Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prop. N:o orri Statsverket 1856. 47 väl om hammarskallens nedsättande till hälften af dess nuvarande belopp; dock hade Kammar-Kollegii och Stats-kontorets Presidenter varit frän Kollegiernas äsigt i så måtto skiljaklige, att de, lika med Bergs-Kollegium, tillstyrkt hammarsskallens fullkomliga borttagande i utbyte mot en, på sätt i afseende å andra fabriksnäringar eger rum, fastställd bevillning. Uti dess nu sednast den 30 sistlidne Maj algifna utlåtande hade BergsKollegium vidhållit sin förut gjorda hemställan om hammarskattens afskaffande, såsom skäl hvarför nu ytterligare anförts den under den 19 December sistlidet årmeddelade tillåtelsen att ur Riket utföra tackjern, hvarigenom den inhemska jernförädlingen förmenades, i annat fall, skola komma till den utländska i ett alltför missgynnande förhållande; och hade Kollegium tillika i underdånighet tillstyrkt, det Kongl. Majit måtte i nåder föreslå Rikets Ständer att jemväl borttaga de i Bevillningsförordningen befintliga föreskrifter angående visst maximum och minimum vid taxeringen af stångjernsverkens behållna vinst utaf deras tillverkning. Härefter anmälde Departements-Chefen jemväl i underdånighet Stats-kontorets underdåniga skrifvelse af den 17 i förlidne månad, deruti under anförande, hurusom erfarenheten visat, alt det hittills brukliga sättet att under en gemensam inkomsttitel bokföra samtlige Statsverkets behållne Restantier medförde åtskilliga olägenheter vid uppgörandet och granskningen af Kronans räkenskaper, Stats-kontoref, såsom en förberedande åtgärd dertill, att restantierna måtte uti de blifvande nya räkenskapsformulären kunna redovisas i sammanhang med hvarje särskild Statsinkomst och sålunda, med undvikande af ofvanberörda olägenheter, större enkelhet oeh reda i Kronans räkenskaper vinnas, i underdånighet föreslagit att i frågavarande restantier, hvilka uti Statskontorets afgifna berättelse angående Statsverkets förvaltning, tillstånd och behof blifvit, på sätt ofvan är nämndl, beräknade till 50,000 R.dr Riksmynt, måtte vid blifvande
Så lämnade hon teatern och Stockholm och slog sig ner på västkusten, i Fiskebäckskil, där hon förut plägat tillbringa somrarne. Mestadels ensam har hon lefvat där i fiskeläget en daglig segeltur ut till de yttersta skären, då sådant så medgifver, eljes långa promenader på badhusbryggan. Teatervärldens händelser och nya företeelser vet hon föga om. Hon lefver i sina minnen från den tid, då hon var med, och då hon var scenens drottning, dessa årtionden, som medförde en så stark och en för tidens gång så betecknande utveckling för diktningen liksom för den sceniska framställningens konst. Georg Nordensvan. Det gifves inga obevekligare och hårdare människor än de, som alltid äro sysselsatta med att betrakta sin egen olycka. E. Chr. Kleist. (ty^jjjjolen nyss en gulvarm dager J imm ' öfver parkens grönska spred; ner från rymd, som molndok drager, fara fina flingor ned. ^fed från trädens löfverk sväfva fjun på fjun i rastlöst fall; åt naturen ren de väfva på en svepning, hvit och kall. J^Cästa dag kvart Ilad i parken ses från kalla grenar strödt: öfverhölfd med grönt är marken som vid hus, där någon dött. Xy när första snön har gifvit åt naturen vinterns hud, innan höst och stormar rifvit och barn fått på sina bästa kläder och sätta sig ned till en måltid, som i all sin enkelhet dock är förmer än de andra dagarne, då är det makan och modern, som offrat egen hvila för att bereda glädje åt dem, hon håller af. När på sabbaten hjälpen bringas den insjuknade, som vrider sig i sina plågor, när på sabbaten tröstens ord talas till de bedröfvade eller undervisningens ord till de okunniga, när på sabbaten evangelium förkunnas, då beror allt detta på uppoffring. Men då visa oss också skriftens ord vägen: Man må ju göra väl på sabbaten. Försök att fordra litet mindre och gif i stället litet mera, ty det är saligare gifva än taga. Hellre än att du låter andra anstränga sig, för att du själf skall få ha lugn, så försaka något af din egen hvila för att hjälpa andra med deras börda.
Hvarthän detta allt skulle föra torde lätt Stats-Utskotlels Ullåtande N:o 88. 9 inses. Hvad rättvisan, uttalad i likställighets-grundsatsen länen emellan, skulle derpå vinna, är mycket tvifvelaktigt; och i allt fall måste det medges att en fullkomlig likställighet länen emellan icke kan vinnas, enär ej någon på förband förmär annat än, med ledning af föregångne tiders erfarenhet och uppgifter om dåvarande prisförhållanden, förslagsvis bestämma de framtida prisen på en ränte-persedel eller dess större eller mindre benägenhet att stiga eller falla i pris. Misstag kunna således ske, enär flere på förhand icke ens anade förhållanden kunna inverka på varuprisen, men sådana misstag inträffa lika lätt. ja lättare, vid hvarje partiel förändring i skatte-väsendet än vid en reform af det hela, såsom vid 1853—1854 årens riksdag dä noggrannare undersökningar egnades åt frågan än de, hvilka föranledas af en enskild framställning, åsyftande ändring blott i en viss obetydlig del, som dock måste, för att rättvist bedömas, betraktas i förhållande till det bela. I anledning häraf och om än medgifvas måste att markegångspriset å räntepersedeln hö inom Wester Norrlands län de sednare åren, på sätt de för länet upprättade markegångs-taxorne utvisa, varit mera än andra ränte-persedlar i stigande, får Utskottet likväl, enär motionen icke visat att hela skatte beloppet för länet stigit i annat förhållande än i öfriga län, samt Utskottet föreställt sig att ifrågavarande prisstegring å hö möjligen härleder sig från tillfäll sa förhållanden, vördsamt hemställa, att motionärens framställning må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 2 April 1860. Bih. till B. St. Fröt. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 April 1860, kl. 8 e. a. Utlåtande, i anledning af väckte motioner, angående förändring af vppiör ds tiden för Erono-utskylder dels i hela riket, dels ock särskildt för öland.
Maj:t den 12 påföljde Oktober i Nåder förklarat, att de medel, som derför vid anställande försäljnings-auktioner inflöto, borde användas till fyllandet af en brist i anslaget för nämde Faktoris nybyggnad. Revisorerne anse att den influtna summan bort användas för gevärstill verkningen. § 10. Enligt Kongl. Brefvet den g Mars 1838 hafva, på underdånig hemställan af Kongl. Krigs-Kollegium, 1,824 Rdr 26 sk. 3 rst., som influtit för försålda kasserade persedlar, blifvit anvisade alt, efter Kollegii pröfning af vid Stats-regferingen för nämde år icke kända behof, användas dels Lill betäckande för året af oförutsedda utgifter, dels till afhjelpande af tillfälliga stormskador å Artilleriets mångfalldiga byggnader, och hvarför tillräckliga medel för året icke varit bestämda, I enlighet med den grundsats, som i nästföregående § uttalats, anse Revisorerne alt ifrågavarande 1,824 Rdr 26 sk. 3 rst. bort användas för nya persedlars anskaffande. § 11. Under år i83g hade, enligt Kongl. Brefvet af den 14 Maj samma år, Kongl. Krigs-Kollegium förskottsvis utbetalt 1,421 Rdr 44 s^5, 8 rst., utgörande kostnaden för de till Förenta Staterna i Norra Amerika afsända lavetter; varande förskottet, enligt Revisorerne meddelade upplysningar, Kongl. Kollegium ersatt af Kongl. Stats-Kontoret, utaf anslaget till oförutsedda militärbehof, hvarefter Förenta Staterna den 1 April innevarande år godtgjort Statsverket för utgiften. Enahanda uppgifves förhållandet vara med öfriga på Nådig befallning lill bemälte Stater afsända modeller, « I9 73 i i*. Äfven finnes i Räkenskaperna afförd en utgift af 58o Rdr 9 sk. 4 rst., för till
Jag tror för öfrigt, att om Ridderskapet och Adeln hade varit i tillfälle att taga kännedom om, huru låntagare af små summor blifva behandlade, då desse lån på privat hand erhållas, skulle ingen bestrida nödvändigheten af en sådan inrättning. Det återstår således blott att redogöra för den andra frågan, eller om Stockholms Stad kan åläggas att öfvertaga inrättningen. Att sörja för de fattiges underhåll tillhör hvarje församling, och i det afseendet fullgör Hufvudsta - den sina åligganden på ett hedrande sålt, men att den skulle bekosta en Discontinrättning på pant för de fattiga, torde vara att drifva saken något för långt, och då Stockholms Stad vägrade att ingå på Konungens Proposition i detta afseende, i anledning af i823 års Ständers beslut, föreser jag, att Staden nu äfven vägrar, att ingå på detta förslag, . enär den, ehuru 100,000 R:dr fingo begagnas, likväl årligen skulle vidkännas en förlust af 7,800 R:dr. En reflexion torde dessutom tillåtas mig, att, då det ej undfallit Utskottet, att Assistancens upphörande menligt skulle inverka på Stockholms Stad, Utskottet likväl föreslagit att detta skulle blifva samtidigt med myntbestämningen; ty efter Utskottets förslag skall Assistancen upphöra i832, och efter ett annat Betänkande, om myntregleringen, som redan i Utskottet lärer vara färdigt till tryckning, har Utskottet för realisationen föreslagit samma tid. Jag fruktar, att hos den mindre upplysta delen af Stockholms innevånare skail det missnöje, som uppkommer genom Assistancens upphörande, kastas på mvntbestämningen, och att den öfvertygelse skall blifva allmän, att det är realisationen, som verkar de menliga följder den mindre bemedlade delen af stadens innevånare vid denna tidepunkt få vidkännas. Jag anhåller derföre om åter rem tes, och att StatsUtskottet måtte förlänga liden för Assistancens upphörande, så alt det ej måtte 38 Den 12 Junii f. m. inträffa på samma tid, som realisationen, i fall den bifalles, skall börjas.
1 9 », Östgöta Correspondentens kontor, Lin•köping, p. r. [G-, 11427] [1492] E n 2 2 - å r i g p r e s t d o t t e r, som är kunnig i klädsömnad och hushållsgöromål, önskar sig nu genast plats i familj, helst i sådan, där barn finnas. Svar till » X. Y. Z. » Vexjö p. r. En 23 års bättre flicka önskar till den 24 nästkommande april plats. H o n är villig att på egen hand sköta ett mindre hushåll eller att biträda, i ett större sådant. Anspråkslös i sina fordringar afvaktar hon svar till » 23 », Marstrand. Pöste restante. (1524) E n flicka, anspråkslös, bildad och praktiskt kunnig uti alla inomhus förefallande göromål, önskar plats att gå frun tillhanda, nu eller till våren. • Svar till » Hedvig », Karlskrona. P. r. [1628] En ung flicka,. af god familj, önskar sig plats, antingen som sällskap eller att gå frun tillhanda. Skulle någon härå reflektera, torde svar för vidare upplysningar insändas till » A. B. », Lysekil, pöste restante. [G. En ung flicka, kunnig i sömnad, önsk. sig pl. i bättre hus för att bitr. med hvarjeh. Sv. märkt » H. », Vara p. r. Annonser » Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Vindrufsgelée. Denna ytterst välsmakande gelée tillredes på följande sätt: saften pressas ur väl mogna, söta LEDIGA PLATSER. hvita vindrufvor och filtreras genom ett stycke groft linne. Till 1 liter saft F ö r en a n s p r å k s l ö s flicka med tagas 255 gr. hvitt socker, och saften j måttliga pretentioner finnes plats som kokas i en koppareller messingslärarinna i vanliga skolämnen och muEn flicka om 24 år med grundlig skolbildning samt skicklighet i pianospelning och handarbeten söker sig anställning som guvernant i en god fam. De bästa referenser erhållas. Svar till » R — r » Iduns byrå. Små pretentioner.
Andra skogsplanteringar omnämnas i berättelserna för Upsala, Kronobergs, Gotlands (56 qvadratref tallskog), Göteborgs och Bohus, Elfsborgs (952 qvadratref) samt Westmanlands län (se i öfrigt Sammandragets text, sid. 39). H) Flygsandsfält, i: Län. År. Björnar. Vargar. Lodjur. Jerfvar. Räfvar. Hardar, Hillrar och Hermeliner. Uttrar. Skjälar. j Hökar, Örnar, j Ugglor och Ufvar. Falkar och Glador. Belopp af utbetald belöning. Län. År. Hästar. Nötkreatur. Får. Getter. Svin. Gäss. i Ankor. Kalkoner. Skadan beräknad i penningevärde. R:dr Rmt. I ej uppgifvet. Summa uppgifne (utom 1,956 Renar) 1,003 15,887 72 14,588 lil 472,08 C XIV Tab. JVso 1. GRUFVOR, BERGVERK, BRUK, FABRIKER och MANUFAKTURINRÄTTNINGAR samt HANDTVERKERI ÅR 1860. Län. Grufvor, bergverk, bruk, fabriker och manufakturinrättningar. Handtverkerier. Antal verk och inrättningar. Ägare. Mästare, arbetare och biträ- den af alla slag Mästare. Mästares biträden af Gerningsmi Q re St K' Jg ^ cc § 3 * 55! CO Idkare till sjelfförsörjning. Enskilde. Bolag. öfver 15 års ålder. under 15 års ålder. c ro re* lärlingar. o 3-S 5- S. m. <!• m. qS5 3 , n Summa 656. XV Fortsättning af Tab. Njo 7. Grufvor, Bergverk, bruk, fabriker och manufakturinrättningar. Handtverkerier. A landsbygden. Ä landsbygden. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
M. lyssnade till deras önskan likaså mycket som till landshöfdingen. Det har blifvit sagdt af personer inom TJtsk., som äro från Blekinge, att socknar derstädes finnas, hvarest man i municipalform vunnit detsamma som K. Mts Bef:h:de genom extra länsmän, och att dessa extra länsmän tillskapa en mängd brott för att kunna lifnära sig; och personer från orten hafva sagt, att de anse sig lida af deras tillvaro. TJtsk. har lyssnat härtill och ansett, att om en tillökning i polispersonalen finnes af beliofvet påkallad, det då vore bättre att dela länsmansdistricten, än att tillsätta sådana länsmän, som måste lefva på tillskapade brott. I allmänhet synes det icke, som Hrr Landshöfdingar skulle vara gynnare af municipalinrättningar. I Blekinge har fråga uppstått att genom dylika inrättningar hämma brott, såsom oloflig brännvinsbränning och brännvinssupande, utan att sådant visat 44° Den 10 Maj e. m. någon god påföljd just till följd af dessa länsmäns tillvaro, hvilket deremot bättre lyckats i de socknar, der sådana länsmän icke funnits. Med den kännedom, jag sålunda af personer från Blekinge inhemtat, kan jag icke annat än tillstyrka betänkandet. Gr. von Fersen, Hans: Den siste talaren yttrade, om jag lätt fattade honom, att extra länsmännens inkomster skulle blott bestå i sportler. Jag får då upplysa, att på andra orter, t. ex. i Södermanland, finnas sådana extra länsmän, hvilka aflönas afortens invånare. Egentligen begärde jag ordet för att instämma med Frih. Ehrenborgh uti begäran om afslag å betänk, på den grund, att betänk, tillstyrker Pi. St. att hos K. M. frambära und. önskan, att extra länsmän eller andra polistjenstemän utan lön eller bestämda arfvoden icke måtte i Blekinge eller andra Rikets län tillförordnas; ty jag anser det obilligt att förbjuda någon ort, som det önskar, att erhålla extra länsmän eller hvad ordningsman det vara kan, om orten deraf finner sig i behof. Frih. Ehrenborgh: Gr.
(Går till venster). Nå, så är saken klar mellan oss. (Skakar LUNDELL. SANDBERG (knäpper med fingrarna och gör några lustiga piruetter). Jag undrar om hon är derinne? (Lyssnar till höger). Blå ögon och lockigt hår, hä hä. Men hemgifhvem jag vill! ten? Nå, jag är tillräckligt rik att gifta mig med LUNDELL (från venster, omklädd). Munter och glad som en bofink, hä hä hä! vilja. Så der, ja. Nu kunna de få komma när de _________ Sjunde scenen. DE FÖRRA. SUNDIN. ALMÉN. GRANQVIST. QVIDING. malskläder; Almén, en äldre man med illistig uppsyn, i växt bonjour; Granqvist, något korpulent, mycket röd med korta yfviga mustacher och apoplektiskt utseende, väl klädd). LUNDELL. SUNDIN. (Sundin, bullrande och sjelfbelåten, i grofva vad landsfiskalsuniform,; Qviding, blek, mager, ömklig, i ur Välkomna, mina herrar, välkomna! Urschäkta, bror borgmästare, att jag kommer som jag går och står, men att midt på blanka hvarda'n springa från affärderna för att göra sig schantil, det ä' inte mitt lag. Hoppas vara lika god karl för det, och för rexten är en ann' så god som en ann', skulle jag tro. mén, och sitt i soffan. Naturligtvis. Men stig då fram, farbror AlALMÉN. LUNDELL (litet stelt). (Almén och Sandin sätta sig i soffan.) Tack, tack, jag håller mig nog framme. Men se der ha' vi Kajsa med kaffet. LUNDELL. KATRINA (som släpper in Kajsa med kaffebrickan). got som vanligt. (Stänger dörren). LUNDELL. Håll ögonen öppna och slå inte sönder nå- kaffe i vinterkylan. Slå er ned, go' herrar, och drick en kopp ALLA. Kajsa bjuder kaffe). Tackar, tackar ödmjukast (Herrarna sätta sig. LUNDELL. hur står det till med helsan, herr Qviding?
(Åska och storm.) (kronan och spiran falla ner.) (tronen brakar till samman.) ställt er mellan herre och folk... Skingrens som agnar, lyckjägare och hetärer, som (Hofvet skingrar sig.) vill jag ut i naturen bland mitt folk och se om icke redlighet och ära ännu lefva! scenförändringen försiggått.) (Bruden försvinner; Per blir stående med händerna för ansigtet tills Du offerlam, var fri såsom jag sjelf! Och nu TILL BRUDEN. Alla försvinna. Tablå. Förgrunden: strand med spillror af uppkastadt vrakgods; till venster PÅ HAFSSTRANDEN. en uppdragen ökstock och fiskredskap; skrofvet af ett förlist fartyg. Fonmed granskog; der nedanför en hydda.) den: öppet haf, fiskmåsar segla öfver vågorna. Till höger en klippstrand PER. Hvar är jag? Mitt bröst andas friare. Alla onda tankar fly! Jag känner en doft som af gamla ken under mig är mjuk som en bädd! Ah! Det är hafsstranden! sagor. Jag hör ett sus som fjerran strömmar, mar O hafvet! Haf, du modren jordens moder! Var helsad af ett gammalt torkadt hjerta Som kommit att af dina våta vindar Bli sopadt rent och svalkadt; Som kommit att af dina salta vågor Få helsans bad och läkedom för såren Blås, vind, och fyll med rena flägtar Sjung, våg, och låt mitt öra fröjdas Af dina rena toners samljud, Dem verldens lögn och dårskap gifvit. Mitt bröst, som andats giftbemängda dunster, När jag står här bland spillrorna på stranden, Då skeppet krossades mot klippans kammar! Var helsad haf, som friska tankar ammar Då hvarje vår din bölja bryter opp Och föder själen om uti en vissnad kropp, Och mås och tärna öfver vågen glammar (Får se hyddan.) En spillra sjelf, som hafvet kastat upp på sanden Att väcka åter lefnadslust och mod och hopp! Hvad är det! En menniskoboning! Icke en gång EN RÖST. här unnas mig en stunds hvila! Förbannelse... Banna icke!
Med godkännande af en för Flottans embeteoch tjenstemanna-personal uppgjord och af Kongl. Maj:t till Rikets nu församlade Ständer aflemnad pensions-stat och för att bereda en skälig förhöjning i hittills utgående pensioner för de vid Flottan anställde embeteoch tjenstemän samt betjente, hafva Rikets Ständer anvisat å Riksgälds-kontoret ett särskildt kreditiv af Tretio tusen R:dr årligen under instundande statsreglerings-period, eller åren 1861, 1862 och 1863; utaf hvilket kreditivs årliga belopp Direktionen öfver Amiralitets-Krigsmanskassan eger att dels till fullgörande af den i 1838 års reglemente för nämnde kassa fastställda pensionering, hvartill kassans egna inkomster icke lenina tillgång, och dels till do nva förhöjda pensionerna, under hvarje års lopp, hos Riksgälds-kontoret lyfta hvad för dessa ändamål finnes vara behöfligt, Dock får, innan styrkt blifvit i hvad mån det för ett föregående år anvisade krediti vbeloppet till pensioneringen åtgått, icke något utbekommas utaf ett följande års kreditivsumma; men hvad utaf kreditivet under ett år för ifrågavarande ändamål icke erfordrats, må under det följande året dertill användas; kommande vid den pensionering, för hvars tillvägabringande detta kreditiv är af Rikets Ständer boviljadt, pensionerna för officerare vid Flottans Konstrnktions-korps att beräknas efter de nuvarande på in te rims-stat uppförda lönerna. Bih. till R. St. Stals-Ulekoltets Memorial M 218. I Jtf 218. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Okt. 1860, kl, 1 c. m. Memorialangående arfvoden ål biträden vid renslerilning inom ExpeditionsUtskottet.
Da Eders KonglMajit, akallad af den allmänna rösten, och Ständers enstan, långt för delta, bäse genom P.wilegier och serskilt nådig vm - Dcn 9 Julik. 1Z69 omwardnad, wisat den wigt och nytta, detta företag äger för Fosterland; och Ständer, genom wigtiga biträden wisat, att intet borde sparas för ändamaiets winnande, sa torde det i wisit hänseende synas öfwerflödigt, akt tala om framtida utsigter; men da det ej sällan handt under loppet af delta ar, att, uti flere allmänna Papper, yttranden influtit, hwilka, med äfwen ia mycken okunnighet i sjelfwa saken, som i allmänt Statistiskt hänseende, oblygt framställt, ej endast twifwelsmal öfwer administrationen, utan ock rent af nekat företagets nytta, samt yrkat inbrott uti de en gang gifne Privilegier: da jag nu med wisihet wagar i underdånighet försäkra, att sednast under loppet af ar iZiz, handa hwad som will, medlersta delen as denna Segelfart, som stall förena Siöarna Western och Wiken blir fullbordad, ifrån hwilken central punct sedan, anläggningen liksom consecutist kommer ar efter ar att sörlängaS och utsträckas, tills det helas fullkomnande sammanbinder begge Hafwen, sä torde det ei böra förbigäsHwad en Tidningsstrffware i Stockholm eller en Smästad yttrar om locala vöfwerwinnerliga swärigheter, dem han aldrig sett, dä cn Tel sords pä noga kännedom grundade yttranden, ar sä länyt för detta allmänt bekant, behandlas fogligt, om det endast kallas säkunniohet! Äfwen som den dristigt framkastade sats, att företaget aldrin kan blikwa af motswarande sann nytta, beltvaras lättast, pä ett för hwarje redlig Swensk tillfredsställande sätt, med framlägaandet af rätta förhållandet wid Trollhättan, s'M i sinom lid rönt samma inkast, och hwilken inrättning tjent till utwecklingcn af Näringar i Landsorter, som, eh'.!
Det kan inträffa, antingen att Bev:s-TJtsk:t i sitt nästa förslag utesluter åtskilliga saker, men bibehåller andra, eller också att Utsk:t föreslår och 14. St:r bifalla det förslaget, att de skattskyldige icke skola inkomma med några bestämda uppgifter, och i sådant fall blifver denna § öfverflödig. Då man nu icke kan veta hvilkendera af dessa händelser, som kan komma att inträffa, tror jag att rättast voro att återremittera §:n. Beträffande den af Gr. Mörner gjorda anmärkningen, att ordföranden icke borde hafva rätt att ensam infordra uppgifterna, sa delar jag: till en viss grad hans åsigt. Jag anser dock att det bör tillhöra ordföranden att insamla de uppgifter, som äro på förhand bestämda, oeh, om några sådana fattas, då infordra dem. Hr Adelborg: I likhet med Gr. Anckarsvärd, anserjag denna §:s föreskrift för närvarande vara overkställbar, enär det blir ytterst svårt för en mängd mindre åboer, som icke kunna skrifva, att fullgöra det åliggande, som enligt §:n skulle tillhöra dem.. Jag tror för öfrigt, att, då(27:de §:n är återremitterad, det är bäst att äfven denna får medfölja; hvarföre jag anhåller om återremiss. Gr. Mörner: Af Gr. Lagerbjelkes yttrande finner jag; att jag misstagit mig om meningen med denna §. Men jag skulle hos Hr Gr:n stadna i mycken förbindelse, om han ville underrätta mig om hvem som skall ålägga dessa böter, huru man får underrättelse om att man blifvit bötfälld och hvar man får klaga. Jag har icke kunnat finna något derom i TJtskds Betänk., och anhåller derföre, att Hr Gr:n ville derom gifva mig upplysning. Hr Stuart, Carl Gustaf: I anledning af Gr. Mörners anmärkning, att det icke skulle på något ställe i författningen vara tillkännagifvet, huru man skall klaga öfver ålagda böter, anser jag mig böra upplysa, att i 80:de §:n är föreskrifvet, huru man dervid skall förhålla sig.