Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lisi liten, du talar som ett barn! Hon skakade på hufvudet och skrattade alt fortfarande. Hör du, afundas du inte förskräckligt din katt därborta i kakelugnsvrån? Se blott huru nöjd den är med lifvet, spinner med ögonen slutna utan bekymmer och sorger och saknar ingenting i världen, så länge den får mat och har det varmt. Den har fullständig sinnesfrid! Jag blef litet förargad. En katt är en katt och en människa en människa. Hon steg upp och kom till mig. Blef du stött? En förförisk blick mötte mina ögon och fick mig genast god igen. Så där, inte blir du ju ledsen för ingenting. Men nu skall jag för denna gång lämna er. Träffas vi ännu? Alldeles säkert. Jag hoppas ännu ofta få njuta af ert sällskap. Eller huru, herr Reijola? Hon räkte fram sin lilla, hvita hand, och Antti slöt den i sin. Hvarför tykte jag att han höll den altför länge? Kommer ni i morgon på festmiddagen? frågade Antti. Troligtvis, svarade hon. Där träffas vi således. Antti visade henne alldeles onödigt stor artighet genom att följa henne ända till trappan. Och då han kom in igen, stannade han ännu vid fönstret och såg efter henne. Hvad tycker du om henne? Antti svarade ej genast. Är hon inte bedårande? Bedårande? Hon? En lättsinnig kokett är hon. Fördärfvad och njutningslysten. Besynnerligt jag hörde detta med nöje. Hans klander formligen smekte mina öron. Men samvetet dref mig dock att försvara henne. Jag berättade huru idealisk hon förut varit i skolan. Och i grund och botten tror jag ännu att hon är god, fastän hon råkat under dåligt inflytande, tillade jag ytterligare. Hon är fåfäng och hersklysten och söker göra alla män till sina slafvar. Hade hon inte beundrare omkring sig också därute på festplanen? Jo, bevars. Det kan jag tänka mig. Men Antti, hvad rår hon för att alla bli förtjusta i henne och låta behandla sig som slafvar? Hon kunde hindra det om hon ville, men hon vill inte det är jag öfvertygad om. Antti fördjupade sig i sina böcker, och jag vågade ej mera störa honom. På festmiddagen återsågo vi Agnes.
Uti 4 §. af Presterssapels Privilegier den 16 October »72 z är förklaradt, att angående Prestegardsbyggnaden förblifwer efter 41 §. af 1720 ars Kongl. Resolution pa Allmogens Beswär, eller hwad Allmogen uti somlige Orter genom Conventioner sig ätagit, sa wida de skäligen sig deröfwer icke beswara, och uci högstberörde Resolution äro de 7 Laga HuS upptagne och bejkrifne, som, enligt i68r ars Husesyns, Ordning, för Pastor böra uppbyggas. — Uti Allmänna Lagen 26 Cap. 2 §. Byssnmga.Bal - 2>ls Den ro Augusts. ken, äro jemwäl desie Hus uppräknade, hwilka, men ej flere, Socknemännen äga med rak och innanrede förfärdiga och till Kyrkoherden anlwarda, som han jedan är stylvig alt hälla wid magt med egen kostnad. Nar nu således denna rättighet Prcsterstapet tillkommer, och genom någon Annan Författning eller öfwerenskommelse, som i Näder blifwit bifallen, icke är ändrad; sä sinner Särskildta Utstottet, lika med Allmänna Besvärsoch Economie-Utstottet, sig icke kusina något annat tillstyrkande hära lämna, än att wid hwad Allmänna Lagen och Privilegierne, såsom gällande Författningar, härom förestrifrva, och de särskildta öfwerenskommelser, som i wisa Orter kunna wara ingängne, bör oförändradt förblifwa; ankommande pä framdeles bepröfwande, dä en ny Byggnadsloch Husesyns - Ordning warder upprättad, i hwad matto de öfwerklagade olägenheter kunna undanrödjas eller undwikas. 7-de punkten innehåller, ^'atk, dä Pastor t Församlingen, såsom pä sina ställen i Norrland, sitter med flere Stom-Hemman, men Capellanen deremot saknar Boställe, det mätte ett af förenämn, de Hemman dertill warda anflaget, sä snart Jnnehafwaren med döden afgär.
4 Sami i Afd. 18 Haft. 10 f 7* Stats-W t »kotlett Utlåtande, 1S:o 5$. som här af Utskottets pluralitet blifvit äskad, skulle kunna beviljas och hvarigenom, i händelse densamma blefve medgifven, ganska lätt, efter mitt förmenande, collisioner skulle kunna komma att uppstå, emellan Rikets Ständers Revisorers tillgöranden i detta afseende och Arméens egne Revisorers, hvilka äfven uppå vissa bestämda tider för samma ändamål; sammanträda', utan det ringaste af mig insedda gagn;: hvarföre-jag, äfvenledes med hänsigt till vigten af Rikets Ständers Revisorers granskning af Statsverkets räkenskaper* och den korta tid: af endast 3 månader, sorn för detta vidlyftiga och högst magtpåliggande uppdrag är bestämd, — och hvilken icke lemnar rådrum till noggrann granskning af jemväl fonder, till större delen bildade, af enskildta bidrag, såsom Arméens Pensions-Uåssa, för min del afstyrker bifall till Utskottets förslag i dettahänseende;” Häruti instämde Herr v. Rosen; af Herr af Harmens: ”Emot beslutet att begära rättighet till gransk ning och förvaltning &c. af enskildta bidrag till Arméens Pensions-Cassa reserverar jag mig, emedan en fullständig redovisning för Statsmedlen och; deras ändamålsenliga användande ganska lätt kan åstadkommas, utan att träda delegares rätt för nära, så mycket heldre, som Utskottet tillämpat denna lindrigare åsigten i afseende på Amiralitets Krigsmanshus-Cassan;” af Herr Lagerborg: Vid 93 angående en i Lunds Universitets räkenskaper, balancerad. fordran: af Herr Norin: ”Emot Utskottets beslut, i fråga om liqvid äf en äldre fordran, den Lunds Universitet eger för Academien fråntagen Krono-tiondespanmål, får jäg mig, reservera; och anser jag att någon betalning af denna skuld till högre belopp, än som blifvit uti Räkenskaperne sedan år 1807 hafanceradt, icke bör ifrågakomma.”
M:s disposition, för att användas, — dels till reseunderstöd och arfvoden åt personer, som finnas villige och lämplige att utrikes inhemta kännedom om och sedermera inom riket meddela undervisning uti Olbryggerikonslen efter Baijersk method, — dels till förlagslån pä lämpliga vilkor åt landtbrukare, som vilja anlägga och drifva llaijerska Ölbryggerier, — dels och hufvudsakligen lill prcemier att årligen tills vidare tilldelas de ägare eller arrendatorer af sådane bryggerier, vare sig i stad eller på landet, hvilka behörigen styrka sig hafva, under nästföregående året, på från hvarandra ej alltför långt aflägsna försäljningsställen inom ett visst efter bryggeriets tillverkningsförmåga lämpadt område deromkring, ständigt tillhandahållit allmänheten öl af god beskaffenhet till ett pris, som för en flerfaldigt större qvantitet öl varit lägre än gångbara priset på en viss mindre qvantitet bränvin. Om ändamålsenliga åtgärder i sådan eller likartad syftning vidtagas samtidigt med bränvinstillverkningens högre beskattning, är jag fullkomligt, öfvertygad, att den tidpunkt icke skall vara serdeles aflägsen, då bränvinssupandet aftagit, allmänheten i samma mån 2 H. 15 226 Oen 29 December. kommit sig i vana att förtära öl, samt denna vana öfvergått till sådant behof och ölkonsumtionen i följd deraf så tilltagit, att ölbryggerier, äfven å landet, kunna utan understöd bära sig sjelfva samt kontrollen å varans beskaffenhet och pris öfverlåtas ät blotta täflan enskilde emellan. Då skall ock en icke obetydlig qvantitet spanmäl användas i bryggpannan i st. f. i bränvinspannan, och nationen skall välsigna Konung och Ständer, som fört den på en ny bana, ledande till moralisk, sanitär och ekonomisk förbättring. 2:o. Bland samhällsnyttiga anstalter inom lmfvudstaden är väl ingen, sorn har ett ädlare sylte, ingen som bättre upfyller sitt ändamål, än Prins Carls upfostvingsinrdttning för fattiga och vanvårdade barn.
Ett derstädes till realisationens befrämjande år 1802 upptaget Län af En Million 350,000 R:dr Conventions-mynt. E. I Hamburg. ilo Ett derstädes, genom numera framlidne Cantzli-Rådet och General - Agenten Awerhoff, fourneradt Lån ai 500,000 R:dr Hamb. Råneo. 2:0 Allmänna Magazins-Directionens Skuld till Aiverhoffska Sterbhuset, hvilken, vid 1809 och 1810 årens Riksdag i Stockholm, på Riksgälds-Contoiret blifvit öfverflyttad, utgörande 150,400 E:dr Hatnb. Råneo, utom derå beräknade Inteiessen1 och omkostnader. Stats-Vtskottets Betänkamhn. ig? 3 Kongl. Maj:t, som, i anledning af hvad Rik. Sens Ständer, vid 1812 och 1815 arens Rikt* dagar, på förutnämnde sätt, beslutat och hemställt, åtagit Sig att besörja betalningen och Liqvida,pionen af ifrågavarande Stats-Skuld, härj i fö'jd af detta åtagande, och med afseende på Riksens Ständers för hvarje setskild Skuldpost fattade beslut eller gjorda hemställanden, tid ef« ter annan, vidtagit de åtgärder, hvarom Kongl. Maj t nu får Riksens Ständers Stats-Utskott underrätta, nemligen: A. Angående Capital Gulden i HollamU Denne, under åren 1784 till och med 1797, genom Nio serskildte upptagne ärftelige
För att emellertid friheten i öfverenskommelser om vilkoren för penningens användning skall kunna vara gagnelig, fordras dock att en verklig konkurrens i detta afseende eger rum; men om ett fullgiltig! skäl lill inskränkning i ränlealtalet förut funnits uti bristen på bankanstalter samt andra kreditinrättningar, så bortfaller detta, i och med detsamma hindren för sådanas uppkomst borttagas och dylika, väl ordnade, uppstå. Då bankväsendet äfvensom andra kreditanstalter, afsedda för särskilda slags lånebehof, såsom sparbanker och hypolheksföreningar, här i landet under sednare lider redan hunnit den utveckling och tagit en sådan rigtning, att, om desamma fortfarande få ega bestånd och än vidare fortgå, något förtryck af långifvare mot de lånebehöfvande icke behöfver fruktas, synes icke heller någon betänklighet härutinnan mera böra hindra tillämpningen af en i och för sig rigtig grundsats. Del tolde för öfrigt, hvad bankerna beträffar, visa sig vara en ogrundad farhåga att de skola söka bibehålla en hög Expedilions-LJLskollels Förslug lill undcrd. Skrifvelse, IS:o 173. 25 bög räntefot. Af vida större intresse för dem är, att icke utlemna sina penningar annat än emot goda säkerheter, men dessa erbjudas icke der hvarest en hög ränta fordras. Nyss om förmälda fruktan för en förtryckande öfvervigt å långifvarnes sida har mindre yppat sig beträffande bruksoch fabrikssamt handelsrörelsen, hvilka näringsgrenar likväl företrädesvis äro i behof att hastigt kunna erhålla försträckningar och derföre måste kännbarast erfara inflytandet af vexlingar i penningemarknaden, än i fråga om jordbruket. Man har befarat, alt spekulationen på en högre ränta, skulle föranleda egar ne af penningekapitalet att uppsäga de lån hvilka nu tillgodokomma jordbrukaren, som derigenom skulle antingen gä miste om nödigt förlag eller nödgas för detta betala en ränta, hvilken öfverstege jordens afkastning och således måste undergräfva hans ställning.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, anmält samt R. o. Ad. bifallit Frih. von Knorrings, Wolrath, anhållan, att med bibehållande af riksdagsmannarätt få afsäga sig sin plats såsom Bänkman inom 5:te Bänkm:s-afd., tillkännagaf Hr Landtm, att val till återbesättande af den sålunda ledigblifna plats bland Bänkmännen komme att förrättas i början af nästa plenum. Företog R. o. Ad. val af en Fullmäktig i R. Sl:s Riksgäldskontor efter Hr Printzenskjöld, Carl, som dertill blifvit utsedd, men afsagt sig förtroendet; och befanns, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedd: Gr. Sparre, Gustaf Adolf, president, R. N. O. med 100 röster. Föredrogs ånyo Bevilln.Utsk:s d. 28 och 29 sisth Mars på bordet lagda betänk. N:o 9, ang:de grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för deras tillämpning. R. o. Ad. fann detta betänk, böra punktvis företagas till afgörande. 1:0 Utsk:s erinran, att de i dess förslag förekommande procent eller siff'er-belopp endast äro att anse såsom förslagsvis utförde. R. o. Ad. lät vid demina erinran bero. 2:0 An g: de Frih. Cederströms motion om återgång till de 56 Den S April f. m. vid riksdagen år 1809 fastställde grunder för allmänna bevillningens fördelning. Frih. Gederström, Jakob: Att Utsk. afstyrkt återgång till 1809 års bevillningsgrund, kan icke förundra någon, då man finner, att Utsk. bibehållit skydds-afgiften, hvilken till samma belopp erlägges sä väl af den rikaste magnat i landet som af den fattigaste dräng. Det är naturligt, alt man, med antagande af en dylik bevillningsgrund, kommer till sådana klassifikationer, all afgiften utgår af dera sorn hafva förmåga att den utgöra, men måste afskrifvas för dem, som sakna en sådan förmåga.
Utsksirec icke wägar tillstyrka i sräga satts förändringar med Uppbörden och Redogörelsen, eller derom inga i annar fdro,.dnande än som innefattas i de dertill prosicttrade §. §. T?ll wägledning och efterföljd lör Mantastskrif, ning, Taxering och Redogörelse wid nu förändrade methode i Bewiljningen, b>i!wcr wislsriigen nödigt, acr behörige Fomiulairer jemwal härom uttärdas; men emedan' dyijka föreskrifter närmast rora Rikets Upp, bördswerk i allmänhet, och dem som hofwa answaret Nior». Hch Ad. pror. 5 B. deri 242 Den 5 Januari?. deröswer sig uppdragit; ky tror Ut,lottet sig härmed icke böra taga någon widare befattning, än endast tilikännagifwa detta sig företeende behof af ifrägawarande Formulairer, och hemställer om ej Riksens Högloft. Gränder skulle finna för godt, att hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan, dck wederbörande Collegium och Embetsman macke anbefallas att författa och kill efterrättelse fastställa sa dane Formulairer som i osivannämds ändamål kunna erfordras och wara lämpelige, pä det sa wäl enhet och ordentelighet i detta för Riket och hwarje Medborgare högst angelägna amne mä winnås, som ock lättnad och" redighet witz »verkställigheten af de nya Beivillningsgrunderne, Ta, xerjngsmännerne härigenom bibringas. Alla öfrige fran Respectiwe Standen aflätne anmärkningar, hwilka här oswanföre lill widlyftighets undwikande omständeligare icke finnas upptagne, hofwa antingen blifwit genom de uri nu medföljande förslaget kil!
Åklagaren yrkade målets ytterligare uppskjutande för flera vittnens hörande; men Anders Andersson 47 deremot begärde utslag i saken och ingaf till Rätten en med tolf namn undertecknad skrift af det innehåll, att för den händelse målet vid då påstående ting icke blefve afgjordt och om Häradsrätten funne borgens antagande möjligt, undertecknarne af skriften erbjödo sig, en för alla och alla för en, att ansvara för Anders Anderssons person intill målets slut, så att han icke blott skulle iakttaga inställelse vid alla tillfällen, som honom lagligen förelädes, utan ock finnas tillstädes i Fläskjum,_ så snart fråga uppstode att emot honom åstadkomma domens verkställighet.» Åklagaren yttrade åter i denna fråga, att han måste påyrka Anders Anderssons fortsatta qvarhållande i häkte, enär denne vore en för allmänna säkerheten vådlig person. Häradsrätten tog derefter denna fråga i särskildt öfvervägande och Ordföranden yttrade, att han för sin del funne sådana omständigheter vid dagens förhör icke hafva förekommit, som kunde föranleda till ändring i Häradsrättens den 3 i samma månad meddelade beslut, så vidt det rörde frågan om tilltalade Anders Anderssons förvarande i häkte, hvarföre Ordföranden förklarade sin mening vara, att med målets utsättande till fortsatt handläggning å sista rättegångsdagen af tinget, den 14 påföljande Juni, återförpassa Anders Andersson till Kronohäktet i Alingsås. Nämnden deremot var enhälligt af en från Ordförandens nyssberörda mening skiljaktig åsigt, i enlighet hvarmed Häradsrättens utslag afsades sålunda: att, med anledning af den för tilltalade Anders Anderssons personliga inställelse ingifna borgen, Häradsrätten funne skäligt, med upphäfvande af beslutet om hans häktning, tills vidare försätta honom på fri fot; och uppskjöts målet, såsom ofvan sagdt är, till den 14 påföljande Juni, då Anders Andersson, vid hämtningsäfventyr, skulle för domstolen sig inställa.
Bankens länefunctioner blifva förenklade till de delar, som angå discontering pä kortare tid, hvilken således, i afseende på omsättningar, lill lidsförkortning kan göras ännu lämpligare, och Bankens öfverskott kan derigenom helt och hållet ställas på sidan-om möjligheten alt blifva i förlägenhet i afseende på vexling af Bankens sedlar. Jag kan icke annat än på det liffigaste yrka, alt R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s utlåt, i denna del, beslutar, att Bankens hela bestyr med afseende å fastighetsbeläningen öfverflytlas pä Riksg.cont. mot obligationer af detta verk, löpande med 4 proc. ränta, afgifne i den lorm alt de äro användbare på den utländska marknaden. Frih. Raab, Adam Christian: Jag tillhör deras antal, som, då denna fråga förra gången förevar, yrkade denna lånerörelses öfverflyttniug till Riksg.cont., delande alltså de satser, som af Gr. Cronhjelm och Frih. Cederström blifvit uttalade, och jag vågar tillägga äfven af Frih. Palmstjerna; ty Friherren ogillade icke denna öfverflyttning, utan yttrade endast några betänkligheter dervid. Så många skäl hafva redan för densamma blifvit anförde, att jag icke åter vill upprepa dem, men anser mig deremot skyldig upptaga några af de skäl, som den sistnämnde värde le 9 II. 39 306 Den 12 Aprilj f. m. damoten yltrade emot möjligheten att nu verkställa berörde öfverflyttning. Frih. Palmstjerna ansåg nemi., att då Banken för närvarande äger ungefär hälften af sin reservfond i obligationer, och den andra hälften i inteckningar, så skulle den hafva ett tillräckligt antal obligationer. Jag får dervid fästa uppmärksamheten derå, att under förliden gårdag yttrades af mången just den åsigten, att man borde söka, såvidt möjligt vore, befrämja det Banken hade så stor del som möjligt af sin behållning ställd i obligationer. Frih.
Då Utskottet nu går att afgifva yttrande i detta för jernvägs-kommunikationernas framtida utveckling i vårt land vigtiga ämne, anser sig Utskottet till en börja0 böra erinra derom, att, vid den riksdag, då jernvägs-byggnaders utförande för Statens räkning af Rikets Ständer först beslutades och anslag dertill beviljades, eller riksdagen 1833—1854, erfarenheten i afseende ä sådana kommunikationers anläggande ännu i Sverige var alltför ringa, för att någon bestämd åsigt om byggnadssättet skulle hafva kunnat yttras. Vid derpå följande eller 1856—1858 års riksdag, då ett nära tre gånger så stort belopp, sorn vid förutgående riksmöte, anslogs 12 Slats-Ulskotlels Ullålande M 158. tili Statens stambanor, var väl dessas anläggning begynt, men hade ännu icke hunnit så fortskrida, att någon erfarenhet kunde anses vunnen i afseende å de ekonomiska resultaterna af det system, som vid anläggningen blifvit följdt. Först vid innevarande riksdag har en sådan erfarenhet kunnat, åtminstone i viss mån, lemna de upplysningar, som för bildandet af ett omdöme i detta ämne äro af nöden, och har Utskottet ansett sig böra här framlägga dessa resultatcr, sådana de ur de Utskottet meddelade uppgifter framgå. Enligt de tabeller, som från Jernvägs-styrelsen voro til! Utskottet aflemnade, då Utskottets Utlåtande M 86 afgafs, och hvilka finnas detta Utlåtande i tryck bifogade, hade, under det år vestra stambanan varit å en längd af 10,61 mil, och södra stambanan å 8 mil för trafik öppnade, inkomsterna öfverstigit utgifterna i medeltal med en summa af omkring 6,000 R:dr R:mt. Bland utgifterna hade dock här icke upptagits kostnaden för underhåll af sleepers, räler och vagnar, hvilken kostnad likväl, vid en allmän beräkning af jernvägsrörelsens resultater i ekonomiskt hänseende och för vinnande af en fullständig öfversigt deraf, måste med det belopp, hvartill densamma med ledning af erfarenheten kan antagas uppgå, i räkningen intagas.
Att närmare redogöra för alla dessa undersökningar, skulle väl leda till alltför stor vidlyftighet; men komiterade anse sig likväl, med afseende å frågans stora betydelse, böra underdånigst omförmäla de allmänna resultaten af dessa undersökningar. Sålunda gifva uppgifterna å 12 olika slag Svenska ylleväfnader, från 9f till omkring 31 Rdr:s värde pr aln, vid handen, att nu varande tullsats i medeltal uppgår till 21,$ procent af dessa varors hela värde. Enligt prisuppgift å alla Carlsviks aktiebolags tillverkningar af heloch halfylle väfnader, skall nu varande tullen utgöra 18,t procent i medeltal. Men enligt särskilta uppgifter, grundade på fakturor öfver införde flera olika slags utländska heloch halfylleväfnader, skall nu varande tullsatsen i medeltal uppgått till 25, 41, 52 och till och med 91 procent af varuvärdet. Nu är det tillika upplyst, att hela tillverkningskostnaden vid de Svenska ylleväfnadsfabrikerna kan antagas utgöra från |:delar till |:delar, eller i medeltal något mera än halfva varuvärdet; och på denna tillverkningskostnad uppgår således, enligt omförmälda prisuppgifter, nu varande tullafgift till omkring 36 ä 40 procent i medeltal. Om endast de Svenska fabrikernas egna uppgifter tagas till grund för omdömet, måste följaktligen den nu varande införselstullen finnas öfverdrifvet hög. ] Belgiska traktaten är denna tull öfvergångsvis bestämd till 15, men, efter 2 års förlopp, till 10 procent af varuvärdet; och i den Tyska Tullföreningstraktaten bestämmes tullen: för valkade, otryckta väfnader till 23 öre; för ovalkade och otryckta, öfvergångsvis till 54 och sedermera till 45 öre; samt för alla slag tryckta, öfvergångsvis till 68 och slutligen till 57 öre, allt efter Svenskt skålpund heräknadt. Efter sorgfälligt öfvervägande af hvad komiterade varit i tillfälle att inhemta, och då, å ena sidan, svårligen kan antagas, att Frankrike skall åtnöjas med den tullnedsättning Eders Kongl.
Ståts-kontoret, reqvirera och lyfta de till förefallande utgifters bestridande erforderliga medel, har likväl, under år 1849, så stora belopp blifvit uttagna, att behållningen å Artilleri-afdelningens depositions-räkning i Rikets Ständers Bank, vid årets slut, uppgått till icke mindre än 234,557 Rdr 9 sk. 9 rst. Uti den till Kongl. Majit afgifna och till Revisorerne aflemnade underdåniga berättelsen öfver de hufvudsakliga förhållandena med Kongl. Krigs-kollegii Artilleri-afdelnings räkenskaper för åren 1848 och 1849, yttrar visserligen Kongl. Kollegium, att ifrågavarande behållning, liksom öfriga tillgångar, icke kunnat disponeras såsom besparing, enär de varit påräknade för de, enligt nådigt fastställda stater, erforderliga utgifter för dels påbörjade, dels förestående, arbeten, samt till upphandlingar af persedlar och effekter för Tyg-, ammunitionsoch gevärs-förråden m. m.; men som Kongl. Kollegium icke närmare redogjort för behofvet af en så betydlig kontant behållning, och det icke heller af tillgängliga handlingar kunnat inhemtas, att densamma varit till förefallande utgifters bestridande behöflig, synes större delen deraf verkligen hafva bordt kunna såsom besparing disponeras. Revisorerne böra dock icke lemna oanmäldt att uti en likartad fråga, rörande i slutet af nästlidet år, utöfver behofvet, skedd lyftning af 1848, 1849 och 1850 års extra statsanslag för vissa, landtförsvaret tillhörande, föremål, Rikets Ständer, ilen 3 Maj detta är, till Kongl. Maj:t aflåtit underdånig skrifvelse, samt att. Kongl. Majit i följd deraf, genom nådigt bref den 5 pålöljde Juli, förständigat vederbörande att för framtiden ställa sig föreskriften i Kongl, brefvet den 29 Maj 1848 till behörig efterrättelse. — 75 — Artiller (-afdelning en. (Extra stats-anslar/en.) Räkenskaperna aro för båda åren granskade uti Kongl.