Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I fråga om artikeln Lin, ansågs i d-en blifvande tulltaxan böra intagas, att Lin för tillverkning af segelduk, efter af Kommerse-kollegium erhållet serskildt tillstånd, 'år införas ohäckladt mejt 12 sk. och häckladt mot 24 sk. tull per lispund. 10:o Införsels-tullen å Marin-metall eller annan komposition, i form af bläck, eller spik, till förhydning af fartyg, nedsattes till 1 Rdr 16 sk. per skeppund. li:o Införsels-tullen å Ost, alla slag, förhöjdes till 1 Rdr 24 sk. per lispund. 12:o Utskottets hemställan rörande artikeln Porslin bifölls. 13:o 1 fråga om tullafgifterna å artiklarne Sirap och Socker, uppskjöts beslutet, intilldess Bevillnings-Utskottets memorial N:o 10 kunde i sammanhang dermed företagas till afgörande. 14:o Under artikeln Skomakare-arbeten ansågos becksöm*- och s. k. sjöstöflor böra serskildt upptagas med en införselstull af 1 Rdr för paret. läro I fråga om artikeln Väfnader bifölls Utskottets tillstyrkande alt ”Flor, Gaze, Tyll, alla slag” må sammanföras under en rubrik med 6 Rdr införselstull per skålpund; hvarjemte den af Kongl. Majrt stadgade nedsättning af tullen å segelduk och tältduk bibehölls. 16:o Reträffande tarifen för kreditupplaget och transito-afgiften bifölls den af Utskottet i afseende på artikeln Hampa löreslagna förändring. 17:o
R:dr årligen, under förklarande, alt i denna summa icke kommeatt ingå förrherörde [,a5o R:dr, hvilka borde på 4:de och 9:<le Hufvud-titlarne qvarstå; samt Borgare-Ståndet likaledes bifallit ett anslag af B.ooo' R;dr årligen i 4 år, att ställas Lill Kongl. Majits disposition, för att, såsom arfvoden, användas till dem, som med allmänna arbeten få befattning, med uttryckligt förklarande, att härvid afses, att något nytt Embetsverk ej må för ändamålet inrättas; hvaremot Bonde-Ståndet icke för ifrågavarande behof något anslag beviljat. 3 Stats-UisTcottets Memorial, N'o 4go. Då de 3:11 e Riks-Stånd, hvilka för ifrågavarande ändamål anvisat anslag, bestämt detsamma utan beräkning af de tillgångar å 4;de och 9;de Hufvud-litlarne, sorn Utskottet tagit i betragtande, anser Utskottet Ridderskapets och Adelns beslut, hvarigenom bela det äskade anslags-beloppet blifvit anvisadt, närmast instämma med Utskottets förslag, hvilket grundats derpå, att bela njrssnämnde belopp borde vara disponibelt, hvadan nämnde beslut bör innefatta ja-propositionen vid blifvande votering; men, då Preste-och Borgare-Ståndens beslut, ehuru lika, i fråga om anslagssumman, i öfrigt äro skiljaktiga, torde, för bestämmande af contra-propositionen, först få anställas följande votering: Den, som vill, att till contra-propositionen vid blifvande votering, i fråga om äskadt anslag till aflöning åt en Styrelse för allmänna arbeten, skall antagas Preste-Slåndets beslut, att till aflöning för en dylik Styrelse beviljas ett extra anslag intill nästa Riksdag af 8,ooo R:dr årligen, elier för 4 år 32,ooo R:dr, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner
Jag inser ej heller hvad tröst en vackrare och redigare galureglering kan medföra för de genom koleran möjligen sitt bröd beröfvade familjer. — På grund af det redan anförda anhåller jag vördsamt om godkännande af StatsUlskrs i detta mål lemnade tillstyrkande. Frih. Palmstjerna: I fall prol.-nldr. ankommit från de öfriga Stånden, anhåller jag, att Riddarh.Sekret, behagade uplysa, huru detta mål är af dem afgjordt. I ani. häraf lillkännagaf lindert. Ridd.Sekret., att prof.utdrag, ang:de pröfningen af StatsUtsk:s förevande Utlåt , ännu icke från något af de öfriga RiksStånden inkommit. Frih. Palmstjerna: Då frågan således är öppen, täger jag mig friheten bemöta de skäl, som här blifvit framställda för bifall till Utsk:s förslag. Frih. Cederström har ganska rigtigt sagt, att man bör rätta anslagen efter behofven, och det är just på denna grund, som jag ansett mig böra göra en erinran vid StalsUtsk:s afgifna förslag. Jag gillar StatsUtsk:s hushållnings-grundsatser och anser elem i allmänhet vara mycket tillämplige, dä det är fråga om besparingar å sådane utgifter, som böra undvikas; men ehuru jag tror, att nu ifrågavande utgifter kunna undvikas, är jag dock af den tanken, att det icke nu bör ske, emedan det är fråga om ett allmänt nyttigt och nödvändigt ändamål. Det är visserligen sanni, att detta ändamål nu endast inskränker sig till staden Jönköping, men denna är dock en betydlig kommun, till hvilken statsverket förut lemnat åtskilliga bidrag; det är icke många år sedan staden af vådeld förstördes och R. St. med lån bidrogo till dess upbyggande. Afven nu har StatsUtsk. föreslagit ett byggnadslån, hvaremot jag i det hela tagel icke har något serdeles att anmärka, ulan jag har endast fästat mig dervid, att Utsk. icke föreslagit något anslag i och för tomtregleringens verkställande.
— Har menighet i dag fått nedrifva ett marionett-stånd i en marknad, är ingen säkerhet att i morgon en annan uppretad skara icke vill inbryta i banken och realisera efter sitt schema. — Summa: — uppmanadt upplopp måste skingras. Alt vapnens bruk bestämmes af civil-embetsmyndighetens reqvisition till den militära — en princip den jag aldraförst i Sverige yrkat — vill så väl K. propos:n, som Utskts förslag. Grunderna för detta vigtiga stadgande utvecklade jag redan 1810, då jag vid riksdagen i Örebro, med anledn. of den sorgliga och så mångfalldigt hånliga tilldragelsen den 20 Juni, uppträdde med förslag till rnartial-lag. Men jag fattar icke Utsk:s mening med inskränkningen af K. propostns bestämmelser i dess 7 §; ty denna mening 14 11. 5i Den ly October f. ra. kan jn icke vara, att i något fall uppror ellerupplopp skola få obegränsadt förtraf. Sådan blifver dock uppenbarligen den ofelbara påföljden, om, i frånvaro af bogsta civila myndighet, de lägre icke iiro bemyndigade att tillkalla militärmakt och reqvirera bruket af dess vapen, eller om, i frånvaro af all civil-myndighet, mililär-befalhafvare icke äga denna makt; ty sällan lärer obeväpnad polisbetjening eller fjerdingsman förslå att skingra upplopp. Båda dessa fall äro ganska tänkbara, nemi. det förra, om ornligbeter samtidigt utbryta i flera qvarter af en stad, i flera trakter af ett landskap; hvilket i slik olycklig conjunclur är t. o. rn. att förvänta — och det sednare, om de civila myndigheterna äro genom sjelfva upproret hindrade alt lillstädeskomma, eller i anseende till afstånden icke kunna i tid framhinna, mångå andra , dels laga , dels obehöriga förfall att förtiga. Detta sistnämnda är i anseende till landsorterna specielt tänkvärdt. — Och i stad? vill Utsk. att vapen-reqvisition, gjord på en upploppspunkt, skall gälla j alla orofiga statsdelarna? Strängare håller jag på principen.
Utom det Nådigst beviljade förlagslånet hafva betydliga penningesummor kommit de brandskadade tillgodo dels i följd af lösöre-ersättningen af städernes Brandstods-Bolag utgörande 61,550 R:dr Banko, dels genom de rika gåfvomedlen, hvilka hittills uppgått till det icke ringa belopp af något öfver 61,000 R:dr, utom spannemål och viktualie-varor till betydligt värde; dock äro förluster utöfver hvad i Brandstods-ersättningar utfallit uppgifne till omkring 162,000 R:dr. Dessa hafva naturligtvis icke kunnat till fullo ersättas, men Nödhjelps-Komiteen har efter uppgjord klassifikation sökt, enligt bästa öfvertygelse, fördela influtna gåfvomedeL Det näringsfång, hvarpå staden grundar sitt hufvudsakliga bestånd, är minuthandel och handtverkerier. Egarne af de i Länet varande privilegierade lädergarfveriet’ deltaga derföre med Borgerskapet i borgerliga utgifter i mån af åsatt öretal. Rådmannen och Wasa-Riddaren Wahlqvists klädesfabrik fortfar att vara vigtig för orten i anseende både till de goda och välkända kommisskläden, sorn der tillverkas, samt isynnerhet för elen mängd fattiga arbetare, sorn deraf draga sin utkomst. Vid 12 väfstolar med 123 arbetare uppgick tillverkningen förlidet år, enligt stämpeljournalen, till 584 stycken kläde, innehållande 21,870 alnar, deraf värdet, enligt egarens uppgift, utgjort (12,094 R:dr 32 sk. efter medelpris i gross. Eo färgerifabrik har bedrifvits med 4 arbetare och lemna t en inkomst af 3,365 R:dr 32 sk. Dessutom finnas tvänne läderfabriker, hvilkas tillverkningsvärde ansetts tillhopa utgöra 18,268 R:dr 16 sk. Tvänne Spegelfabriker och 1 Tapetfabrik lemna innehafvarne ringa behållning. De i seclnaste berättelse upptagne snusoch repslagarefabriker äro nedlagde. Städernes klagan öfver intrång i näringarne fortfar.
Lån fått på sig deladt den lämpliga andelen af hela Bevillningssumman, skulle det åligga Konungens Befallningshafvande att inom hvart sitt län. bland ortens och hvarje Sockens redligaste och oegennyttigaste personer af alla stånd, sammankalla en Comité hvarvid Häradseller Man-' talsskrifvare borde bis räda, för att fördela den pä Länet belöpande Bevillningssumman ä hvar; 25° Den 10 Fcbruarii. je Socken, efter dess storlek och välmåga, eller mer eller mindre rådande locol eller andra fördelar, i afseende pä andra Socknar, och sluteligen skulle den på hvarje Fögderi eller Socken sig belöpande summan, vid samma tillfälle i Konungens Befallningshafvande* öfvervaro af Fögderiets eller Socknens comitterade, biträdde af Mantalsskrifvare^ fördelas på hvarje hemman och person. Man må icke säga att de hittills använde Beredningsoch Taxerings* Comitteerna åstadkommit detsamma; tvärtom halva de endast värderat jorden och den supponerade förmögenheten, ehuru jorden nu nästan intet ägt något värde, då spannemålen icke haft eller af uppräknade orsaker kunnat hafva någon lönande afsättning. Jag tror att just genom Beredningsoch TaxeringsComittéernes hittills följda nyss uppgifna grundsats, bevillningefls ojämna fördelning ökts i stället att minskas. Jag tror vidare att det nu af mig vördsamt föreslagna sättet att först på hvarje Län, efter inhämtade statistiska upplysningar om hvarje läns storlek, förmögenhet, locala eller icke locala fördelar, och sedan på hvarje Fögderi eller Socken,efter lika grunder, få Bevillningssumman fördelad, är, om icke det enda åtminstone ett i någon mån bidragande sätt, hvarigenom en jämnare, billigare ock med localförhållanderna mera ändamålsenlig och rättvisare fördelning än hittills skedt, kan vinnas. Men om också detta mitt project icke skulle svara mot min välmening, hoppas jag att det åtminstone Dea 10 Februarii, framkallar en grundelig vederläggning och med detsamma ett bättre och ändamålsenligare resultat. Emedlertid anhåller jag vördsamt att denna min motion och hvad dermed äger gemenskap till vederbörlig handläggning remitteras. Herr Nordenankar, Gustaf-.
Utaf den, enligt Rikets Ständers beslut vid sistlidne riksdag, till RiksgäldsLeverering Kontoret anvisade andel af Bankens från 1857 års början upplupna disponibla vinst, «f vinstmedel har sista tredjedelen, 333,333 R:dr 3 3 öre, blifvit vid 1862 års slut från Bankens Reservfond utbetald; och efter det Rikets Ständer vid denna riksdag fattat beslut att af Bankens sedan 1860 års början upplupna disponibla vinst ett belopp af 5,000,000 R:dr skall med en tredjedel under hvartdera året 1863, 1864 och 1865 till Riksgålds-Kontoret aflemnas, hafva Fullmäktige inbetalt den för detta år belöpande andel med 1,666,666 Efter de af respective Riks-Stånden vid innevarande riksdag anställda val, öfver-Styrciutgöres Bankens Ofver-Styrelse nu af följande: sens personal. För Högloft. Ridder skåpet och Adeln: Hans Excellens, Herr Riks-Marskalken m. m. Grefve A. F. N. Gyldenstolpe, Herr Kaptenen Friherre C. J. A. Skogman, Herr Presidenten m. m. F. Akerman För Högv. Preste-Ståndet: Herr Professoren m. m. Magister N. H. Selander, Herr Kongl. Hofpredikanten och Kyrkoherden m. m. Doctor J. Nordlund, Herr Kongl. Hofpredikanten och Kyrkoherden m. m. Doctor Th. Wensioe, — 46 — För Vällofl. B or g are-Ståndet: Herr Grosshandlaren m. m. ./. G. Schwan, Herr Grosshandlaren L. J. Hierta, Herr Rådmannen A. W. Björck. För Hederv. B onde-Ståndet: Anders Wilhelm Uhr från Nerikes lån, Paul Andersson från Jemtlands lån, Georg Nyqvist från Wermlands lån. De nyvalda ledamöterna hafva intrådt i Öfver-Styrelsen den 5 Februari detta år.
De sceniska anordningarne i dessa operor erbjödo ett vidt felt för anmärkningar, något så mycket mer anmärkningsvärdt, som ju Operan nu i hr Josephson fått Sverges erkändt förste regissör. På hr Christiernson, som dock uppvisade flera mästerligt iscensatta operor, kunde man ej ha så stora pretentioner, så mycket mer som hr C. välbetänkt nog hvarken muntligen eller skriftligen sagt sig vara något märkvärdigt under af regiBsör-Tisdom, kraft, makt, prakt. I festsalen hos grefve Capulet böra väl gästerna, då de sjunga: Se hvilken skönhet, förut ha betraktat flickan, deras bugningar och nigningar voro sedan allt annat än mondaina, hur patrieiska de än skulle vara. Slutscenen af tredje akten hade onder förre regissören en vackrare tablå att bjuda på. Processionen i fjerde akten bör anordnas mer i stil med musiken. Erke-pappa med sin eskort bör ej skrida in under det pikant hoppande intermezzot i G: dur, derur lämpligare unga pager och tärnor, balettelfvor m. m. borde trippa fram och Julias entré ej ske förr än detta muntra intermezzo är slutadt och de pompösa C: durackorderna tona. Balettmästaren göra vi ansvarig för hvad aom gjordes under ballettscenen, hvars musik, rysligt att säga, på håret liknar La Traviatas. Är nu redan det litet eget att lätt kbdda balettdamer dansa vals midt på sjelfva domkyrkoplanen och nästan ända in i sakristian kort före en högtidlig kyrkvig CV Dagens KrOnika. 4sel, så blir detta väl ännu befäogdare när balettdamerna ge så föga akt på sina rörelser att de sparka de grefliga herskaperna på nobla näsorna. Förr bjöds i denna akt dessutom på bättre dansprestationer, balettkåren numera bar hvarken stjernor eller drabanter, knappast ungdom och skönhet, blott en viss gammaldags rutin och yrkesmessighet. I Carmen var småpojkskören denna gång betänklig att åse med sin kärna af korpulenta äldre damer i gaminkostym. Nog togo de sig ut. Sången saknade ock vederbörlig ungdomskläm.
De, som studera och känna svenska adelns historia, kunna på- peka många namn, som icke blott gifvit glans åt det politiska lifvct och societeten, ulan också betecknat ädla män och kvinnor i ordels allra bästa betydelse. Om man blott tänker på en sådan personlighet som Christina Gyllenstjerna, så förstår man, att innan en ras kan frambringa en sådan underbar och sublim varelse, måste den under generationer ha växt och utvecklat sig. En sådan kvinna framkom blott såsom resultat af många släktleds andliga arbete, och hon tyckes mig vara den värdigaste representanten för den svenska adelns möjligheter. » Det är så länge sedan hon dog, » torde man invända. » Det är andra saker man nu fordrar hos kvinnorna, än all de skulle försvara Stockholms slott. » Må så vara! Men i alla fall var hon och förr blifver hon det vackraste exemplet af en svensk adelsfru. Hon kunde handla starkare och modigare än mången man, — och då hon såg, alt hon och hennes släkt icke mera behöfdes, förstod hon det svåraste af allt, att försvinna. Något liknande har hela den svenska adeln visat sig mäktig att kunna göra. Delta stånd, som af de fyra riksstånden i så många saker måhända var del mäktigaste och mest representativa, förstod i det rätta ögonblicket, att tiden var inne för en ny tingens ordning. Det beslut, som den 7 december 1865 fatlades på Riddarhuset, då Ridderskapel och Adeln frivilligt afsade sig sin urgamla rättighet att vara ett representativt riksstånd, hade utan tvifvel en större och mera afgörande betydelse för detta stånd än för något af de andra tre. Om också adeln icke med delta beslut bestämde sig för att » försvinna », så bestämde den sig dock för en representationsform, hvari dess egen betydelse blef långt mindre påfallande, och för en tillvaro, hvari det långt mera än förut beror på den enskilde adelsmannens personliga förtjänst, huruvida hans namn skall äga något särskildt värde. naturligtvis kan finnas åtskilliga undanlag; menvid bedömmande af en saks värde bör man ju alltid utgå från dé företeelser, som bäst företräda den. I en del familjer på landet, särskildt i Skåne, h a r sporten och mest ridsporten fått allt större betydelse.
”Herre!” ropade den resande till den närmast stående förvånade gästgifvaren, ”ni presterar flink uppassning i ert hus, en uppassning, som till och med tager en resandes penningar i beskydd. Denna unga tjuf har jag öfverraskat med min plånbok i handen.” Ett sorl af ovilja trängde, jemte en stadstjenare, uppför trappan – och inom några ögonblick var Adam bortförd af den sednare. ”Rår ej för, bästa herre, kan ej ha ögonen öfverallt”, urskuldade sig gästgifvaren; ”för öfrigt är den der lymmeln från Stockholm, och dessutom känd för det ena tjufpojksstrecket efter det andra här i staden.” ”Hvad gör han i staden?” ”Han ä’ hos sin mor, Widebeckskan”, svarade gästgifvaren. ”Död och helvete, hvad säger ni! Sara Widebecks son!” ropade aktören med förfärlig stämma. ”Ja-a, ä’ han så – men fast hon ä’ mamsell, så har hon ändå en gudagåfva med barn, att hon gerna skulle kunna dela med sig deraf åt sex gifta hushåll här i Lidköping.” ”Menniska, är du förbannad!” ropade aktören, fattande gästgifvaren i kragen. ”Hva – hva falles!” skrek gästgifvaren, ryckande sig lös. ”Sara Widebecks son! Störta ned, himmel! öppna dig, afgrund! och begraf i dina lågor denna fördömda stad!” röt aktören, så håren reste sig på de kringstående, med undantag af gästgifvaren, som hade peruk. ”Åh vet hut, komediant!” ropade den sistnämde; ”tror ni er vara på spektaklet ni?” Mängden upprepade, under vildt gny, gästgifvarens kraftord. ”Saras son! hvart fördes han? hvart släpades han?” jemrade sig aktören, vridande händerna. ”Dit, der hvarken sol eller måna narra honom att stjäla mer”, svarade gästgifvaren, hvars vrede, af den jemrandes röst och åtbörd bevekt, öfvergått i en mildare tonart.
Rätteligen utdragit intyga: k.ä. 6. Stael v. kllollkeinldl. Stråle. Kammaä-Iunkare. Protocolls-Secreterare, C inål Directionen är en af Konung och Ständer stadfäst laglig autoriret som lika litet kan fattas under Banco sullmägtiges som Banco fullmägstge under dest inseende, och svM Utskottet ej uogifwit hwari Canal Directionen sig förbru it, sä förmodar jag, att det endast är ett redactionsfel, hwitket om betänkandet återremitteras kan rattas; ty jag kan icke föreställa mig att Banco Utskottet welat förolämpa Canal-Directionen uran skal, och om rverkliga stal finnas, har Utskotta dubbelt orätt som ej upgifwil dem till sina principaler. Utstötte, ansvr widare » Afven nog almänt öfwerklagade swärighet i allmänna och enskildta penniiige tiqvider, som sig stall förete, genom Götha Canal Contoirets i Götheborg pä Bangven utfärdade smärre asfignationcr lill och med af sem Riksdalers valeur, har BancoUtstotiet nödigt, att, till förekommande af widare klagan i denna delen, till Herrar Banco fullmäglige blifwer öfwerlemnat, att vä tjenligk satt söka förmå Dnectionen till sä bestaffad tillämpning af desie genom Discont reglementets ro för sä smä asfignakioners urgifwande erhällna stlläkelse, det hädanefter ej nägra asfignationcr pä mindre summa, än 22 R:dr blifwa ntfärdade, i likhet med det be - Den i6 Julli. s6l begifwande, foxn de private Disconterne före detta ingått. Det wore ratt roligt att weta hwad Utskottet mener med att pä tjenligt sätt, som orden lyda förmå
Orsakerne härtill kunna destomindre nöjaktigt förklaras, som under desse år någon missväxt icke inträffat och välmågan i allmänhet varit i synbart tilltagande samt kolerafarsoten, hvilken medtog 1850: 274 personer och 1853: 182, icke torde hafva synnerligen inverkat på mortaliteten i det hela. Rödsot har dock 1853 och 1854 bortryckt 818 personer i Kinds fögderi och i Wädtle härad dogo 1852 och 1853 af samma sjukdom 113 personer. Numera hafva dock anmärkte utflyttningar nästan alldeles upphört. Folkets lynne och fallenheter måste uti ett Lön af så betydlig vidd och olika näringsföihållanden förete många skiljaktigheter. De fleste delar af Länet förete åtskilliga slag af slöjdskicklighet, så att husslöjder, särdeles inom de härader som omgifva Borås och Ulricehamn, utgöra en för orten vigtig och vid sidan af det svagare jordbruket oumbärlig binäring. I desse trakter, hvarest idoghet råder, är välmågan mest allmän och träffas ej sällan förmögenhet hos allmogen, af hvilka många äro väfuadsslöjdens förläggare, ehuru det ena och andra icke saknas i Länets öfriga delar. Den intill Norrige närmast gränsande delen af Dalsland, som på svaga, ofruktbara hemman hyser talrik befolkning, utgör måhända skarpaste undantaget från regeln, isynnerhet sedan rörelsen med skogseffekter i följd af skogarnes aftagande icke så jemnt och tillräckligt som förr fyller bristen i jordens afkastning; och folket här kan således endast vid det mest sparsamma lefnadssätt bestå. Uti Westergötland må äfven, jemte Wedens och Bollebygds härader, hvilka hafva sandig och bergbunden jordmån samt inskränktare binäringar, till undantagen räknas Gäseneds härad, såsom af naturen särdeles missgynnadt, enär det har svag och stenbunden jordmån, lider brist på skog och är särdeles afsides beläget för trafik.
Skall nu det hårda beslutet mot honom verkställas, blir 4 Stats-Ulskoltets Utlåtande, N.o 166. sannolika följden, alt lian, redan stadd i knappa vilkor, skall med hustru och flere barn nödgas lemna arrendet och bringas till verklig nöd. Rikets Ständer lära icke stadfästa en så hård och obillig dom öfver en af olyckan träffad redlig medborgare. Åtminstone har jag med min röst icke deruti kunnat deltaga; öfverlemnande åt Rikets Ständers ädelmod och upplysning, att bestämma huru stor ersättning må den lidande tillerkännas; dervid jag gerna ville tillstyrka, hvad Inkomst-afdelningen billigt föreslagit, 3oo tunnor spanmål, svarande i det närmaste mot den ännu obetalda skulden, men hvilket förslag blifvit af Utskottet förkasladt,. såsom betänkandet, förmäler.” N:o 166. Ank. till Exp. Utsk. den ioJuni, kl. 6 & m». Utlåtande, i anledning af väckte motioner j dels om rättighet förarrendatorer af Kronohemman och Boställen att undfå prolongation af innehafvande arrenden> dels om förändring i vilkoren jör dylika egendomars utarrendering. CL A.)
Krulmejers ansökning om befrielse från skyldigheten alt ersätta den, genom hemmanens sednare utarrendering, Kronan tillskyndade förlust; N:o g8, ang:de arrendalorernes af Nyqvarns qvarn och bro ansökning om bibehållande vid arrendet af dessa lägenheter; N:o gg, ang:de väckt fråga om undersökning rörlde Statens rätt att inlösa Ekolsunds gods; N:o ioo, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse om tillå telse för sällskapet till vexelundervisningens befrämjande alt bibehålla den åt normal-skolan upplåtna Mariae f. d. bränneribyggnad ; N:o ioi, i anledn. af Statsmäklaren I. Nordblads ansökning att till skatte få lösa den under Ulriksdals kungsgård hörande lägenheten Stocksund; N:o 102, i anledn. af Grosshandlaren L. Tyde'ns ansökning om skatteköp af den under Ulriksdals kungsgård hörande lägenheten Sveden; N:o io3, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om arrendefri upplåtelse åt staden Kongelf af åtskilliga smärre tomter vid Bohus raserade fästning; N:o 104, i anledn. af erhållna återremisser å Utsk:s utlåt. N:o 5; N:o io5, i anledn. af erhållna återremisser å StatsUtskts utlåt.