Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Iian undergått det honom ådömda straff, det således ej kunde bétviflas, att Hofrätten, i fall åtalet för fångarnes lösgifvande blifvit hufvudsakligen pröfvadt, skulle hafva funnit detta åtal välgrundadt. Och hvad beträffade Hofrättens yttrande i denna del har jag i underdånighet anmärkt, hurusom Hofrättens tankegång innefattade, att om en domare i embetet företager, hvad till domareembetets utöfning ej rätteligen hörer, han derigenom icke begår cmbetsfel och ej kan derföre dömas till ansvar af ilen öfverrätt, under hvars lydno och inseende han såsom domare står; att det likväl syntes mig ©tvifvelaktigt, att den åtlydnad, Häradshöfdingens tillsägelser rönt af Länsmannen, härrört endast från förutsättning deraf, att tillsägelserne voro gifna i öfverensstämmelse med Häradsrättens beslut, och följaktligen borde anses såsom officiella, då Domhafvanden såsom enskild man ännu mindre, än i egenskap af Häradshöfding©, kunde äga att meddela dylika tillsägelser; samt att om Länsmannen häruti misstagit sig, och rätteligen bordt lemna tillsägelserna utan åtlydnad, häraf dock icke syntes kunna uppkomma något urskuldande för Häradshöfdingen, hvilken ofelbart missbrukat sitt embete, ehvad han öfverskridit dess gräns eller inom densamma meddelat tillsägelser, hvartill ingen laglig rätt förefanns. Härmed är redovisningen för åtalen slutad. Ibland de ärenden, som återstå, har jag först att meddela en med Kongl. Göta Hofrätt förd brefvexling, föranledd af en hos mig af enskild person gjord anmälan, att sedan han hos J4.
M:s dispositon ställa en summa af 90,000 rdr, att under nästa statsreglerings-period utgå med en tredjedel årligen, eller 30,000 rdr under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 26. Nej — 31. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utsk:ts den 14 och 16 dennes bordlagde Utlåt. N:o 70, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang. upplåtande till Göteborgs museum af kronans andel uti f. d. Ostindiska kompaniets hus i Göteborg. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 21 Mars 1863. Plenum kl. 1 e. m. Justerades 3 prot.-utdrag för den 18 dennes e. m. samt pleni-prot:t för den 28 sisth Januari. Upplästes ett utaf Hr af Ström, Carl Ferdinand, ingifvet Mern. af följide lydelse: Tacksam för det synnerliga förtroende, Höglofl. R. o. Ad:s Hrr Elektorer behagat mig visa, genom att utse mig till ledamot i det särskilda Utsk., som enligt R. St:rs beslut blifvit tillsatt att meddela Utlåt, öfver K. M:s Nåd. Propos. om antagande af ny sjölag, får jag, som icke tilltror mig att kunna det hedran - Dtn 2! M«ri. 251 de förtroende, detta uppdrag innehar, i någon mån motsvara, om jag under tiden för Utslcts sammanvaro tillika skall förvalta mitt embete såsom ledamot af K. Kommers-Colh; men verkliga svårigheter å andra sidan hindra mig att på en obestämd längre tid erhålla ledighet från den embetsbefattning, hvilkens skötande efter bästa förmåga jag måste betrakta såsom en skyldighet, som bör ega företräde framför hvilket annat uppdrag, som helst, det ifrågaställa ledamots-skapet i berörda Utsk. ödmjukligen mig afsäga, under anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen.
Ehuru Kongl. Comiten tyckes varit närmast om, att afgöra Arrendena vid Strömsholm ,. så att de ej med fog kunnat klandras af en dess egen Ledamot, och ehuru det af Kongl. Comiten tagne Arrangement med de i Landsorterna utsatte dyrbara Ryska Hingstar, tyckes lemna något öfrigt att önska, vågar jag dock ödmjukligen tillstyrka det af StatsUtskottet gjorda Förslag till den underdåniga 426 Den 16 Maji. anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes förklara dess Nådiga välbehag med Kongl. Comite'ns nit och verksamhet. Sluteligen får jag ödmjukast anhålla, att detta mitt yttrande må blifva meddelt de öfrige MedStånden, hvilka, utan att känna sammanhanget med Strömsholms Stuteri, lätteligen genom Herr Öfverste Tersmedens Memorial, uppgifne Calcul m. m. skulle möjligen kunna vilseföras i deras omdömen. Herr Tersmeden och Grefve Löwenhjelm anliöllo äfven att deras anföranden mätte med de öfrige RiksStånden communiceras. Uppå derefter af Hans Excellence, Herr Grefven och Landt Marskalken framställde serskilde Propositioner, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att StatsUtskoltets ifrågavarande tvenne Utlåtanden till alla delar gilla, hvarjemte Grefve Löwenhjelm samt Herrarne Tersmeden och Ribbing erhöllo Ridderskapets och Adelns tillåtelse alt sina anföranden med de öfrige RiksStånden communicera. Då nu å nyo föredrogs StatsUtskoltets d. 7 dennes afgifne, samt den i3 derpå följde, på bordet lagde Irenne Memorial i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkanden:
Ankom till Exp.-Utsk. den i5 Julii. 1Betänkande, ofver väckt motion, om skyldighet för svarande part, som erlägger vad emot Under-Domstols beslut, att, inom fjorton dagar derefter, sin vederpart härom underrätta Riksdagsfullmägtigen Samuel Andersson ifrån Östergöthland har, uti memorial, som Hedervärda Bonde-Ståndet till Lag-Utskottet hänvisat, gjort den framställning, att, då det ofta hände, att svarande parter, ehuru de voro tillstädes vid Härads-Rätten, när Dom eller Utslag afkunnades, och, oaktadt de hade för afsigt att deremot fullfölja talan, likväl begagnade sig af det i Lagen medgifne åtta dagars rådrum att erlägga vad, hvilket omsider skedde vid Domhafvandens hemvist, utan Kärandens vetskap, och till följd hvaraf denne senare antingen nödgades göra understundom långa resor till Häradshöfdingen, för att underrätta sig om förhållandet, eller ock äfventyrade att försitta sin talan vid Lagmans-Rätten, och att för uteblifvande derstädes pliktfällas, Motionairen af denna anledning trodde det böra stadgas, att den svarande part, som vid Under-Domstolarne förr eller senare erlägger vad, vore skyldig att inom fjorton dagar derefter gifva sin vederpart eller käranden sådant tillkänna. Det skulle, efter Utskottets tanka, ingalunda vara rättsenligt, att serskildt för den part, som hos Under-Domstol varit svarande, stadga det af Motionairen föreslagna åliggande, att om erlagdt vad sin vederpart underrätta, och Utskottet finnér desto mindre skäl att understödja förslaget härom, som det i allmänhet måste medföra större svårighet och kostnad för den ena parten, att, inom en viss kort tid, gifva andra parten bevislig underrättelse om vadet, än för denne senare, att, inom den rymligare tiden, som vanligen fölflyter, innan han behöfver inställa sig hos Lagmans - 12 Lag-Uslottets Betänkande N:o g8. Rätten, sjelf eller genom ombud skaffa sig hos Domhafvanden upplysning, om vädjadt är. Utskottet hemställer således, att ifrågavarande motion icke måtte bifallas.
Under denna förutsättning och med afseende å härvid för öfrigt förekomna förhållanden, hafva Rikets Ständer alltså, för anläggningen af en, till begagnande med ångkraft afsedd jernväg mellan Hudiksvall och sjöarne Dellens vattendrag, i närheten af Forssa kyrka, uti Norra Helsingland, beviljat och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisat ett lån i rundt tal motsvarande två tredjedelar utaf den summa, 560,000 R:dr R:mt, som kapten Adelskölds kostnadsförslag upplager, eller Tre hundra sjutio tusen R:dr R:mt, samt i afseende på detta låns utbekommande och återbetalning, jemte öfriga med delsammas erhållande förenade åligganden, bestämt enahanda härvid tillämpliga vilkor och iakttagelser, som enligt hvad i underdånig Skrifvelse den 5 sistlidne Januari är anmäldt, i fråga om Statsbidraget för jernvägs-anläggningen mellan Carlshamn och Almundsryd, dock med den förändring, alt aktie-tecknings-summan för nu ifrågavarande förelag endast behöfver utgöra Fyra hundra tusen R:dr, hvilken summas halfva belopp afses alt betrygga Statsverket med hänsigt till delta förelags utförande samt de dertill anvisade lånemedlens återbekommande i motsatt fall, hvadan aklie-ägarne, derest jernvägen genom deras försorg varder på föreskrifvet sätt och inom stadgad lid fullbordad, icke behöfva erlägga denna hälft af det tecknade beloppet: börande aktie-ägarnes förbindelser att fullgöra dem åliggande inbetalningar å aktierna, deponeras och förvaras hos E. K. M:ts Befallningshafvande i Gefleborgs län. 2:o. Angående beredandet af kommunikalions-led mellan Söderhamn och Bollnäs. För bildande af denna kommunikalions-led har E. K. M:t i Sin Nådiga proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit, alt ett lån å 500,000 R:dr Runt måtte af Rikets Ständer beviljas. Efter tagen kännedom af hithörande handlingar, utvisande alt ifrågavarande kommunikations-led är föreslagen alt utföras genom en för lokomotiv afsedd jernväg från Bih. till B. St.
Ijmab font crforbratö för ltppföp af fötjanbe nrö be^of af brännmaterial m. m., Ijafroa öfmerffotteit blifmit i OJifögätböfontoret infatta, nemligen för traftfdret 1860 nteb so,000 riföbater od) för år 1861 meb 200,000 riföbaler. gör iitneioaranbe år torbe en fumma af åtminftone 500,000 riföbaler fontina att infattad. 2>å för tjmarje år nya banbelar eftert)anb blifmit öppitabe och ben traftferabe banläitgben fdtitnba oupphörligen 10 er t a t, är bet ide möjligt att ännu aitjlälla någon fäfer jemförelfe emellan be årliga refuttateu å en od) famina bana; men af infoutjler od) utgifter per battmil fan man t alla fall finta till, att traftfen marit i ett ftänbigt tilltaganbe, fantt att förltållanbet emellan infomfier od) utgifter blifmit för Ipnarje år allt förbelaftigare. 31 2öejlra (lambanan från @ötl)eborg och ©öbra ftantbanan från 9)talmö utgjorbe nemligen iitfoinjlerna imber år 1859 i mebeltal 55,464 riföbaler 52 öre per bantnil och utgifterna 50,417 riföbaler 87 öre. Huber år 1860 fjabe tnfouifterna, enligt fantnta be
Propositioner och enskilda motioner, alla utmärkande beliofvet af åtgärders vidtaga nde till beredande af lättade communicationer i det inre af landet, har Utskottet trott sig böra i korthet redogöra för hufvudsakliga innehållet af Slor-Amirals-Ernbetets 3;dje Afdelnings den 4 Dec. i833 afgifne Berättelse och Förslag rörande hydrotechniska arbeten, i hvad densammma är ■upplysande i fråga om behofyet af ett fortfarande årligt anslag. Stnti-Unknrrcts Utlåtande A'o 291. På grund af verkställde undersökningar hafva följande arbeten af Kongl. Majit anselts böra, dels såsom redan påbörjade fullbordas och dels såsom serdeles nyttiga, företagas: Jönköpings hamnbyggnad, hvarpå medel, sammanskjulne af Jönköpings stad och kringliggande Bergslag redan blifvit, under förutsättning af Statsbidrag, till icke obetydligt belopp använde; Köpings Ä. Till upprnuddring af denna farled, b vartill ortens Biuksegare och trafikerande ut fäst sig bidraga med : 0,000 R:dr, har Kongl. Majit beviljat ett anslag af (>000 R:dr, hvilket ännu ieke utfallit; Slussbjggiiaden vid Säffle. Uti Betänkandet Nio 202, som af RiksStånden blifvit bifallet, har Utskottet afslyrkt den äskade dispositionen förskottsvis af 1835 års Strömrensningsanslag till användande lör detla byggnadsarbete; men af Kongl. Majits i detta ämne aflåtne Nådiga Proposition (införd i 1 Sami. 1 Afd. N:o 42) inhemtas så väl vigten af företagei, sorn äfven alt Slussverks-Bolaget, med beräkning af utlofvadt understöd fiån Statens sida, redan vidkänts högst betydliga utgifter; För Stångåns upprnuddring har, utom hvad Linköpings stad redan dertill utgifvit, Kongl.
Att skjuta hanarne, sedan honan börjat ligga, är ingalunda menligt för slägtets förökande, ty en tillfälligtvis blifven ejderenka, behöfver icke länge vänta på ny man. Enkeståndet varar nemligen endast några timmar, hvarom hvar och en, som vistats i skärgården, lätt kunnat förskaffa sig fullkomlig visshet. Någon svårighet att skilja gamla honan från den unga möter ej eller, emedan den förra, eller värp-åden, har två hvita tvärband på de hopslagna vingarne, ju bredare ju äldre fogeln är, och hvilka ungtossan helt och hållet saknar. Dessa bvita tvärband utgöra ett så väsendtligt och i ögonen fallande skiljemärke, att med uppmärksammande deraf, det är omöjligt att förblanda den gamla och unga ejderhonan. För att skydda ejderfogeln, och göra tillgången på denna skärgårdens nyttigaste fogel så riklig som möjligt, behöfves strängt förbud för all äggning, samt förbud att skjuta gamla honan, värp-åden, från den tid bon börjar söka land, d. v. s. från den 24 April till och med den 10 Juli. Dessa förbud äro för ändamålet fullt tillräckliga, och äro så mycket lämpligare som deras ändamålsenlighet inses af skärkarlen, som derföre skall noga iakttaga dem och sjelf öfvervaka deras efterlefnad. 32 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. Såsom bevis derpå att förbud för äggning och att skjuta värp-åden äro tiilräcklige för att lemna ejderfogeln behöfligt skydd, får jag anföra följande faktum: i Södermanlands skärgård är en rymd af nära två qvadratmil anslagen till Landshöfdingens i länet lön, der jagten under sednast förflutna fyra åren varit så ordnad, att ett vite af 25 R:dr R:mt blifvit stadgadt för äggning efter matnyttiga foglar, och samma vite för skjutande af gammal ejderhona under tiden från den 1 Maj till och med den 1 Juli.
Vid uppskattningen af boställe, hvars grundränta ingår bland boställshafvarens löneförmåner och vid bestämmandet af den för dem belöpande bevillnings-afgift blifvit tagen i beräkning, skall denna räntas belopp afdragas från boställets behållna afkastning. § 7. Sedan fast egendom det år, då allmänna bevillningen med tillämpning af utfärdad ny bevillnings-studga första gången påförts, blifvit enligt föreskrifna taxerings-grunder till sitt verkliga värde uppskattad, må detta värde, under tre år, bibehållas oförändradt, såvida icke egendomens taxerings-värde antingen genom nyeller tillbyggnader, nya fabriks-anläggningar eller andra inrättningar blifvit under tiden i betydligare mån förhöjdt, eller genom inträffad eldsvåda, vattenflöde eller af annan dylik anledning märkligen förminskats; i hvilka fal! sagda värde bör jemkas efter de förändringar, egendomen undergått; men hvart tredje år skall förnyad uppskattning ega rum. 4 Förslag till Instruktion för Taxerings-förrättningarna, Uppskattning af inkomst utaf bergsbruk och dertill hårande näringar samt qvarnar och fabriker rn. fl, verk och inrättningar, § 8. Vid beräkningen af den behållna årliga inkomsten utaf bruk och fabrik samt annan dertill hänförlig inrättning, jemföras värdena ä der, under sednast förflutna är, tillverkade eller förädlade varor och härvid använda råämnen, jemte Öfriga med dessa varors tillverkning eller förädling förenade kostnader; och dä tillverkningarnas mängd, i förening med de behandlade och frambringade varornas ökade värde, i allmänhet mäste utgöra säkraste grunden för bedömande af vinsten å hvarje särskildt verks eller fabriks rörelse, böra taxeringsmännen derom förskaffa sig tillförlitliga och fullständiga underrättelser.
För undergående af bysättning 527 13 327 12 331 8 . 355 11 Summa 14,120 2,739 14,543 3,036 16,266 3,370 16,540 3,331 Summa Summarum 18,105 3,544 [1 lo 3.824 21,242 4,177 21,809 4,200 21,049 22,394 25,419 26,009 Barn, som åtföljt föräldrarne 329 322 340 302 I afseende å denna uppgift bör dock anmärkas, dels att fångantalet här synes större, än det i sjelfva verket varit, enär ej kunnat undvikas, att samina person blifvit mer än en gång beräknad, i händelse af dess, under året, ifrån en till annan ort skedda förflyttning, hvilket, särdeles hvad angår straffoch ransakningsfångar, icke sällan inträffar; dels ock att större delen af de i länsoch stadshäktena upptagna fångar, hvarunder äfven begripas de till fängelsestraff, vid bristande böter, dömda samt de såsom försvarslösa anhållna, derifrån åter utgått efter längre eller kortare tids, ofta blott några dagars förlopp. En säkrare grund för beräkning af fångarnes tilleller aftagande antal kan deremot hämtas af 3:o Lifstidsfängar å fästningarne eller arbetsoch korrektionsinrättningarne Vid samma tidpunkter fannos i länsoch större stads fängelser häktade : Tilltalade eller dömda för brott Med hänvisning för öfrigt till hvad äldre berättelserna härom innehålla, meddelas äfven, i sammandrag derutur och ur det nu anförda, 4:o Upgilt å antalet af de till fästningarne och korrektionsinrättningarne dömde fångar, såsom det vid slutet af hvarje ur befunnits: 1825. 1827. 1830. 1831 1832 i 1833. 1834 1835. 1844. dömda för brott „ för vanart eller försvarslöshet.
De hufvudsakligaste orsakerna till penningebristen bestå då: i:oUtiden förmindskning i RörelseCapitalet, som uppkommit derigenom, att en stor del deraf gått alldeles utur circulations-rymden; och 2:0 uti den rubbning som inträffat i myntets förhållande till varupriserna. Då man eftersinnar de skäliga anledningar, hvarmed en värd Talare inom detta Hus b: ledsagat sin förmodan, att en |:del af RörelCapitalet, såsom betalning för utländskt Brännvin, utgått till de utländska orter, der våra BaneoSedlar hafva mycken begärlighet; då man vidare tar i betraktande, att dels den öfriga importhandeln, dels Arméens aflöning, först i Norra Tyskland och sedan i Norrige, gifvit åt en ansenlig del af vårt mynt en lika rigtning; samt ändtligen, att då Finland skilides ifrån Sverige, qvarstadnat der en stor del af vårt Rörelsekapital; äfvensom att sedermera årligen större summor till Finland utgått för Säd, Ved och Victualievaror, än man vanligen föreställer sig; när man, säger jag, besinnar allt detta, så torde man icke böra anse öfverdrifven den föreställning, att Den 17 April. e. m, 363 mera än en tredjedel af det Rörelsekapital, som man kallar vårt, icke mera är vårt, eller mera kan anses tillhöra vår allmänna rörelse. När nu härtill kommer, att den återstod vi äge, måst genom undervigt i handel vidkännas ett rubbadt förhållande till priset af de flesta varor, så att denna återstod icke kan beräknas till mera än hälften af dess nominala belopp linner man lätteligen , icke allenast penningebristen förklarad, utan äfven den sanning bevisad, att Sverige aldrig ägt ett RörelseCapital, som, i förhållande till varupriser, arbetslöner och productionsbehofvet, varit mindre än det lätteligen är, som vi nu äge i behåll. Att räkna till RörelseCapitalet den del der-' af, som icke finnes i Riket, och kanske dels aldrig, dels icke på många år, återkommer; samt att bedömma RörelseCapitalets storlek, utan att eftersinna dess förhållande till varupriserna och productions-behofvet det är att förvilla sig sjelf.
Och sid. 105 läser man om Dahlqvist: Fråga är också om han utan den (nemligen en förut omtalad » storm-och rusningsperiod ») någonsin blifvit den store skådespelare, som han, oaktadt sina många brister, verkligen var » o. s. v. Angående Swartz innehåller sid. 136 följande: » Och på detta sätt för han det med sig från scen till scen, fr&amp;n akt till akt, och när fram emot midnatt det väldiga stycket slutat, är en storartadt seger vunnen med ädla, ärliga vapen, och vårt land har en stor skådespelare mera, och namnet Edvard Swartz är på allas läppar, och är för långa tider inskrifvet i den svenska dramatiska konstens häfder, och är inskrifvet som ett af de förnämsta. » Detta är ju temligen påtagliga inkonseqvenser, och dock skulle det knappt löna mödan att ens omnämna dem, om de ej här bevisade en sak, som är genomgående för hr H: sskrifsätt i hela denna bok. Herr H. tycks nemligen, när han talat om den ene skådespelaren, helt och hållet glömma bort, hvad han sagt, när det gälde den andre. Han är klassisk med Torsslow, romantisk med Dahlqvist, bländad af det fransyskt spirituela och den nonchalanta boudoir-elegansen, när han talar om Fredrikson. Detta skulle nu kunna vara godt och väl, om det endast betydde, att hr H. såsom hi-storieskrifvare vore så objektiv, att han endast skildrade de olika tidehvarfvens lynnen, sådana dessa framträdt i olika konstnärsindividualiteter. Men så är det icke. Herr H. polemiserar hela tiden i öppna eller förtäckta ordalag mot den nya tiden, särskildt då mot den franska dramen. Man väntar sig derför helt naturligt, att han på tal om Fredrikson och Hartman skall komma med något i den stilen, som att dessa konstnärer och deras samtida egentligen betecknade en sorglig öfvergångsperjod i vår teaters historia — eller något dylikt.
Innan Utskottet föreslår det maximum, som torde böra bestämmas för utlåningen mot rörlig pant; får Utskottet anföra, beträffande först lå ne-rörelsen på guld och silfver, att då, efter hvad Utskottet inhemtat, högsta utestående låne-beloppet utgjort omkring 400,000 R:dr, och denna lå ne-rörelse, i händelse den af Utskottet föreslagna förhöjning i minimi-beloppet för sådane lån till 10 R:dr B:ko, bifalks icke ens vid något tillfälle bör kunna öfverstiga detta belopp, har Utskottet ansett, att under alla förhållanden en summa af 500,000 R:dr B:ko bör blifva tillräcklig. Hvad dernäst angår låne-rörelsen på jern, koppar och flere vågförde effekter, så och enär denna belåning högst uppgått i Stockholm till 1,600,000 R:dr och i Götheborg till 1,300,000 R:dr; synes det Utskottet, som borde derför icke erfordras mera än 3,000,000 R:dr B:ko tillhopa och utväg ändock vara beredd att belåna det tackjern, som i sådant ändamål erbjudes, helst lån på tackjern, hvilka först i år blifvit i Banken sökte och derifrån utgått, till ett belopp af 30,686 R:dr B:ko, aldrig torde komma att uppgå till mera än 50,000 R:dr. Utskottet föreslår fördenskull 19:o. alt Bankens förlag för lån emot pant af silfver och guld, jern, koppar och andre våg-förde effekter samt tackjern må bestämmas till ett sammanräknadt belopp af 3,500,000 R:dr B:ko.
Hamilton har påpekat nödvändigheten, att, om elementarskolans lägsta afdelning lörlades till folkskolan, vid denna inrätta särskilta klasser. Till svar härpå får jag äran uppläsa 2 §:n af K. Mits Nåd. cirkulär till Domkapitlen ang. folkundervisningen af den 22 April 1864, så lydande: »Att, så snart som detN på ofvan sagda sätt blifvit bestämdt, hvilka lärjungar under den ingångna terminen komma alt skolundervisningen begagna, skolbarnen, med afseende å deras olika framsteg, indelas i vissa klasser eller afdelningar, hvilka, så vidt möjligt är, af läraren omedelbart undervisas.» Förträffligt har Hr Frihm uppvisat, hurusom man ej bör fordra för mycket för inträde i elementarskolan, utan inskränka sig till det, som skulle kunna i hemmet eller folkskolan utan svårighet meddelas. Jag tager mig friheten uppläsa lista klassens kurs: »Kristendom, Biblisk Historia, Första hufvudstycket af katechesen, Valda bibelspråk och psalmer, Modersmålet, Uppläsning och förklaring af valda stycken, Berättelser ur Nordiska Sagohistorien, muntligen framställda af läraren och med. egna ord återgifna af lärjungen, Språklärans första grunder, Ofningar i rättskrifning, Tyska, Läseöfningar och formlära; de grammatiska begreppen meddelade under jemförelse med modersmålet, Mathematik, Arithmetik: de fyra räknesätten i hela tal; öfning i hufvudräkning, GeomeH. Hl. 26 Den 17 Mars f. m. iningslära, Naturvetenskap, Fysisk Geografi: det allom verldsdelarne, Sveriges, Norges och Danmarks Geografi, Historia och Geografi, Sveriges, Norges och ks politiska Geografi.» Jag frågar nu, om detta, med ag af tyskan, ej bör utan svårighet kunna i hemmet eller olan inhemtas? Det eger sin fulla riktighet, hvad Hr :n anmärkt, att folkskoleläraren ofta ej undervisar på samsätt, som elementarlärare!! i lista klassen; men detta besår icke, att de ej höra undervisa lika. Finspongs Brukskola utgör, säger Hr Frilen, ett undantag, som intet bevisar.