Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skola, i sådant fall, hemmans-egaren i dessa delar af landskapet icke gifva någon ersättniag för fortfarandet af-den roterings-frihet, hvaraf de hittills varit i åtnjutande? härom nämner Utsk. ingenting. Under sådana förhållanden anser jag det. vara mindre välbetänkt att bi - Den 22 Mars f. m. 363 falla Utlät, i dess nuvar:de skick, hvarföre jag vördsamt anhåller, att detsamma mätte blifva återremitteradt. Hr von Troil, Sam. Gust.: Den siste värde talaren har börjat sitt yttrande dermed, att han icke ville motsätta sig K. M:s propos. i nu förevar:de fråga, men att han ansåg densamma icke vara af StatsUtsk. fullständigt utredd. Det' beror alltid på en hvars individuella upfattning, huruvida en fråga anses vara fullt utredd eller icke. För min del skulle jag tro, att den, som behagat med upmärksamhet genomläsa ifrågavande Betänk., bör, i motsats till Hr von Hartmansdorff, finna, alt om någon fråga blifvit af vederbörande omsorgsfullt handlagd, så är det just denna. Om Hr von Hartmansdorff kastar ögonen på första sidan af Utlåt., så skall han finna, att denna fråga redan vid 1840 och 1841 årens Riksdag var föremål för R. St:rs pröfning; att sedermera, uppå K. M:s förordnande, en kommission bestående af en ledamot från Kammaroch en från Bergs-Colhm, varit tillsatt att utreda frågan och jemväl deruti afgifvit Utlät., efter att hafva på stället granskat förhållanderne och inhemtat vederbör:des yttranden; samt att K. M. derefter lill Rikets år 1847 församlade Ständer afgifvit nådig propos. i ämnet. Denna propos. blef visserligen icke af Ständerna antagen, men orsaken dertill var, att man då, vid frågans bedömande, mera fästade sig vid Bergslagets än vid Dal-allmogens ställning.
Beträffande dernäst Herr Gillbergs reservation, i afseende på möjligen uppkommande öfverskott vid bevillnings-taxeringen inom Upsala Stad; så enär det icke synes kunna på förhand bestämmas, i hvad större eller mindre mon Upsala, i jemnförligt förhållande till andra communer, tilläfventyrs kan komma alt vidkännas någon bevillning utöfver den på Staden rätteligen belöpande andel i Linets bevillningssutnma och andre orter egde lika grundadt anspråk på dispositionsrätt till öfverskottsmedlen, för hvilkas behöriga utdelning inom hvarje commun någon säker grund svårligen kunde utfinnas ; får, med hänseende jemväl till olämpligheten af ett så beskalfadt provisionelt beskattningssätt, Utskottet vördsamt hemställa, aLt Herr Gillbergs ifrågavarande reservation måtte lemnäs utan afseende. Hvad åter angår Nils Strindlunds ofvannämnde motion, så enär Utskottet för sin del ansett lämpligast att bibehålla grunderna uti nu gällande Bevillnings-Stadga, med de modificationer i ett eller annat afseende, som bilagde förslag närmare utvisar, finner Utskottet Nils Strindlunds motion ieke föranleda till någon åtgärd. I afseende på den personliga skyddsafgiften, enligt 1 art., har Utskottet fått emottaga åtskillige derom väckte motioner, nemligen: inom Hög• värd. Preste - Ståndet} af Herr Contracts-Prosten Sandbergt att bevitlningen efter denna artikel måtte nedsättas till hälften, men likväl utgå till nuvarande belopp, och ena hälften få användas till folkundervisningens ändamålsenligare ordnande, hvaröfver flere af Ståndets Ledamöter sig yttrat; inom Vällojl. Borgare-Ståndet, af Herr C, F.
National-bewäringen stall da, med fullt förtroende till Regeringens fadcrliga omsorg för deras be^of, och med full wisihet om stridens utgång, ila till sina fanor. Desia äro mina stäk, hwarföre jag fär lemna min röst till Hans Fursteliga Höghet, Prins foban öaptist fulius Lsrnaäotte, Fursts af Den 2L Augusti. 93 af Pont c-Corvo, för att utköras till Swerigcs Rikes Kron-Prins, med de willor Hans Kongl. Maj:t i dest nädiga Proposition täckts framställa. Läsningen afdetta Diktamen hade blifwit afbruten genom en frän dctWälLofl.Borgare-Ständet ankom men Deputation, under anförande af Riksdags-Fullmägtigen frän Götheborg, CvmmerceRadet tokman, som uppläste ett Protceolls-Utdrag, i afseende pä beflutet lika med det, som frän det Hederwärda Bonde-Ständet blifwit meddelt; äfwensom ett annat, hwarigenom Borgare-Ständet befanns hafwa ät ConsiitutionsUtstottet uppdragit, att inkomma med förslag till Wal-akt, Thronföljare-försäkran och Successions-Ordning, med bibehällande af de senast för Acterna af samma egenskap antagne hufwudgrunder; hwarefter och sedan Deputationen aftradt, Herr af DibeU fortfor till flut med läsningen af sitt anförande. Enär någon anmälan att erhälla ordet icke widare förspordes, frägade Herr Baron och Landt-Marstalken enligt 46 §. Riddarhus Ordningen, om Ridderstapet och Adeln ansäge öfwerläggningen fulländad? Hwilken fräga med ett starkt Ja beswarades. -Kerr Baron och Landt-Marskalken yttrade sig derefter: Ögonblicket är dä inne, framkallat af förlusten af sorgerna och bekymren är det inträffat detta ögonblick, som stall afgöra om Swerige, efter länga Sekler, stall förblifwa ett sjelfständigt Rlke eller icke.
Jag skall söka visa huru det förhåller sig, och vill derföre framhålla några ytterligheter, under förutsättning alt enhvar inser, att liäradsskrifvarnes arbeten och kostnader i oell för tjenstens bestridande, hufvudsakligen och nästan uteslutande, äro beroende af folknummern. i en del fögderier finnas nemligen 40 å 50,000 invånare och deröfver, i andra åter endast 20,000 och derunder. Nu, säger man, få de, som halva ett fögderi med större folknummer och dermed åtföljande trägnare göromål, äfven större sportlpr, della är visst sannt, men de få till följd deraf äfven mindre lön af Staten, ty hela lönen får ej öfverstiga 2,000 R:dr, och 2 å 5 biträ - 644 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 399. den och långa resor elc. medtaga sportlerna; de aler. sorn hafva mindre fögderier, hunna tili och med sköta deni ulan biträden och hafva, till längden om ej till mängden, mindre resor och öfrige kostnader, dessa få visserligen myckel mindre sportler, men deremot så mycket större lön af Slaten, ty den får ej understiga 2,000 R:dr. Häraf är ju klart och tydligt att häradsskrifvarnc i de större fögderierna hafva mindre behållen årlig inkomst för sina tjensteåligganden, an de som varit nog lyckliga att få ett mindre, ehuru det borde vara tvärtom. Att så klassificera dessa Ijensler och derefter bestämma lönerna, att det skedde allom rätt, torde dock fälla sig tern! i gen svårt, hvarföre jag tror att man med minsta bråk och besvär ändock skall komma det ralia närmast, om lönen bestämmes något mindre ån 2,000 R:dr och bostället, men ej sportlerna deri beräknas. Sporllerua linge då anses motsvara omkostnaderna i resor, biträden, tryckning och skrifmaterialier m. m. och den lön, sorn blefve bestämd, komrne alt utgöra en ren ersättning för bäradsskrifvarens egna mödor och besvär.
Mera än af dessa visor anslogos vi af en del mycket äldre, såsom: Det var den unge herr Peder, Han kammar oeh krusar sitt här — eller: Herr Karl till sin fostermor giek, Han frågade henne om råd — eller: Det bodde en torpare vid en å, Hörde jag en liten fågel sjunga — ^ FotoKrukökrl » PRIMUS » 5 iill de första önskemålen för hvarje ung världsffl medborgare eller medborgarinna, som blifvit något så när flygfärdig, höra visitkorten. Med hvilken förtjusning motser man dem ej från litografen, med hvilken stolt känsla begagnar man dem ej för första gången '! Man är nu ej längre blott en tolererad » möbel », man gäller nu någonting, man är till en viss grad själfständig — man är presentabel. Visitkorten äro pä intet vis en leksak, en betydelselös modenyck; de intaga i det sällskapliga umgängeslifvet en sä viktig plats, de äro en så nyttig tjänare, de bespara sä mycken tid o c h möda, formaliteter o c h omständigheter, att det, synnerligen i denna visitymniga nyårstid, endast kan synas rättvist att några ögonblick sysselsätta oss med dem. 1 många fall ' o c h omständigheter är det alls icke möjligt att göra eller ens mottaga alla brukliga besök; man tanke bara på nyåret eller vid dödsfall i familjen. Men visitkortet tjänar icke uteslutande fredliga o c h vänskapliga ändamål: det kan spela en roll äfven vid de skarpaste förvecklingar, ty utbyte af kort bildar äfven inledningen till duellen. Visitkort är ingalunda ett barn af vår moderna tid. Visserligen antyder ingenting, att de egypti» Öfver 15,000 sålda på ett år. Brinner utan veke. Os-, sotoch rökfritt. Fotogénköket o 1 ' KDIIS. B. A. ska faraonernas eller de romerska cassarernas samtida — eller de själfva — begagnat sig af dem; men bevisadt är, att de uppfinningsrika kineserna äfven i detta afseende ådagalagt sitt praktiska sinne redan för mer än tusen år sedan.
Ständer för sådant ändamål bestämda antal af 1200 exemplar (vid nuvarande Riksmöte i3oo}, och hvilken tryckningskostnad skulle komma att af Riksgälds-Contoiret serskildt betalas. Stockholm den 11 Maj 1840. Memorial till Rikets Ständerj i anledning af erhållen återremiss å förslaget till underdånig skrifvelse JS:o 38. Medelst Prolocolls-Utdrag af den i5 i denna månad har Hedervärda Bonde-Ståndet gifvit Expeditions-Utskottet tillkänna, hurusom vid Utskot - JHilt. till R. St. Fröt. 1840 oell 1841• to Sami. a-dra Afd. 2 10 Expeditions-Utskoltets MemorialN.o 10. tets förslag N:o 38 till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående dels anstånd för invånarne i vissa orter af landskapet Dalarne med betalningen, dels afskrifning af skuld för undsättnings-spanmål, den anmärkning blifvit gjord af Riksdags-Fulimägtige från Stora Kopparbergs Län , Anders Olsson och Lars Boéthiusj att, ehuru de i afseende på Wester-Daiarne och Nedan-Siljans Fögderi begärt samma förmon, sorn Didric Weström för Ofvan-Siljans Fögderi, hvilket jemväl finnes anmärkt uti Stats-Utskottets af Rikets Ständer gillade Betänkande N:o 160, hade likväl uti förslaget till den underdåniga skrifvelsen endast Ofvan-Siljans Fögderi blifvit nämndt, hvadan de hemställt, att rättelse härutinnan måtte ega rum; på grund af hvilken anmärkning merberörde förslag N:o 38 blifvit af ofvanbemälde Riks-Stånd till Expeditions-Utskottet återremitteradt.
Ständer hafva tagit detta ärende under behörig pröfning och hysa den öfvertygelse, alt de under sednare åren länsvis stiftade Brandstods-bolag, i samma mohn, som de utgöras af ett vida större antal delegare, än de i lag afsedda, häradseller socknevis ingångne, Bran ds tods-fören ingar höra blifva för delegarne mindre betungande, samt att nämnde bolags stiftelser jemväl för dem, sorn brandskada lidit, mäste i samma förhållande, som delegarnes antal är större och den förmögenhet betydligare, hvilken ersättningsansvaret åligger, innebära större säkerhet om erhållande af full godtgörelse; hvartill äfven kommer, att uti ifrågavarande bolag inträde är öppet äfven för egare lill sådana dyrbarare verk och byggnader, hvilka antingen varit helt och hållet uteslutne från rättigheten till deltagande i Häradseller socknevis inrättade branstodsföreningar, eller ock endast fått deruti ingå på sådana villkor, alt ingen verklig fördel kunnat dem derigenom tillskyndas. Då nu dessa bolags ändamålsenliga verksamhet, såsom af E. K. M. i Nåder anmärkt blifvit, uti icke ringa mohn förlamas, så länge egare och innehafvare af hemman, hvilka uti dem ingått, äro pligtige att jemväl deltaga uti de hrandstods-ersättningar, hvarom stadgas i 4, 5 och 6 §§.'ne 24 Gap. Byggninga-Balken, hafva Rikets Ständer funnit desto billigare, att de från denna skyldighet befrias, som det bör stå hvar och en fritt att ingå i den försäkrings-anstalt, han kan finna för sig lämpligast, utan att tvingas derigenom ikläda sig en dubbel ansvarighet inom tvänne bolag, hvilken åsigt jemväl redan finnes antagen uti tillförene utfärdade, ofvan åberopade, Författningar till förmon för ej mindre socknevis ingångna föreningar, än äfven allmänna Brandförsäkrings-verket för byggnader å landet. Instämmande således till alla delar uti de af E. K. M. Nåd isst uttala» de åsigter, hafva Rikets Ständer
Promotorial, om rättighet för fordringsägare att hos Konungens Befallningshafvande erhålla sådant i Lagsöknings-mål. XXXVI. B. 162. xxxviii. A. 164. XLII. E. 47. XLIV. U. 74. XLVII. A. t 83. Proposition, angående af Ridderskapets och Adelns Ordförande vägrad. VI. B. i52. IX. A. 3. XIII. Propositioner och Skrifvelser, Kongl. Maj:ts, till Rikets Ständer, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag. I. 58, 204. A. 224. R. 239. VIII. Lill. B. 123. A. 235. LV. E. 3. A. 14. LXI. E. 58. U. 359. Propositioner och Skrifvelser, Kongl. Maj:ts, till Rikets Ständer, angående utnämnandet af BondeStåndets tvänne Notarier. 389 I. 5g, R. 197. P.U. 206. VII. B. 358. Propositioner och Skrifvelser, Kongl. Majrts, till Rikets Ständer, om afhjelpande af den årliga bristen i Saltpetterfonden och om ett föränd rädt sätt för Saltpettergärdens uppbärande. I. 233, 23g. R. 338. P.U. 357. III. B. 433. XII. B. 35r. XIII. 193. Å. 268. XX. U. 320. XXI. 48. XXII. A. 35. XXVIII. B. 427. XXX. A. 37. XXXIV. E. 166. — om fortfai'ande af det vid sednaste Riksdag beviljade anslag till anläggande af en vattenledning till Carlskrona. I. 233, 23g. R. 337.
Besvärsoch Ekon.-ilsk. Betänkande, N:o 18 1 ö derur till vederbörande Landshöfding, samt denne inom åtta eller fjorton dagar derefter afsända penningarne till kronofogden i orten för att de utflyttande tillställas; 4:o att, vid tillämpning af beräkningarne inom skifteslaget, denna gåfva, sedan en fjerdedel afgålt till den utflyttande, bör anses såsom en till skifteslaget ingående betalning för ulflyttniflgskostnaden oell vid förefallande öfverskott fördelas på hvar och en i förhållande till dess deltagande i sådan kostnad; 5:o att enär Jordeboks-utdrag öfver så väl förmedlade, som oförmedlade hemmantalet, hvilket alltid vore behöfligt vid laga skifte och oumbärligt, då nu omnämnda gåfva förekommer, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande borde åligga att, när förordnande till laga skifte för Landtmätare utfärdas, sådant Jordeboks-utdrag förordnandet bifoga och lösen derför beräkna i summa med lösen för förordnandet till förrättningen. Och har motionären derjemte fästat uppmärksamhet derpå, att, genom stadgaoden af det innehåll, motionären sålunda föreslagit, icke allenast vederbörande embetsmyndigheter befriades från den för bestämmande af ulflyttnings-understödens belopp nu nödiga, men synligen besvärliga granskning af vidlyftiga skifteshandlingar, utan ock skifteslagen tillskyndades den fördel, som uppvägde minskningen af understödets belopp, att de utan omvägar och tidsutdrägt genast efter skiftets fastställande komma i åtnjutande af de understöd, som borde dem tillkomma. Till öfverläggning om denna framställning har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet med Lag-Utskottet sammanträd!; och få Utskotten, efter granskning af motionärens förslag, utlåtande deröfver nu afgifva.
Cederström ursägta att jag verkligen misstagit mig om hans yttrande, härledande sig derifrån, att han sitter så långt borta att man bär sällan hör hvad han säger; men jag förmodade, att Frihm, med sin vana vid r/ksdagsafFärer, ej talade om annat än hvad sorn vore i fråga. Jag känner ganska väl, att allmogen sjelf bekostar både hästar och vagnar, hvarmed fångskjutsningen bestrides; men fråga är nu icke derom, utan huruvida en eller två personer skola åka efter en häst. Jag anser af mindre vigt om Staten förlorar några r:dr, än att allmogen öfver höfvan betungas. I afseende på fånggevaldiger stadgar instructionen, att de skola rida; men i det stället sälta de sig jemte fångarne på kärran; och sällan händer att blott en fånge forslas, utan vanligtvis väntar man lill dess flere kunna tagas på samma åkdon. Yi lefva uti den förhoppning, alt denna anstalt skall blifva mindre besvärlig; och då allmogen önskar förmildring i detta fall, bör man icke underlåta att gå dess billiga önskan till mötes. Jag förnyar min anhållan om bifall till betänkandet. Frih. Cederström: Jag skulle icke haft något emot att instämma med Hr von Hohenhausen i anhållan om afslag, så framt icke detta betänk, hade innehållit en an - 184 Den 3 April e. m. nan punkt, som afstyrker förslaget att fångar skola gå; och att afslå betänk, i detta fall vore detsamma som alt bifalla motionen derom. — Att Frih. Leijonhufvud icke skulla hafva hört hvad jag yttrat har jag svårt att tro, då Fribtn ord för ord upptog mitt yttrande, utom det att vagnarne af Staten och ej af de enskilde skulle bekostas; men jag får fästa Hr Frihrns uppmärksamhet derpå, att samma författning, som bestämmer fångars transport under uppsigt af fånggevaldiger, föreskrifver äfven vid hvilka tillfällen fånggevaldiger skall rida eller åka på samma vagn som fångarne.
De undfägnades först på fartyget samt gåfvo frikostiga belöningar åt sjöfolket, hvarjemte almosor utdelades åt en mängd fattiga, på det att dessa skulle bedja för god lycka och en god resa; senare gafs en fest i land, hvarvid det gick så gladt och lifvadt till, att äfven den gamle Cabot sjelf trädde i dansen jemte det öfriga unga glada sällskapet. I Orwell lemnade Burrough sitt eget fartyg för att, enligt handelsmännens önskan, göra öfverresan till Vardöhus på Edward Bonaventure. I slutet af maj månad kom man framför Nordkap, hvilket namn Burrough säger sig hafva gifvit åt denna Europas nordligaste udde under sin första resa.113 När Burrough lemnade Edward Bonaventure och åter gick om bord på sitt eget fartyg nämnes ej, men den 17/7 juni besvarade han på Searchtbrift afskedssaluten från Edward Bonaventure. Den 20/10 juni var man vid Kola, hvars bredd bestämdes till 65° 48′.114 »Torsdagen den 21/11 juni kl. 6 om morgonen kom en af de ryska lodjorna vid sidan om oss. Den roddes af tjugu åror, och der fans fyra och tjugu man om bord. Båtens befälhafvare skänkte mig en stor brödkaka, sex kransar af det slags bröd, som de kalla »colaches», fyra torkade gäddor och ett mått ypperligt hvetemjöl. Jag gaf honom en kam och en liten spegel. Han förklarade mig, att hans bestämmelseort var Petschora. Derpå bjöd jag dem att dricka. Befälhafvarens namn var Pheother (Feodor). Torsdagen (den 28/18 juni) lättade vi ankar i Kola-floden och gingo 7 eller 8 leagues ut till sjös, då en fullt nordlig vind tvang oss att återgå till samma flod, i hvilken vi förut ankrat. Der kommo om bord till oss män från flere af ryssarnes båtar, förklarande att deras bestämmelse äfven var mot norden för hvalrossoch laxfiske. De gåfvo mig rikligt af sitt hvita hvetebröd. Då vi lågo för ankar i denna flod, sågo vi dagligen flere af deras lodjor komma nedför floden.
Men jag anser öfverflödigt att vidare emot Utskottets Betänkande erinra, då alla nödiga anstalter till Vaccinationens befrämjande och koppfarsotens hämmande kunna af Regeringen, utan Riksens Ständers åtgärd, vidtagas. Utskottets Betänkande blef härefter, uppå af Herr LandtMarskalken gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallet. Den 1 Juli. e. m*. justerades följande': Utdrag äf ProtocolLet’, hållet i Höglo fl. Ridderskapets och Adeln® Plenum den 2 juli 1815. S. D. Vid företagen justering af ConStitntionsUtskottets, jemte denna dag inkommet Memorial, aflamnade Redaction. af de utaf Riksens Ständer vid innevarande Riksdag afgjorda Grundlagsförslag, blef samma Redaction i alla öfriga delar gillad öch godkänd; men, beträffande de förslag till tilläggning i 28 §. Regeringsformen, ält utländske män måtte kunna till Lärare vid Rikets Läroverk antagas* likaledes till Språkoch Exercitiemästare saint Idkare af de Fria Konsterna; så, emedan det Högvördiga PrestStåndet, med antagande af det sednare af dessa förslag, afslagit det förra, hvilket föranledt CoristitutionsUtskottet att, till meningens nödvändiga fyllande, flytta orden Utländske indit från det förra till det sednare förslaget, och Ridderskapet och Adeln ansåg eri sådan flyttning utgöra en icke tillåtlig förändring i Redactionen* samt i följe deraf förslaget om Språkoch Exercitiemästare samt Konstidkare icke annat kunna än förfalla; beslöt1 Ridderskapet och Adeln, att 28 §. RegeringsFormeri skulle, i hvad detta Förslag angår, förblifva vid sin förra lydelse oförändrad. Den ,2 juli .é. m. Hans lixcellence, Herr Grefven och l autitz
Ad. lora ordet, anhåller jag, att Hr RiddarhusSekret. måtte, för iakttagandet af föreskriften i 23 § Riksd:sOrdn:n vederbörligen anmäla. I anledn. häraf intogs Ordbdeplatsen af Erih. Åkerhjelm, Johan Carl, såsom, i egenskap af fullmäktig för Grefliga Attén N:o 8 Oxenstjerna af Korsholm, innehafvare af främsta rummet bland R. o. Ad:s uärvide ledamöter. Justerades 7 prot.-utdrag för den 23 dennes. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. iukomne Förslag till E. St:rs underd. Skrifvelse!' till K. M.: N:o 201, i fråga om postföringens framtida skiljande från jordbruket oell gästgifveri-skjutsen samt om lindring dessförinnan uti nämnde besvär; N:o 20 2, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de Postbevillningen; och N:o 203, i fråga om sättet för användande af de medel, som, enligt K. M:s och E. St:rs beslut, skola, till allmänna rörelsens underlättande, å utrikes ort uplånas. Äfvenledes uplästes till justering samt godkändes ett af Exped.- Utsk. under N:o 15 afgifvet Förslag till § i Eiksdagsbeslutet, ang:de Post-bevillningen. Uplästes ett af Frih. Leijonhufvud, Bror Abrah., inlemnadt så lydande mern.: Genom tjenste-åligganden nödsakad att afresa från hufvudstaden, får jag vördsamligen afsäga mig min plats såsom ledamot af StatsUtsk., utbedjande mig att det oaktadt varda vid min Riksdagsmannarätt bibehållen. 129 Den 27 Jennar!. II. o. Ari. lemnnde härtill sitt bifall, hvarefter Pir Frih. o. Ordfnlen anmodade PIrr Elektorer att utse en ledamot i StatsUtsk. i stället lör Frill. Leijonhufvud.
Blixen bör fördenskull i förev:de fall styrka, så väl att han icke med trooch huldhets-ed förpligtat sig till någon främmande makt, som att han i tre år varit skattskrifvon i Sverige. Detta sednare 202 Den 9 September. lärer dock numera vara öfverflödigt, emedan jag hört att Landshin i Malmö intygat, att han den föreskrifna tiden varit skattskrifven i Skäne. Det förra vilkoret deremot torde vara oundgängligt att fullgöra. Visserligen vet jag, att Baron Blixen år 1843 ansåg sig som svensk undersåte, emedan han ingick till K. M. med anhållan att, ehuru han icke upnått myndig ålder, få ingå äktenskap; men huruvida han, då han sedermera, efter att hafva förbrutit detta äktenskap, önskade att ingå nytt, jemväl hos K. M. derom gjorde ansökning, kan jag icke med säkerhet erinra mig. Men den omständigheten, huruvida han sjelf ansett sig för svensk undersåte eller icke, kan icke på frågan hafva något inflytande. Och anser jag således, att Frih. Blixen, innan han vinner inträde på Riddarhuset, bör styrka, att den förbindelse, hvari han möjligen stått till en främmande makt, uphört, samt att ban svurit Konungen i Sverige trooch huldhets-ed. Den sednare omständigheten betviflar jag, emedan här skedde ombyte af Regering år 1844, och då var Frih. Blixen omyndig, samt lärer sedan den tiden hafva vistats utrikes. Jag yrkar således, att pollett f. n. må honom förvägras, intilldess han styrkt ifråga vide förhållande. Frih. Raab, Adam Christian: Jag kan icke annat än gilla att man är nogräknad om våra former, om Grundlagens bud och om R. o. Adins föreskrifter. Men jag kan i detta fall icke, i likhet med den siste värde talaren, finna, att dessa former skulle trädas för nära derest R. o. Ad. beviljade inträde på detta rum åt Frih. Blixen-Finecke.