Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rundgren, och J. Colléen samt Prosten C Bergvall. Herr Professor N. H. Selander har anmält att han vid beslutets fattande icke varit i Utskottet tillstädes. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860 Konstilutions-Utskottets Memorial N:o 33. Ani. till Exp.-Utsk. den 9 Juni 1860, kl. 10 f. m. Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i 14 § 1 momentet Riksdags-Ordningen. För rättigheten att deltaga uti riksdagsmannaval och dervid vara valbar, förutsätter Riksdags Ordningen i allmänhet såsom vilkor, att man är inom valdistriktet boende. I afseende särskildt å städerna stadgar den uttryckligen, att borgare, öfrige idkare af yrken, som till borgerliga näringar räknas, egare af hus elier tomt samt egare eller innehafvare, med ständig besittningsrätt, af jord under stadens domvärjo skola vara i staden bosatte, för att kunna utöfva valrätt och vara valbare till Riksdagsman i Borgare Ståndet. Ehuru föreskriften härom i 14 § synes vara ganska bestämd, har dock erfarenheten visat, att den blifvit olika uppfattad. Numera antages nemligen allmänt, att man bör anses vara boende der man är mantalsskrifven, — en åsigt, som jemväl blifvit af embetsmyndigheter uttalad uti tvister om bostadsorten. Då nu derjemte gällande Bevillnings-förordning stadgar, att hvarje skattskyldig skall i mantal uppföras och taxeras der han bosatt är, till nästa fardag flyttar eller största delen af året sig uppehåller, synes det, som vore härigenom tillräcklig säkerhet för antagande, att hvarje person verkligen är å skattskrifningsstället boende; samt att vid riksdagsmannaval, mantalslängderna borde lemna tillförlitlig ledning i berörda hänseende. Men härvid kan anmärkas, att ernåendet af Riksdags Ordningens afsigt sålunda göres beroende, dels af föreskrifterna i Bevillnings-förordningen, dels af dessas mer eller mindre noggranna handhafvande. Sådant torde finnas vara mindre lämpligt, särdeles i betraktande af de täta förändringar, denna förordning är underkastad.
Han såg, att det låg ett bref på förhet. Han var från Småland och från den hans skrifbord, men han var så trött, att socken, herrn vet, där herrn hade sin fästhan ej orkade bryta det. mö, för se han måtte väl tala med rätt herre. Och nu hade han gjort sin lilla Så somnade han och d r ö m d e: Det var mörk natt, och han gick ute på affärsresa och skulle fara hem, och då han gatan m e d sin lykta i handen. Han var i for hemifrån, hade herremannen, som var stor brådska, det var något han skulle söka hans granne, sagt till honom, att om han reda på, men han kunde icke rätt minnas kunde få fatt i guvernantens fästman och hvad. Han bara kände en mördande oro föra honom med dit ned, så kunde det vara roligt, för de tyckte om guvernanten, och och ångest. Han tyckte sig gå öfver torget fifememot hon gick visst och längtade, ty hon var Norrbro. Just då han steg upp på bron, inte glad af sig. Ja, och så var meningen såg han, att något hvitt och ljust k o m hoden, att han skulle bjuda på skjuts, om nom till mötes från brons andra sida. Då herrn ej ville försmå och kunde bli snart detta ljus k o m nära honom, såg han, att färdig. det var hans fästmö. Men det var, som I sanning man skulle kunna tro, att herr om tösen blifvit på något sätt förklarad. Leonard hade gissat rätt, och att det var Hon var större, och det strålade o m henne. gamle fader Jul i egen hög person, som var Som hon k o m där i natten, låg det en kommen, för att ställa o m frid o c h " lycka hög mildhet och en nästan majestätisk sorg öfver hela jorden. öfver henne. Han, som gick där m e d lyktan, (Illustratör: Viktor Andrén.) • tänkte, att han aldrig trott, att tösen skulle kunna se så ståtlig ut. I detsamma på- minde han sig, att han gått ut med lyktan för att läsa i människors själar, och förstod, att han här ej såg sin jordiska fästmö, utan hennes andliga jag. Och han genombäfvades af salighet vid att se på henne.
Jag vill endast upprepa, att enligt min tanke den princip, som är uti ifrågavarande §§ uttryckt, är den rätta och hållbara. Utan att derför anse förslaget höjdt öfver alla anmärkningar, anser jag det dock vara antagligt; och instämmer jag således med dem, som till detsamma yrka bifall. Gr. Sparre: Jag skulle väl vilja fråga de Hrr, hvilka påyrka, att, efter svarandens uteblifvande första gången, vite skall tillämpas, utan att svaranden blifvit om rättens uppskofsbeslut underrättad, huru de skulle vilja döma efter 24 Kap. R. B., hvarest omnämnes det fall, att domaren, sedan saken blifvit öfverlemnad till doms, finner nödigt förelägga endera parten något och förty ålägger honom inställelse. Jag skulle väl vilja veta, om icke dessa Hrr i så fall skulle ålägga käranden att kommunicera sin vederpart ett sådant rättens beslut. Jag hör med förvåning, att Frih. Leuhusen ej plägat förelägga käranden en sådan kommunikationsskyldighet. Då denna fråga sednast förevar, yttrade emellertid, som jag vill påminna mig, en ledamot på detta rum, att han icke skulle tveka att aktionera den domare, som föreläde en svarande part vid vite att komma tillstädes, utan att ålägga käranden att delgifva sin vederpart ett sådant beslut; och under den tid, jag tjenstgjorde i Svea Hofrätt, H. V. 22 338 Den 15 Maj. var en sådan åsigt der allmänt gällande. Hr von Gegerfelt liar sagt, att det för svaranden är ringa omak att på Hattens kallelse iakttaga inställelse. Jag vill emedlertid D t o med ett exempel visa, att så icke alltid är händelsen. Det faller en trashank in att stämma mig t. ex. till Rådstufvurätten i Haparanda. Jag vet emedlertid, att jag omöjligen kan hafva någon sak med denna person, men jag måste dock ställa mig rättens kallelse till efterrättelse, och inställa mig personligen eller ock skaffa mig ett ombud. Enär jag ej är bekant med förhållandena i Haparanda, måste jag från annat håll skaffa mig en sådan person; det är således ej så ringa omak, som den värde talaren föreställer sig.
Stats-kontoret befintliga möbler och bokförråd, äfvensom af åtskilliga i andra Kontor inom nämnde embetsverk varande skåp m. m. Denna anmärkningsfråga lärer, efter hvad Revisorerne inhemtat, för närvarande bero på Kammar-rättens pröfning. Skoysplanterinys-lsassan. Denna kassa har tillkommit på grund af skogs-ordningen den' 1 Augusti 1805 och från början varit afsedd att användas till utgifter för planterings-hagar m. fl. anstalter till parkernas vård och underhåll. Den består af inflytande medel för försåld skog och för bete å krono-parker och allmänningar samt af Kronans andel i vissa skogs-åverkans-böter, hvarförutom den ägde åtskilliga, Jägeri-staten förut tillhöriga, hemmans-räntor, indelningar och arrenden m. m., hvilka vid 1850 och 1851 års riksdag indrogos till Stats-verket, hvarvid, såsom ersättning till kassan, ett förslags-anslag af 11,000 R:dr å riks-statens 7:de hufvudtitel uppfördes. Af kassan bestridas Skogsoch Jägeri-statens aflöning, provisioner, utgifter för flygsands hämmande, skogsplanterings-kostnader m. m. Kassans inkomster och utgifter redovisas i Landt-ränteriernas special-räkningar, länens landsböcker och Kongl. Ränte-kammarens hufvudbok, från hvilka räkenskaper de ingå uti riks-hufvudboken, hvarest de likväl icke blifva på ett ställe synliga, utan finnas fördelade på flera särskilda konti, samt äro, i anledning af ofvannämnde indragning af de indelta räntorna i utbyte mot kontant stats-anslag, upptagna såsom stats-medel. Vid sådant förhållande kan ej, utan besvärliga uträkningar genom omslut från läns-räkenskaperna och Räntekammarebufvud-böckerna, utrönas, huru kassans inkomster influtit, eller hvaraf dess utgifter bestått. Revisorerne anse derföre af vigt, att, i likhet med hvad för andra särskild? fonder äger rum, jemväl för skogsplanterings-kassan en hufvudbok årligen uppgöres, der kassans inkomster och utgifter under sina behöriga titlar specifikt upptagas och redovisas, hvarigenom alltså en klar öfversigt af kassans hela ställning kan erhållas.
Med framhållande, hurusom den undantagslagstiftning, som sålunda i afseende ä de studerande ännu eger rum, vore olämplig, har uti en inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt motion (JV2 118) Herr Sundvallson dels yrkat upphäfvande af Kongl. Brefvet d. 1 Mars 1750, dels ock framställt förslag till förändrad lydelse i vissa delar af ofvanberörda, den 2 April 1852 utfärdade Kongl. Förordningar, gående förslaget i fråga om Kongl. Förordningen angående upjdiörande af universiteternas domsrätt derpå ut, att hänvisningen i afseende på disciplinarmyndigheten till 1750 års bref inåtte borttagas och i stället sådan hänvisning lemnäs allenast till Kongl Förordningen angående den universiteterna tillkommande disciplinarmyndighet öfver de studerande samt att stadgandet, att studerande ej finge för brott, begånget inom omförmälda område, tilltalas vid domstol, innan saken blifvit dit af vederbörande Konsistorium öfverlemnad, måtte upphäfvas och ersättas af den bestämmelse, att studerande i nyssnämnda fall ej vore skyldig att svara vid domstol, innan saken blifvit genom domaren eller Rättens ordförande anmäld för universitetets Rektor; och afser det framställda förslaget till ändring i sistberörda. Kongl. Förordning hufvudsakligen att bringa densamma i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen om upphörande af universiteternas domsrätt, men innehåller derjemte den bestämmelse, att Lag-Utskottets Utlåtande JVs' 5tf. 9 att Rektor, när förbrytelser af ifrågavarande slag hos honom anmäldes vara af domstol till åtal upptagna, skulle genast förordna Universitets-fullmägtig, hvilken kunde bevista saken och göra de påminnelser, hvilka ä universitetets vägnar kunde pröfvas nödiga samt sedan underrätta Rektor om den brottsliges förhållande. Utskottet, till hvilket denna motion jemte deröfver inom Borgare-Ståndet afgifna yttranden blifvit öfverlemnade, delar den af Rikets åren 1850 och 1851 församlade
Lön - loo: Skrifvarebjelp - • 66: 33. 166 : 32. 1 Kammar-Skrifvare hos nyssbemälte Kamrer loo: — 1 Controlleur vid Krono-UppbördsControll-Contoiret - "375 X ISokhållare vid dito 150 2 Contoirs Skrifvare vid dito å 100 R. 200 7 Krono * Uppbörds - Commissarier, å 600 R:dr, deraf Stads-Cassan utbetalar 248 R:dr till hvardera, eller tillhopa ... i.ggg; 6 Mantals-Commissarier Lön ä I50 R:dr Skrifvarebjelp 1133 R. å I83 R:dr 1,098 : —» Notarie för Krono-Uppbörds-Ärenderna i Handels-Collegio 250: ■— l Vaktmästare vid Öfver-StåthållareEmbetet i Krono-Uppbörds-Ärender 58: 16. Summa R:co R:dr 5,019: 16. jemte det Krono-Uppbörds Commissarieme åtnjuta af Stats-Verket, fyilnaden i Boo R:drs 1,011', ä 316 R:dr hvardera, med tillhopa q,2l2 Rldr Banco , hvarförutan jag i underdånighet anhåller att, likaledes på Kronans Stat, Eders Kongl. Majit i Nåder täckes bifalla tillökning i ofvannämnde löner, nemi.: för Secreteraren hos Öfver-Ståthållaren i KronoUppbörds Ärender med Etthundrade R.dr; för Con - Dm ii Juli. 1073 Controlieuren vid ICrono-Uppbörds Confroll Contoiret med Etthundradetjugufem R:dr; för Notarien vid Krono Uppbörds-Arenderna i Handels-ColIegio med Etthundradefemtio R:dr ; och för Vaktmästaren vid Öfver-Ståthållare-Embetet i Krono Uppbörds Ärender Fyratioen R:dr 33 sk.
Då hon nu inkom, höll hon sig främmande. Som nu Ahia hörde dönen af hennes fötter, vid hon ingick, sade han: Kom hitin, du Jerobeams hustru; hvi håller du dig så främmande? Jag är sänder till dig ett hårdt bådskap. Gack bort, och säg Jerobeam: Så säger Herren Israels Gud: Jag hafver upphöjt dig utu folkena, och satt dig till en Första öfver mitt folk Israel; Och hafver rifvit riket ifrå Davids hus, och gifvit det dig; men du hafver intet varit såsom min tjenare David, den min bud höll, och vandrade efter mig med allo hjerta, så att han gjorde hvad mig ljuft var; Och du hafver illa gjort, öfver alla de som för dig varit hafva; du hafver gångit bort, och gjort dig andra gudar, och gjuten beläte, att du skulle reta mig till vrede; och hafver kastat mig bakom din rygg; Och si, jag skall låta komma olycko öfver Jerobeams hus, och förgöra af Jerobeam ock den uppå väggena pissar; den innelyckta, och den igenlefda i Israel; och skall utsopa Jerobeams hus efterkomman de, såsom man träck utsopar, tilldess det blifver allt ute med honom. Den som af Jerobeam dör i stadenom, honom skola hundarna äta; men den som dör på markene, honom skola himmelens foglar äta; ty Herren hafver det sagt. Så statt nu upp, och gack hem; och då din fot träder in i staden, skall pilten blifva död. Och hela Israel skall begråta honom, och skola begrafvan; ty denne allena af Jerobeam skall till grafva komma; förty något godt är funnet i honom för Herranom Israels Gud, i Jerobeams hus. Och Herren skall uppväcka en Konung öfver Israel, han skall utrota Jerobeams hus på den dagen; och hvad är det nu allaredo sker? Och Herren skall slå Israel, såsom rören böjas i vattnena; och skall utrycka Israel utu desso goda landena, som han deras fader gifvit hafver, och skall förströ dem bort öfver älfvena; derföre att de hafva gjort sig lundar till att förtörna Herran;
Bort ur verlden med det dåliga samvetet, denna slafvens skapelse, denna kräftartade ntväzt på menniskosjälen! Må de asketiska idealen trampas sönder och samman under den nye herrens häl såsom de giftiga kryp de äro! Ryck ned från bim-meleu korsets tecken, i h vil ket slafvarne hafva segrat, och häng hellre upp ett flammande frågetecken att lysa kring jorden, det stora frågetecknet, det som står efter orden: hvad betyder viljan till sanning?, på det att menniskorna i de9S ljus må finna vägen till » jenseits von Gut und Böse »! Må den stora faran komma, den som tvingar detta slägte, hvilket satt sitt högBta mål i att uttorka alla källor till fruktan, att draga knifven ur bältet 1 Nu mängas alla stånd in i hvarandra, och nationaliteternas särdrag löpa samman till en enda totalbild, och en remna antyder redan svagt framtidens stora tveklyfning i herrekast och slafkast. När skall han komma, den nya tidens föratborne, kulturens caesariske tuktare, den onde, den fruktansvärde, den tyranniske, hälften rof-djur hälften orm, tacksam mot gud, djefvul, får och mask inom sig, nyfiken ända till last, forskare ända till grymhet, ensamhetens förståare och vän? — när skall han komma, han som kan spela segerdanser på tillvarons etränginstrument och som kan fl lifvet att sjunga? — när skall han komma, den nye Zarathustra, ariernas förste, den blonde herren, — när skall han te sig i morgonrodnaden öfver hafvet? Efter denna résumé kan jag åter anknyta till den tråd, som jag i första afdelningen af min artikel lät ligga. Man torde numlhäoda mera intimt förstå mitt yttrande, att medan andra moderna andars verksamhet, såsom t. ex. Mills, Taines och Darwins, är att förlikna vid em åböljor på deD stora utvecklingsocea-nen, framställer deremot Nietzsche sjelfva den centrala storm-härd, från hvilken de stora vågorna utgå.
Majit eller vederbörande embetsverk bestämdt, vidkännas skäligt afdrag å lönebeloppet, dock icke öfverstigande fjerdedelen, derest vid erhållen tjenstledighet, sjukdomsförfall, hvilket räcker öfver två månader, eller eljest förekommande hinder för tjenstcns utöfning annan person till tjcnstens bestridande behöfver förordnas. c) Den, som tillträder löneförhöjning, är underkastad den vidsträcktare tjenstgöringsskyldighet, eller jemkning i åligganden, som vid en blifvande förändrad organisation af embetsverken eller eljest i allmänhet kan varda stadgad. För öfrigt anser Utskottet, att, i afseende å aflöningen för ifrågavarande civile embetsoeh tjenstemän, följande allmänna grunder böra vid den nya statsregleringen stadgas, nemligen : d) Sådane embeten och tjenster, för hvilkas innehafvare löneförhöjning är äskad men icke af Rikets Ständer beviljas, skola vid inträffande ledighet tillsättas endast på förordnande; dock må de serskilte medel, som nu för göromålens obehindrade gång inom ett embetsverk af Rikets Ständer anvisas till Kongl. Maj:ts disposition, jemväl kunna användas till lämplige arfvoden inom samma verk, så väl åt nuvarande tjensteinnehafvare, som åt den eller dem, hvilka förordnas att ledig tjenst tills vidare bestrida. e) För sådana, till indragning afsedde, tjenster, som icke komma att i 1858—1860 årens stat upptagas, utgår allöningen enligt nu gällande stat. Vid inträffande ledighet tillsättas dessa tjenster antingen alldeles icke eller också endast tills vidare. f) Nya tjenster, för hvilka aflöning vid denna riksdag beviljas, må icke tillsättas annorlunda än genom förordnanden.
Protocoll, hållna hos H ö g 1 o f 1 i g e Ridderskapet och Adelil, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Ar 1840. Fjortonde Häftet. STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, 184f. I Lördagen den 3 October i84o. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 6 prot.utdr. för den 3o sistl. September. Justerades pleni-prot. för den 19 sistl. Sept. f. m. Öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter uti nedannämnda Utsk. uti afgångne ledamöters ställe; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: i LagU tskottet: N:o 234. Frib. Djurklou, fullm. Gr. Mörner, Carl Göran, efter N:o 23m. Hr Rabenius, fullm. Gr. Mörner, Carl Göran; i Allm. Besvärsoch Ekon.Uts k ottet: N:o 3gi. Hr Lagergren, Anders, efter N:o 223. Frih. von Nolcken, Erik Axel; i RiddarhusUtskottet: N:o 253. Frih. De Geer till Löfstad, fullm. Frih. d’Ah!bedyhl, Christer Henrik, efter N:o 3o2, Hr Hjulhammar, fullm. Frih. von Vegesach, Achilles. Frih. d’A h I b e d y h I, Christer Henrik, anmälte, att han, så väl af tjenstegöromål, sorn enskilda angelägenheter, vore förhindrad alt ingå såsom ledamot uti Ridd.Utskottet. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att vid deras nästa sammanträde välja en ledamot i Ridd.Utsk. efter Frih. d’Ahlbedyhl. Ånyo föredrogs Bevilln.Utsk:s den 23 och 26 sistl. Sept. på bordet lagda utlåt. N:o 27, i anledn. af anmät'kn:r emot betänk.
Som jag för en längre tid kommer att vara aflägsnad från hufvudstaden, anhåller jag att, med bibehållande af min riksdagsm.-rätt, få afsäga mig de platser jag, till följd af R. o. Ad:s förtroende innehaft, dels såsom Bänkman, dels såsom ledamot i Bevilln.Utsk. R. o. Ad. biföll denna anhållan; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, att i deras nästa sammanträde utse en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Hr Prytz, samt tillkän - Den 29 April. 347 nagaf att i st. f. honora en Bänkman inom 12:le Bänkm:s-afd:n komme att utses genom val i början af nästa plenum. Anmäldes och lades på bordet ncdannämnde från Ulsk:n inkomne ullåt:n, betänkm och mern., nemi. från Stals-U tskottet: N:o 124, ang:de regleringen af ulgifterne under riksstatens Sale hufvudtilel; Statssamt Allm. Besv.- o. E k o n.U t sk o 11 en : N:o 2, i anledn. af väckt motion om bidrag för beredande af nedsättning för tyngre och vigtigare varor i nu gällande taxa för inre farten å Götha kanal; N:o 3, i anledn. af väckt motion om samlande af medel lill bildande af en skattkammare för riket; N:o 4, i anledn. af väckt motion om inrättande af ett postkontor vid Wrigstads gästgifvaregård; N:o 5, i anledn. af väckt fråga om förändrade grunder för beväringsmanskapets uttagande lill vapenöfning och annan tjenstgöring m. m. N:o 6, i anledn. af väckt motion om rotehållarnes på Gottland befriande från skyldigheten att anlägga båtsmanstorp; N:o 7, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St:s StatsUtsk. , ang:de rotering af den staden Lund tillhörande s. k. Wagnmansjorden; N:o 8, i anledn. af K.
— Det är inte maten, Kalle — sade han med en röst, som darrade af rörelse — du ska inte hålla så mycket på hvad vi skola äta och hvad vi skola dricka och hvad vi skola kläda oss med, — det är ett hem, ser du, — bildningen, en kvinna, som är — en kvinna, ser du och något här — (hans giktbrutna fingrar trummade på bröstet) — uppåt Bentzén, uppåt — du ska vara gudfruktig, Kalle. — Jaa — ja då Ludde lille — försäkrade den jättelika urmakaren — jag mente bara, att biffstek med lök, si, det kommer en liksom att känna, att en har något, se’n en druckit kognac på morgonkvisten. De båda männen hade nu hunnit till tystare kvarter, där vackra privatboningar badade i solljuset. Och som de vandrade fram mellan idel högtidligt kyrkfolk på dessa oändliga, stilla trottoarer, började de nyktra till och försökte antaga en så korrekt hållning som möjligt. Äfven Bentzen greps af vissa förväntningar, en obestämd längtan, som kom honom att erfara något liknande blygsel vid hågkomsten af fru Anderssons flottiga kök, där luften sedan tidigt på morgonen varit mättad af öldofter och mustiga historier. Greenstreet befans vara en af dessa korta, breda återvändsgator, där på hvarje sida ligger en rad eleganta tegelhus, fullkomligt lika hvarandra, med samma höga, snöhvita trappor och blanka helglasfönster, innanför hvilka de hvita gardinerna gå ihop, lämnande rum blott för en majolikakruka med sin palmväxt. Hus efter hus är allt så minutiöst lika, att man slutligen blir nervös och gripes af en stark lust att gå tillbaka för att se om det icke står till att upptäcka någon liten hugsvalande skilnad. Icke en människa syntes till, och dödstystnaden afbröts endast af orgeltoner inifrån husen. — Du har hört galet, din åsna — fräste Westerhjelm, där de dröjande gingo framåt letande efter numret. — Inte bor Holm så här. Bentzén bedyrade. Just här måste det vara — n:r 70. Allt lika skinande blankt, gardinerna utbredda och ängsligt hopfästa med nålar, och fram tittar majolikakrukan med sin växt.
549 genom underdånig Skrifvelse den 8 Aug. 1815 anhållit , det Eder Kongl. Maj:t i Nåuer af den från Preussen för Pommern och Rygerss afträdande inflytande Summa täcktes låta liqvidera nyssnämda Kapital 0 8 «, 4 19 Po dr 13 skill. 11 r:st. samt, då Riksens Stander äfven ansett lyckligt opi för det i fyllnads-summan anslagna belopp all förbindelse på samma gång afbördades och uppliörde , öfvertaga Liq/iden härom och, på sätt lämpligt finnes, så förordna och låta besörja, att Svenska Stats-Kassan måtte för alltid blifva skild från all utbetalning till förre Kongl. Familjen; Sä, enär Eder Kongl. Mäj:t i Nåder tillkännagif-vit denne Eiqvid vatä beroende af Utslaget med den ännu ej slutade Preussiska Eiqviden, samt Ed. Kongl. Maj:t jemväl förklarat Sig väl ej kunna ingå i några positiva förbindelser, men här-, till ej heller vilja äska några serskilda anslag, utan ämna använda det förmodade Ofverskottet å nämnde tillgångar jemte hvad för öfrigt kan göras användbart för ifrågavarande ändamål på sättRiksen» Ständer öntkat, få Riksens Ständer, med underdånigt erkännande af Ed. Kongl. Maj:ts Nådiga omsorg i denne del, förklara sitt bifall, att, såsom Ed. K. M.‘i Nåder föreslagit, nu varande anslag för förre Kongl. Familjens underhåll 66,666 R:dr 3a skill, på Indragnings Staten maga oförändrade fortfara till nästa Riksdag, med rättighet för Ed. Kongl. Maj:t att dem disponera i den mån, som Liqvidationen på ett eller annat säte blifver verkställd.