Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lön, men dä hwar och en al Rikets öfrige Jnnewänare äger, att sriwilligt efter räd och lägen, het uti Fäderneslandets nöd estra pä dest altare, sä blir Embersoch Tielrste.moiiien ostrad, derom förut oåtspord; Man finner jämwäl as waruprisens gruswcliga upstegring an hwar och en Landtmcru och Handtwärkare, tillika med säljare asalia stag, söker sök Den 22 November. rrn för hwad han således offrar, att pä Penuinge-Löntagare» och andra Medborgares bekostnad göra sig skadeslös Säledes Möra deste EmbetSoch Tjenste-män a ena sidan stora anspråk pä skicklighet, flit och oegennytta, samt a den andra smält och »ödz Man ropar hos Domaren pä rätlwisa och skyndsamhet att nrarbeta midlyftiga och grannlaga Mål, hwärtill ofta fordras nattvak och tvid ett Riksmöte kau jämwäl i bland höras röster, som Utbrista i förewitelser emot Domare och Embetsmän i allmänhet, Mycket möjligen ifrän Personer, hwilka nagcM gäng tappat en orättwis Saki. Ätt Domare skola sättas emellan yttersta armod och frestelse» att för vödwändige kläder, föda, husrum och wärma, sära sitt samwete och bryta sin Ed, sädant borde icke wäntas i ett Ehristeligr Land. Öm den Uti Grundlagar till Swea och Götha Hof-Räkterncs aflöning försäkrade af dem alkid förr älnjutna, men är 1778, till Staren indragna Lagmansoch Häradshöfding? - Räntan, sadan ben nu af Landet utgår, jämte frän Thronen urlofwad, fast ännu Ukeblifwen ersättning för med mera rättwisa, berörde är till Staten inbragne, Hof-RätterneS Sak» öres-medel, blefrve anslagen kill deras aflönande, skulle sakerr nägön tillökning i de Lönerne derigenom kunna minnas, sä framt de ej, säsom hittills manligen skett/ skattläggas.
Denna sistnämnda plats är det fröken Bergwall haft om händer från april månad 1852, till dess uti april månad i år döden gjorde slut på hennes verksamhet, och voro då så- lunda precis 39 år gångna, sedan hon tillträdde sin ansvarsfulla befattning. Ett lyckligare val af förestånderska, än det direktionen träffade, då den härtill utsåg fröken B., kan icke gärna tänkas. Från första stund hon satte sin fot inom inrättningen, tog hon sitt kall på allvar, med öppen blick för det betydelsefulla i sin uppgift. Hennes första bemödanden gingo ut på att förbättra sina skyddslingars vård. Sålunda lyckades det henne att redan kort efter sin ditkomst åvägabringa förbättring i både mathållning och beklädnad, och hennes outtröttliga sträfvan har man otvifvelaktigt i väsentlig mån att tacka för, att Göteborgs stads barnhus i denna stund kan gälla som ett mönster för dylika inrättningar. Såsom en hvar vet, beror det arbete, en viss syssla skänker, i hufvudsaklig mån på, huru den skötes, och såsom fröken B. skötte sin befattning, är det en gåta för oss, som kände till alla detaljer, huru hon kunde medhinna allt. Tillagning och servering af hvarje matportion öfvervakades och delvis verkställdes af henne, likasom hon ensam undervisade flickorna i handarbete, hvilket hon uppdref till en sådan grad, att dessa tio flickor verkställde all på inrättningen behöflig linnesömnad — lakan, skjortor o. d. — stickade alla strumpor och förfärdigade sina egna klädningar. Bak, tvätt och dylikt deltog hon personligen uti, utom det att hon ledde och ordnade allt. Ännu 1889 vid julbaket — sålunda efter fyllda 77 år — steg hon upp kl. 1 på natten, och hon själf » slog ut&gt; hvarje kaka. H v a d var det, som gaf henne denna kraft? Jo, det var glädjen öfver att kunna bereda sina skyddslingar en extra förplägning, ty uti att glädja » barnen » fann hon sin egen högsta fröjd och lycka. — V i d våra måltider var hon alltid närvarande för att bevaka ordningen och tillse, att hvar och en fick sitt. —} VHATEL.Y.
Som likväl det för lagens helgd är af vigt att benädningsrätten, så sällan som möjligt kommer i utöfning, hafva Rikets Ständer, då erfarenheten visat att denna höga rätt ofta göres gällande äfven vid de grofsta förbrytelserna, funnit det böra medelst utvidgande af straffbestämmelserna för sådana brott öfverlemnas åt domstolarne att tolka den lagstiftningens mening, som el {'est måste söka sitt uttryck i nåden, hvadan äfven Rikets Ständer i öfverensstämmelse lärmed och jemte bibehållande af dödsstraffet såsom ovilkorlig påföljd för mord å skyldemän i rätt uppstigande led och å maka fogat det tillägg till det nådiga förslagets 1 §, hvilken afser annat mord, att der ”brottet är under si/nnarligen mildrande omständigheter föröfvadt, må till straffarbete på lifstid kunna dömas.” 132 Expedili.ons-Utskollets Förslug lill underd. Skri/velse N:o 115. 1 afdelningen med öfverskrift Om mord och dråp hvars 1 § här ofvan omförmäles, finnes vidare uti 2 § ansvar stadgadt för försök till mord. På de i Statsråds-prolokollet anförda skäl, hafva äfven Rikets Ständer funnit berörde försök böra beläggas nied straff och ansett att, på sätt E. K. Majit föreslagit, den större eller mindre skada försöket åstadkommit, bör tagas till grund lör straffets afmätande, så mycket heldre som det just är skadan, hvilken tydligast utmärker i hvad män brottet närmat sig till fullbordan. Men då, enligt olvannäninde tillägg lill 1 §, det fullbordade brottet i visst läll skulle kunna försonas med lilslidsarbete, bör för försöket, äfven då det medfört ”svår kroppsskada”, icke ovilkorligen stadgas straffarbete pä lifstid, och har i enlighet med denna åsigt 2 § blifvit förändrad.
Min anmärkning åsyftar egentligen, att få glädja mig öfver det man nu nödgas i beräkning upptaga en sak, som man förut ansett såsom ett hjernspöke, samt öfver den lyckade öfversättningen af halfsvenska ordet handelsbalance till det helsvenska ordet handelsvåg. i Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottets förslag, i afseende å införseltullen å förevarande artikel. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Ridderskapet och Adeln således bifallit Utskottets berörde förslag. Galgant. Galläpplen. Herr Cederschjöld: Galgant är belagd med 25 procents tull, och Galläpplen blott 47 H. 28 434 Den 3o October f. ro. med 12 procent. Enligt 5:te BevillningsGrunden bör Galgant ej beläggas med så liög tull, emedan det är ett råämne, som i medicinen nyttjas. Tullen å Galläpplen är af samma anledning äfven för liög. Jag yrkar, att de båda måtte uppföras blott till ,10 procent. Jag kan ej finna annat, än att Utskottet brutit emot sin egen princip. Det skäl, att så stor qvantitet deraf årligen åtgårj bevisar blott, att dessa artiklar äro till liög grad behöflige för fabrikerna. Herr Tham: Utskottet har alldeles icke frångått sine yttrade grundsattser. Utskottet har i en annan BevillningsGrund föreslagit, att bibehålla sådane tullprocent, som "voro nödige till uppdrifvande af tullinkomsterna. Då Galgant och Galläpplen verkligen stå till höga priser på tullimport-listan, så hafva de blifvit bibehållna vid deras gamla tull, emedan det just är på dylika artiklar tullinkomsterne bero. Enär dessa artiklar många år äro införda till stort belopp, och utan skada af den höga tullen, kan jag ej tillstyrka en minskning i tullen, som endast skulle leda till minskning i tullinkomsterna. Herr af Billbergh:
Ridderskapet och Adeln, som nu allt J 76 Den 11 Man. hittills skett, med Minnespenningen öfver valet till en Svensk Kronprins, hvilken nog länge tyckes halva uteblifvit; så vågar jag ödmjukast hemställa, om icke RiddarhusDirectionen borde anmodas att hädanefter, jemte Dess berättelse, älven erinra Höglofl. Ridderskapet och Adeln, om emellan Riksdagarna någre sådane händ. Iser inträffat, hvilka kunna förtjena att bev ras tiil Efterverlden, på allmän bekostnad genom Skådepenningar. begärdes på bordet. Ytterligare uppläste Herr Stråle följande Ödmjuka Memorial. Hvar och en med mig, som varit deputerad vid en Markegångssättning, hvilken nu inträffar i slutet af November manad, på en tid då Landtmannen är sysselsatt med sädens uttröskning, at svårt väglag, sorn vanlig .n då iniräffär, hindnd att forsla dess varor till städerna, och med öfvertygelse om skyldighet att ej träda din ena eller andras rätt för nära, lärer nogsamt funnit, på hvilka opålitliga grunder man om hösten kan taxera Mark gangspersedlarna, elter den tidens-priser. Endast fattige Landtman och de, som hafva sjö ransport, mäste sälja sina varor om hösten Och denna tidens priser är det som Depu erade hafva ari ratta sig efter. Icke otroligt är det, att uppgifter, gjorde af en Rente - Den 11 Mars. 77 tagare, kunna då blifva några skillingar större på de mindre persedlarna, och på de mera betydande, såsom spannmål, hö, smör, m fl. andra, må hända, ännu något drygare i prisen än de äro sålde för, och sådant vill jag förlåta; ty med bästa vilja kan man, i afseende på den mest olämpliga tid, som kunnat uttänkas för Markegångssättningen, skola uppgifterne alltid blifva opålitlige.
Föredrogs följande frän Constitutrons-Utffottct inlemnade Betänkande, jemte bilagdt Protoeolls-Utdrag, rörande den af Herr van gvarclt lilljeström, jsaLod ltlsl. Om, wälkta fräs ga om et inskränktare antal Ledamöter af Ridderskapet och Adeln i Riksens Ständers Utskott: Wördsamt lVlemorial! Under den 3 i denna mänad har Högloft. Ridderskapet och Adeln til Riksens Ständers ^onstitutions-Utskott remitterat Herr OanovLrcU Ull - Den 8 IuM. SS I^e8li-öm8, s. lVl., strifteligen gjorda hemstäl, lan, det Högloft. Ridderstapets och Adelns representation i Utskotten, kunde salunda förändras, at dcn til Ledamöternas antal wunne fullkomlig likhet med de öfrige Ständens. Wtd öfwcrwägande däraf, har Constitutionb-Utstottet funnit det wara Högloft. Ridderstapets och Adelns ensak at detta ärende afgöra, men anser sig sa mycket häldre böra tilstyrka den förcflagne inkränkningen, som densamma ej allenast leder til en tor hända länge önstad Csnfsrmite emellan Ständen, utan ock yppar möjligheten at genom fastställande af ct udda antal för hwarje Ständs Ledamöter i Utskotten förekomma den tilförene ej sällan försporda och efter Clastomröstningens uphäfwande alltid nödwändwa följd af Högloft. Ridderstapets och Adelns Ledamöters dubbla och säledes jämna antal i Utskotten, at detta Stand wid omröstningar förblifwer utan röst, sä ofta meningarne aro emellan dest Ledamöter lika delade. Utstottet, som för det närwarande sysielsättes med utarbetande af en Riksdagsordning, anhaller wördsammast, at, sä fort sig göra läter, undfä del af Högloft.
Utan tvifvel är det af största vigt, att rörelse-capitalets både qvantitet och qualitet icke genom konstlade åtgärder förändras; ty all sådan skakning icke blott omflyttar, utan förminskar äfven, välståndet: men en följd af naturförmåner, näringsflit och sparsamhet måste alltid bli, att rörelse-capitalet skall kunna ökas, likasom en följd af motsatta förhållanden att det skall kunna minskas. Är ett land penningefattigt, så kan det icke bli rikare utan genom förökad production af natur-alster eller industritillverkningar, och god hushållning med öfverskottet af begge. Vår egen ställning och det betryck, hvaröfver vi klage, innefatta förnyade 38a Betänkande om Rikets Ptnninge-Verk. bevis på omöjligheten att göra ett land, rikare genom artificiela rörelse-medel. Att grunden till det onda mäste ligga i sjelfva mattstockens osäkerhet, synes bäst deraf, att vi tid efter annan försökt indragning af pappers-myntef, nya emissioner deraf, och sluteligen dess bibehållande vid ungefärligen samma qvantitet, utan att, genom någon af desse åtgärder, vinna de oeconomiska fördelar, icke en gång den befrielse ifrån förlägenhet, som dermed varit åsyftade. 2:0
KammarRättens den 28 April och 3 November 1843 gjorda un derdåniga hemställanden, angående bestämmande af tid, hvarinom samtelige vederbörandes räkenskaper, för gransknings undergående, böra vara till KammarRäl ten ingifna, samt StatsContorets öfver den lörstnämnda af dessa skrivelser under den 24 November 1843 afgifna underdåniga utlåtande. 13:o. StatsContorets och KammarRättens underdåniga utlåtande af den 18 Junii 1844, i anledning af Rikets Ständers år 1841 lörsamlade Revisorers framställning om Landsboks-Räkenskapernes tidigare afslutande. 14:o. Eders Kongl. Maj:ts till Comiterade allåtna Nådiga skrifvelse den 20 Maj 1846, hvarigenom, med KammarCollegii frikallande från det, enligt Kongl. Brefvet den 17 December 1823, erhållne Nådiga uppdrag, att utarbeta sammandrag af författningarne rörande Kronoutskyldernes debiterande och uppbärande, de till detta mål hörande handlingar, innefattande Läns-Styrelsernes, i fråga om behöfligheten af dylikt sammandrag, afgifne yttranden, blifvit till Comiterade öfverlemnade. 15:o. Ilandlingarne i målet, angående väckt fråga om upphörande af begrafningshjelps och liggetids besparings aftjenande å Embetsoch Tjenste-mäns löner. 1 * 4 16:o. Afl. KammarRådet Cassels underdåniga berättelse, angående verkstäld undersökning, i fråga om reglering af dagsverksskyldigheten vid åtskillige Boställen, äfvensom serskilda, sedermera inkomna underdåniga framställningar i detta ämne. 17:o. Vederbörande Comiterades underdåniga betänkande i anledning af väckt fråga om upphörande af räntekolslevereringen till Stora Kopparbergs Bergslag samt nedsättning i Kopparräntan, jemte öfrige till detta mål hörande underdåniga yttranden. 18:o.
Det i samma § omnämnda val af ett ombud, att, å Bankens och Riksgälds-Kontorets vägnar, deltaga i revisionerne af KanalVerkets räkenskaper, har deremot för innevarande år icke ifrågagakommit, enär sådan revision verkställes allenast hvartannat år för två års afslutade räkenskaper. § 9. Angående förvaltningen af Statslåne-fonden, få Revisorerne statsiånefonmeddela följande fortsättning af den redogörelse derom, som föredenfinnes i 1859 års Revisions-berättelse § 7. Inköp af Statslånefonds-obligationer har ej ifrågakommit under den från nämnde berättelses afgifvande förflutna tid, hvaremot, af de obligationer, Banken då redan innehade, 44,000 mark Hamb. Banko, tillhörande andra serien, gått i afräkning vid 2:dra afbetalningen å Statslånet, till hvilken, utgörande 2,250,000 mark Hamb. Banko, Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, med anledning af Rikets Ständers vid denna Riksdag fattade beslut, hos Nord-Tyska Banken i Hamburg nedsatt ett belopp af 1,250,000 mark Hamb. Banko, hvarför ersättning å 133} R:dr Runt per 100 mark till bemäldta Kontor aflemnats med 1,666,666 R:dr 67 öre Runt; så att endast 1,000,000 mark Hamb. Banko härtill afsetts af Bankens, genom vexelköp, å utrikes ort förvärfvade tillgångar; Och äro härförutan de obligationer å 44,000 mark Hamb. Banko, som 12 tillhörde 3:dje serien, använda vid liqvid af den i September månad å Statslånet förfallna ränta. För verkställande af omförmäldta 2:dra afbetalning äro, af Statslånefondens till utlåning anvisade tillgångar, till Banken återlefvererade: från Banko-Diskont-Verket i Stockholm Hulr 1,256,333, 33.
Samma proportion var ock iakttagen i den af Rikets Ständer tillförene beslutade författning i ämnet, — och den enda skilnaden emellan de begge förslagen i denna del är, att då, enligt Ständernas förslag, lekmännens ombud skulle utses stiftsvis, desamma deremot, enligt Kongl. Maj:ts förslag, korinne att väljas länsvis, Men äfven om den förra anordningen må anses i visst hänseende egentligare, så synas dock praktiska skäl, jemförd a med de anmärkningar, som emot det förra förslaget blefvo framställda, hafva talat för den nu föreslagna valordningen; och Utskottet har sä mycket mindre funnit skäl att afvika derifrån, som valen af lekmännens ombud alltid äro medelbara och hvarje elektor utgår just frän en i ecklesiastikt hänseende bildad kommun, nemligen pastoratet. Af de i öfrigt i förslaget uppställda hufvudprinciper är det blott en, som väsendtligen afviker från hvad i den af 1858 års Ständer beslutade författning var antaget: det är stadgandet i förslagets 1 § att mötets sammanträden skola återkomma pä bestämda tider, nemligen hvart femte år, medan det förra förslaget gjorde mötets sammanträden beroende af Konungens kallelse. Men föreskriften om periodiska sammanträden, hvilken föreskrift erhåller en förökad vigt i händelse ofvan omförmälda grundlagsförändringar varda bifallna, sammanhänger i allt fall med den enligt förslagets 9 § mötets tillerkända initiativrätt. Hade nemligen mötet blott att meddela utlåtanden i frågor, hvaröfver Konungen ansåge sig behöfva inhemta mö tets råd, är det uppenbart att något sammanträde ej kunde ifrågakomma annorlunda än på Konungens kallelse. Men då mötet tillägges initiativrätt, och således erhåller jemväl det betydelsefullare uppdraget, att upplysa Konungen såsom summus episcopus, om kyrkans behof, följer deraf att mötets sammanträden icke kunna bero af Konungens godtfinnande, enär initiativrätten i sådant fall kunde blifva i viss mån undertryckt.
När denna Skrifvelse den 22 Maji erhölls, beslöto Fullmägtige genast uppdraga åt Commissariatet, att öfver de Holländska partial-Obligationerne, upprätta förteckningar tjenliga för den ifrågavarande afskrifningen. Detta utgjorde ett ganska vidlyftigt och tidspillande arbete, emedan man måste gå tillbaka till en myckenhet af äldre handlingar och brefväxlingar, hvarifrån upplysning skulle hemtas, om de skedda inlösningarne skedt med eller utan afskrifning å hufvuddocumenterna. Commissariatets svar, med de infordrade förteckningarne, återkom derföre icke, förr än den 25 September; och då förteckningarne granskades, befunnos de icke äga den utförlighet i uppställningen, som erfordrades för vederbörande Ombud i Holland, hvarföre saken mäste återförvisas Den 19 Mars f. in. 47 till Commissariatet. Det skedde den 2 October 1828, och först den i3 November återkommo förteckningarne, uppgjorde såsom Fullmägtige föreskrifvit. Så snart de erhållits, afgick skrifvelse till Svenska Consulen Westerberg i Amsterdam. Ridderskapet och Adeln torde således linna, att Fullmägtige icke kunnat fortskynda ärendet mera, än de gjort. Svaret är redan erhållet, och har befunnits vara af tillfredsställande innehåll. Friherre Palmstjerna, Carl Otto: Åtskillige af de vid Utskottets Utlåtande gjorde anmärkningar äro lätt besvarade genom några upplysningar. Den ena är redan besvarad af Herr von Hartmansdorff på ett tillfredsställande sätt. Utskottet har ansett öfverflödigt, att i Utlåtandet uppgifva orsaken, hvarföre skrifvelsen till Holland, angående de icke afgångne partial-Obligationerne, kommit att dröja så länge, enär ingen försummelse dervid blifvit begången å Fullmägtiges sida, och ingenting riskerades å det allmännas. Men i afseende på de öfrige anmärkningarne utber jag mig någon uppmärksamhet, på det att, hvad som utgör ett missförstånd, må skiljas ifrån hvad som utgör en opinions strid, och det sednare endast qvarstå emot Utskottets Utlåtande.
Rättelse häruti, anser jag för min del, föga kunna vinnas förr, än allmänna crediten blifvit återståld och Långifvare derigenom blifva lika angelägne att på säkra händer utlåna sine penningar, som Låntagare att deni erhålla, BevillningsUtskottets pluralitet har trott hjelp skulle kunna vinnas derigenom att Låntagare åtfijöto afdrag i Bevillningen, för den skuld de vid taxeringarne uppgåfvo och med bevis styrkte, samt att Staten för den brist som häraf uppkommer i BevillningsSumman, skulle åtnjuta ersättning på det sätt, att Fordringsägare blefve ålagde, på åra och tro uppgifva sine fordringar till Bevillnings erläggande. Dervid förekommer först den frågan, hvad år bevislig skuld? om för sådan anses den skuld, som med vederbörande Domstols GravationsBevis kan styrkas, så skulle möjligen Bevillnings-afdrag kunna begäras för skuld, som icke finnes, ty flere possessionater torde i sine förvar äga obelånta Intekningsdocismenter på deras egendomar; dessutom frågas: huru skall Staten med säkerhet kunna beräkna Bevillning af sådane inteknade fordringar som åro ställde på Ordres och transporteras man och man emellan. Om Staten med säkerhet skall erhålla Bevillning för de fordringar af hvilka motsvarande skulder Gåldenårerne få tillgodo njuta afdrag, så måste inga andra skulder kunna anses för bevista, ån de, hvilka så styrkas, att Fordringsägaren för beloppet directe kan^ debi - ao* Dea 12 Miiji f. 77i. terås; då beror det åter helt och hållet på fordringsägaren att förekomma en sådan skulduppgift genom hotelse af Capitalets uppsägning , och skulle dessutom dessa åtgärder, troligen åstadkomma många obehagliga följder derigenom, att enskildta affairer mera skulle blottställas för den nyfiknas blickar, ån sorn kan förenas med allmänt förtroende och den credit man nu bör söka återställa och icke genom nya tvångs-lagar alldeles förstöra.
Brefvet den 15 Augusti 1829, om den till svaga rotars underhåll bestämda ersättning: XI. 328. — N:o 185. angående förändrade stadganden rörande folkskolelärares lönevilkor: XI. 328. — N:o 186. i anledning af Kongl Maj:ts Nådiga Skrifvelse med det af Kommitterade afgifna underdåniga Betänkande och Förslag angående Komraunal-Styrelser: XI. 344, 347, 353. — N:o 187. med öfverlemnande af ny Bevillnings-Stadga m. m.: XI. 377, — N:o 188. angående beviljade låneunderstöd för föreslagna jernvägs-anläggningar: XI. 354. — N:o 189. angående inrikes skeende upplåning emot Svenska fonderade Slats-obligationer: XI. 344. — N:o 190. i anledning af ifrågaställdt upphörande af den så kallade Näs-kungsgårds-hjelpen: XI. 354. — N:o 191, angående frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk : XI. 354. —- N:o 192. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående f. d. Geijerska husets på Riddarholmen användande till Riks-Archiv: XI. 354.
„ Rottneåns upprensning och fullbordande af jetée byggnaden vid nämnde å — 10,000: „ bortsprängande af undervattensklippan Röda berget i Gröta eif 40,000: — „ utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag, 50,000 R:dr årligen under åren 1861, 1862 och 1863 „ understöd för en fabriksanläggning till bearbetning af marmor från Singön inom Roslags skärgård „ uppehållande af färjhållningen vid Röhälla, Färjestaden och Beijershamn på Ölands vestra kust, 1,500 R:dr årligen under åren 1861, 1862 och 1863 Löneförhöjning till år 1857 åt Storskiftesoch Afvittrings-landtmätare i Stora Kopparbergs, WesterNorrlands, Westerbottens och Norrbottens län . För inköp af en utaf f. d. Landshöfdingen i Norrbottens län, General-direktören A. E. Ros uppförd stalloch ladugårds-byggnad i Luleå „ inköp af Landshöfding^-residenshuset i Hernösand samt uppförande derstädes af en byggnad med embetsrum för Landt-ståten „ verkställigheten af beslutade förenklingen af beskattningsväsendet samt de nya jordeböckernas afslutande och granskning, 24,700 R:dr årligen under åren 1861, 1862 och 1863 „ skatteförenklingens tillämpning å de till Sala silfververk anslagna räntor, 2,400 R:dr under dito dito Transport 6,063,868|43| 667,500|—• 6 Transport För återbekommande af kronans dispositionsrätt öfver 2:ne Dylta svafvelbruk underlagda allmänningar . „ fortsättande och vårdande af Kamereraren C. Sandbergs samlingar rörande Svenska kameralväsendet, 500 R:dr årligen under 1860, 1861, 1862 och 1863 Till bestridande af kolonien St. Barthelemys förvaltningskostnader, 18,000