Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tham redan af allmänna medel uppbär en pension, om ock till mindre betydligt belopp, anser Utskottet betänkligt att till den nu väckta motionen tillstyrka bifall, helst flera ansökningar i enahanda syftning otvifvelaktig! skulle derigenom framkallas; hemställande Utskottet således, att Herr Leijonanckers motion ej må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. t 79:0. Hos Ridderskapet och Adeln har Herr A. F. Liljenstolpe, uti väckt motion, anfört, huruledes Juris Candidaten Johan Haggström, hvilken, år 1817 utnämnd till Ordinarie IIof-Notarie vid de numera upphäfda Kongl. Rorg-rätterna, varit, i likhet med andra Hof-tjenstemän, vid Konung Carl XIII:s frånfälle berättigad till afsked med lönens bibehållande såsom pension, men, det oaktadt, fortfarit med utöfvandet af sin tjenstebefattning till den 9 Oktober 1829, då iian erhöll Nådigt afsked, sedermera först efter flera förnyade underdåniga ansökningar genom Kongl resolutionen den 8 Februari 1834 förklarades berättigad att uppföras på allmänna indragnings-staten till åtnjutande af en pension å 200 R:dr B:ko, »likväl endast från samma års början» Enär således Haeggström härigenom gått i mistning af det pensions-belopp, som för åren 1829—1834 bordt honom med rätta tillkomma, samt numera vid 66 års ålder och lidande af långvarig sjuklighet befunne sig uti nödställd belägenhet, har motionären hemställt, att en mot nämnde förlust svarande ersättning af 850 R:dr B.ko måtte varda Haeggström af allmänna medel beviljad.
Att beröfva honom denna egen dom utgör ett rån af hvad som utgör ledningen för det om honom blifvande allmänna omdömet — för dess medborgerliga anseende. Något som än ytterligare ökar billigheten af hvad jag föreslagit, är, att då en tidningsutgifvare rundeligen låter allmänheten betala den spaltfyllnad, som riksdagsförhandlingarne lemna, så är det äfven en tidningsutgifvares skyldighet att så förfara, att referatet af dessa förhandlingar blifvit troget och sanningsenligt. Jag erkänner pressfrihet, och skall aldrig bidraga till dess inskränkning, men att betaga tidningsskrifvare, till en del bestående af personer, som mer betrakta yrket såsom en finans-spekulation än såsom medel för goda idéers och kunska pers spridande, för missbruks framhållande, för det rättas och sannas påyrkande, förmågan att strafflöst bedrifva politiska lönmord, dertill skall jag alltid vara färdig att med ord och handling bidraga, äfvensom till stäfjandet af otillbörliga tilltag af obehörigen sig såsom allsmägtige betraktande tidnings-utgifvare. Begärdes på bordet. Hr Dorchimont, Ferdinand, afgaf en motion, N:o 221, angide pension åt frami. Kyrkoherden Sven Petter Ågrens enka, Christina Ågren. Remitterades till Stats-Utsk:t. Den 30 November. 251 Hr von Koch, Nils Samuel, uppläste en motion, N:o 222, ang:de en underd. anhållan hos K. M. om utarbetande af ett fullständigt förslag till domares aflöning m. m. Bordlädes. Hr von Koch afgaf vidare en motion, N:o 223, ang:de en underd. anhållan hos K. M. om uppgörande af en fullständig plan för ordnandet af rikets allmänna uppfostringsverk. Afven denna motion lades på bordet. Hr Olivecrona, Knut, uppläste en motion, N:o 224, ang:de anvisande af medel för att bereda qvinnor kostnadsfri undervisning vid K. Akademien för de fria konsterna. Remitterades till Stats-Utsk:t.
Häradsrätt och Hofrätt fällt 68 personer till böter, oaktadt det var upplyst, att de på förmiddagen efter snöfallet voro ute och skottade, tycka att ifrågavar. motion borde väcka någon uppmärksamhet, och jag önskar, genom bifogande af Hofrättens utslag, lemna Utsk. tillfälle att bedomina, huruvida icke någon förändring af Utsk:s betänk, är behöflig. Mitt förslag vore derföre, att Utsk. ville föreslå en hemställan till K. M., att enahanda instruction måtte utfärdas för alla snöskottare, isynnerhet sedan i8i5 års förordning utkommit och bestämt en plikt af 3 r:dr 16 sk. Uå nu förenämnde personer, såsom utslaget visar, verkligen skottat snön på förmiddagen efter snöfallet, och likväl blifvit pliktfällde, så måste sådant skett derföre att vägen ej varit upptagen före dager. Jag anhåller om återremiss och att Utsk. malte göra afseende på det af mig åberopade af Den 13 J ti 11 i f. m. 235 Göllia Hofrätt nyliden utfärdade utslag, hvilket bevisar, att Hofrätten sett saken annorlunda än Utsk. gj >rt. Frih. Hamilton, Hugo: Jag tager mig friheten fusta den siste talarens uppmärksamhet på, att det fall, han citerat, äfvensom det förslag, han-önskat Utsk måtte göra, rörer något helt annat, än den framställning Utsk. nu besvarat och således icke bör föranleda till en återremiss af detta betänkande. Det fall, sorn den värde talaren citerade, rörde, att ett helt ploglag försummat snöskottningen inom den påbjudna tiden, och att hela ploglaget derföre fått plikta. I motionen förekommer åter fråga, att då eli ploglagsdistrict blifvit indeladt på flera intressenter och en af dem försummat sin skyldighet, såskall K. brefvet den loMaj i8i5 blifvit så tillämpad!, att hvarje medlem af ploglaget fått böta 3 r:dr 16 sk. Om så skett, så är det en bestämd misstydning af dem, som tillämpat lagen, och kunna klagomål i laglig väg anföras, då felet icke ligger i författningen; hvaremot förhållandet ej kan föranleda till någon åtgärd af 1\.
Prol. 1862 A 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 32 Häft. 1 2 Slats-Utskoltels Memorial M 230. del bestridas, utgår af reseoch traktamentsanslaget å den Riks-statens Hufvudtitel, hvars rätt och fördel kan anses hafva varit af förrättningen beroende, uti underdånig skrifvelse ej mindre tillkännagifva, dels att Rikets Ständer funnit ersättning för tillsyn vid nybyggnad eller reparalion af karaktershus å militieboställen ej böra af ofvannämnda anslag bekostas, dels ock att Rikets Ständer för sin del beslutat, att ersättning till ifrågavarande tjenstemän må, derest Ständernas beslut om förhöjning i skjutslegan vinner Kongl. Majits nådiga bifall, utgå med 1 R:dr 30 öre för hvarje mil, men i motsatt fall fastställas till 1 R:dr 2S öre för milen, än äfven anhålla, det Kongl. Majit måtte låta tillse att, der krigsrältssammanträden vid andra tillfällen än under mötestiderna eller inom garnisonsort finnas nödiga, de måtte med minsta möjliga kostnad anordnas.» Denna votering har, sedan en sedel blifvit kasserad, utfallit med 51 Ja och 67 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ae/-propositionens lydelse. 2:dra Voteringen: (enligt Stats-Utskottets Memorial M 219).
Sjöberg derstädes upptaget lån. S. D. Föredrogs och 1 atles till Jiandlingarne Banco-Utskottets den 18 dennes på bordet lagda memorial N:o j4, angående Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottens memorial N:o 6a, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 3 Art. af nu gällande Bancoreglemente. S. D. Föredrogos och biföllos Expeditions-Utskottets den 18 dennes på bordet lagda memorial: N:o 13, angående rättighet för Expeditions-Utskottets Canzlipersonal och vaktbetjening, att uppbära aflöning någon tid efter Riksdagens slut; och N:o 14, angående förhöjdt arfvode åt föreståndaren för tryckeriafdelningen af Utskottets Canzli. Från Hög v. Preste-Ståndet. S. D. Af inkommet protocoll, denne dag hållet hos Ståndets Electorer, inhemtades att till Suppleanter i Stats-Utskottet i stället för Doctorerne Stenhammar, Gumcelius och Hallbeck, som undfått permission att från Riksuagsgöromålen vara lediga, blifvit utsedde Doctor Utterström för Doctor Stenhammar, Prosten Ahlstrand för Doctor Gumcelius och Prosten Ljungdahl för Doctor Hallbeck, hvarom protocollsutdrag i vanlig ordning expedieras skulle. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskottets utlåtande och memorial: N:o y3, i anledning af gjordt accordsanbud till liquid af Repslagaren H. P. Malmströms skuld till Bancodisconten för ingången borgen för eli af skomakaren L. Sjöberg derstädes upptaget lån: bifölls; N:o y4s i anledning af Utskottets memorial N:o 6a, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 3 Art* af nu gällande Bancoreglemente: bijölls. S. D.
och hvita fjärilar trampas af smutsiga fötter. Jag sitter vid fönstret. Det skymmer mer och mer ... Jag känner sorgen värka kring hjärtats rötter. Naturens ordning — är den så sinnrik ändå? Den skimrar skönt i sin underbara förtrollning. Men all den kärlek, som får till spillo gå? Är icke det en skriande misshushållning? När han slutat gick han fram till fönstret och öppnade det. Stora, mjuka flingor föllo långsamt därutanför. Han såg hvarken himmel eller jord, han såg blott denna ideliga jämna rörelse, som gaf intryck af oändlighet; och det var som om detta intryck af någonting, som aldrig skulle upphöra, bitit sig fast inom honom just på hans eget sinnes ömmaste punkt, och den sorg och det vemod, som nyss utvidgat sig och tagit form i dikten, krympte nu åter samman till någonting helt och hållet personligt — en svidande värk och dock ingenting konkret, en intensiv förnimmelse af tomhet i hjärtat, någonting liknande den fysiska hungern, när den nått förtviflans yttersta gräns. Men han ville icke underkasta sig detta lidandets tyranni, och det steg upp inom honom en här af trotsiga tankar, som uppförde en krigsdans med skri och hån och skratt för att öfverrösta smärtan och tvinga hjärtat att glömma sin hunger. Han började gå häftigt af och an i rummet. Hans resliga gestalt rätade ut sig i den mjuka arbetsrocken, hufvudet satt käckt på axlarne, och med en rörelse af handen strök han upp håret vid tinningen så att den svarta vingen, som slokat nedåt pannan medan han skref, nu åter höjde sig djärft och stolt, som kunde den med ett vingslag lyfta honom öfver jordens sorger och smärtor till de lifsglädjens höga rymder, där idel lefnadslustiga änglar i skarlakansröda sidendräkter flyga om och prisa det knubbiga tvillingparet af gudabarn, den rusige Bacchus och den lystne Cupido. Utan att han visste det hade hela hans andliga
Hvaremot Utskottet medgifver, att belånings-beloppet torde böra närmare bestämmas; samt anser, i öfverensstämmelse med hvad af någre ledamöter blifvit yttradt, belånings-beloppet kunna i allmänhet antagas lill ^rdelar af det värde, hvartill sådane adier och publika papper, å hvilka lån önskaS, vanligen kunnat försäljas under månaden näst före den, då belåningen sker. Men, då dels de så kallade lottsedlarne för Trollhätte Slussverk äro al en serdeles god beskaffenhet, dels Bankens obligationer, härrörande från dess före år i83o verkställde upplåningar, (desse obligationer äro af aine slag; de äldre så kallade Låne-Banco-attesterne mot t\—, 4 och 3 procents ränta, samt de åren 1801 —i8o3 tillkomne så kallade silfversedkarne) inlösas af Banken, enär som helst, efter numerairen i R:dr Banco *}; dels eck de från Riksgälds-Contoret intill år 183o utgifne obligationer hvilka äro mot ränta af dels 6 och dels 5 proc., utgöra ett inskränkt belopp, ställde på bestämd förfallotid, samt, enligt RiksgäldsCoutorels
Frih. Gyllenkrook, Fullm. Gr. Posse, Fredrik Salomon ; 243. „ von Roxendorff, Fullm. Frih. Raab, Adam Chri stian ; 249. „ Adelsvärd, Erik Selli; 359. „ af Klinteberg, Fullm. Hr Aminoff, Johan Fredrik; Sfi. Hr Stuart, Fredrik Christoffer; 189. „ Rääf i Småland, Leonard Fredrik ; 313. „ Drakenberg, Fullm. Hr von Schantz, Carl Jacob ; 478. „ Printzenskjöld, Carl; 702. „ Prytz, Lars Adolph; 163ö. Reuterskjöld, Carl Leonard. Ranco-U tskollet: 120. Gr. Liljencrantz, Gustaf Fredrik; 145. Frih. Stjernstedt, Jacob Theodor; 189. „ Funck, Fullm. Hr Nordenanckar, Fredrik Wilhelm; 287. „ Rappe, Axel Ludvig; 293. Falkengren, Fullm. Gr. Hamilton, Malcolm; 2109. A. Hr Ankarsvärd, August; 1055. Bråkenhjelm, Pehr Reinhold; 1703. „ Blomcreutz, Fullm., Hr af Geycrslam, Gustaf Emanuel; 2302. „ Skogman, Carl David. Lag-Utskottet: 48. Frih. Creutz, Fullm. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff; 780. Hr Klingenstjerna, Fullm. Frih. Stjernstedt, Lars; 1503. „ Cederstråle, Johan Casimir; 1723. Gunther, Claes Ephraim. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: 120. Gr. von Platen, Baltzar; 161. Frih. Höpken, Fullm. Hr von Troil, Samuel Gustaf; 295. Ramel, Hans Albert; 311. „ Ugglas, Fullm. Frih. Cederström, Carl Emanuel; 515. Hr Bäfverfeldt, Fullm.
Hans Excellence, Herr Grefven och Landtmarskalken, proponerade bifall å den Den 29 Juli f. m. 1395 uppbiSth c.dra mink fen, på sätt som Friherre Ceder-diöht ’fiidsW^ftV 1 . 2 f> n t» 3 i b^- Tin i; Pqlihnqjl förmäl te, att sådant vo e’, j>pecist eftfgndnri1?!•e 19 t ax.' r.S«3> n »t.dÄfeä * ‘ vm *r«iu»Taf. fifåi,?Ö<>offe! c,( HPt}S Hit fi ¥fapi^Éxcel 1 enne Herr .Gretvén pmijj^andtMärsk^lken blef punkten,"sålunda godkänd. moflar9b9vJ srriertrri Ijs« aq ,19x19 ysjsjt WIO? 1angående ett ännu Ytterligare Docontbiträdé åt SpannmålsMag‘a!zi'n. slnrältrringen, så att densam u\» inia .tilsammans kunna disponera anda Riksdaler; .snortJ ;gJ8 henr wlsnfi*»'» lo ' TTppl^etes sldtet af Betänkandet, angående de beVvlliifde eventuella biträden samt fcastiglmisoch Odlings Lån. Grefve tJSljener erntz: Depna punkt af Betänkandei torde vara angeläget att utreda. BancoITtskottet har nekat sig kunna antaga Högloft. ÖtatsUtskottets mening, atr 1336
Hon är en af de få menniskor, som icke klaga, utan anse lifvets bekymmer, som en del af det «dagliga bröd,» hvarom vi bedja; hvarje liten glädje ansåg hon som en nådegåfva af Gud. När jag frågade, huru hon som ensamt fruntimmer, kunde slå sig ut med dessa menniskor, för hvilka hon ej kunde göra sig begriplig, svarade hon: «Ibland har jag visst haft svåra varelser att göra med, som pockat sig till långt mer, än hvad man var skyldig att gifva dem; men så finnes det bland dem äfven goda och deltagande menniskor. Gifve Gud, att jag alltid finge behålla den kaptenen, som nu bor här. Det är en hederlig menniska! Icke nog dermed, att han håller sträng ordning med folket; han låter ingen dag gå förbi, utan att visa prof på sitt goda hjerta. Alltid förser han mig med ett godt mjukt bröd, ty han inser nog, att den gamla behöfver sådant. Ofta är han ute och jagar; hemkommen, delar han alltid med sig af jagten. Behöfver jag uträtta något, är hans folk till tjenst. Han är rigtigt ond, om han ser mig bära några vedklabbar på armen. Ingen som kan vara mera öm och god!» Jag kände huru mycket hon försummades af sin egen «Hur förstår ni hvarandra,» frågade jag, «talar han svenska eller finska?» «Intetdera. Vi tala hvar sitt språk, men förstå hvarandra bra nog ändå; och när tecken icke vilja förslå, hvisslar han efter en soldat, som talar finska.» Från förstugan hördes i detsamma en lång gäll hvissling genomskära luften. Det var kaptenen, som kallar ihop sina sångare: underrättade mig frun. «Halfva staden samlas här omkring om aftnarna för att höra på dem,» tillade hon. Om en liten stund begynte äfven sången. Frun öppnade sin kammardörr, på det jag skulle både höra och se. Sångpersonalen utgjordes af åtta soldater i grå kapprockar. En ung man, med rak hållning och herrskareblick i vackra välbildade anletsdrag, trakterade konstmässigt en tambour de basque.
Iros kikets 8tänder löiii^a 8in vid förra liiksdagen lramställila I'roj,osition om anslag a kiks-8tatens Violia Ikufvudtitel för det tillokta penning-lönehelopp, Ilvaiined Kammar-kättens ar 1831 liestännla 8tat öfverstiger samma Veiks äldre 8tat; doek med nedsättning af den vid toria liiksdagen äskade summan till 13,075 kalr 28 sk. 9 r:st., enär Kongl. lVlapt, elter det Viee kresidents-emhetet ldifvit ledigt, heslutat, att den lör samina emhete anslagini lön, 2,000 l!:dr, skall 8tats-Verket hestarås. kongl. 51aj:t ansäg deremot, lika med Koredraganden oell 8tats-IIädet, desto minclre lämpligt, att toreslä den al' Vills. kresideuten (liefve Vnurre omhirniälda tillökning i allöningen för Kainmar-Kättens ledamöter, soni desse 1 sädant fall skulle komma i åtnjutande al' hättre vilkor, än deras vederlikar i andra allmänna Verk; äfvensom kongl. Vlaj:t icke fann anledning att för 22 närvarande billig, livad Nammar-Nättens lills.
Något giltigt skäl för den uti motionärens förslag afsedda befrielse för de egare af kreatur å landet, hvilka icke innehafva i mantal satt jord, från deltagande i skallgång, synes Utskotten ej heller förefinnas; och då dessutom ett stadgande af det innehåll, motionären föreslagit, skulle, i synnerhet uti de orter, der hemmanen äro af vidsträckt omfång, och i följd deraf fåtaliga, föranleda dertill, att det för skallets riktiga förrättande behöfliga manskap, komme att saknas, och ändamålet med skallgången sålunda förfelas, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 14 Mars 1851. STOCKHOLM, f. d. Schultzes Boktryckeri, 1851. Lat/- samt Allmänna Besvärsock Ekonomi-Utskottens Betänkande, IS:o 1. 1 JN:o 7. Ank. lil] Exp. Ulsk. d. 11 April 1851, kl. 1 c. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af och tillägg uti Kongl. Stadgan om Jagt och Djurfång ilen 13 April Hedervärda Bonde-ståndet har till Lag-Utskottets behandling öfverlemnat ett till Ståndet ingifvet memorial, deruti riksdagsfullmäktige!!
Jag tror att man kan våga bestrida detta hans yttrande synnerligast hvad angår de gevär, som här tillverkats efter år 1830. Före denna tid voro verkligen de gevär, som hos oss förfärdigades, af mindre god beskaffenhet; men hvar och en, som något närmare befattat sig med gevärsbesigtningar, vet att de under loppet af de sednare 20 åren i Sverige fabricerade gevären blifvit med den största noggrannhet tillverkade och alt man numera icke har fog till någon giltig anmärkning hvarken i afseende på beskaffenheten af materialerne eller arbetets utförande. Deremot är det också en sanning att flere af de gevär, som före nyssnämnde tid tillverkats, äfven som de, hvilka till begagnande inom beväringen, utlemnats, varit af en relativt mindre god beskaffenhet, men dessa hafva varit dels äldre gevär, dels de åren 1812 och 1813 från England införskrifna s. k. subsidii-gevären. Då fråga nu är att bevilja, eller icke bevilja det anslag Ko nungen äskat för gevärs-tillverkningen, torde man böra betrakta saken ur tvenne synpunkter. l:o Huruvida gevärs-faktorierna kunna subsistera i händelse af anslagets förminskning och 2;o om vära förråder äro i det skick att del med fäderneslandets säkerhet vore förenligt att nedsätta den årliga tillverkningen. Jag vågar utan tvekan påstå att om tillverkningen i betydligare mån inskränkes, blir deraf en Statsförlust, ty faktorierna nödgas då att afskeda redan en gång tillvande och skicklige arbetare, och jag ber att med afseende derå få fästa upmärksamheten på förhållandet med Carl Gustafs Stads gevärsfaktori, såväl i afseende pä antalet som priset af tillverkade gevär, under byggnadsåren, då ännu icke den förväntan man derpå haft, hunnit blifva upfylld. Orsaken lill denna betydliga tillökning i fabrikationen, härleder sig dels derifrån att Faktoriet under dessa år blifvit färdigbyggdt och försedt med nödige machiner, dels ock från den underd. skrifvelse, som Sländerne i afseende å detsamma afläto under sisth riksdag.
Ofverintendents-embetets löfte, men då detta endast omfattar området för Stockholms stad, finner jag deruti ett ytterligare skäl att förena mig med Hr von Francken, och får sål. anhålla om bifall till hans reservation. En föreg: de talare har apostroferat Stats-Utsk:t för det att frågan blifvit betraktad från en alltför inskränkt synpunkt. Jag får härvid anmärka, att TJtsk:t sett saken precist från samma inskränkta synpunkt, sorn den, från hvilken Revisorernas anmärkning utgått. Änskönt deras förslag fått en större utsträckning, så har det väl varit Stats-Utsk:ts både rättighet och pligt att återföra frågan till de dimensioner, den synvidd, som anmärkningen ursprungligen haft. Endast garnisonssjukhuset i Stockholm har anmärkningen angått, och frågan har derför icke bordt betraktas från vidsträcktare synpunkt. Jag yrkar alltså bifall till Utsk:ts hemställan. Hr von Francken: Jag ber blott få upplysa om att Stockholms stad icke ens finnes nämnd i revisorernes anmärkning, som endast talar om Kronans byggnader i allmänhet. Hr Fåhrajus: Jag har icke bestridt, att revisorer nas hemställan om åtgärd har ett vidsträcktare syfte, utan endast att föremålet för deras anmärkning var inskränkt till eldfaran för garnisonssjukhuset i Stockholm. Revisorerna hafva icke förmält ett ord om någon befunnen fara för allmänna byggnader i landsorterna. Anser man deras förslag ändock böra föranleda särskilda åtgärder äfven i afseende på dessa, så kan med samma skäl fordras, att dessa åtgärder äfven böra utsträckas till de allmänna byggnaderna å ön S:t Barthelemy. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels af Hr von Francken, att R. o. Ad., med afslag derå, måtte för sin del besluta, »att R. St:r skola till K.
Då vid den bestämda lidens förlopp arbetaren är från sin arbetsskyldighet befriad, bör, med full rättvisa, äfven husbonden vara frikaliad från vislare omsorg om hans person. Denna omsorg, om sådan behöfves, tillkommer derefter samhället; och då hvarje jordegare deltager i de allmänna fattigvårds-afgifterne, får han på detta sätt bidraga till sine afskedade aibetares underhåll. Den föreslagna bestämmelsen, att från jordbruk uppsagde arbetare borde af husbonden förses med boningsplats eller husrum, skulle ©tvifvelaktigt föranleda dertill, att många arbetare, då de blifvit från ir.nehafvande jordbruk uppsagde, komme att, i förlitande på detta husbondens åliggande, åsidosätta allt bemödande att söka skaffa sig annan tjenst; hvarigenom de lättare än under nuvarande förhållande skulle falla fattigvården till last. Enligt Utskottens åsigt är det ett iblandvilkoren för industriens framgång och utveckling, att lagstiftningen undviker all inblandning i den enskildes hushållning och att den enskilde derutinnan är befriad från annan inskränkning uti sin fria verksamhet, än den att icke få förnärma andras rätt. Till denna fria verksamhet måste det äfven anses höra, att jordegare ega att, med begagnande af den i allmänhet medgifna frihet i fråga om arbets-altals uppgörande, förskaffa sig arbetsbiträde på de för dem billigaste villkor och att sköta siri jord på det sätt, som de anse för sig mest vinstgifvande. På dessa skäl anse Utskotten sig böra ofvanberörde förslag afstyrka. 7:o Uti 1 mom. af 7 § är stadgadt, att Fattigvårds-styrelsen tillkommer målsmansoch husbonderätt öfver dem, som åtnjuta full fattigförsörjning samt husbonderätt öfver den, som för maka eller barn åtnjuter enahanda försörjning. En Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 27.
Domstolen derifrån undantagen) ; parterne likväl obetagit att äfven i sådane fall, sine förklaringar och anmärkningar skriftligen författa och uppläsa eller uppläsa låta: sådane mål böra hädanefter vid strängt ansvar af tjenstens förlust, vara vid alla instanser till slut afgjorde, inom 6 månader efter den tid de till Domares handläggning inkommit, så vida brotten blifvit begångne tolf mil från dithörande HofRätt, och inom g högst io månader, om afståndet från HofRåtten längre är. 2) Att alla Domstolars och PolisSessioner böra för öppna dörrar hållas, så att Allmänheten eller hvem sorn helst äger att de samma öfvervara och afhöra, hvarigenom våld, mannainon, oqvådins ord, samt ali misstanka om jProtocollernes riktighet säkerligen försvinner. 3) Att Konungens Befallningshafvandes betjenter, så väl i Hufvudstaden som i Landsom terne, om de i deras tjensteutöfning öfverträda sina undfådda ordres, och såmedelst, genom sjelftagen myndighet företaga en förtidig eller annan arrestring, som ej med orderne öfverensstämmande är, eller på godtycko störer il 6 Den 5 Martil. husoch hemfriden, elier ock, på ett ellet* arinät sätt olagligheter utöfvar; bör den lidande eller förolämpade, äga rättighet, att utan omsvep, af anmälan derom hos deras förmån och i afvaktande äf deras utlåtanden, dem, för sådane hrottsligheter, genast vid vederbörlig Un-* derDomstol till laga ansvar instämma. 4) Domare åligga att tolka och tillämpa lagen efter dess bokstafliga föreskrift, samt derefter döma, men ej efter eget godtycko, och då sådana mål förekomma, som i lagen ej så tydligen utsatte åro huru med dem förhållas bör, skall Domaren likväl, efter båsta förstånd^ samvete och förnuftsskäl rättvisligen dönta^ vetandes, att han icke allenast år sin Konung Och sine ÖfverDomare samt Folket, utan äfven, den Allvetande och Allsmågtige