Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aug.— Borgare-Ståndet den 1. Bonde-Ståndet den 2. — —1 Riksens Ständers underdåniga Skrif velse , i anledning af vackt fråga om tillåtelse för de uti så kallade Finnskogar ne, pd gränsen emellan Sverige och Norrige, bosatte Finnar, att få upprätta serskilde Kyrkor och Församlingar. s. a. k: Riksens Sländer* uppmärksamhet har genom väckt motion blifvit fästad å en Skrift, författad i de Finska nybyggares namn, som bo uti de så kallade Finnskogame, på gränsen emellan Sverige och Norrige, ifrån Hällsjön i Norr till Sjön Varaiden i Söder, samt i Öster och i Vester emellan Klar-Elfven och Glommen, hvilken Skrift innefattar ett tillkännagifvande, hurusom desse nybyggare ämnade hos E. K. M. i underdånighet söka tillåtelse, att få skilja sig från de i3:dels Svenska oell dels Norrska, Församlingar, på hvilka de, till ett antal af 8000 personer, hittills varit fördelade , samt deremot upprätta serskilda Kyrkor och Församlingar, der de på Finska språket skulle undervisas i Religionen, samt förrätta sin Gudstjenst; Och hafva - XJnderdäniga Skrifvelser. Va Ibland de förmenta skälen för bifall till en sadan ansökning i synnerhet 5!ne ansens böra i öfvervägande komma, att nemligen: de Finska nybyggarne, i 3nseen<le till den Iocala beskaffenheten af den Skogsoch Bergstrakt, sorn af derrt bebos, ofta mäste sakna en sorgfällig
Yi lära dessutom ej eller till förbrukarens förmån hafva några så gynnande exempel för förlagsman här i Sverige. Garfverierne till exempel skola som det säges förläggas från ett enda håll, och lemna en. ganska dålig vara till ett mycket stegrat pris. Det är ju möjligt, att en förlagsman tager en skuldsedel af den person lian förlägger. Han har ju dessutom säkerhet i Handtverkaren red - 568 Den 12 November e. m. skap och effecter, och han kan ju således förvandla Handtverkaren till träl under sig. Af dessa skäl förenar jag mig med Herr von Hartmansdorff och Herr Hjerta uti den anhållan, att denna §. måtte helt och hållit utgå. Herr Manner stam, Jolian: Jag delar icke den farhåga, som här blifvit yttrad, att handtverkerierne skola blifva föryandlade till fabriker; och då Ridderskapet och Adeln bifallit den föregående ii §., så är äfven principen godkänd för den nu under öfverläggning varande i3 §. Hvad nu stadgandet i denne §. angår, så anser jag det snarare innebära en fördel för handtverkerierne, än förlust för dem. Ibland hinder för våra fabrikers uppkomst och förkofran, är brist på förlag, och jag tror således, att det vore fördelaktigt för handtverkerierne och slöjderne, om förläggare alltid funnos. Naturligtvis skulle personer dertill ytterligare uppmuntras, om dem beredes säkerhet förderas förlag. Den olägenhet, som man trott uppkomma derigenom, att handtverkerier möjligen kunna förvandlas till fabriker, i händelse detta verkligen är någon olägenhet, tror jag åtminstone vara långt aflägsen, dels emedan här i Sverige är brist på capitaler, och dels af den orsak att hvarje enskilt Slöjdidkare hälst vill på egen hand, och således oberoende af andra, arbeta. Det är förmodeligen Englands exempel man menar, då man yill varna för vådor i detta fall, men då jag, Den 12 November e. m. 56g på sätt jng nyss nämnt, icke anser den verkliga, tillstyrker jag, att i3 §. må bifallas. Herr Hjerta:
Jag trodde mig ej behöfva ännu en gångerindra, det Ridderskapet och Adeln aldrig kan komma att bedömma uttryck sådana sorn de supponeras, utan blott sådana som de med visshet kännas. Till ernående af en sådan visshet, vet jag åter ingen annan utväg, än genom Protocollet. Jag anser således alla skillnader, som kunde göras emellan det, som Grefve Mörner skall hafva sagdt vid det åtalade tillfället, och det han nu erkändt sig hafva sagt, oberöriga. Grefve Löwenhjelm, Gustafj anmärkte, att första Propositionen, angående Målets förfallande redait blifvit af Ridderskapets och Adelns Pluralitet bifallen. Ropades JVej* Herr Grefven och Landt Marskalken hemstälde å nyo, om icke, sedan Grefve Mörner bestämdt Den 37 Januarii. 385 slämdt förklara t, det lian icke haft för afsigt att Friherre Anckarsvärd förolämpa, denna fråga alltså finge förfalla. Ropades Ja och Nej. Herr Sch öhström a n m ä r k t e, att sorn den af Herr Grefven och LandtMarskalken för en stund sedan gjorde Proposition, om ogillande af Grefve Mörners uttryck, redan blifvit af Ridder* skåpet och Adelli bifallen, vöre det endast denna Proposition, sorn å nyo kunde af Herr Grefven och LandtMarskalken framställas. Herr Gref ven och LandtMarskalken yttrande att då Grefve Mörner sjelf förklarat det han högtidéligen skulle ogilla, öm lian emot Friherre Anckarsvärd tillåtit sig någfa förolämpande uttryck, Herr Grefven och LnndtMarskalken ansåg någon vidare åtgärd i detta ämne icke vara af nöden. Herr Schönström yrkade likväl, att Ridderskapet och Adeln malte förklara sitt ogillande af Grefve Mörners uttryck. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg det vara tillräckligt, att instämma i Grefve Mörners egen förklaring af ogillande, om han emot Friherre Anckarsvärd nyttjat de ifrågasatte uttryck.
Hvad åter beträffar den af Riksdagsfullmäktigen Johan Pehrsson gjorda framställning rörande afskrifning af Riksgälds-kontorets återstående fordran för de till merberörde rustnings-kostnader utbetalda medel, så finner Utskottet sig föranlåtet 20 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 99. deremot erinra, att det synes vara för tidigt att besluta en dylik afskrifning innan det belopp, som rätteligen behöfver afskrifvas, ännu är kändt eller sig visat, huruvida någon del af dc lyftade kreditiv-medlen kommer att till Riksgälds-kontoret återbetalas, samt innan den redogörelse, som för dessa medel blifvit upprättad, hunnit undergå vederbörlig granskning. Utskottet anser sig derföre böra hemställa, att något beslut i fråga om besagde fordrans afskrifning för närvarande icke må af Rikets Ständer fattas. Stockholm den 27 Mars 1851. Ank. till Exp. Qtsk. d. 28 Mars 1851, kl. 3 e. m. Utlåtande, angående återbetalningen af ett, för sänkning af sjön Ökvattnet inom Vesterbottens Län, förre ExpeditionsJogden C. J. Moritz beviljadt lån. (Eg ds slfd.) Efter anförande af de flera beslut och föreskrifter, Kongl. Maj:t, tid efter annan, meddelat i anledning af fördröjd verkställighet af den i Skellefteå socken belägna sjön Okvattnets sänkning, hvilket arbets-företags utförande i öfverensstämmelse med derför fastställd plan och inom viss bestämd tid förre Expeditionsfogden, Kronolänsmannen C. J.
Denna Bankens årliga inkomst hade emellertid, allt ifrån realisationen, användts, icke till Banko-verkets styrka och bestånd, utan dels till Diskont-rörelsens förökande, dels till understöd åt Stats-verket, med kallt åsidosättande af 'Låne Bankens främsta oafvisliga pligt att småningom afbörda sig sin skuld till Deposilions Banken och sålunda förskaffa denne metallisk valuta, fullt motsvarande hela sedelstocken. Enligt motionärens lanke skulle omförmälda vigtiga ändamål vinnas der igenom, alt Låne-Banken öfverlemnade sin årliga behållna vinst till DepositionsBanken; att denne för berörde vinst (i banko-sedlar) inköpte säkra vexlar på utrikes ort under de tider, då god tillgång å sådana funnes, men i motsatt fall reserverade sedlarne till lägligare tid; alt vidare Depositions-Banken med dessa vexlar uppköpte säkra utländska räntebärande Stats-papper, t. ex. Holländska, Franska, Engelska, och slutligen att den ränta, omförmälda Stats-papper årligen inbringade, användes till fortsatt inköp af nya sådana Stats-papper. På detta sätt skulle Depositions-Banken skapa sig ett räntebärande kapital å utrikes ort, hvilket när sorn helst kunde till större eller mindre del förvandlas till silfver och indragas i Biket till förstärkande af den räntelöst i Bankens hvalf liggande silfvervalutan, hvilken alltid måste, lika som nu, vara till hands för utvexling af Bankens utelöpande sedlar. För alt åskådliggöra denna plan har motionären framlagt åtskilliga beräkningar, under antagande deraf, att en summa af 300,000 B:dr Banko årligen för ändamålet anvisades; att de utländska Stats-papper, som uppköptes, gåfve 3 procent ränta, och att inköpspriset blefve 80 procent af nominal-värdet, så att Banken för 300,000 R:dr eiholle 623,000 R:dr i dylika papper. Jemlikt dessa beräkningar skulle Banken komma att egn, vid slutet af 23:dje året, 20,293,678
Jag hoppas, att detta beslut och de följder, som deraf kunna uppkomma, skola en gång leda oss i afseende på brännvinsbeskattnlsfrågan till en mera systematisk behandlingsform och icke till en sådan inveckling af occonomiska och beskattn:sfi'ågor, som hittills ägt rum, och hvarigenom de paralysera hvarandra. Ilvad som i detta full är det fördelaktigaste, lemnar jag åt en hvar att bedöma; men Bevilln.Utsk. bör det åtminstone icke tillräknas, örn ej den caleulerade bevillmssumman ingår till fulla beloppet. Jag anhåller, att denna reservation må i prot. intagas. Föredrogs ånyo Bancooch LagTJtskms d. 27 sisth April på bordet lagda betänk. Nio 5 i anledn. af Riksd fullm Peter Pehrssons motion om upphörande af Bankens forum privilegiatum. Hr Rosenblad, Bernh.: Derigenom, att detta betänk, så sent inkommit, återstår icke för Stånden att kunna vidtaga någon åtgärd till befrämjande af det af motionären åsyftade ändamålet. Jag anser mig således, på det att R. o. Ad. nu, på sätt som vid förra riksdagen, mätte uttrycka sin opinion i detta fall, endast böra anhålla om Hr Gr. o. Landtmrs propos. till afslag å betänk. Bancooch LagUtsk:ns betänk. Nio 5 afslogs. Ånyo föredrogs Bancooch LagUtshms d. 27 sisth April på bordet lagda memor. med förslag till sainmanjemnkn. af de inom RiksStm fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande 22 II. 9 66 Den 4 M a j c. m. af Utskms under N:o 4 afgifna utlåt, i anledn. af gjorda anmärkn:r vid betänk. K:o 2 med förslag till lag för offentliga bolagsbanker. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, föreslog, att detta mål måtte punktvis föredragas. Gr. Frölich, Hav.: Jag skulle nästan tro, att det går an att framställa detta utlåt, uti en enda propos.
Beträffande slutligen Herr Doctor Palms framställning, att genom viss afgift af hvarje Mantalsskrifven person bereda utvägar till uppbyggande af e?t större Arbetsoch CorrecUonshu9 i hvarje Län, såsom högst nödvändigt till förekommande af lösdrifveri och Passens missbruk; så finnes val detta vara godt och kunna blifva mycket bidragande till det sökta ändamålet. Utskotten hafva sig äfven bekant, att särskildte Motioner i detta hänseende blifvit gjorde och lära på annan väg komma lill Riksens Häglof!. Ständers pröfning' äfvensom det år kändt, att på flere ställen treskillingsafgiften till veneriska smittans förekommande, blifvit, der den befinnes öfverskjuta behofvet, föreslagen att användas till andra för Länets allmänna behof gagneliga inrättningar, dit visserligen Correctionsoch Arbetshus kunna hänföras. Men då detta är ett ärende, som tillhörer Höglofl. Bevillningsutskottets upptagande, så anse sig Utskotten icke kunna eller böra deröfver något särskildt utlåtande afgifva, hvilket dock, jemte allt hvad i öfrigt blifvit anfördt, Riksens Höglofl. Stånders ytterligare pröfning void - 378 Lagutskottets Betänkande». samt usuierställes. Stockholm dea 26 Maji 1823. Ankom d. 18 Junii 1823+ Betänkande, i anledning af RiksdagsFullmägtigen Anders Daniels sons från Elfsborgs Län, Memorial, angående LagmansRätternes upphörande. Hederv.
Missgerningsbalken för snatteri; alltså och då Bergstingsrälten sålunda af vårdslöshet eller oförstånd fällt orätt dom, hvarigenom handt, att Flink fått undergå svårare bestraffning, än som å hans gerning lagligen följa bort, bief bergsdomhafvanden, hvilken för Bergstingsrättens ifrågakomma oriktiga domslut vore ansvarig, jemlikt 1 kap. 12 § Rälte“ån«sbalken fälld att böta femtio daler silfvermynt med sexton R:dr 32 sk. banko; hvarförutan bergsdomhafvanden förpligtades att till Flink för hans lidande utgifva af honom i sådant afseende fordrade tio K:dr. Att detta Kongl. Hofrättens utslag, ehuru Bergstingsrältens åtalade beslut, såsom lagetridigt, ådragit bergsdomhafvanden ansvar, jemte ersättning till den olagligen sakfällde, icke tillika innefattar något utlåtande angående den i R. St. Just. Ombudsm. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. min skrifvelse till advokatfiskals-embetet slutligen omförmälda fråga, som hufvudsakligen afsåg den sakfälldes betryggande för framliden emot tillämpning af lagstridiga beslutet, torde utan tvifvel kunna bärledas ifrån advokatfiskals-ernbetets underlåtenhet att framställa denna fråga; och dess särskilda fullföljd, derföre mindre lämplig, har ej heller synts at nöden, så vida ändock det slut, hvari Kongl. Hofrätten .stannat, bör anses tydligt nog utmärka, huru den sakfälldes ofvannämnda förbrytelse, om han framdeles varder för olofligt tillgrepp tilltalad, rätteligen må honom till last räknas. Genom vederbörande bade blifvit infordradt och mig tillbandakommit ett af Östra Häradsrätt i Blekinge län den 22 December 1843 meddeladt utslag, tillika med tillförordnade domhafvandens derom afgifna utlåtande.
Betänkande n. 3rg M:t oell Herrar Comitterade ej allenast kunnat finna att äfven billiga ersättnings-anspråk gifvas, fastän de ej öfverensstäinde med alla de åberopade grunderna, utan äfven funnit verkeligen desse 19 målen vara af sådan beskaffenhet. Hvarföre skulle ej R. St:r, tvärtemot H. Stats-Utskottets pluralitet, möjligen kunna finna detsamma? Hvarföre skulle ej R. St:r kunna finna att en ytterligare pröfning öfver billigheten af desse anspråk bör företagas? Hvarföre skall H. Utskottet framkasta ett hinder, som må hända är blott af pecuniär och i sådant fall af mindre värdig beskaffenhet, då fråga är om ersättning till olycklige medborgare, hvilka Staten ej förmått skydda till deras egendom, eller i tid varna för faran? Hvarföre förebära en consequens i handling med föregående Ständer, förrän man pröfva! dess consequens med rättvisa och billighet? Högh Utskottet hade derföre i min tanka bordt gå K. M:t till mötes, och ej mindre för dess egen tillfredsställelse skull, bordt undersöka, huruvida någon eller flere af desse Reclamenter ägde billiga fordringsanspråk till ersättning af Staten, pröfva om ej någon af dem möjligen till och med ägde dem större, än de som redan åtnjutit ersättning. Jag tog mig den friheten uppmana ocb uppmanar än ytterligare dertill, då jag, utan att vara i pecuniärt hänseende det ringaste inleresserad i dess frågors afgörande, likväl tror mig böra behjerta en sak, den en enkel rättskänsla befaller mig att ej pröfningslöst skjuta ifrån mig. Jag trodde mig kunna uppmana dertill, då jag hade mig bekant närmare förhållandet med ett af de ifrågavarande upp - 320 Stats-Utskottets bringningsmålen , genom hvars korta framställning , jag hoppas kunna ådagalägga billigheten af målens närmare granskning. Ett Svenskt Fartyg afseglade den ig Augusti 1813 från Wisby, lastadt med trädvaror och kalk, till Rostock, sålunda 8 dagar förrän det Danska Placatet utfärdades, hvarigenom Svensk Egendom förklarades underkastad condemnation. Motvind uppehöll
Anser Hr Gr. o. Landtm, densamma bokstafligen stridande mot grundlagen; så är det Hr Gr. o. Landtm:s rätt, att derpå vägra remiss, men alldeles ej att betaga mig min yttranderätt. Hr Gr. o. Landtm, förklarade ånyo, att Hr Munck af Rosenschöld ej kunde tillåtas att ytterligare i detta ämne afgifva något anförande; hvarefter Hr Munck af Rosenschöld, uppå derom framställd förfrågan, tillkännagaf att han icke hade något att vidare andraga. Frih. Duvall, Axel, uppläste följande motioner: 1. Rätteg.b:n böra, bland andre, frälsemän rör:de rättegångsärenden, frågor om förmynderskap för deras barn och arfvingar som frälse äro, af hofrätt omedelbarligen upptagas. Dä nu mera, sedan genom stadgandet i Reg.F. af år 1809, att endast äldste sonen af en derefter i adligt stånd upphöjd person efter fadrens död inträder i frälse stånd, det vid lagens författande ej afsedda fall inträffar, att frälsemans barn icke äro af adligt stånd, hafva olika meningar ang:de hofrätternes be - Dea 23 December f. m. 337 bärighet att frågor röride förmynderskap för desse, såsom förste domstol handlägga, förekommit. Atskillige domare hafva af ordalydelsen i förberörde lagrum ansett hofrätt icke kunna med dylika frågor, så vidt de angå de ofrälse barnen, omedelbarligen taga befattning, hvaremot andre, af den omständigheten, att bouppteckningen efter fadren till hofrätt ingifves och att denna rätt sålunda ensam är i tillfälle att tillse det de omyndige icke lemnäs utan förmyndarevård, funnit hofrätt böra, i likhet med hvad äfven äger rum i sterbhus efter ledamöter i Svenska akademien, för alla den atlidnes omydige barn utse förmyndare.
Rättegångs-balken, i hvad rörer Itidderskapcl och Adelns tvister angående egendoms afträde och boskilnad; så hemställes lill vederbörandes behjertande, att en tidsenlig rättelse härutinnan må vinna bifall. Man må i afseende å tingshus-byggnad icke invända, alt Hofrätt fortfarande är Ridderskapet och Adelns forum privilegialum i vissa andra mål och att de således för de privilegierade hemman, hvilka af dem innehafves, icke äro i behof af tingshus för deras tvisters afgörande; ty efter ofvanförmäkla lagförändring är det blott en ringa del af frälsemäns rättegångar, som förekomma i Höft ätt, jemförelsevis med de många rältsangelägenheler, hvilka vid allmänna domstolarna å landet förekomma, emellan dem och Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 516. 637 personer af andra stånd, och dessutom hafva alla deras underordnade arbetare och Ijpnare, som ej tillhöra frålseslåndet, sitt rätta forum å landel vid Häradsrätten. En större mängd innehafvare af privilegierade hemman äro ock nu för tiden af ofrälse härkomst och borde väl således ej heller få draga vexel på fördelarne af do numera föråldrade och mot tidens kraf och andra helt och hållet stridande adlige privilegier, hvilka åtminstone mer och mer påkalla inskränkning intill dess de helt och hållet kunna bortfalla. På grund häraf och under åberopande för öfrigt af allt som i denna fråga under föregående riksdagar varit anlördt, tager jag mig friheten föreslå: att Rikets Ständer måtte besluta det såväl säterier, rå- och rörshemman, prestoch klockarebol samt skattlagde utjordar, bruk, fabriker och in rättningar skola efter hemmantalseiler fyrk-beräkning deltaga i alla kostnader för byggande af kyrka med allt som dertill hörer, enligt 26 Kap. 1 § Byggninga-balken, — prestgård, enligt 2 §, tingshus och häKte enligt 4 §; allt samma Kapitel och Balk. Slockholm den 30 November 1UG2. C. A. Larsson. från Östergötlands län.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken yttrade, att enär, efter hvad Hans Excellence fattat, Herr Hjerta icke bestämdt bestridt den af Hans Excellence, i afseende å nyssberörde form, framställde åsigt, ansåg Hans Excellence sig nu lika litet som förra gången , då frågan oin Mantalspenningarne afgjordes, kunna vägra upptagande och pröfning af det nu förevarande hufvudämnet, på det sätt Herr Hjerta föreslagit. Herr af Billbergh: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sin mening vara, att framställa samma contraproposition, som i frågan om Mantalspenningarna, får jag tillkännagifva min oerfarenhet vid Riksdagsärenders behandling, då jag i förra plenum icke yrkade serskilt afseende på den contraproposition jag dervid framställde. Jag får således, då jag instämt i hufvudsaken, men under förbehåll af Konungens sanclion, hemställa, om det täckes Herr Grefven och LandtMarskalken låta ankomma på Ridderskapets och Adelns he - Den 28 April f. m. 21 pröfvande, att antaga antingen Herr Hjertås eller mitt förslag till contraproposition, det vill säga, antingen med eller utan vilkor af Konungens sanction. Friherre Cederström: Lika med Herr Grefven och LandtMarskalken betraktar jag detta ämnes behandling, och tror äfven lika med Herr LandtMarskalken, att proposition kan göras nu, likasom i förra plenum; men då fråga uppstått om rättigheten att öfver ämnet besluta med eller utan Konungens sanction, får jag underställa, om icke, innan beslut i sjelfva saken fattas. Herr Grefven och LandtMarskalken först behagade inhämta, om icke Ridderskapet och Adeln med Herr Grefven och LandtMarskalken instämmer i det begrepp, att Ordinarie räntor icke kunna upphäfvas, annorlunda än genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut. Grefve Frölich, David: Om den frågan nu vore föremål för öfverläggningen, huruvida Kongl. Majrts sanction erfordras å beslut, som röra Svenska Folkets beskattning, skulle äfven jag deröfver yttra mig.
Då ville Hr Frih, att man i inbjudpingen endast skulle intaga Caneelliets lönereglering, hvaremot jag fprcslog, att vi deri skulle intaga hela statsregleringen. Då lades Frih. Boyes motion, ang:de ett embetsverk, på bordet, och nu har han gjort en motion, som har afseende på 3 å 4 embetsverk. Jag frågar då, om hans nu ifrågavar. framställning kan vara densamma, som af honom i sista plenum gjordes. Olikheten synes mig obestridlig, och af denna anledn. får jag, för att förkorta debatten, vördsamt anhålla, att de delar af Frih:s motion, som icke innefattades i hans framställning i sista plenum, må afskiljas och hvila på bordet till nästa plenum, sanit att all discussion örn inbjudning nu må afstadna, emedan den fråga, som derom af Frih. Boye i sista plenum väcktes, icke grundlags - Dei) i3 Augusti f. ra. 349 enligen lan förekomma till afgörande, innan vi hinna till densamma enligt ordningen på föredragningslistan. Frih, Hermelin, Carl: Jag vill för min del icke bestrida, att K. M:s Cancelli icke kan behöfva någon tillökning i dess Jöneanslag och att således den föreslagna löneregleringen kan vara af behofvet påkallad; men jag år öfvertygad, att vid nästa riksdag blir detta föremål för enny K. M:s propos., ty jag tror icke, att det kan blifva tillräckligt att hafva endast (5 revis.secret.-löner, när de förut varit 7 och vid sista riksdag blefvo förökade till 8, och ändå stundom föredragningen gatt långsamt. Vidare har, om jag ej misstager mig, prot.secretmes antal vanligen varit 8; hvaremot nu endast 4 blifvit upptagna. Jag skulle i allmänhet tro det icke vara rätt, att de äldsta i embetsverken hafva stora löner och de yngre, som hafva mesta arbetet, ofta ej hafva någon lön.
Men då det är tvifvel underkastad t, huruvida detta Reglemente, utan Riksdagens förlängande, under Ständernes sammanvaro, må kunna utskrifvas och öfverlemnas, borde Ständerne, uti underdånig skrifvelse, öppet sådant förklara, samt tillika anhålla, det måtte Kongl. Majit täckas låta kungöra de 4 Banco-Vtskottels Utlåtande N.-o 141• derutinnan leranade föreskrifter, hvilka finnas röra rättsförhållanden emellan enskilde och Banken. Och vore den nämnda underdåniga skrifvelsen så mycket tillbörligare, som Kongl. Maj:t, uti dess till Landtmarskalken och Talmännen nyligen afgifna Nådiga tillkännagifvande, satt frågan om Riksdagens allmänt önskade snara afslutande i nära sammanhang med Banco-Utskottets hos Ständerne, i afseende på Reglementet, gjorda förslag, och det beslut, som Ständerne, i anledning deraf, kunna komma att fatta.” STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, iS35. Banco-Vtdottct; TJllatvide Nio i4*. t N:o 142. Ankom till Exp.-Utsk. den 7 Maji. Utlåtande, i anledning af de inom 2:ne Riks-Stånd gjorde ananmärkningar vid Utskottets under N'.o i3i afgifne Memorial. A Enligt från inspect i ve Riks-Stånden ankomne Protocolls - Utdrag är Utskottets Memorial iS:o 131, angående intagande af ett stadgande i blifvande Banco-Réglemeiite, hvarigenom Fullmäglige berättigas att anhålla om Kongl. Mäjrts Nådiga biträde för upptagande af crediliv å utländsk ort till förstärkande af Bankens Silfver fond, bifallet af Höglofl. Ridderskapet och. Adelil, men afslåget af Vallöf]. Borgare-Ståndet och till Utskottet återremilteradt af öl Vige anie Riks-Stånd, på grund af åtskillige dervid gjorde anmärkningar.