Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till ytterligare bevis för nödvändigheten att icke bestämma teckniogssUmman för hög, torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, att det finnes orter, hvarest det kunde vara nyttigt och nödigt att hafva en bank, men hvarest dess inrättande blefve omöjligt, om man stadgade så stort aclireapital, som bär är i fråga. 20 H. 55 434 Den 19 Mars e. m. Om man t, ex. skulle finna nödigt att anlägga en bank i Gefle, och man tillika funne, att icke öfver {• million kunde utlånas på säkra händer, så blefve ju resultatet, derest banken icke finge grundas på mindre fond, än här är i fråga, att någon bank der icke komme att äga rum, enär den icke kunde drifva en mot teckningssumman svarande rörelse. Det af Hr v. T roil uppgifna förslaget att vid teckningssummans bestämmande till j,000,000 r:dr cour. fästa vilkoret af hela actiesummans inbetalning vågar jag afstyrka, såsom alltför mycket betungande. Kär man börjar en bankrörelse, kan man ej förutse, huru långt den kan utsträckas. Man vill gerna utvidga rörelsen; men för det ändamålet måste actieteckningen vara större, än första inbetalningen, emedan man, i abnat fall, blottställer sig för att antingen få en del penningar ofruktbara eller också hafva afstängt möjligheten för rörelsens utvidgning. Jag får derföre föreslå, om man icke kunde antaga §:n med den förändring, att teckningssumman nedsältes till 1,000,000 r:dr cour. Hvad beloppet af hvarje särskild actie beträffar, så finner jag intet skäl, hvarföre det skall bestämmas så högt, när fråga icke är om inteckning, i hvilket fall det vore rättast att icke antaga för små inteckningssummor. Jag tillstyrker, att ingenting stadgas om beloppet af hvarje actie. Hr Stuart: Jag beklagar oändligen, att Frih. Boye funnit min bevisning svag och klen; men jag lemnar dock derhän, huruvida denna bevisning eller den af Hr Frih. försökta vederläggning är behäftad med de synbaraste symptomerna af mattighet.
Vi lefva väl nu, hvad de yttre förhållandena beträffar, i en lugnare tid; men skulle man tro, hvad som skrifves, tryckes och dagligen utdelas åt den läsande allmänheten, så vore inom Nationen nu så mycket oroligare än 180g, som det då var utom densamma emot nu. Den tänkande allmänheten är dock för ingen del böjd att skrifva all obelätenhet på Nationalrepresentationens räkning. Om densamma kan man, oaktadt alla dess lyten, säga, att den, lifvad af en god anda och bestående af en duglig och arbetsam personal, algod nog att, nu som förr, gä Konungen tillhanda med hvad han behöfver till Rikets försvar och heder samt till efterkommandes välstånd. Dock önskar äfven jag, att någon förändring i Representationen mätte utfinnas; men jag vill ej förstöra de conserverande institutioner, som finnas, sorn funnits under tider, hvilka grundlagt Sveriges inrestyrka, dess yttre anseende; ej heller vill jag utbyta dem emot den osäkra, om ej förstörande jemnvigts-ide', hvartill flera sträfva, än som gifvit sig lid att betänka dess tomma innehåll. Detta välmenta sträfvande att fortskrida på reformernas bana, söker i sin ifver att upplösa ståndsförfattningen, utan att sätta något annat i dess ställe. Men liksom denna icke tillkommit genom någon theori, ej heller genom blind efterhärmning från främmande länder, anser jag ock rådligast att låta Hen först öfvergå i någon med tidens förhållanden mera förenlig form, innan jag vågar tillfredsställa fordringarna af dagens politiska ide'er. Frih. Kantzoifs och Gr. Frölichs förslag inleder oss på denna bana af upplösning. Adeln reduceras till antal först, sedan till sin existens. Hvem vinner derpå? Om jag ej vågar besvara denna fråga, vädjar jag dock icke förgäfves till liäfderna för att återkalla i R. o. Ad:s minne de uppoffringar för fäderneslandets öra och sjelfbestånd, hvilka, jemte gerningarna, lemnat vapnen till efterverlden!
De deraf utgående pensioner äro af tvänne slag: i:o sådana pensioner till enkor och barn efter tjenstemän och betjente i disconterna, hvilka skulle utgått af bancostatens enkeoch pupillcassa, om männen deri varit delägare; 2:0 andra pensioner, beviljade af särskildta afseenden, och till hvilka höra de i 1835 års banco-reglemente §:n 247 under Litt. g, h, i, ni, n > o, p och q förekommande. För det fall, att R. 11. St. skulle bifalla milt förslag örn ökadt anslag för bankens enkeoch pupillcassa under vissa förbehåll, så, då derefter några nya pensioner af första cathegorien icke kunna förekomma, böra de nu var. från denna räkning på bankens allmänna pensionsstat öfverflyttas; men då pensioner af 2:dra cathegorien alltid kunna ifrågakomma, så hemställer jag, att fortfarande från 1841 års början en nedsatt summa af i5oo r:dr må med 375 r:dr hvarje qvartal till denna räkning anordnas, till bestridande dels af qvarstående pensioner, dels till de af enahanda art, som efter förut stadgade villkor kunna blifva beviljade. På detta sätt skulle bankens omedelbara bidrag för pensionering och understöd för tjenstemäns och betjentes enkor och barn blifva: till bancostatens enkeoch pupillcassa r:dr 2000: dispositionsräkningen N:o 2 , i5oo: — .S:ma r:dr 35oo: — eller t33£ r:dr mindre Un hvad vid 1823 års reglering afsågs. 3 a8 Den 7 Man e. m. Bland de vackrare inrättningar i sitt slag inom vårt land, är bankens enke-och pupillcassa.
Trädgårdsmästaren påstod, att växten icke skulle lida af flyttningen, men själf hade jag föga hopp o m att den skulle öfverlefva vintern. Verkligen vissnade också alla bladen så småningom under första delen af vintern — i början af januari voro de alla sin kos. Hade jag förvattnat min vackra » ormbunke »? Jag fann att sljälkarne (» stjälkstubben » stod ännu kvar) voro lindrigt angripna af mögel, o c h att det luktade liksom unket ur jorden. Jag behöfde emellertid ej länge fundera på saken, ty redan i samma månad började ett och annat nytt litet blad skjuta fram, och, som ni ser, är där nu en hel liten buske af spä- da, ljusgröna blad. Måtte jag nu bara få vackrare fason på växten, än den hade vid inköpet. Dessa ormbunksarler tåla troligen icke vid att stå trångt. När jag köpte » flagrantissimum », hade den några dagar stått i en grupp af växter och var alldeles flat på ena sidan, o c h hur jag vände och vände på den, ville den ändå fortfarande hålla sig sned. (Slut i nästa n:r.) o J X h, mitt herskap! Ni skulle bara ha sett, huru Tf \, miserabla mina b l o m m o r sågo ut i vintras. Då skulle ni troligen utropat: » j o, den, hon förslår sig visst på blomsterskötsel! Och så skrifver hon i lduu om sina blommor! Fidonc, hvilken humbug! » Ja, det var riktigt väl, att jag icke fick nångon nyärsvisit af er, mina damer. Och hädanefter är jag icke längre rädd för edra besök, ty blommorna börja nu se rätt hyggliga ut igen. Förvintern var ganska känbar för blomstren. Och orsaken därtill? Jo, sen I, långt ifrån att vara sträng, var » guben vinter » i stället hela » förejulen » alltför mild i hågen. Blommorna trodde därför, att det ännu var sommar, och bjödo till att växa, o c h så fingo de långa, tviniga, blekgröna skott — heliotroper och fuchsier sågo ut som något slags slingerväxter. Huru noga man dock bör väga sina ord för att de ej skola löpa fara att misstydas!
Tillhopa Rd. 537,801 :3i.io. Deremot äro, år 1821, på det mindre Creditivet ytterligare lyftade 3oo,ooo Riksdaler B:co. Detta, vid 1817 och 1818 årens Riksdag, på Riksgälds-Contoiret anviste Creditiv innehåller: Att Rikets Ständer, med anledning af 63 §. uti 1809 års Regeringsform, godtfunnit, att den ena Summan, som för oförsedde händelser skall hållas Kongl. Maj:t tillhanda, an - 438 Riksens Ständers ordnas på Riksgälds-Contoiret till ett belopp af En och half Million Riksdaler Banco värde, hvaraf en tredjedel eller Fem Hundra Tusen Riksdaler, vid utomordentliga tillfällen och behof, uppå Kongl, MajttsNådiga tillkännagifva nde härom, från Contoiret utbetalas, meu de öfriga Två Tredjedelarne, eller En Million Riksdaler, icke, utan i fall af oungängeliga försvarsanstalter, Redan år iSig, hade uppå Creclitivet Ett Hundra T usen Riksdaler blifvit utbetalde, i följd af Kongl, Maj:ts, under den 22 Maji samma år, till Fullmägtige aflåtne Nådiga Skrifvelse, af innehåll:
Med tillkännagifvande, att Frih. Gyllenstjerna, Nils Christoffer, såsom ledamot af Consl.Utsk. och Hr Råfelt, Anton, såsom ledamot af BankoUtsk., begärt och erhållit ledighet, den förre från och med d. 14 till och med d. 19 dennes och den sednare för 14 dagar från d. 17 dennes, anmodade II. Ex. Hr Frih. o. Landtm. Hrr Elektorer att välja ledamöter i namne Utsk. under de permitterades frånvaro. Föredrogs men bordlädes ånyo, uppå derom af Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, och Gr. Taube, Hennig Edvard, gjord begäran, LagUtsk:s d. 9 dennes f. m. första gången bordlagda betänkm. N:o 29, i anledn, af K. M. nåd. propos. om ändring i vissa delar af K. Förordn. d. 13 Juli 1818, ang:de inteckning i fast egendom; och N:o 30, i anledn. af väckt motion om rätt för part att återfå till öfverrätt ingifne handlingar. Föredrogs och bifölls LagUtsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 31, i anledn. af väckt motion öm förändring i K. Förordn. d. 29 Juli 1812, angtde åtskilliga omständigheter, som böra iakttagas vid ändrings sökande i Konsistorii utslag. 398 Den 15 Juli. Föredrogs och lades till handlingarne LagUtsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 32, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk. N:o 24, öfver K. M:s nåd. propos., ang:de ändring för vissa orter af stadgandet uti 20 kap. 6 § B. B. samt K. Förorda, d. 3 Sept. 1755, om liden då dammlucka skall vara öpnad. Föredrogs och bifölls Riddarh.Ulsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern.
— 260,000 » » » « 120^000 — 76,334 Summa 742,334 aatt Canal-Directionen stall ega, att uppä hwarje ärs anflag, hösten nästföregående är, förstottswis uttaga en femtedel, till förberedande arbets-ätgärdcr; för är ,83o — >831 — -832 — i833 'Betänkanden, N:o 23. XXIX att genast, wid hwarje ärs början, den andra femtedelen af ärsanstaget stall Canal - Directionen tillhandahällas; att, utaf äterstoden af ärsanstaget, första hälften mä utbetalas, sä snart Banco-Fullmägtigc, efter ärligen förrättad inspektion af arbets-förwaltningcn och revisionen af räkenstapcrnc för det nästförcgäende äret, meddelat Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret underrättelse om förhällandct, och intygat, att för utbetalningen nägot hinder icke uppstär; men den andra och sista hälften ej förr, än Bolaget uti Riksgälds-Contoiret gjort den för äret förestrifne insättmngen; att, vin Revisionen för ,83i witsordar all anledning wara, det Canal-arbctct sä kunde fortstyndas, att Canalen redanär -832 kunde blifva öppnad och fullt segelfärdig ända till Östersjön, jemwäl hela anslaget för är i833 mä ,832, sä snart den för äret förestrifne knsättning blifwit fullgjord, Canal-Directionen tillhandahällas; 8- att uppsigten och controllen öfwer anwändandet af detta Statens nya bidrag till Canal-arbetct stall fortfarande tillhöra R. St:rs Banco-Fullmägtige; att en af Banco-Fullmägtige wald Ledamot, ä Bankens »vägnar, mä deltaga i Canal-Directionen, hvartill nytt wal hwarje är stall anställas, derwid den förut »varande
Då denna fördelning af löneinkomsterne för bemiilde tjenstemän är grundad på det förhållande, som tillförne egt rum, att nemligen uti Banken olika lönegrader inom samma tjenstegrad förefunnits, men icke öfverensstämtner med den inom Banken verkslälda lönereglering sam t, framför allt, icke står i förhållande till mängden och beskaffenheten af de, en hvar af tjenslemännen numera, efter Discontrörelsens utvidgning samt indragning af en Bokhållare-syssla, åliggande göromål, har Directionen /öfver Barico-Disconl-Verket hos Utskottet tillstyrkt en förändrad, på rättvisa och billighet grundad, fördelning äf Bokhållarnes vid nämnde Verk löneinkomster, hvilken Directionen ansett böra i möjligaste måtto till vägabringas, utan öfverskridande af de tillgångar, nu äro å Stat anslagne. Utskottet har, vid pröfning af den ifrågakomne regleringen, och efter noggrann undersökning af de göromål, en hvar af ofvanbemäide tjenstemän Bih. till R. St. Prol. 1840 och 1841■ 6 Sami. 1 A/d. 47-de Haft. 1 2 B anco-Ut skottets Utlåtande, N.o l6j. åligga, inhemlat följande, af Discont-Directionen jemväl vitsordade, förhållanden. Vid dagliga expeditionen inom Discont-verkets Kamererare-Contoir är© anställde 3:ne Bokhållare med alldeles samma tjensteåligganden. Desse åtnjuta dock olika lönebelopp, nemligen en 700 K:dr, en 600 R:dr och en 55o R:clr.
Ibland var hon glad åt det; – liksom alla unga flickor hade hon alltid tyckt, att fruar i grossess var något af det rysligaste och mest generande i verlden, och när hon hade läst Zolas “Le joie de vivre“ lyckönskade hon sig allvarligt till att ha sluppit genomgå en så förfärlig process. Men ibland, och det oftare och oftare på senare tiden, kunde hon komma att tänka på ett barn och längta efter det. När hon var ute, kunde det ofta hända henne, att hon blef stående vid ett bodfönster, der det exponerades barnkläder, och under det hon med intensivt intresse noga betraktade alla de små utbredda persedlarne, undrade hon stilla, hur det skulle varit, om hon kunnat få gå in i boden och köpa den lilla kolten med de söta ljusblå snörena, eller de små sockorna till en liten unge, som så, när hon kom hem, skulle sträcka emot henne sina hvita, buttiga armar och sprattla med händer och fötter, och gallskrika hvar gång hon gick ut – som Augustas baby gjorde. Under sin uppväxt hade hon inte brytt sig mycket om dockor, men nu började hon få smak för dem, och till sista julen klädde hon och förärade bort en hel del till ett af barnhemmen. – För Georg visade hon aldrig detta arbete. Hon tordes icke fråga någon – modern kunde det förstås aldrig vara tal om att förtro sig till – hur det kunde komma sig, att hon inte fick barn, då nästan alla af hennes gifta bekanta fingo; – hon var ju ändå stark och sund. Engång tänkte hon på att tala med doktorn, men slog det strax ur hågen igen – det var då verkligen alltför genant! Och förresten — Hvem vet – kanske var det bäst hon inte fick några barn. Augusta höll på att dö, när hon fick sitt, och hade blifvit så mager och aftacklad efter det Nej, hon kunde visst vara glad så länge hon slapp det eländet! Engång hade Georg mycket försigtigt frågat henne, om hon inte ville tala med en läkare. Alice blef så förskräckt, att hon grät. “Åh, du – kan jag inte slippa“
Betänk anden. 3 g sidan Utskottet ansetts böra, under åberopande af hvad dess redan afgifne Betänkande om Bevillnings-grunderne i denna del innehåller, föreslå en bevillning å vissa öfverflödsvaror, och att då först , samt endast i den händelsen , att den erforderliga lleviilnings-summan ej kin på sådant sätt åstadkommas, en serskild fyllnadsafgift må, med innefattande af LandTuIlsersättningen, äga rum, I denna mening hafva andre af Utskottets Herrar Ledamöter icke instämt, utan hafva de å deras sida hyst den öfvertygelse, att så väl Consumtions-afgift för nyttjandet af åtskillige öfverflötls-varor, som den för LandTullsersättningen utgående fyllnads-afgiften borde sammanslås och utgöras i proportion till beskattningen för förmögenhet rn. rn., emedan af en dylik be* villnings-method vinnes ej mindre enkelhet i redogörelsen, än för Staten säkerhet att utbekomma den till bestridande af dess behof erfor'erliga summan, hvartill äfven bör läggas så val att den skattskyldige såmedelst undgår de mångfaldiga chicaner och förföljelser, sorn en bestämd afgift för njutningen af vissa öfverflödsvaror och dermed åtföljande Fiscaliska angifvel* ser anses åstadkomma , som den vigtiga omständigheten , att på sådant sätt läggas inga hinder i vägen för Rikets Höglofl. Ständers vid 1815 års Riksdag yttrade underdåniga Önskan, om utfärdandet af en författning mot öfverflöd. Härjemte är denna afgift, ehuru den icke för det närvarande och innan Stats behofvet ännu blifvit kändt, kan till dess belopp närmare bestämmas , likväl, då andre utvägar till betäckande 40 BevillninssUtsk. Betänkanden, af den möjliga bristen förmodas kunna uppfinnas , förslagsvis ansedd böra uppgå till omkring g sk. Banco af hvarje Riksdaler, sorn efter 2 Art, erlägges för näring, rörelse in, m.
Visserligen får ej mindre jordrymd än 3 tnld i rikets nordliga provinser och 2 tnld i det öfriga riket afsöndras för all tid, men för viss tid, högst 50 år, kan ett halft tnld afsöndras, och denna sistnämnde jordrymd är redan så liten, att dess innehafvare, nästan lika mycket som innehafvaren af en ännu mindre, är för sin bergning beroende af andra inkomster än dem, som af jorden kunna hemtas, och icke må man föreställa sig att den mindre omtänksamme afskräckes från förvärfvande! af den ringa jordrymden, deraf att besittningen ej blifver för all tid, ty för honom är 50 år redan en mycket lång framtid. Om något skäl för bibehållande af ifrågav:de inskränkningar således, efter min tanke, icke finnes, så finnas deremot så många flere för deras borttagande. Vid den vissa besittningstidens slut, finner sig innehafvaren nödgad att antingen afstå lägenheten eller köpa den tillbaka med betydlig kostnad — en kostnad, större i samma mån som mera arbete och kapital blifvit å lägenheten nedlagdt — och, om man också kan säga 400 Den 30 Mars. att detta icke är något annat än hvad som vid aftalets ingående borde förutses, så lärer väl ej eller kunna nekas, att den arbetare, som brister i ett sådant förutseende, mången gång derför straffas nog hardt, då sjelfva lagen hindrat honom att vinna en säkrare besittning, äfvensom att lägenhetens upparbetande ej vinner på att innehafvaren ständigt måste hafva för sina tankar närvarande, att arbetet måste inom viss kort tid betala sig. Vidare är det, som Gr. Hamilton erinrat, ett oundgängligt vilkor för samhällets ekonomiska utveckling, att naturliga medelpunkter för industrien och rörelsen må uppkomma och utvidga sig, och framstår detta vilkor synnerligen för närv:de i vårt land, då nya kommunikationsleder här oupphörligt uppstå och framkalla nya behof af för industrien afsedda inrättningar.
Militie-boställskassans kontanta behållning hade nemligen under året ökats från 62,209 R:dr 17 öre till 72,701 R:dr 98 öre, Förenade mötespassevolans-fondernas från 12,830 R:dr 31 öre till 40,336 R:dr 80 öre och Trosspassevolans-fondens från 26,801 R:dr 12 öre till 60,934 R:dr 47 öre. I anledning häraf ifrågasatte Revisorerne, om icke för de sålunda ökade kapitalbeloppen kunnat beredas utlåning, hvarigenom fonderna kommit i åtnjutande af icke obetydliga inkomster, hvilka, hvad särskildt Militieboställs-kassan anginge, hade kunnat lemna behöfligt bidrag till de många militie-boställenas förseende med karaktershus, der sådana saknades. Uti häröfver afgifna underdåniga utlåtanden har Kongl. Krigs-kollegium anfört, hvad anginge förenade mötespassevolanssamt trosspassevolans-fonderna, att då dessa fonders betydligaste inkomster bestode af räntor utaf utlånade medel, hvilka till största delen under de sista dagarne af December månad hvarje år till Kongl. Kollegium inginge, deraf följde, att de såsom behållningar vid revisionsårets slut uppgifna kontanta tillgångar icke förrän på följande året kunnat göras fruktbärande, och att så äfven skett, i den mån inkomna lånehandlingar hunnit granskas och kompletteras, ådagalades deraf, att Kongl.
Det uti 4 § föreslagna tillägg, att fattigvårds-styrelsen för afhjelpande af de fattiges behof icke skulle ega anlita andra tillgångar, än dem, som blifvit ställda under dess disposition, kan, efter Utskottens omdöme, lätteligen gifva anledning dertill, att styrelsen på ett betänkligt sätt hindras i utöfningen af de åligganden, som blifvit den uppdragna och för hvilkas fullgörande deri står i ansvar. Utskotten hafva af detta skäl trott sig icke böra nämnde förslag understödja. I afseende å stadgandena i S § har den anmärkning blifvit gjord, att fattigunderstöd i allmänhet icke bör af styrelsen få utlemnas, förr än den sökandes husbonde deröfver blifvit hörd. Vidare är vordet yrkadt, att befrielse från de stadgade fattigvårds-bidragen må förunnas fabriksidkare, enär desse redan fingo vidkännas fattigförsörjnings-afgifter af flera slag, hvilka skulle uppgå till ett högst betydligt belopp. I anledning af dessa förslag få Utskotten erinra, att, derest, på sätt föreslaget blifvit, husbonden skulle om det anmäldta behofvet underrättas och hans svar afvaktas, innan understöd finge lemnäs, ett sådant förfarande, för det fall, att dennes vistelseort vore aflägsen, eller för tillfället ej kunde utan längre omgång och tidsutdrägt utrönas, sannolikt komma att för det understöds behöfvande, utan hjelp emedlertid lemnade, tjenstehjonet, medföra betänkliga följder. Hvad åter angår frågan om befrielse för fabriksidkare från ansvarighet för antagne arbetares försörjning, samt eftergift af de bidrag till fattig-försörjningen, hvilka, enligt föreskriften i omförmälda förordning, af dem skola utgöras; så hafva Utskotten icke heller ansett sig kunna understödja nämnde förslag, helst grunden för omförmäldta stadganden synes Utskotten fullkomligt rättsenlig. Den, som af arbetarens krafter hemtat största fördelen, måste nemligen, vid dennes inträffade oförmåga, framför någon annan anses pligtig att till hans försörjning bidraga. En lindring härutinnan skulle gifva anledning till en i samma mån förhöjd fattigvårdstunga för de öfrige medlemmarne inom kommunen.
För dessa medel hafva årliga redovisningar blifvit till Kammar-rätten afgifne, af hvilka Revisorerne inhemta!, ali intill 1853 års slut en summa af 3,265 Ridr genom försäljning af tomter influtit och blifvit ersatt, så att vid samma tid del ännu utestående beloppet utgjorde 735 Ridr; och då fiir detta sistnämnda belopp Slaten egde motsvarande värde i ännu osålda tomter i Haparanda, ausåge Revisorerne ifrågavarande balanspost kunna i Riks-hufvudhoken afskrifvas, dock under förbehåll alt den vid skeende försäljning af tomter inflytande köpeskilling lill Norrbottens läns ränteri eller Kongl. Rätile-kammaren inlevererades och upploges såsom besparingsmedel för 6:1 e Hulvud-litelns underafdelning: jordbruket, handeln och näringarne . 735: ggg. je Af öfriga Hufvud-tillarne samt till Berthelem//-fonden : Elaf del rid 1844 och 1845 <irs Riksdag beviljade anslag för uppmuntran och befrämjande af boskaps skötseln i riket 28,845 Ridr sk. / rist. Revisorerne hafva anfört hurusom, enligt E. K. Mils Nådiga Bref af den K) Juni I846, Statskontoret erhållit befallning all fran Riksgälds-konloret reqvirera det utaf Rikets Ständer vid nämnde riksdag för ofvanberörde ändamål beviljade anslag 70.009 Transport 6,160; 40. — 108 Exped i ti onsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 61. Ridr, lör ali, i nian af behof och uppå skeende inqvisition, Förste Hofstallmästare» m. ni. Braunerhjelm, A komniitlerades för organisation af stainholländerier vagnar, tillhandahållas: och hade under den 30 i samina manad, uppå heinälde Förste Hofslallmiislares reqvisition, hela beloppet, efter det medlen från Riksgälds-kontoret levererats, blifvit af Stats-kontore! lill hans disposition anordnad!.