Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja, hade han då lämnat LisaLotta och landtlifvet? Jo visst! Men han kände sig ej alldeles säker på sig själf och medan han sprang upp för trapporna till Ungerns rum, lade sig en djup förstämning öfver hans hjärta. I den lilla kammaren slog Ungerns atmosfer honom till mötes, doften af det potpourri, som denne själf brukade bereda, och i ett ögonblick såg Bunge den döde lifslefvande för sig, tillblandande sin älsklingsessence, som han lärt det af en parfymör vid Rue de la Croix des Petits Champs. I den blå sidendräkten stod han där, pojkyr såsom han såg ut, innan Papillon pudrat honom, lutad öfver den lilla lerkrukan i fönsterposten. Ur två gröna flaconer af emalj hällde han orangevatten och ungerska drottningens vatten, lade i krukan en bädd af vintermejram, kryddnejlika och lavendel. Så lyfte han med sina tunna hvita fingrar från skålen de noppade blombladen af mörkblå violer och mörkröda rosor och lät dem försiktigt falla i den doftande lagen. Det svarta håret föll i en strid lugg ner öfver hans bleka panna. Det smala, tunna ansiktet fick allt hetare och högre färg, och allt mjukare gnolade han visan: Cédez, cédes, jeunes Beautés! L’amour vous somme de vous rendre. Sist tystnade orden, men hela hans kropp, som alltid bevarat ynglingens spenslighet, gungade takt till melodien, medan ångan af dekokten, som sommarsolen begynte brygga, steg upp i den gula kammarluften. Sådan var synen, men ingen stod vid fönsterposten. Rummet var tomt. Den högt uppbäddade sängen verkade hemskt med de lösa madrasserna och det hopkramade sidentäcket. Där hade Ungern dött, och hans bristande öga förmörkadt följt fjärilarna mellan blommorna. Fjäril, flyg, flyg! Men hvart skulle man flyga? På kakelugnskransen gick ännu den lilla pendylen oroligt, såsom Bunge en gång som barn, då de legat i syskonsäng, hört Ungerns hjärta slå.
Som Rikets Ständer, af den omständighet, att, så väl vid tvänne föregående Riksdagar, som äfven vid den innevarande, klagomål blifvit anmälde öfver hvarjehanda oordentligheter, hvilka, dels vid syner å Soldat-torpen och dels i fråga om underhålls-skyldigheten af samma torp, skola egt rum, hemtat den öfvertygelse, att orsaken till sådana oordentligheter icke kan vara någon annan, än glömska och bristande kännedom af de Författningar, som innehålla bestämda stadganden i de ämnen, hvilka utgjort föremål för klagomålen; alltså få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes i Nåder låta vidtaga Författning, att ett sammandrag af alla i förevarande ämne gällande stadganden måtte uppfattas och derefter allmängöras samt årligen, på bestämd tid, varda från Predikstolarne kungjordt. Rikets Ständer framhärda etc. 262 Expeditions-VtsJeottets Memorial, N:o 119. Memorial, angående återremiss af Utskottets Förslag, JY:o 104j till en underdånig skrifvelse. Vid Expeditions-Utskottets till de respective Riks-Stånden insände Förslag, N:o 104, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående godkände förslag till ändringar i Rikets Grundlagar, har hos Yällofl. Borgare-Ståndet den anmärkning blifvit gjord, att, ehuru Rikets Ständer ännu icke fattat Deras beslut öfver det från sista Riksdag hvilande förslag till ändring i 68 §.
St:r måtte bestämma ett visst antal exemplar af RiksStfindens Protocoll med tillhörande Bihang, sorn icke må utdelas, utan förvaras i RrgsContoiret lill begagnandet vid framdeles inträffande behof t. ex. sex exemplar för hvarje RiksStånd och ett derutöfver för PitgsContoiret eller tillhopa i5 exemplar. Hos H. PresteStändet har Hr Prosten Forslind fästat uppmärksamhet på det förhållande , att det finnas orter, inom hvilka en complett samling af RiksdagsProtocolIen och dertill hörande Bihang alldeles icke finnas; hvilket är en följd, dels af dessa handlingars vidlöftighet, dels af långsamheten vid deras utgilvande af trycket. Do äro likväl dessa Handlingar icke utan intresse och gagnelighet för samtiden, och blifva onekligen i en aflägsnare framtid för forskaren af ett stort värde; men de enda ställen, der de nu 5 B. i j 358 Stats-Utskottets förmodligen kunna anträffas utom Stockholm, äro vid Universiteten i Upsala och Lund, Hr Prosten anser derföre det vara icke utur ordning, alt Handlingar, så upplysande vårt Statsskicks utbildning sedan 1809, finnas att tillgå vid alla Läroverk som med liibliothek äro försedde, hvartill högst 16 exemplar erfordras. Och på grund hvaraf Hr Prosten hemställer, att innan dea föreslagne utdelningen verkställes, sexton ereroplar för detta ändamål afsättas utaf alla ännu qvarvarande Protocoll och Bihang, för att till de mindre Bibliotheken afleranas. Uti hvilket af Hr Prosten Forslind framstäldte förslag många af Högv. Ståndets Ledamöter instämt. Hos V. BorgareStändet har Hr Leffler anhållit, att Ståndet ville lemna bifall lill ofvanberörde hos H. PresteStåndet framstäldte förslag, och med instämmande deruti, återremittera Betänkandet; och hafva Hrr Santessorij Mattsson och Modin med flere förenat sig med Hr Leffler.
På dessa skäl vidhåller Utskottens Afdelning det tillstyrkande, sorn Utskottens förra betänkande i denna fråga innehåller, nemligen att de rote-vakans medel, som blifvit de Halländske utsockne frälse hemmanen debiterade, ej mätte, äfven 0111 debiteringen deraf finnes grundad på Jaga kraftvunna beslut; af hemmanen uttagas, och alt, om sådane medel blifvit utbetalde, desamma rnåtle vederbörande återställas.” Med: lif. von Troil förenade sig Hrr af Sillén, Ridderborg, af Georgii, vnn Hohenhausen, Biskop Hedrén, Doktor Björkman, Doktor i Hallin., Doktor Gunnelius, Hr E. G. Lindström samt Ur Sjögvist*, sif llr fdnil af flugeby, som, på den grund, alt, efter hvad honom syntes, det af dé sammansatta Utskottens afdelning uppsatta utlåtande egde mera stöd af de i Utskottens betänkande åberopade författningar, än della sednare, såsom sin enskilda tanka i frågan åberopade afdelningens förslag. Af Hr Prosten Trenceus, som icke instämde i Utskottens beslut att afvika frän det i Kongl, brefvet den 7 Sept. SySS meddelade stadgande 0111 utskrifnings-penningars erläggande, och ej heller gillade Utskottens tillstyrkande, att den föreslagna afgiften af /\ r:dr på hvarje hemman skulle ingå till statsverket, i stället att samma afgift, efter Hr Prostens lunka, borde lemnäs till Kongl. Majtts disposition att användas för sjöförsvarets behof. 16 Stattsamt Allm. Desv. och Ekon.-Utsk:ns Utlåtande, lY.o 63. Af Hr Walley, som gillade afdelningen ofvanberörde förslag, utom livad anginge rotevakans-medlens lemnande till Kongl. Maj:ts disposition, för att till sjöförsvaret användas; anseende Hr Walley samma medel böra till statsverket ingå och reserveras till Rikets nästkommande Ständers disposition.
Den 4 Febiuari f. m. 333 Nej, Mine Hrr! och jnst emedan alla lagstiftningsåtgärder i sådan syftning, likasom den ifrågavande, alltid så djupt och så obilligt ingripa i enskildt rätt, vill jag för min del aldrig förorda en sådan, annat än då den oundvikligaste nödvändighet dertill är klart ådagalagd, hvilket åter, efter min upfattning, vid detta tillfälle, ännu alldeles icke är förhållandet. Jag behöfver väl ej påminna derom, att hvad jag nu haft äran yttra ej blifvit anfördt i akt och mening alt förorda bränvinsbränning i allmänhet. Det bar blifvit sagdt för att efter min förmåga främja hvad jag anser vara rätt och billigt, samt för att uprätlhålla förtroendet till Konungens ord, såsom det af ålder här i landet varit brukligt. Jag anhåller och hoppas, att R. o. Ad. måtte afslå det Serskilda Utsk:s ifrågavande Betänk. Hr Reutersvärd, Pehr Adam: anförde skriftligen: Det serskilda Utsk. har i sitt Betänk., som nu kommer till öfverläggning, ganska utförligt och väl motiverat de skäl hvarpå det grundat sitt beslut att afstyrka bränvinsbränning under instundande April månad; och Reservanlerne hafva ock å deras sida icke uraktlåtit att framdraga några talande skäl för den motsatta äsigten. Men, om man noga och opartiskt öfverväger saken och begrundar närvande tidsförhållanden, äro de förra, eller IJtsk:s skäl, efter milt begrepp, vida öfvervägande och talande. Reservanterne tala, bland annat om kungsord. Detta är, man måste medgifva det, ett betydelsefullt ord. Men, de böra besinna att d. 13 Juli nästl år, var resultatet af den då växande grödan i värt land icke känd; ännu mindre kunde man, vidden tiden förutse och beräkna alt skörden i nästan hela Europa skulle blifva så ofördelaktig sorn det sedan har visat sig. Enligt hvad man nu har sig bekant, hafva icke mindre än sju Länsstyrelser redan inkommit med framställningar om undsättning till afvänjande af befarad hungersnöd, och flera torde, måhända inkomna. Detta vill jag tro, har mycket att betyda.
Denna ställning är för Rikets, i dess hufvudstad stiftade, offentliga Bibliotek onekligen ganska lycklig. Men förhållandet är icke sådant med dess tjenstemannapersonai, som, med redan mångdubblade och under kommande år ytterligare betydligen ökade 78 Den 3 December f. m. åligganden, är lika fåtalig, som för 48 år tillbaka. Jemväl hitintills har det oundgängligaste arbetetet derstädes icke kunnat uppehållas, utan det verksammaste biträde af 2:ne yngre Tjenstemän utöfver lönestaten, hvilka först på de sednaste åren blifvit hugnade med en från statsmedlen utgående gratifikation, dock endast af lika belopp med halfva vaktmästarelönen vid samma verk, men fortfarande, utan någon utsigt till snar befordran, kan man väl billigtvis begära, att de skola längre egna sina sjelfupoffrande mödor och sina erkändt ovanliga insigter åt en statsinrättning, der de redan, fruktlöst för sina timliga fördelar, användt 10 år af sin bästa ålder? Af aktning för en offentlig stiftelse utaf den vigt och det allmänna gagn, som K. Bibliotheket, hvars ständigt ökade rika förråd ej kan göras för den kunskapssökande rätt fruktbart eller, såsom sig bör, tillgängligt, med mindre vårdarnes antal står i ett motsvarigt förhållande till det vårdades omfång, dyrbarhet och tillväxt, finner jag mig föranlåten att hos R. St:r vördsammast föreslå upförandet å K. Bibiiothekets ordinarie lönestat af en ny amanuensboställning, med enahanda lönevilkor, som för andre Amanuensen blifvit af K. M. i Nåder föreslagne, nemhn 1,500 r:dr r:mt.
Jag skulle önska, att alla de riksgrssedelvalörer, som vi förut haft, måtte representeras genom de nya blcosedlarna, och att således, äfven sedlar på 33^- och 66f r:dr b:co måtte blifva utgifna. Hvar och en vet, hvilken beqvämlighet man i rörelsen haft af riksg:ssed!ar på 5o och 100 r;dr. Bästa beviset derpå är, att riksglssedelstocken årligen ökats, och alt man redan saknar den förra tillverkningen af dessa sedlar. Jag skulle äfvenledes tro, att btcosedlar på i jr r:dr eller motsvarande 2 r:dr riksgts kunde vara nyttiga. Anser man utgifningen deraf vara alltför besvärlig för Banken, så torde man nödgas afstå derifrån; men vid en öfvergång, sådan som denna, och då roan ej vill förlora riksg:sberäkningen, bör man ej vara så njugg med någon större kostnad för Banken, isynnerhet då man bibehållit densamma vid större inkomster, än den troligen behöfver. Man har helt och hållet förbigått plåtsedlarng, motsvarande ;o sk, 8 rist. b:co. Att boil-. Den 14 Mars. 253 taga dem, sedan riksg:ssedeltillverkningen upphört, förmodar jag blefve skadligt i flera landsorter, der arbetslönen är beräknad till en plåt om dagen, såsom man säger. Månne icke det vore skäl att bibehålla denna valör? Man svarar mig derpå, att det silfvermynt, hvarmed en sådan sedel skulle inlösas, blefve så litet skiljdt från de valörer, som äro näst öfver och under densamma, att den lätt skulle med dem förblandas. Detta är det vigtigaste skälet. Men månne det ej vore möjligt att genom detta mynts förtunning göra dess utseende olika och sålunda bereda en lättnad i rörelsen samt bibehålla orubbadt det pris, som finnes i de landsorter, hvarest dagspenningen beräknas till 16 sk. riksgts?
Att de fordna Strandridarne, eller numera Kust-uppsyningsmän, som alla äro öfverbetjcnte, försvarligen lönade, och till hvilka tjensters tillsättande, så mycket möjligt är, urval sker bland folkklasser af någon bildning, att desse beklädas med anständig uniform, och förses med vapen, anser jag ganska ändamålsenligt, och ämnar också derpå vara betänkt. Den tankan, att Tullstatens Tjenstemän böra hafva undergått examen, är, i afseende på vissa Tjenstemän inom detta Verk, visserligen i sin princip ganska rigtig. Den har också följts vid tillsättningar inom Canzlier, och de Reviderande samt RäkenskapsContoiren. Men vid Bevakningsverket vore det en icke allenast för långt sträckt fordran, att endast anställa speciminerade personer, utan äfven en skadlig regel, i thy, att derigenom mången ung, hurtig och med goda förståndsgåfvor utrustad, yngling vägrades inträde i en befattning, der just dessa egenskaper äro hufvudsakligt behöflige, derföre alt han ej aflagt någon academisk examen. Den så kallade hemliga Cassan, som jag för min del gerna skulle se hon icke vore hemlig, omtalar äfven Motionairen. Denna Cassa består af årliga 8000 R:dr B:co och 44a Den 3o December e, m, förvaltas under min Embetstid vid Tullstyrelsen på så sätt, att alla utgifter deraf blifva af GeneralTullDirecteuren efter dess pröfning disponerade, men blifva också af honom motiverade i räkningen, och behörigen verificerade. Secreteraren vid Styrelsen vårdar och utbetalar de anordnade medlen, samt förer deröfver räkning, och samma benägenhet visa begge DepartementsCheferne» derigenom att de revidera Cassaräkenskaperne. Fyra Tjenstemän hafva således befattning med denna Cassa, och den disponerande, nemligen GeneralTullDirektören hvarken vårdar eller förvaltar medlen. Så mycken öppenhet, som är möjlig i en hemlig sak, är således härigenom vunnen, och den högsta controll, i afseende på dispositionernes riktighet, saknas heller icke.
Har den senare här sitt bästa parti, så förmår hon i stället ej afden ringaste ändring — utan lång öfverlägghade aldrig förr rest på järnväg, andra voro vinna Ortrud i » Lohengrin » något vidare intresse. ning hade hon saken klar. så försigkomna, som hade de rest tre gånger Denna prestation led af märkbara brister. Elsa har däremot i den senare operan en i vokalt hän» Jag följer gärna med barnen, » var henkring jorden, och talade om allt med en sä- seende utmärkt representant i fru Östberg. — Punes svar, » de äro ju stora nog att inte kasta kerhet, som kom Lotten att känna sig rikbliken var vid båda föreställningarna talrik och sig ut genom kupéfönstren eller springa bort tigt enkel. Sedan den första upphetsningen bifallet lifligt. på stationerna, så att med Guds hjälp hoplagt sig, började barnen att undersöka sina Tvänne musiktillställningar af ovanligt framstående pas jag att det går bra. Jag ligger öfver karamellpåsar. » Måtte det bara bekomma slag äro förestående. Den ena gifves redan i afdem väl! » suckade Lotten för sig själf; tyton af syskonen Neruda. Den andra går af stanatten på skollofskolonien och fortsätter nästa peln nästkommande tisdag o c h är anordnad af dag — fjällen springa ju ej sin väg under värr bekräftade snart erfarenheten, att hon grefvinnan Math. Taube, född Grabow, till firande tiden och min vän i Molde inte heller. » haft rätt i sin farhåga därtill kom af hennes 25-årsjubileum som sångerska. Båda att några af de. små icke tålde vid skakninmusiktillställningarna tala för sig själfva. Följande morgon träffade Lotten i god tid gen i vagnen, och sålunda började Lottens tillsammans med sina små skyddslingar på Hr Richard Andersson, vår kände o c h framståenstationen. De voro synbarligen alla rädda norska resa på ett allt annat än lysande sätt.
Lag-Comitéen afgifva f örslag till Allmän CriminalLag, eller åtminstone den del deraf, som innefattas i förslaget till Straff-Balk, må kunna af Rikets Ständer vid denna Riksdag i dess helhet antagas, så all, i händelse Kongl. Maj:t icke skulle kunna medhinna alt vid innevarande Riksdag ingå i pröfning af det nya Criminal Lag-förslagets alla delar, Kongl. Maj:t åtminstone må meddela Rikets Ständer den Nådiga försäkran , alt en fullständig contruproposilion i ämnet kommer att vid början af en snart förväntande Riksdag till Rikets Ständer ölverlemnas. Varsnande alllförväl det rop, sorn från flera håll skulle höjas mot ett antagande, snart sagdt per acclamationem, utaf ett helt nytt straffsystem och inseende jemväl, atl, med de nya, mera ändamålsenliga, melhoder för byggnad af straff-fängelser, hvilka under senare åren blifvit utvecklade, möjligen åtskilliga förändi ingar, i synnerhet uti gradationen utaf de af Lag-Comileen föreslagne straffbestämmelser, torde blifva nödige, från hvilka omständigheter ock uppstått tvifvel, alt Regeringen vid denna Riksdag lomme att lemna sanction åt Criminal-Lag-förslaget i dess oförändrade skick, fästade dock motionären en stor constilulionel vigt dervid, atl Rikets Ständer ej vidare ålnöjdes med blotta uppskofs-åtgärder. Ett af landets angelägnaste behof vore obestridligen ali erhålla ett förbältradl straffoch fängelse-system; och det vore Rikets
Utskottet nu böra hemställa, att förenämnda motioner icke må tili någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 28:o. Under erinran, hurusom den prestbrist, som flera år förefunnits, ännu ej upphört, utan fortforo i den utsträckning, att gudstjensterna i flera församlingar måst inställas, har Domprosten Björling, uti en inom Preste-Ståndet väckt, till Utskottets behandling remitterad motion (N:o 85), föreslagit, att ett reservationsanslag af 10,000 R:dr årligen måtte för instundande statsreglering ställas till Kongl. Maj:ts disposition till inrättande af stipendier för prestkandidater. Yid de tre sistförflutna riksdagarne hafva framställningar i enahanda syftning, som den nu förevarande, blifvit gjorda, men städse af Rikets Ständer afslagna; och Utskottet, som delar de åsigter, hvilka sålunda hos Rikets Ständer gjort sig gällande, får nu endast erinra, att den öfverklagade prestbristen svårligen torde på ett ändamålsenligt sätt afhjelpas genom den föreslagna åtgärden, att medelst ökade stipendii-understöd uppmuntra unga studerande att beträda den presterliga banan. Om, såsom det är att hoppas, genom det nu pågående allmänna ordnandet af presterskapets aflöning, det lägre presterskapet beredes en med hänsigt till deras bergning mera tryggad ställning, kommer detta otvifvelaktigt att vida kraftigare verka till prestbristens afhjelpande. Den yngling, som, utrustad med verklig håg och fallenhet för det presterliga kallet, låter af ekonomiska skäl afskräcka sig från att deråt egna sina krafter, återhålles säkerligen mera af de ringa utsigter till framtida bergning, som äro förenade med det lägre presterskapets nuvarande aflöningssätt, än genom svårigheten att bekosta vistelsen vid universitetet, — en svårighet, som icke torde vara större inom theologiska, än inom de öfriga fakulteterna. Utskottet hemställer alltså, att förevarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Herr Grefven och Loo,itMarskalken yttrade, att som åtskilige Ledamöter i förrr.iddags-ple. no anhållit, det Ridderskapst och Adeln måtte gifva Ccnstitutions-Utskottet tillkänna Ridderskapets och Adelns önskan, att Constitations Utskottet matte låta till trycket befordra, så väl den af Herr Schönström, Pehr, till Constitutions - Utskottet remitterade Anmärkning mot Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärenderna, som ock Herr Stats-Ministerns öfver samma anmärkning afgifne förklaring, jemte Utskottets i berörde Mål hällne Protocoli, finge Herr Grefven och LandrMarskalken hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade till berörde anhållan lemna bifall. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric., begärde att Constitutions - LJtskottets i Malet meddeldte Utlåtande äfven måtte i sammanhang med de äfrige Handhngarne tryckas. * Den 2? April. Uppå derefter af Kerr Grefven och Landt. Alarrkalken framställd Proposition, fann Ridder* skåpet och Adeln för godt gifva ConstitutionsUtskottet tillkänna Ridderskapets och Adelns önskan, att Constitutions-Utskottet måtte låta till trycket befordra så val Herr Schönströms anmärkning som Herr Stats-Ministerns förklaring, tillika med Utskottets i ofvanberörde Anmärknings-mål meddeldte Utlåtande och haline Protocoll, i den moha Författningarne sådant medgifva. Föredrogs å nyo Constitutions-Utskottets den io dennes allåtne, samt den 18 i samma månad på bordet lagde Memorial, innefattande Utlåtande, i anledning af Stats-Utskottets Anmärkning i afseende på Soldat-Beklädnadea vid Westerbottens Regemente. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, uppläste följande:
Yidara hafva Rikets Ständer år 1860 till Kongl. Majit ingifvit två underdåniga skrifvelser, den ena af den 11 Augusti med begäran att böterna för oloflig elgjagt måtte fördubblas och att den ersättning, till hvars utgifvande den sakfällde för sådan förbrytelse gör sig förfallen, måtte bestämmas till minst 150 Ridr, och den andra skrifvelsen af den 25 Augusti, innefattande underdånig anhållan att begagnande af s. k. elgdrag såsom jagtmedel mätte förbjudas vid samma ansvar, som redan är stadgadt för begagnande af gilradt skjutgevär; att hvem som helst måtte förklaras berättigad att inholma björn, ehvar den anträffas; att ansvar måtte stadgas för den, som, med vetskap att björn blifvit af annan inholmad, uppskrämmer djuret utur idet; att den, hvilken å egna egor eller der han fått tillstånd att jaga, uppgifvit björn, varg eller lo, skall ega rätt att, äfven om djuret icke blifvit förut såradt, fullfölja jagten in på annans mark utan särskild anmälan hos jordegaren. Sedan Kongl. Majit låtit inhemta Högste Domstolens underdåniga utlåtande öfver det af Skogs-styrelsen uppgjorda förslag till ny Jagt-stadga och i sammanhang dermed öfver Rikets Ständers nyssnämnda tvänne skrifvelser, har Skogs-styrelsen, efter erhållen del af Högste Domstolens utlåtande, den 26 April 1862 ingifvit ett nytt underdånigt förslag till Jagt-stadga, dervid Styrelsen i bifogadt underdånigt utlåtande utvecklat skälen, hvarpå förslaget grundas. Detta ärende har sedermera utgjort föremål för öfverläggningar inom StatsRådet, hvarest, efter granskning af hvad sålunda förekommit och anfördt blifvit, ett i vissa delar förändradt förslag till Jagt-stadga blifvit uppgjordt och Kongl. Majits nådiga pröfning understäldt.
Ils sen„tent leurs bourgeois, qui ont pignon „sur rue, et toujours un chez moi a la „bouche. Ils feraient mieux de dire: „Notre livre, notre commentaire, notre „histoire, etc., vu que d’ordinaire il y „a plus en cela du bien d’autrui que „du leur.“ hvari antydes att af de Idéer, hvilka gifvit anledning till efterföljande blad, är framställningen med alla sina fel och brister det, som, säkrast tillhör Författarinnan. Julafton. Ändteligen kom den, hela dagen lifligt efterlängtade stunden, då Julborden skulle ställas i ordning. Cecilias, Alberts och Julias glädje var obeskriflig; men nedstämdes något, emedan deras Moder lät säga dem, att de skulle gå till Faster Maria. Huru mycket barnen än höllo af sin goda Faster, lemnade de nu ogerna rummet der de voro, ty nog hade dörren blifvit stängd emellan detta och salen, hvarest alla Julhärligheterna framtrollades, men nederst vid tröskeln smög sig en stråle in till dem af den derute alltmer tilltagande klarheten, och det var dessutom så skönt att höra Moderns hviskningar samt ljudet af tjenarnes steg, hvilket allt lofvade dem den mest hänryckande syn vid dörrens öppnande De lydde dock genast Moderns tillsägelse, ty de visste att endast goda barn kunna vara riktigt glada om Julen. Faster Marias kammare var längst nere i den mörka gången. Barnen inträdde snart deri och gingo helt tyst fram till sybordet, vid hvilket Fastern satt; en stor bok låg uppslagen framför henne. Uti den hade de ofta sett henne läsa; nu läste hon icke utan satt ganska stilla, redan klädd i sin svarta högtidsdrägt, och hon hade ej hört att barnen kommit in. Tårar rullade nedåt hennes vördnadsbjudande ansigte, men hon såg likväl icke ledsen ut. Barnen började att så sakteligen begifva sig åter ned mot dörren, när Fastern lyckligtvis slog upp ögonen, blef dem varse och ropade dem till sig.