' äro att anse såsom R. St:s ombud , hvilka äga, icke allenast att verkställa bestämda föreskrifter, utan ock att, med R.
Ulan ätt nu vilj 1 upp väcka någon ny discussioii i ämnet, önskar jag att b lott få hänvisa lill Hr Lagergrens reservation Ilin önskade att fä bibehållen den redaction, som Just.ombudsmannen föreslagit, och hvilken lyder sålunda: ”Lockar någon eller Ljuder .”öfvermaga att stjäla med sig, ehvad det ar myckel eller ”litet, eller gör mannen det med sin hustru, föräldrar med ''sina barn, förmyndare med den omyndiga, förman med ”den, som slår under hans lydno, husbonde eller matmoder med sitt tjenstefolk eller inhyseshjon; staude samma "rätt, sorn den der andra gången stulit. Varder lian åter "med sådan gerning funnen, straffes såsom för tredje resan ”stöld; och den, som var lockad eller budén att stjäla, slräf”fes som annan tjuf, eler lian till mogen ålder kommen är.” 11 II. 4 26 Den i Augusti. Som jag för min del instämmer med Hr Lagergren, anhåller jag att, i stället för Utsk:s förslag, Just.ombudsmannens redactionsförslag måtte antagas. LagUtsk:s betänk. N:o 44 klef af Ro. Ad. bifallet. Till pröfning företogs LagUtskrs den 29 sistl. Juli på bordet lagda utlåt. JV:o 76, i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utskts betänk. N:o 46 öfver väckta motioner 0111 ändring af 24 cap. 8 §:n, 34 cap. samt 35 cap. 1 §:n Missg.- balken. Sedan Utsk:s uti betänk. N:o 48 afgifna förslag, uti hvilket Utsk. icke funnit skäl att tillstyrka någon förändring, äfven blifvit uppläst, blef det af II. o. Ad. bifallet. Då nu ånyo föredrogs LagUtskts den 29 sistl. Juli på bordet lagda utlåt. Wto 77, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
7. för förskottsmedlen erhålles, å 140 sk., Silfver 131,976: Af bristen återstår silfver , , . , 41Å&1T' a3, 7, Banco-Utskotteis Betänkande N.-o 8; i5 Till dess betäckande mäste köpas ytterligare silfver . 895,693: r3. 11, Så att silfverköpen på det hela då blifva 1,442,245; 37. fk Totala sedelutgiften dertill, ä 1^0 sk., är sedlar 4,2o6,55o: Men hela fonden utgör sedlar 2,i5g,58o: följaktligen skulle då ytterligare behöfvas fonder B:co-sedlar 2,046,970: 3:o. När guldoch silfver-depositionerne i Vexel-Banken anses lika med Banco-sedlar efter mynt-bestämnings-grunden, och så väl sedelväxlings-förskötten till landsorterne, som beloppet af Riksgälds-Contorets temporairt begagnade assigne! ings-rätt afdrages ifrån Vexel-Banco-skuldens saldo, såsom BancoFullmägtige, med samtycke af i83o och i83a årens Revisorer, räknat. Enligt tabellen N:o 3, uppstår då primiliv brist, i 5 lill 8, af silfver 351,026: 3o. 4. för förskolts-medlen kunde erhållas, å 14b sk., silfver . 131,976: Af brislen återstår då silfver . 219,050: 3o. 4- Till dess betäckande måste köpas ytterligare silfver 478,257: 25. 10. Således silfver-köpen på det hela 824,284: 8. 2, Totala sedel-utgiften dertill, åi/fosk., utgör Sedi. 2,404,162: 7. 9.
Då åtog sig rådsherren Leonard Koppe i Torgau deras sak, och natten före påskhelgen år 1523 fördes de nio nunnorna hemligen ur klostret till Wittenberg, där Katharina fick skydd i borgmästaren Filip Reiehenbachs hus. Det var här Luther först gjorde hennes bekantskap. För skönhet eller yttre behag utmärkte hon sig ej, så vidt man får döma efter det samtida porträtt af Lucas Cranach, vi här meddela. Men hon var frisk, stark och duktig, en rättfram och trohjärtad kvinna. Luther kunde hoppas att i henne få ett starkt och troget stöd genom lifvet, med hvars yttre behof och omsorger han själf föga kunde eller ville taga någon befattning, och han behöfde i sanning en sådan ledsagarinna, då kroppsoch själslidanden ansatte honom. Huru Luther slutligen uppgjorde saken med Katharina, känner man ej, men på aftonen den 13 juni 1525 bjöd han till sitt bröllop i sin bostad några af sina närmaste vänner, bland dem äfven porträttmålaren Cranach. Vigseln försiggick på vanligt sätt. Fjorton dagar senare ' anordnade han en större bröllopsfest, till hvilken äfven vänner från främmande orter inbjödos. » D e skulle, » så skref han till dem, » gifva stadfästelse och insegel åt ' det viktiga steg han tagit. » EN SINNRIK SVENSK UPPFINNING. I TIDNINGARNA har rätt mycket talats om en sinnrik uppfinning, som gjorts af hr J. F. Hörlin, och som — efter hvad det synes — • tillfredsställande har löst det gamla problemet att mottaga och aflämna post från i full fart gående tåg. Vi meddela här en afbildning af apparaten. Som nämndt är den afsedd att utväxla post mellan postkupé och station, utan att tåget därför behöfver stanna eller ens mänska fart, och medför den alltså ej blott att tågets fart. kan hållas oförminskad och post afhämtas och aflämnas vid alla stationer, utan äfven en betydlig förbättring i sättet för postrjänstemäniiens arbete. Apparaten består af en från postkupén utstäHbar skena, från hvilken nedhänga tvänne x-formade armar.
Och för att afklippa alt onödi gt ordande i denna sak , sk a jag s äga dig hvad jag är klippfast besluten fö r. Hörde du klippf ast! Oc h det är att aldrig adoptera den utmärkte unge mannen, som du tal ar om, innan jag tvingas erkänna honom som min son. Du kan sluta dig till huru mycken utsikt han har. Och nu ber jag dig afgörande och för sista g ången att ställa handlingarna i ordning till förmån för min brorson, baron Fredrick von Brinck. FRU SEGERSTEDT. (kommer fram och tänder ljusen i salskronan). GENERALEN. (ser sig häftigt om, för Vahrman in i fondrummet och slår sedan hårdhändt dörrarna igen om sig). FRU SEGERSTEDT. (stöder sig mot krontändaren och faller i tankar, när hon slutat tända ljusen). EMMY. (tittar in genom dörren till vänster) Är du här mamma? FRU SEGERSTEDT. (far opp; sedan lugnt) Ja, hvad vill du Emmy? EMMY. Tårtdegen väntar. Jag har sök t dig genom hela huset. Har du v ari t hos herrarna? FRU SEGERSTEDT. (tankspridd) EMMY. (närmare) Hvad är det åt dig, mamma? Sedan gamle baron kom hit ut har du inte varit dig lik. Det är som du inte vore glad öfver att Sätra åter bli fvit bebo dt. FRU SEGERSTEDT. (tankspridd) Glad? Å jo, visst är jag glad, myck et glad öfver att Viktor inte kommer hem till julen i år... EMMY. Viktor? Hv ad h ar Viktor med det här att skaffa? FRU SEGERSTEDT. (fortsätter sin tankegång) Han skulle inte h a pas sat ihop med gamle baron, utan bara s tört h ans julfrid. EMMY. Gamle baron är den gästfriaste människa på hela jorden, och han skulle nog ha tykt om att Vi ktor kommit hem. Hem! J a, Sätra är nu vårt enda hem, fastän vi kanske är litet i väg en här, när det rätta h errskapet är hemma. EMMY. FRU SEGERSTEDT.
Den syntes likväl, vid dåvarande tidpunkt, icke sådan; och möjligen skulle den kunnat utbilda sig till någon mera grundlig, mera varaktig och således mera märkvärdig skiljaktighet, så framt ej en vapenhvila blifvit föranledd genom Leopolds resa till Tyskland, och denne efter sin återkomst funnit den fordne häcklaren förbytt till en lofprisare, som nu ville alldeles glömma det förflutna. Man må ej misstänka, att orsaken till slik vändning var Leopolds gunstlingskap hos Konungen; detta var då ännu ej börjadt. Närmaste bevekelsegrunden låg i hans kort efter hemkomsten utgifna ”Erotiska Oder”; en fjermare, i hemlig medvetenhet af begången orättvisa. Ur synpunkten af det mellantillstånd, hvari Kellgrens kritiska lagskipning nu hade öfverskridit sitt första vägstycke utan att hafva inträdt i sitt sista, kunde visserligen dessa kärleksqväden ej undgå, att af Stockholms-Posten helsas med oinskränkt beröm. De framkallade till och med, i enskild skrifvelse från Kellgren till den då i Upsala vistande Leopold, yttranden sådana som dessa: ”Jag förenar mig med allt folk af smak och känsla, att tacka Herr Bibliothekarien för dess Erotiska Oder, så olika dessa flödande kärleksepistlar, der man antingen gäspar vid ett kallt galanteri, eller vämjar vid debauchen. Herr Bibliothekarien har förenat Propertii djupa och brinnande känsla med Ovidii behag” 32. Innan kort upplefde nu Kellgren den upplösning af den fordna misshälligheten, att se Leopold förvandlad till vän; och snart äfven till vapenbroder. Ingen af hans litterära strider lyktades på ett för honom angenämare sätt. Också var han deraf i desto större behof, ju tyngre en ohämmeligt växande sjuklighet tryckte på lynnets stämning och snillets vingar. Ty redan vid den tid – medlet af 1780-talet – då det vänskapliga förhållandet mellan honom och Leopold begyntes, närmade sig denna sjuklighet till afgjord utveckling af den tvinsot, som efter några års häntyning förde honom i grafven.
Förflyttningen af Lifhev.Reg tets Officerare på andra Den It A pril e. m. korpser torde också möta så många praktiska svårigheter, att nu ej återstår något annat än att bifalla hvad StatsUtsk:t föreslagit. Hr Cederschiöld, Rob. Theofron: Det anförande, sora Hr Bildt nyss afgifvit, tyckes tvärtom ådagalägga behofvet af en återreraiss. Mig synes, att Lifbev.Reg:tets Officerare blifvit särdeles hårdt behandlade, då de iiro de enda, som gått miste om löneförhöjning. Anledningen dertill torde hafva varit de ledsamma händelser, som för några år sedan inträffade inom reg:tet, och som vållat en viss missbelåtenhet med detsamma; men det synes mig hardt, om följderna häraf skulle drabba äfven dem, sora derför varit främmande, och om desse Officerare skulle gå i mistning af icke blott löneförhöjning, utan äfven befordran. Om vakans inträffar efter en RegeraentsOtficer, så hafva Subalternerne visserligen icke någon bestämd rättighet att komma i åtnjutande af den lediga högre lönen, emedan K. M:f. kan till sådan tjenst nämna hvilken som helst, äfven utom reg:tet; men sfi är icke förhållandet med vakanser inom Kaptensoch Löjtnantsgraderna, ty der äro de berättigade att efter tour avancera. Då nu, genom bifall till Utskds hemställan, all möjlighet till avancement skulle afskäras för dessa redan så missgynnade Officerare, anhåller jag om återremiss, på det denna ytterligare orättvisa icke måtte komma att ega rum, utan rättelse deri vinnas. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Grm o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkandena om bifall till och återremiss af Utsk:ts förev:de hemställan, framställde H. Exc. först propos. å bifall dertill, och, sedan denna propus, blifvit med många nej och åtskilliga ja besvarad, gjordes propos. om återremiss af Utskits förslag, då svaren utföllo med starka ja, blandade med måuga nej; och förklarade II.
Och hela tiden såg man hans uppräckta hand, liksom talande till folket; och Vive Boulanger! ljöd det med sådan öfvertygelse, som hade man i denne rödnäste kusk funnit en ställföreträdare för den elegante revanche-generalen, hvilken aldrig kom. Vår fransman skrattade: »Den karlen kände sitt folk!» sade han. »Väck våra parisares entusiasm med en småsak, och ni kan få dem till allt hvad ni vill!» Ja, kusken hade synbarligen varit situationens man Kavalleri! ropades det nu nedåt gatan. Och der kommo soldaterna, på hästar som dansade derför att de måste gå i skridt och klämma sig fram genom denna liksom kittlande myrstack. »Ä’ ni tokiga!» ropade en bagargesäll. »De ha fått skarpa patroner!» Det blef ett ögonblicks häpen tystnad. Men ett par gaminer upphäfde ett Vive la garde! och häpenheten var förbi. Man undrade blott, hvad trupperna skulle taga sig för. Hästgardisterna rasslade framåt och framåt och framåt, led vid led; det var som om de aldrig skulle taga slut. Hvad skulle det nu bli af? Ingen var sinnad att gå hem. Trängseln blef ännu rörligare än förut. Se! Der kommo fyra kavallerister slutna till samman, två och två. Hvad nu? En vändning så att två och två hästar komma att stå i rad, tvärs öfver gatan. Nu börjar det Skratt och knuffar, klampande trätofflor och afbrutna Vive Bou... Ryttarne sopa gatan, sopa den bokstafligen. Hästarne tvingas att gå på sidan, trängande folkmassan tillbaka – icke en får slippa igenom. Djuren flämta af ansträngning, men framåt går det och nya rycka fram med friska krafter. Det är en vacker manöver! Inga våldsamheter, inga hotelser – endast skratt och munterhet. Knuffar tagas och gifvas med en otrolig godmodighet – och gatan sopas, sopas allt jemt af nya krafter. Midt för oss hålla fyra ryttare, som blifvit aflösta. Jag ser på den bruna hästen: drypande af svett i mörka strimmor och stora fläckar. Hans sidor arbeta, han flämtar som en blåsbälg.
Uti motiveringen af de särskilda stadgandena i det af Kommittén utarbetade lag-förslaget, med afseende å den i § 6 gifna tillåtelsen, att öfver gränsen tullfritt medföra såväl utländska som svenska eller norrska varor i mindre partier, heter det: »för att i någon mån inskränka det tillfälle till missbruk, som denna tillåtelse kan gifva, har Kommittén trott sig böra minska qvantiteterna i öfverensstämmelse med hvad 1846 års Kommitterade föreslogo.» Hvaruti denna tillåtelse till tullfrihet blifvit, till undvikande af missbruk, inskränkt, har jag icke kunnat finna, vidare än att Band, alla slag, tillsammans 100 alnar, och Bomull, 25 ®, uteslutits, samt att Tråd, af alla slag, nedsatts från tillsammans 10 fb till 6 svenska (5 norrska) ?b, hvarförutom för hvarje annan icke särskildt specificerad varuartikel föreslagits nedsättning från ett värde af 10 Riksdaler Silfver Specie till 5 Riksdaler Silfver. Deremot finnér jag rättigheten till tullfrihet utsträckt för följande varor, nemligen: Cognac och Rumm, hvaraf, i stället för förut endast af Arrack, nu skulle få medföras tillsammans \ ankare eller 20 buteljer, Kaffe, Garn, Risgryn och Tobak, förut 25 af hvarje sort, nu 30 svenska (25 norrska) <ä, Socker, förut 50 ft, nu 60 svenska (50 norrska) <tb, Väfnader, af alla slag, förut tillsammans 30 alnar, nu deremot Väfnader af helsiden, 2 svenska (norrska) U och af alla andra slag, tillsammans 12 svenska (10 norrska) tt. Den väsendtligaste utsträckningen (i stället för inskränkningen) hänför sig just till artikeln Väfnader. Då man förut blott kunde föra t. ex. 30 alnar Sidenväfnad, med uteslutande då af alla andra väfnader, så skulle nu få föras, förutom 2 fb Sidenväfnad, motsvarande efter varans beskaffenhet ifrån 10 ända till 70 å 80 alnar, äfven 12 It andra slag Väfnader, vare sig af Ylle, Bomull eller Linne.
Utskotten bordt ovilkorligen tillstyrka sådane åtgärder, hvarigenom deri kommit till verkställighet, medelst en allmän Rotejemkning; men det vore att hjelpa ondt med hälften värre, om vi skulle ingå på Utskottens förslag, och med detsamma, för rättvisans meddelande i det ena fallet, fästa såsom vilkor, hennes öfverträdande i det andra, afsägelsen af den välförvärfvade och af Konungen stadfästade rättigheten, att vid denna allmänna jemkning ingen finge påföras högre Ordinarie Nummerj än han nu utgör Eoctra Rotering. Att orättvisa blifvit begången vid Skånska jordens inrotering till Ordinarie Knecktehåll, det behöfver jag icke bevisa, sedan Utskotten sjelfva uppräknat det våld, som i olika rigtningar genom RoteringsCommissionens åtgärder blifvit utöfvadt, tvärtemot Lag, Grundlag, der skyddade privilegier Dcn ii December c. m. oc!i indelningsverk, ingångna vilkor, Konungens löften och utfärdade Instrueliom Hade föreskriften, att ingen slags förhöjning af den Ordinarie Roteringen mot den Extra finge äga rum, varit en nådebevisning, hvilken, såsom vanligt ej kunnat ske utan på andras bekostnad, så hade möjligen fråga om dess bestånd kunnat uppkomma, men nu var den en vilkorad rättighet. Grefve Horn j Claes Predrik: Behandlingen af ifrågavarande ämne, alltifrån dess början intill närvarande stund, vittnar om de Styrelseoch Lagstiftnings-grundsattser, som alltsedan 1812 gjort sig gällande, gående i arf från den nästförflutna tiden och, som mig synes, djupt rotfästade i vår Statskropp. Man har tillräckligt tvistat om värdet och halten af desammä, men dock hänskjutit tvisten till efterverldenS dom, som torde blifva både strängare och oblidkeligare än den man nu undviker att underkasta sig. Min opinion om dessa grundsattser torde vara tillfyllest ådagalagd, då jag så ofia sett mig uppkallad att Öppet bekämpa dem. Ilär framstå de nu i ett verkligt chaos af orättvisor, Embetsmannaoskicklighet och väld, som, utöfvade i en annan tid och under andra omständigheter, skulle hafva medfört de betänkligaste följder.
Efter verkställd granskning af Bankens och Tumba Bruks räkenskaper och förvaltning för åren 1853 och 1854, få Revisorerne, med för - klarande att Fullmäktige, under utöfningen af det dem anförtrodda vigtiga kall, städse iakttagit allt, som kunnat leda till Banko-Verkets sanna fördel, hos Rikets Höglofl. Ständer tillstyrka, att Fullmäktige måtte undfå full decharge för nämnde Verks förvaltning till och med nästlidet års utgång, äfvensom för de beslut och åtgärder, Fullmäktige lill den 15 September detta år vidtagit och hvarför redovisning innefattas i Fullmäktiges Protokoll. Stockholm den 14 December 1855. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns vägnar: Carl H. Leuhusen. ./. IV. Stjernstedt. Gust. aj Ugglas. S. M. von Krusenstierna. Gillis Bildt. G. Stjerngranat. På Högv. Preste-Ståndets vägnar: Isaac Samuel (Videbeck. J. P. I. Tellbom. A. Melander. Joli. Henr. Thomander. Anders Sandberg. På Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar: F. A. Rinman. A. IV. Levgren. L. E. Schiött. P. F. Broman. A. J. Fahlcrantz. P. IV. Neuman. På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar: And. Pehrsson, Nils Larson. Lars Magn. Knutsson. Pehr Benctson. J. P. Danielson. C. Nilsson. C. O. Ossbahr. RIKETS IIÖGLOFL. STÄNDERS är 1855 församlade REVISORERS BERÄTTELSE OM GRANSKNINGEN AF RIKSGrÄLDS-KONTORETS TILLSTÅND OCH FÖRVALTNING.
Brista för honom både penningar och kredit, är på hans sida insolvensen inne, och konkurrensen 8 Lag-Utskottets Betänkande M 33. eller konkursen för borgenärerna öppen till hela hans förmögenhet, såsom utgörande den yttersta garantien för fullgörandet af hans förbindelser.» Om, såsom Utskottet vågar tro, ingen skall kunna jäfva riktigheten af dessa grundsatser, så lärer än mindre någon betänklighet kunna uppstå i afseende å den ytterst modifierade tillämpning deraf, som det nu framlagda förslaget innehåller. Omförmälda skilnad är nemligen hufvudsakligen iakttagen endast i fråga om anledningarne till konkurs, bland hvilka särskildt för köpmän upptagits inställelse af hans betalningar. Skulle i detta, från främmande lagar lånade uttryck, ligga något obestämdt och någon gång svårtillämpligt, så lärer väl denna obestämdhet ingalunda kunna klandras såsom en stränghet, enär den faller gäldenären till godo. Alldeles enahanda är förhållandet med uttrycket köpman, hvarmed, enligt hvad i kapitlet om allmänna bestämmelser stadgas, förstås en hvar, som är skyldig alt föra böcker öfver sin rörelse. I fråga om handelsboks vitsord och ansvar i konkurs för underlåtenhet att föra ordentliga böcker, måste domstolarne således redan nu pröfva, om en person är att anses för köpman eller ej, — och svårigheten af en sådan pröfning är ej större, då fråga är om tvingande till konkurs; För öfrigt lärer en hvar, som något känner våra domstolars varsamhet vid lagtillämpning, icke ett ögonblick kunna befara, att de skulle till klassen af köpmän hänföra någon, som ej eldigt lagens mening bör dit räknas. Den väsendtligen olika ställning, som en icke-köpman deremot intager, är närmare angifven i Kommilterades motiver, till hvilka Utskottet alltså får hänvisa. Här må endast tilläggas den erinran, att den Fransyska lagens inskränkning af rätt till konkurs-förfarande mot endast köpmän synes hvila på den rationelt riktiga princip, alt blott rörelse-idkare hafva behof af personal-krediten, hvaremot för icke-köpmän real-krediten är den enda, som bör ifrågakomma.
Bonde-Ståndet trott, att, då Kongl. Majit i Dess Nådiga Proposition, beträffande det under Andra Hufvud-Tilteln förekomman - 544 Stats-Utskottets de Minister-Stats-Anslagets Reglerande , föreslagit, att emot den derå äskade förhöjning, summan för Extra Utgifter kunde nedsättas till 5o,ooo R:d. , hade Utskottet bordt iakttaga en sådan förminskning häraf, hvarförutan desse Stånds Ledamöter yrkat, att sorn Extra Utgifts-medlen till betydlig del redovisas endast inför Kongl. Majit, borde vid bestämmandet af anslags-summan härtill lästas det vilkor, att alla derutaf skeende Utgifter skola i vanlig ordning upptagas lill redovisning för användandet, och detsamma i Kongl. Kammar-Rätten granskas. Och hafva åter andra Ledamöter af Ridderskapet och Adeln anmärkt, huruledes, i afseende på den otillräcklige tillökning, som blifvit föreslagen för Minister - Staten, Extra Utgifts-medlen bordt anslås till i5o,ooo R:d., såsom ock framställt förhållandet med redovisningen för desse medel. 'Utskottet får i anledning häraf, beträffande Extra Utgifts-summans belopp, upplysa, att som Kongl. Majit i Nåder bade äskat en tillökning af 5o,ooo Rid. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Riksens Högloft. Ständers MiiimM och ösnftll ltjftkHililillks wid Riksdagen i Stockholm 1809-1810. Enligt 1873 ärs Riksdags beslut af trycket utgifna. Stockholm, Isaac Marcus' Boktryckeri-Aktiebolag, 1874. Riksens Högloft. Ständers lloilftil!!tioi»8-Nts>iott8 Mmoriater och öfriga Lspeöitioaer tvid Riksdagen i Stockholm 1809-1810. Enligt 1873 ärs Riksdags beslut af trycket utgifna. WW Stockholm, Isaac Marcus' Boktryckeri-Aktiebolag, 1874. Sid.
Hå Rikets Ständer anse det icke med rättvisa och billighet öfverensstämma, att staden Fahlun vidkännes ett större roterings-besvär, än som, enligt de af E. K. M. och Rikets Ständer stadgade grunder, staden rätteligen åligger att utgöra, och då den brist, hvilken genom rättelse i omförmälda hänseende skulle uppstå i det bestämda antalet af 885 båtsmän, kan fyllas af den tillökning, som dels uppkommit derigenom, att städerne Piteå och Luleå ålagts ansvara hvardera för i;dels rote mera, än som vid 1839 års reglering blifvit bestämd, dels är att påräkna af den staden Lund tillhörande, till |:dels rote uppskattade, så kallade Vagnmansjorden, i fråga hvarom serskildt underd. yttrande af Rikets Ständer afgifves; så hafva Rikets Ständer bifallit hvad E. K. M., på sätt ofvan är nämndt, nu i nåder föreslagit. Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få hos E. I\. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 18 Maj 1848. 128 Expediions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o So. N:o 80. Uppläst oell godkiindt lios Ridd. och Adeln deri 17 Maj 1848. Preste-slåndel den 17 Uorgare-sländet den 18 Boride-siåndet den 18 Rikets Ständers underddniga skrifvelse} angående förvarande af en del utaf Bankens redbarheter å Carlsborgs fästning. (Banko-utsk.