Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emedlertid 1847 års författning icke utesluter sådan täflan men väl tillförsäkrar innehafvaren af Kronoegendom optionsrätt, så anser jag skäl saknas att annorlunda stadga för nu ifrågavarande fall. Hvad åter angår den andra delen af frågan, eller om med innehafvare af ett indraget boställe skall förstås den, som brukar detsamma, så finner jag det vara orätt att tolka författningen på sätt Utsk. gjort. I författ - Den T Mars. 11S ningen står: att innehafvare tillförsäkras optionsrätt, och med ordet »innehafvare» kan omöjligt förstås brukare. Deraf blir äfven en följd att om en indelnings-hafvare dör i tjensten, så gå hans efterlemnade maka och barn miste om den rätt, som författningen hittills tillförsäkrat dem, och hvarpå de kanske gjort sig räkning. Jag beklagar att denna fråga förekommit på en så sen timma, då en hvar af It. och Ad. önskar komma härifrån, men det oaktadt vågar jag hoppas att det Högloft Städet egnar den vigtiga frågan all upmärksamhet, samt anhåller på grund af hvad jag haft äran anföra, att It. o. Ad. täcktes bifalla första punkten af det nu föredragna betänkande, men afslå den andra. Hr Printzensköld: Jag anser de yttranden som här blifvit afgifne till försvar för första punkten af Betänk, ingalunda vara af den beskaffenhet att de kuna rubba min öfvertygelse. En ledamot har sagt att om en person, en gammal militär t. ex., eller någon annan, som gjort Staten stora tjenster skulle erhålla besittningsrätt till en Kungsgård, så kunde ganska väl en sådan person ansets genom dessa sina tjenster hafva betalt Staten lika högt arrende som mången arrendator, hvilken på vanliga arrendevilkor innehafver en sådan Kronans egendom. Det är sannt i vissa fall; men hvad det af talaren upgifne fall beträffar, så innefattade gåfvan egenskap af särskild belöning för gjorda tjenster, ty den egentliga betalningen för den hade den ifrågavarande personen erhållit förut under sin tjenstemannabana, och dessa tjenster var således icke Staten skyldig att ytterligare betala. Men här gjorde Staten hvad den enskilde ofta gör med sina tjenare.
Om nu sådana erinringar eller anmodanden icke finge ske omedelbart af skolstyrelsen, utan nödvändigt skulle gå genom kyrkorådet eller sockennärnnden, så skulle denna omgång lända till barnens skada. Vanliga förhållandet ur, att emellan läraren och barnens föräldrar är den närmaste gemenskapen, och att skolstyrelsen ej tillitas förr än lärarens eller föräldrarnes bemödanden befinnas otillräckliga. Skulle icke heller skolstyrelsen kunna afhjelpa uppkomna svårigheter, då, men icke förr, bör en annan myndighets åtgärd vidtaga. Orsaken, hvarföre jag yrkar att skolstyrelsen och icke sockennämnden bör gifva barnens föräldrar de råd och erinringar, som omständigheterna kunna påkalla, är den, att örn icke dessa meddelanden mellan skolstyrelsen och föräldrarna eller, med ett ord, barnens fel, blifva så litet offentliga som möjligt, så skall föräldrarnes ömtålighet för sina barn snart vålla vedervilja för skolinrättningen. A andra sidan måste följden äfven blifva, att skolläraren upphörde att till barnen stå i det faderliga förhållande, som utgör ett af hufvudvilfkoren för möjligheten att uppnå det med skolgång afsedda ändamålet. Jag förnyar derföre min anhållan, att skolstyrelsen måtte blifva den myndighet, som äger meddela varningar eller erinringar. Hr Lagergren: Fullkomligen delande Hr von Hart mansdorffs mening, att det ifrågavar. meddelandet lill föräldrarna bör ske af skolans föreståndare, får jag likväl göra den värda talaren uppmärksam derpå, alt förevar, morn. icke lägger hinder derför, utan tvertom gifver tydlig anleda. dertill, att sådana meddelanden böra hafva för sig gått och visat sig overksamma, i följd af föräldrarnes obenägenhet att gå skollärarens uttryckta önskan till mötes, innan åtgärder af mera offentlig syftning böra ifrågakomma, ålom. stadgar nemi., att i händelse föräldrar eller målsmän skulle tredskas att efterkomma de föreskrifter, som, i afseende på barnens skolgungsshyIdighet, kunna meddelas, skola föräldrarne varnas på sätt sorn i morn. tillstyrkes.
Jag finner visserligen alltid föga lämpligt, att R. St. inlåta sig i dylika detaljer, som den att bestämma till hvilken facultet den eller den professionen eller ilen eller den lönen, som anslås, skall höra, utan anser jag att Konungen bör hafva sig öppet att derom bestämma; 4oS Den 12 Augusti e. m, men behofvet af de ifrågasatta professionerna i båda de juridiska faculteterna är mycket, isynnerhet vid riksdagens början, omordadt. Jag är af Frih. Sprengtporten förekommen i den upplysning han lemnat, att motionen var väckt af Professor Geijer, och får tillika upplysa att i Lund visserligen finnas tvänne professorer i den juridiska faculleten, af hvilka likväl den ene är professor i praktiska philosophien, samt, tillhör håde den juridiska och den philosophiska faculleten, men att den egentligen juridiska faculteten icke äger mera än en professor, behofvet ar således utan allt tvifvel gifvet, och den bestämmelse, som Utsk. företagit sig att föreslå för Ständerna, ar således här oskadlig. Jag skall således förena mig med de herrar, som endast önska bifall till Utskts utlåtande. Hr von Hartmansdorff: Mitt misstag angrde de juridiska professionerna i Upsala, härleder sig derifrån, att då jag innehade statssecret.-embetet, var Professor Schlyter den tredje professoren i juridiska faculteten. Han är sedan förflyttad till Lund, och den extra-ordin. professor, som nu är i Upsala, Doctor Lindblad, har ingen ordinarie-lön. 1 sådant fall är visserligen ännu en juridisk profession behöflig vid hvartdera universitetet, och jag vill icke göra någon invändning deremot. Den enda anmärkn., som för mig återstår att göra, är den, att man fordrat såsom villkor, det föreläsningar vid båda universiteten hädanefter skola hållas öfver Prikets grundlagar och c o n s t i t u t i o n e 11 a institutioner. Hvad grundlagarna beträffar, så vet hvar och en hvad det vill säga; men hvad de constitutionella institutionerna betyda, det vet man icke sä noga.
Begrafningar: om ändring i tiden derför, , , , , , Begrafningshjelp vid högre civile Embeten; se Liggemånader. Behof; se Försvars-Verke t. Beklädnad, Beyärings-manskapets; se Anslag 41. Underdånig B Skrifvelse. f aV i TO CO a> C/i c Ridd* 0. PresteBorgareBondeAdeln. Ständet. Ståndet. Ständet. Beklädnad, Bcvärings-manshapefs! om hvad dertill utgått sedan 1814 j ?>,>>>>>>>>>>>>> > Svar på återremiss ,»*>>> > ? -j > > Beklädtipds-CassoTnex angående utlåning af deras medel , , > y , , , , medel: angående förhållandet med Indelta Infanterie-Rcgemenlenas ,»>»>>>» Beläning{ se Banken; Banco-Reglementet; Jernbeiåning. , i Banken af tackjern på Stochholms \åg*. cotroler derför; se Gontroler. Belantngs-ratt å Accords-Fondens Obligationer; se Anslag, ,» rätt; se Spanmål. Belöning; se Cateches. Bennetj J. R.: hans Commendants-arfvodes uppförande å Allmänna Indragnings-Staten; se Indragnings-Slaten. Benzelstjerna, M., Commendants-enka: pension tili henne; se Jndragnings-Staten. Berga boställe: dess utarrenderande; se Anmälan. Bergare-lön; se Sjöskadc-Balken.
Den af Utskottet i Betänkandet N:o 35 pag. 2 och 3 föreslagne förenkling af föreskrifterna uti 4 §• 1 morn. pag. 6j och 8 af nu gällande Chartae-Sigillatre-Förordning, hafva Presteoch Borgare-Stånden gillat o<di antagit; hvaremot Ridderskapet och Adeln beslutat, att de två första raderna uti den å sidan 3 i nyssnämnde Betänkande befintlige tabellskola sammanslås till en och erhålla följande redaction: ”Handlingar, som inlemnas eller utgifvas” och att zifferbestämmelserna lill denna rad skola blifva sådane, sorn första raden dem innehåller; samt Bonde-Ståndet stadgat, att nu gällande Kongl. Förordning skall uti dessa delar oförändrad bibehållas. Då således 2:ne Stånd gillat Utskottets förslag, men Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet stannat i derifrån och äfven sins emellan skiljaktige beslut, hemställer Utskottet., alt sistnämnde 2:ne Stånd behagade frånträda deras serskilde meningar och med de öfriga Stånden sig lorena. 4 Bevillnings-Utskottcls Memorial N:o 44. I molsalt fall blifver nödigt alt genom omröstning i Förstärkt Stats-Utskott afgöra denna, på Bevillningens belopp inverkande, fråga; och får Utskottet, dels for utrönande af hvilkeldera, Ridderskapets och Adelns eller Bonde-Ståndets, beslut skall utgöra contrapropositionen i den hufvudsak liga voteringen, och dels för omröstningen i hufvudsaken, föreslå följande voterings-propositiouer: aj) om contrapropositionen, 1:0
Hvarför skall en sådan anstalt benämnas med det förhatliga ordet Skrå? Hvarför skall en qvarlefva af okunnighetens tidehvarf ännu kasta skugga på upplysningen; knappt finnes något Rike i Europa, der icke dessa gamla tvångs stadgar med sjelfva Feodal-Regeringen, hvarifrån de härledde sig, hafva upphört att äga kraft. Häraf följer likväl icke, att all ordning bör upplösas, och att alla såväl bildnings som pröfnings-anstalter böra afskaffas. Man kan ej göra sig begrepp om annan frihet, än den lagbundna , och hvarje klass af Medborgare, som utgör ett mindre helt, fordrar tillsyn, ordning och redovisning, likaså väl som hela Samhället. Efter dessa korta Prsemisser, dem ingen lär hvarken missbilliga eller anse för ensidiga^ vill jag förmoda, att vi alla komma öfverens om den första satsen, att en hvar Medborgare bör äga en ostridig rätt, att försörja sig och de Sina, genom hvad nyttig och loflig Näring eller handaslöjd han kan, utan hinder och tvång af någon 9 688 Dm 5 Juth någon, hvars rättigheter skyddas äf samina la^j och sådeles äga lika helgd. Ii ika Viss är jag * att eri hvar skall medgift va, afr denna obestridda Näringsfrihet hör stå under vissa lagar och tillsyningsman, ty den skulle annars snart urarta till sjelfsvåld och oordentlighet, samt till en derifrån alltid oskiljaktig både dålighet och oredlighet.
Nej; Vinner Nej, är förslaget 0111 nämnda grundlagsändring förkastadt. Omröstningen har utfallit med Fvratiosex Ja och Tretioen Nej. Fjerde Omröstningen. Den, sorn vill, att den af Konstitutions-Utskottet i Memorial N:o 15 föreslagna, af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkända, ändring i 28 § Regerings-Formen, att till vissa beställningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära, än den rena evangeliska, skall hvila till grundlagsenlig behanling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är berörda grundlagsändrings-lörsiag förkastadt. Omröstningen har utfallit med Femtio Ja och Tjugusju Nej. Femte Omröstningen. Den, sorn vill, att det af Konstitutions-Utskottet, uti dess Memorial N:o 16 afgifna. af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag till den ändring i 18 g Kikdags-Ordningen, att mosaiske trosbekännare ma erhålla rättighet att deltaga i Riksdagsmannaval skall blifva hvilande tUJ grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Bih. till B. St. Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är berörda grundlagsändrings-förslag förkastadt. Omröstningen har utfallit med Fyratio fem Ja oell Tretiotvå Nej. Sjette Omröstningen. Den, som vill, att det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 17 afgifna, af Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag till den ändring i 5 § 3 momentet Tryckfrihets-förordningen, att hinder icke må vara för mosaiske trosbekännare, att kunna till Jurymän utses, skall hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är nämnda grundlagsändrings-förslag förkastadt. Omröstningen har utfallit med Tretiosex Ja och Fyratioen Nej. Sjunde Omröstningen.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som vill, att till Sammans. Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts hemställanden i momm a och b å sid. 13 i Betänk:t N:o 5 skall fogas ett mom. under litt. c af följande lydelse: »att härigenom icke åsyftas någon ändring uti hvad R. St:r i underd. skrifvelse den 2 December 1863 yttrat ang. sättet för skjutslegas bestämmande vid ny skjutsinrättning å farväg samt vid jernväg eller kanalstation,» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. detta tillägg.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 14. Nej — 21. Frih. Sprengtporten: Mot det nu fattade beslutet får jag anmäla min reservation. Häri instämde Frih:ne Alströmer, Oscar, och Silfverskjöld, Nils August. mom. b. Frih. Sprengtporten: Utsk:t har visserligen i sina motiver antydt, att meningen icke är att framkalla tvungna entreprenader, men då dock måhända någon tvekan kan uppstå om 358 Den 19 April. Utsluts verkliga mening, anhåller jag att det af Hr von Koch föreslagna förtydligandet måtte bifallas. Hr von Koch: Såsom R. o. Ad. denna afton är sam mansatt, är det icke mycken utsigt till framgång för en förändring till förmån för de skjutsskyldige, men jag anser mig dock böra vidhålla mitt i början af diskussionen framställda yrkande, enligt hvilket monr.t skulle komma att lyda sål.: att, der entreprenader icke mot åtnjutande af ofvannämnda högsta skjutslega kunna åstadkommas, utan vederbörande skjutslag nödgas för skjutsbestyrets fullgörande medelst entreprenad lemna särskildt bidrag, skjutslagen då må af dertill särskildt anvisade statsmedel, så långt dessa räcka, undfå ersättningsbidrag i förhållande till hvad hvarje skjutslag utgifvit för skjutsens bestridande genom entreprenad, dock högst med ^ af entreprenad-summan. Jag anser onödigt att närmare motivera detta förslag.
15 En följd af tidningens hastiga .Jtillväxt och förkofran var naturligtvis också den, att Idun, likt ett barn i uppväxtåldern, ideligen växte ur kläderna, d. v. s. att lokalerna på grund af den ökade expeditionen och personalen undan för undan blefvo för trånga. Så måste till en början snart sagdt hvart eller hvartannat år flyttning företagas. Från Klarabergsgatan styrdes hösten 1889 kosan till Drottninggatan n:r 48, där cn treflig och efter tidningens då- varande behof rymlig lokal erhölls i hörnvåningen en trappa upp öfver G-öthes bokhandel. När stugan emellertid äfven här blef för trång, flyttades hösten 1890 penaterna till det gamla Sagerska huset, Hamngatan n:r 16, alldeles i fonden af Kungsträdgården, en utomordent GEl^DA H E L L B E S G. MARIA HELLBERG. f. Björkegren. REDAKTIONSJ E N N Y HUSBERG, f. Romander. O C H EXPEDITIONSPERSONALEN 1887 — 1897. Ida Granqvist En svensk kvinna). Gustaf Gullberg. ligt härlig belägenhet, hvars fria utsikt öfver Stockholms centralaste promenadpark, slottet, strömmen och ända bort till södra bergen ännu vemodigt hägrar i redaktionens minne. Nästa flyttning måste verkställas redan året därpå, och fann då Idun ett, på grund af sin närhet till posten och tryckerilokalerna, synnerligen bekvämt hemvist i tidningen Aftonbladets stora hus, Klara västra kyrkogata n:r 7. Då emellertid behofvet att centralisera samtliga lokaler under ett och samma tak gjorde sig allt mera gällande, skedde hösten 1893 åter flyttning, nu till Klara södra kyrkogata 7, hörnet af Stora Vattugatan, tidningens ännu innehafda lokaler, hvarigenom det viktiga önskemålet uppnåddes att i en och samma lä- genhet förena såväl tryckerisom redaktionsoch expeditionslokaler. Under samtliga år hade Idun fortfarande tryckts på den förstklassiga Gernandtska officinen. Tidningen hade nu utvecklats till att blifva en af det stora tryckeriets allra förnämsta kunder och hade sålunda glädjen att i någon mån kunna återgälda den vänliga hjälpsamhet, som i vardandets vånda visats den.
Den 28 Juni. 569 Jag är deremot af alldeles motsatt tanka med Herr Grefve Schverin , i fråga om företrädet imellan 1810 och iSf2 års Bevillning»- Förfatf ningar. Hade Bevillningen år 1-3 12 fått, på sätt då uti ett utarbetadt och afgifvet förslag biet tillstyrkt, stanna vid 4 procent af egendomsvärde och rörelseafkastning, i stället för 5 procent som fastställdes, och skuld fått afdragas vid progressiva afgiftens beräkning, sorn äfven var föreslaget, så hade Bevillningen gått jemnt upp till det calculer3de belopp t och hade 1 j lemnat något öfverskott. lalla fall är noten uti Yttrandet, pag. 40, alldeles origtigt tyder säges: 18 to års. Bevillning, beräknad, till 2,500,000, utgick endast med (fmkring 2 millioner. 18 j 2 års Bevillning, beräknad till 3,200,000, lärer hafva utgått med nära 4 millioner. Hätta förhållandet är deremot följande: 1812 års Bevillning, beräknad och fasiställd, enligt 14 § i KiksdagsBeslutet, till 2,650,000, har utgått, enligt RiksgäldsContoirets tryckta summariska Extract, med 3,1 80,520: 27. 6. Således i beräkningen 550,000 R:dr mindre, och i produeten omkring 800,000 R:dr mindre än som blifvit uppgifvet, hvilket icke obetydligt lärer inflyta på de statistiska slutsatser, som man häraf velat draga, Vid teckningen af orsakerna till den när* varande förlägenheten, sorn påstås hafva uppkommit af administrationen i afseende på conrrmvciella och oeconomiska åtgärder, anlägger Herr Grefve Schwerin sedan sjelfva grunden med nog starka färger, då han säger:
Den 23 April f. m. 437 Hr Bennich, Nils Axel Gustafsson: Jemte det jag instämmer med Frih. af Ugglas, ber jag få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på att den största importen af kött sker ifrån Finland. Om nu tull sättes på denna vara, skulle det icke allenast verka skadligt för denna skeppsfart, utan det salta köttet skulle då alltid läggas på nederlag för att undgå tull. Jag anhåller således att tull icke måtte beviljas på denna vara. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts i afseende å ifrågavarande artikel gjorda hemställan och dels att R. o. Ad., med alslag derå, skulle bibehålla den för artikeln nu gällande tullfrihet; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades talrika nej, blandade med många ja, och sedermera propos. på afslag å samma hemställan och bibehållande af tullfrihet för ifrågav:de artikel, då svaren utföllo med talrika och starka ja, blandade med många nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Liljencrants begärde votering, men anhöll kort derefter om ordet och yttrade: Då jag, på sätt jag i början af diskussionen tillkännagaf, anser denna fråga vara af mindre vigt, alstår jag från min begäran om votering. Härefter anmälde sig Hr Boij, Adolf Fredrik, och yrkade, att votering skulle anställas. Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Bevilln.-Utsk:ts i Betänk:t N:0 8 gjorda hemställan, att å artikeln kött, alla slag, må bestämmas en medeltull af en rdr pr centner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan och bibehåller den för ifrågav:de artikel nu stadgade tullfrihet.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 49. Nej — 64. Artikeln Ost. Frih. af Ugglas:
Det är ej dröm! Kom dotter! Kom, mitt barn! INGRID. KNUT. SIGRID (skyndar ned och kastar sig i modrens armar). Min moder! Sigrid! BENGT. Brölloppet på Ulfåsa. 50 drens armar, och för henne till Bengt). BENGT KNUT (lösgör henne mildt ur mo Gud välsigne eder! (omfamnar Sigrid). Ser du min mö! ej våren än bytt skrud, BOTVID Och dock är Sigrid fagra väpnarns brud! Och min är bägaren! (till Knut). KNUT. På Jarlen! Och hämd jag får På det sättet alla vinna Men, fader, säg INGA BOTVID. (smekande till Björn). (likaså på hans andra sida). (halft sträft, halft skämtande). (vändande sig till sina män). När blifver turen vår? Seså! J måtten väl för böfveln hinna! BENGT BJÖRN SUNE Tre veckor än, och så mitt bröllopp står BJÖRN På gamla Ulfåsa med lust och gamman! Och mera fagert par kom aldrig samman! _______ (svänger sin mössa). (Ridån faller under svenners och väpnares lefverop.) 51 ANDRA AKTEN. Riddarsalen på Ulfåsa, med stora hvalfdörrar i fonser sjön Boren och den motsatta stranden. Till den, ledande ut till en terrass bortom hvilken man höger, nära fonden, ett högt fönster med målade rutor. Till venster, nära avantscenen, en sidodörr. På väggarne rustningar och vapen. Kring väggarkeskärl och pokaler, samt omgifvet af högkarmade stolar. Vapen och pelare äro omvirade med blommor, och allt bär ett festligt utseende. Första scenen. ne bänkar, och till venster ett tungt bord med dryc (Vid ridåns uppgång står Kol midt på scenen, utdelande befallningar åt svennerna, som ordna dryckeskärlen på bordet, och sedan flytta det intill väggen, nedom dörren. Sune står vid det uppslagna fönstret och blickar tankfull utåt.) KOL. KOL TYNNESON. SUNE. SVENNER.
Nåja, bröd var absolut nödvändigt att hafva, och när de fått en säker inkomst, kunde han alltid måla på mellantider – söndagarna och så där. Och hvad ära och ryktbarhet beträffade, var det fullkomligt löjligt i våra dagar att tänka, att konsten stode framför t. ex. konstindustrin. Om Tore ville blifva hvad som helst, skulle hon understödja det – endast han förtjänade bra. Hon skulle minsann visa de fördomsfulla, att gatsopare kunde lefva lika nobelt som excellenser. Hon blef mycket upplifvad af detta, som formade sig till ett beslut. Tänk om Tore gick här och kände sig för hennes skull tryckt af sin tarfliga börd, som kunde glömmas endast genom glansen af ett konstnärsnamn. Hon erinrade sig hans besynnerliga, frånvarande sätt under dessa korta feberaktiga veckor ... Hvad betydde ett namn! Själfva lifvet var det hon älskade, lifvets glans, det skulle han få skaffa henne – något annat brydde hon sig icke om. Eller kanske gick han och längtade att få taga itu med något duktigt, simpelt arbete, som betalade sig fort och bra, kanske sjöd arbetarblodet i honom! Det förstod hon så väl ... hennes instinkter bröto fram ofta, nedärfda kulturella instinkter – då var ju lika naturligt att hans sunda natur ... Ja då. Det var stil på detta. Och om de en gång skulle få ett barn – hon kände blodet forsa åt kinderna, hon smålog drömmande ... ett sådant märkvärdigt, härligt barn det måste blifva! En lördagsafton frågade Tore strax efter sin tidiga hemkomst: – Hur mycket pengar ha vi kvar, Louise? – Räcker fem veckor, kära du. Dagen hade varit synnerligen otreflig med sopborstar och skyar af sotigt, klibbigt damm hvart man gått fram. Nu var allt frid och helgaftonstystnad med klara mattor och rena balustrader.
Proposition N:o 39. hans reseräkning för hvarje år; förmälande Professoren Erdmann, att den bristfälliga kännedom om landet, sorn i bypsometriskt hänseende ännu egde rum, öfvertygelsen oro den nytta och fördel, som dessa afvägningar ofelbart skulle i flera hänseenden kunna åstadkomma, och det varma deltagande, som de i samband med de geologiska undersökningarne hittills utförde höjd bestäm melserne redan tillvunnit sig, gåfve grundad anledning till underdånig hemställan om dessa arbetens fortfarande enligt samma plan, sorn hittills varit för dem faststäld. Äfvenledes hafva uti utgiftsförslaget uppförts lön för en Vaktmästare och hyra för arbetsoch samlingslokalen. Den förra utgiften hade hittills, så länge undersökningen varat, icke ifråga kommit till det nu föreslagna beloppet, utan hade endast en summa af 150 Riksdaler ärligen utgått såsom arfvode till en på annat häll anställd person, som tillika för Geologiska Byrån besörjt eldning och städning jemte den nödvändigaste uppassningen. De ständigt tillvexande samlingarne och den nu ända till ett antal af tio småningom ökade arbetsstyrkan gjorde den till samlingarnes inrymmande och för vinterarbetena afsedda förhyrda, inskränkta lokal allt mera obeqväm. På det emellertid så liten summa som möjligt måtte för detta ändamål behöfva afgå från det påräkneliga anslaget, hade Professoren Erdmann ansett sig böra tillsvidare åtnöjas med den inskränkta lokalen och söka att genom vissa anordningar vid samlingarnes uppställning och förvarande samt öfriga tillgöranden i någon mån minska deraf härrörande olägenheter. Dessa blefvo dock för hvart år mer och mer kännbara, emedaD hvarje ny sommars skörd måste hafva sin vederbörliga plats för att uppställas. Oupptagne och i sina packlådor qvarliggande skulle dessa samlingar, och sålunda äfven hela sommarens arbeten, endast ofullständigt kunna utredas och för öfrigt mycken oordentlighet föranledas.