Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han flyttar gema sina personer upp i en förklarad atmosfer, gjuter kring dem en skönhetens helgongloria, hyllar dem sjelf med en tyst dyrkan, som aterspeglar sig i skiidringens bevingade kraft, och skonar dem, om de behöiva medlidande, med en försynt ömhet, som s a r i den skarpaste strid med naturdismens agande karlek. Till Ctderneslandet ar han kosmopolit, till trosbekhnelsen eklektiker, till symliatierna universell, och dock ar det en nationalitet lihsom det är en riss ilder och en riss typ han förehadesvis vzljer. I Italiens jord d i r hmis dikt d r a helst sina rötter, för de iingas lif och deras alder klappar huis hjerta varmast, och rikast .I&gt;loniinar hans poesi, iiar dct I r den unga qvinnan han 19r skildra. Helst skildrar han henne. icke med ett omedvetet stilla hlomlifs inbundenhet, umn hos hen&amp; slSr jungfruliglieten ut i sträng otillg3nglighet: hans Arrabbiafa hm rissa slletskansdrae med nahlrelementen i sitt blinda trots, sin utmanande haisrt ' migGt, sin stolta ota~njelighet. Si fort uiigdoineii och tunheten komiii: i 115 tal, Dr konstnlren hos Heyse ökerhand öfver serlcskildrnen och historikern. Det kan htinila horioin att tappa Iiort trideii och förlora sig i för iimnet mera frainniande skildringar, nar han sysselstitter sig med sidana bilder, och o h iiro icke de noveller Iiist, dar Heyse mest oforbeh911samt liter sitt hjerta tala; men huru gerna öf \, erser man icke med en och annan konstniirlig brist, för det tillfille de g i f n oss att se in i hans sjil. som han annars hiller omsorgsfullt tillstangd Gr obehöriga blickar. Hans kiirleksnowller iiro firpile af ett visst vemod, soni ' annars iir sällsynt hos H e p.
Utländningen har ingen rätt att tullfritt sälja sina varor, men krögaren har fått tillstånd att utminutera brännvin; och att tillåta honom utlemna varan, men neka honom att få betalning för den, måste vara rättsvidrig!, Gr. Posse, Arvid: Den theori, Frih. Boye uppställt, synes icke hålla profvet; ty om han ej vill finna någon analogi emellan denna fråga och tullförfattningarna, igenfinne* den i öfriga straffbestämmelser uti denna författning. Om man nemi. har rätt att bestämma vilkor för varans tillverkning, måste man äfven kunna bestämma vilkor för dispositionen af den tillverkade varan. Deremot har saken från en annan synpunkt visserligen sina betänkligheter, på hvilka Ilr Cederschjöld redan fästat uppmärksamheten, och jag medgifver, att stadgandet lätt kan eluderas; men då jag tror, att det åtminstone i några år, innan man allmänt vant sig vid en sådan illusion, skulle verka godt, tillstyrker jag §:ns antagande med den redaction, Hr af Billbergh föreslagit, helst de öfriga tre RiksSt:n bifallit den alldeles oförändrad. Frih. Boye: Den siste talaren har, vid bestridandet af min theori, råkat in på ett gebit, der han glömt eftersinna, att antagande af vilkor för äganderättens helgd är att närma sig brottets theori. För öfrigt får jag ånyo åberopa mitt förhoppning, att K. M. skall, ledd af R. o. Ad:s afslag, icke bifalla, hvad de öfriga tre ftiksStin beslutat, Gr. Posse: Till svar å hvad Frih. Boye sednast yttrat vill jag blott erinra, att om man vidare utsträcker hans lagstiftningstheori, skulle med begreppet om äganderätt ej stå tillsammans att stadga någon brännvinsförfattningj ty äganderätten till spannmål och friheten att efter behag der-* 18 II, ag Den ag Januari f. m. af tillverka brännvin måste då vara lika gifven som den fria dispositionen öfver den tillverkade varan. Frih. Boye: Aldrig kommer man till större sophismer, än då man rycker en yttrad sats från den fråga, hvartill den hör.
Rikets Ständer, sorn således anse, att detta arbete bör bringas till verkställighet, hafva derföre anvisat den för ofvanberörda ändamål erforderliga summa, 249,370 R:dr 76 öre; anhållande dock Rikets Ständer i underdånighet alt, med afseende å det höga belopp, hvartill inredningen af den lill sitt yttre redan färdiga byggnaden blifvit beräknad, E. K. Majit tacktes låta ytterligare tillse, huruvida icke vid inredningsarbetets utförande, med hvad dertill hörer, någon besparing må kunna vinnas, och. i alla händelser, alt vidare statsbidrag i och för denna redan serdeles kostsamma byggnad icke må behöfva komma i fråga. i afsende å den för omgifningarnes ordnande äskade summa, 95,657 R:dr 75 öre, deraf, enligt komiterades förslag, 70,400 Hulr beräknats för 440 fots quaimur med trottoir utefter Ladugårdslandsviken från Skeppsholmsbron (ill Sillhofslomten, i likhet med quaien pä andra sidan bron, rnen utan barrier, samt återstoden 25,257
JT.o 4$• vext, sa länge bägge sistnämnda redogörelser icke kunnat till fidio afslutas; Af Kongl. Maj:ts och Rikets KrigsCollegiunr, angående de lill Armeens behof erhållna medel och deras användande, samt om tillståndet och förvaltningen af alla under Collegii disposition ställda allmänna Cassör; Utaf Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena öfver användandet af de för Flottan gjorda anslag; Af Kongl. Maj:ls och Rikets CommerceCollegrurn öfver de till dess disposition anvista allmänna medel, samt angående Controll-verket och de serskilda Cassör, som höra lill Collegii förvaltning; Af Kongl. Majlis och Rikels KammarCollegium, rörande förhållandet med anslagen för Myntets behof; samt af Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet, Kongl. General-Tu] l-Slyrelsen, Kongl. Convoj-Cominissarialet, Kongl. Öfyer-Post-Directionén, Kongl, Cpmitcn för Salpeter-ärendena* Styrelsen öfver Fängelserna, Kongl, Nummer-Lolteri-Directioncu, Bil. till K. fri. Nådig* Skrif v. N.o 4'>- 9 Directionen öfver Civil-Statens Pensions-Cassce-Inrättning, - med flere förvaltande Verk, öfver tillståndet, styrelsen oell förvaltningen af de delar utaf Stats-Verket, som under hvarje Verk lyda: gällande det» ta äfven i afseende på sådana Cassör, sorn hädanefter genom allmänna bidrag tillkomma, §. IQ. Stats-Conloirels berättelse verificeras af Riks-Hufvudboken : de Öfriga Kongl. Collegiers och publika Verks nied hvart och etts Hufvudbok, och, der nödigt pröfvas, med serskildte från räkenskaperna gjorda, berättelserna bifogade, exlracler. §• 1 !• Jemte Riks-Hufvudböckerna för de år, som utgöra föremål för hvarje Revision, ofverl em ne Stats-Contoiret lill Revisorerne alla sina egna Räkenskaper, Protocoll och Handlingar för samma år. §•
Tryckfrihets Förordningen bjuder, att af allt hvad som kan och bör komma - Den ii April. 337 nia till allmän kunskap, har man rätt att af Vederbörande fordra få Utdrag 5 några få undantag äro gjorda, deribland Constitutions-Utslcotters Protocoller rörande StatsRädet , hvilka icke kunna äskas, men likväl med Veder botandes tillstånd erhållas. Orsaken till berörde Stadgande i detta enda fall, då det rörer StatsRådet, torde man lätteligen igenfinna deruti, att då det är hvarje Riksdagsman tillåtit göra anmärkning emot Stats-Rådet, men man icke har tillgång till StatsRådets Protocoller och således ofta skulie kunna göra misstag, medelst ogrundade angifvelser, det var en nyttig försigtighet , framför allt för den som gjort anmärkningen, att saken blifvit dold och förfallit; helt annat är deremot förhafiandet, då Constitutions-Utskottet befunnit Anmärkningen icke vara ogrundad, utan antingen befordrat den till laga åtgärd vid Domstol eller till Ständernas pröfning, rja hvarken kan eller bör någon hemlighet vidare iakttagas; ty Domstolens Protocolier kunna icke vägras till utgifvande, och discussionerna i Stånden blifva också uppenbara; och detta är nu Casus denna gängeh; det är således endast Constitutions-Utskottets Ledamöters enskilta öfverläggningar och yttranden , som genom ett afslag skulle undandölja* för Allmänhetens kännedom, hvilket likväl är stridande emot Tryckfrihets-Lagen. Herr Schönström.- Jag har icke sökt upprifva ett redan fattat beslut utan endast yrkat, att handlingarne i målet måtte tryckas, hvilJiidd. och Ad. Prot. V B. 1 AJd. 43, 44. 338 Den 11 April. ket jag anser vara min rättighet och ingalunda innefatta någon ändring af Ridderskapets och Adelns beslut. Herr Cederskjöld, Pehr:
Af dessa skäl anser jag det vigtigt, att man i fråga om sådana anslag åsidosätter alla andra bevekelsegrunder, och anser såsom en conditio sine qua non för försvaret att söka bibehålla beväringen i det skick, att den alltid kan stå till hands för betryggandet af vår sjelfständighet. Således vågar jag tillstyrka den förhöjning i anslaget af 54,ooo rtdr, som äfven i Prosten Stenhammars reservation är afsedd. Uti denna reservation ådalägges, hvad som förut är bekant, att bevärtsmanskapets numerär i832 öfverstigit 14,000 man, men att endast 7000 öfvades; och särskildt har jag mig bekant, huru delta system blifvit till sina finaste rötter uppryckt derigenom, att allmogen börjat se det med likgiltighet och undandraga sig öfningarna. Det är bekant, att i de norra länen hade af 600 beväringsskyldige 5oo anmält sig till sjöexercis, emedan de visste, alt staten saknade medel för bestridande af sjöexercis, och att de således skulle slippa öfningen; och då härtill kommer, alt detta just inträffat inom de norra provinserna, som måhända först torde komma alt uppmanas till försvarandet af vår sjelfständighet, kan jag icke annat än anse ett sådant förhållande i högsta grad vådligt, och tillstyrker på denna grund och såsom en nödfallsutgift den ifrågavar. summan, hvilken torde kunna tagas tillbaka på statsregleringen i det hela, nemi. på exerciscompagnierna. Jag tillhör visserligen dem, som anse exerciscompagnier ändamålsenliga, såvida nemi. för deras inrättande finnas medel; men vår arme' har slagits mycket väl utan sådana exerciscompagnier, och ehuru jag visserligen medgifver, att exerciscompagnier tillhöra sednare tidens utbildning af krigsväsendet, tvekar jag likväl icke att inom vårt fädernesland rösta för inskränkning i detta afseende, emedan jag ser ett angelägnare behof uti anslag för beväringen. Här har blifvit ordadt om de förslag, Regeringen uppgifvit till nationen vid åtskilliga tillfällen. Jag anhåller att få begagna tillfället att säga mina tankar härom.
Föredrogs å nyo och bifÖUs Slatsoch Banco-Utskotlens den x4 dennes under Ist:o 5g4 a % i f i > e, samt den ly derpåföijde e. m. på bordet lagde , Betänkande, med njj — malan om de af Riks-Stånden fattade olika beslut, i anledning af förekommen fråga om Låne-rätt uti Riksens Ständers Bank för Allmänna Brand försa kringsVerkefc. Herr Rosenblad, Bernhald: Sedan så väl Tlöglofl Ridderskapel och Adeln, som arne af de öfrige Riks-Stånden afslagit Herrar Stråles och Lagerhjelms motioner om den ändring i g Cap. 2 §. Handels Balken, att hädanefter all liqvid af skuldförbindelser i Svenska Bancosedlar skulle ske efter Cours, och sedan Riksens Höglofl. Ständer vid innevarande Riks-Möte för godt funnit besluta, att icke för det närvarande återsätta Banken i den ställning, att dess utgifna sedlar , hvilka utgöra Rikets lagligen gångbara mynt, kunna återfå ett fast varde och derigenom återblifva en säker norm för enskilda liqvider; så får jag vördsamt föreslå en förändring i 9 Cap. 2 §. lian - D«b 55 No v cm be r e, m, dels Balken, som jag tror, tidsbehofven o< umgängeligen påkalla. Bland Stats-Organisationens förnämsta åligganden är, att sätta enskilda SamhälleMedlemmar i tillstånd, att kunna ingå ömsesidiga förpligtelscr mot hvarandra, och och att gifva kraft och säkerhet åt uppfyllandet af sådana förbindelser. Sålunda både tryggas äganderätt, detta dyrbara föremål för Statens skydd, och befäster den credit, det förtroende enskilde emellan, som utgör ett oundgängligt vilkor för all industriel tillvext och för ali Nationel förkofran. Vår Lag har också upptagit flere Bålkar, som innefatta föreskrifter till försäkrande af enskilde förbindelsers nogranna uppfyllande.
Banken till godo fyra i stället för fem procent, hvilket senare räntebelopp uti berörde moment nu är faststäldt; 3:o att utassigneringarne, hvilka, jemlikt 5 momentet i sistherörde alltid skola ske å tal af jemna 100 R:dr, hädanefter måtte få verkställas å 20 R:dr; 4:o att 6 mom. i samma §., hvilket innehåller: ’’creditiven få icke begagnas såsom stående lån, ej eller till en utsträckt assignations-rörelse för de dagliga och stundliga behofven, hvartill de löpande räkningarne i Depositions-Banken, grundade på erforderlige medels successiva insättning, äro hufvudsakligen ämnade; åliggande det Banco-styrelsen att i möjligaste måtto tillse, det creditiven blifva, enligt deras egentliga bestämmelse, begagnade, ” måtte alldeles få utgå, helst det synts motionären, att, då Hypotheks-föreningarne ställa erforderlig säkerhet för, den beviljade creditivrätten, billigheten fordrade, att de finge begagna creditivet på det sätt, de för sig nyttigast finna; i synnerhet som Bankens säkerhet, efter motionärens förmenande, icke härigenom äfventyrades; 5:o att, för den händelse, 6 mom. kom me att utgå, äfven 8 morn. i sistnämnde §•» angående rättigheten för Banco-fullmägtige att Cassa-creditiven indraga, i fall af deras missbrukande, borde försvinna; 6:0 att, i stället för 2 och 3 momenten i 208 §. måtte inflyta en sådan föreskrift: ’’skulle kommande Ständer besluta upphörandet af Cassacreditiv åt dessa föreningar eller uppsäges Hypotheks-förening meddeladt creditiv af Banco-fullmägtige, emedan de finna Bankens ställning det fordra, bör skulden senast inom Nio månader efter skedd uppsägelse varda4 till Banken liqviderädhvarjemte slutligen motionären, i afseende serskildt på Skånska Hypotheks-föreningen hemställt: 7:0 att det måtte tillåtas föreningen få i Piikets Ständers Låne-ContoiU i Malmö deponera de intécknadö reverser, som böra aflemnas till säkerhet ' för det föreningen beviljade creditiv, i stället för dessa handlingars ; för varande uti Rikets Ständers Bank, I anledning af denna motion, får Utskottet anförå följande:
och af det förslag, hvarmed PresteSt. ingått till K. M., befinnes, att dermed åsyftats en förklaring eller förändring af i68r års författning, rörtde capellaners aflöning. Då emedlertid ingen af PresteSt:s ledamöter reserverat sig emot Utsk:s beslut, och man deraf kan draga den slutsats, att dessa ledamöter sjelfva varit nöjda dermed, att frågan nu må förfalla, vill jag, enär motionen icke å motionärernas egen sida blifvit fullföljd, icke heller för min del motsätta mig, att frågan får förfalla. Jag kan likväl icke underlåta att göra några anmärkn:r emot TJtskts sätt att behandla detta ärende. Utsk. säger sig anse frågan, i det skick den au blifvit meddelad, icke. utgöra föremål för Stats - Den 9 Mars f. m. 07 StatsUtsk:s behandling. Första frågan lärer härvid vara, huruvida såten är af den beskaffenhet, att den för fattande af beslut fordrar R. St:s medverkan. Men om Utsk. ansett den åsyftade lagförändringen kunna beredas af K. M. ensam, mot hvilken åsigt jag för min del ej skulle haft något att invända, emedan saken då vore ganska lätt, förmodar jag, att Utsk. icke bort tillägga, att, såvida K. M. skulle f i n n a fö r h å 11 a n d e n a påkalla en för ändring af 1681 års författning, K. M. icke lärer underlåta att, uti grundlagsenlig ordning, derom till R. St. aflåta nåd. propus: n. Det synes häraf, att Utsk. sjelf ansett R. St:s medverkan nödig, och då blir andra frågan , huruvida ärendet kan tillhöra något annat Utsk. Oecon. Utsk. kan det icke vara; ty om frågan vore oeconomisk, beböfdes ingen K. propos. till R. St. Bevilln.- eller LagUtsk:n kan det icke heller vara; ty här är hvarken fråga om någon grundskatt, eller om elt stadgande i allm. civileller kyrkolag, ulan om en särskild författning.
Om ock för öfrigt ingen ändring uti nu gällande stadganden rörande detta ämne skulle af Kongl. Majit i nåder pröfvas nödig; hemställde jag dock underdånigst, i följd af hvad sålunda anlördt blifvit, huruvida Kongl. Majit icke skulle finna skäl att i nåder förordna, antingen i allmänhet, alt pass åt försvarslös person aldrig må utfärdas, utan den i 20 § 2 mom. af 1840 års nådiga Stadga föreskrifna pröfning, så \äl angående vigten af hans ärende, sorn angående hans tillgångar att utan bettlande resan fullborda (hvilken pröfning nu äger runi endast beträdande sådana försvarslösa, som omförmälas i 0 § I morn.), eller åtminstone att särskildt i de händelser, då försvarslös person hos annan myndighet än den, som pass för honom utfärdat, begär tillåtelse till resans fortsättande utöfver det i passet bestämda mål, sådan tillåtelse, genom påteckning å passet eller annorlunda, ej må meddelas utan den pröfning af ärende och tillgångar, som sagd blifvit, samt att derest tillåtelsen till fortsatt resa dervid funnes icke böra äga rum, passets innehafvare då ej måtte erhålla tillstånd till annan resa, än återvändande till den ort, der passet för honom blifvit utfärdadt. Huruvida något afseende på denna underdåniga hemställan i nåder fästes, har ännu icke kommit till min kunskap. Äfven detta år har jag gjort en embetsresa, och dervid besökt städer och tingsställen inom Södermanlands, Östergötlands, Calmare, Blekinge, Christianstads, Malmöhus, Hallands och Jönköpings län. Så väl Länsstyrelsernes, som domstolars och Consistoriers arkifver hafva blifvit undersökta, protokoller och domböcker för sista tiden genomsedda och de förhållanden anmärkta, som till någon åtgärd funnits föranleda; varande beskaffenheten af dessa, så väl son! alla öfriga vidtagna embetsåtgärder, att inhämta af de vid expeditionen förda diarium och registratur. Hvarken många eller vigtiga fel och misstag hafva, så vidt jag kunnat det bedöma, påkallat uppmärksamhet.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framställt den nästföljande punkten af Ulsk:s betänk, till föremål för ofverläggningen, samt uppläsningen deraf blifvit börjad, hördes Frih. Raak, begära votering. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., all han förklarat, det han funnit R. o. Ad. hafva med öfvervägande ja besvarat den sednast framställda proprosm samt jemväl med klubbslag hade sladfästal detta beslut, och hade till följd deraf föredragning af den följande punkten redan börjat, hvadan Hr Landtm, trodde, att liden för anställande af votering i ämnet numera vore tilländagången. Frih. Raab: Möjligen kan jag misstaga mig, men såsom jag har uppfattat sjelfva framställningen af frågan, så gjordes den på det viset, att Hr Gr. o. Landtm, framställde lill R. o. Ad., huruvida R. o. Ad. biföll denna punkt af Utsk:s betänk. Derefter frågade Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. afslog densamma, och sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat den sednare propos:n besvarad med ja, så begärde jag votering, och trodde icke att derigenom min tid skulle vara försuten att få votering. Så har jag uppfattat frågan. Hr Printzensköld: Väl innehåller Riksd.Ordn. den uttryckliga föreskrift, alt när votering blifvit begärd, så skall en sådan ovilkorligen äga ruin; men det måste afse det förhållande, att votering begäres innan R. o. Ad:s beslut är genom klubbslag befästadt, och ett annat mål redan föredraget. Nu behagade Hr Gr. o, Landtm, med klubbslag befästa Ståndets beslut, och föredrag - Deri 10 Maj. 487 ning ;if elt annat mål var redan börjad innan Frill. Raab begärde votering; dä hemställer jag ödmjukast lill Ståndet, huruvida del kan vara rätt att söka upprifva ett beslut, som sålunda af R. o. Ad, redan blifvit faltadl. Frih. Cederström:
Sönda - Den 7 October. 403 Söndagen den 7 October. kieuum kl. half 1 örn middagen. Anmälts och emottogs, Konungens Cabinetts-Kammarherre, Under-Ceremoni-Mästaren »vid Kongl. Majus Orden, Herr Ouscrtt öer^Sn^rLie, sorn till Herr Baron och Landt-Marskalken framträdde och förrnälte sig pä Kongl. Majus Nådiga befallning wara utsänd, för att till Herr Baron och Landt-Marskalken öswerlemna ett handbref frän Kongl. Majll jemte Stjernan och Bandet af Kongl. SeraphimerOrden, hwilka Herr Kammarherrn och UnderCeremoni-Mästaren pä ett hyende medförde. I anledning af denna näde-bewisning, yttrade sig Herr Baron och Landt-Marskalken: Herr Kain,mrrherrn ochOrdens Under-Ceremoni-Mästaren behagade Kongl. Maj:t i underdänighet förklara mitt hjertås listiga rörelse öfwer ett »vedermäle af Dest näd, som sätt ett ökadt warde af sättet hwarpä det öfwrrlernnas och af den tidpunct som dertill blifrvit utsedd. Den första fräga jag bör göra mig sjelf är om jag förenar alla de egenskaper genom bwilka man med tillfredsställelse kan bära ett sädant äretecken; swaret derpä är icke gynnande för min egenkärlek. Dä jag jemför svärdet af en sädan heder med ringheten af mina tjenster bör jag ej kunna anse det som en belöning men sorn en uppmuntran. Jag skall beflita mig att sä ställa min wandel, att sä rikta alla mina aerningar till allmän nytta, till rättwisa, ordning och mennisto-wäl, att i den stund dä alla jordiska äretecken nedläggas, man om mig 404 Den 7 October. mä kunna säga: San bemödade sig att för, tiena dem, för öfrigt kan jag icke mitztaga mig om Konungens Nädiga afsigt.
Jag ämnar ej föreslå något upprtfvande af ett fattadt beslut, men det lär vara nödigt, att få veta hvad som blef beslutadt. Propositioners lydde ordagrant sålunda: Behagar Ridder (köpet och Adeln gilla den af Hans Excellence Hen Grefve Monier jörtjlagne reda elion ar 2\dra punkten? Att iå känna denna bestämdt är nödigt, och Herr Grefva Mörner har både rätt och lägenhet stt genomse den i protocollet. I öfrigt har ordet reciprocitet blifvit fattadt uti sfi olika mening, att något bestämdt derom bör yttras, och för att få detta uttryckt, är tillägget nödigt. Blifver nu detta afgjordt, sä är ej något hinder för tulltaxans företagande. Om det sätt Herr Cederschjöld föreslagit är enligt med formen lemnar jag derhän. Förut blifver det likväl nödvändigt att veta , hvad som beslöts i sista plenum. Kanske Herr Grefve Mörner skulle vilja genomse redactionen af det baslut, sorn dä fattades, i anledning af dess yttrande Herr Grefven och Landt Mar(kalken förklarade, det han icke kunde finna den af honom nyss gjorda, utaf den i ämnet {örefallne dis - T)6n ig Augusti f. m. cussion endast föranledde, proposition vara i någor måtto stridande emot Ridderskapsts och Adelns, i afseende å andra punkten, förut fattade beslut, hvilket redan tvenne gånger blifvit af Herr Tham ordagrant uppläst. Herr von Hohenhaufen: Jag har visserligen ingenting emot den proposition Herr Grefven och LandtMarskalken framställt. Den innefattar en förklaring af ordet reciprocitet, hvilken är nödig, om man skall erhålla ett fixt beslut. ■ Herr Grefven och Landt-Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln tilläfventyrs önskade, att den ifrågavarande Tulltariffen skulle nu genast uppläsas samt Artikel för Artikel granskas. Ropades Ja och Nej. Herr Lefrén'.
Landtm, yttrade, det han, i anleda, af Gr. Frölichs sista anförande, ansåg sig böra på förhand förklara, det han icke ansåg propos. kunna framställas till beslut, utan att de frågor, hvarom beslut skola fattas, först blifvit för Ståndet föredragna, och alt föredragning således först måste ske, ehvad frågan ang inge flera eller färre punkter. Således borde, i Hr Landlnus lanke, såvida den hittills i afseende på detta utlåt, iakttagna föredragningsordning icke vidare skulle äga rum, beslut om ett annat föredragningssätt först fattas. Hr Le f ren: Sedan Hr Frih. o. Landtm., genom sitt nu afgifna yttrande, sagt hvad jag önskade få säga Gr. Frölich, så har jag ingenting annat alt tillägga, än att jag önskar det Gr. Frölich ville lemna R. o. Ad. ostörd frihet alt besluta sedan man öfverlag!, oell att man mätte besluta i den ordning föredragningen sker. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., i anledn. af Gr. Frölichs framställning, ansåg alt någon förändring i hittills iakttagna föredragningsordning punktvis borde i detta ämne äga rum. Ropades nej. Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts till e. m. plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 3 e. m. In fidem prolocolli, F. O. Silfverstolpe. 256 Den 22 Mars c. m. Måndagen den 22 Mars i84i. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af StatsUtskts utlåt. N:o 435 litt. C., i anledu. af erhållna återremisser af utlåt. N;o 354 litt. C. a) Vattencommunicationer. Dessa 6 punkter biföilos. 7 : d e punkten. Hr von Hartmansdorff, Äng.: