Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna puukt blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. g:de Punkten. Denna punkt ansågs icke erfordra någon åtgärd. torde Punkten. Herr Hjerta> Gustaf: Enär jag anserdeposiUons-räkningen vålla hinder för myntbestämningen , måste jag, så väl nu som förra gången, motsälta mig densamma. Jag bestrider äfven något vidare beslut öfver M emorialet i denna punkt, emedan, då två Stånd afslagit frågan, och två Stånd således stadnat emot två, Utskotten icke varit behöriga, att densamma upptaga; ty Grundlagen stadgar, att då en fråga icke hörer till Statsregleringen, eller är föranledd af en Kongl. Proposition, och följaktligen kail förfalla, sådant bör ske, när två Stånd stadna emot två. Hittills hafva också alla Bancofrågor förfallit, då två Stånd stadnat emot två, och denna sak kan mycket väl löffalla, emedan här blott är fråga om en ny inrättning i Banken. Jag anhåller derföre, Den 17 December f. m. alt ingen annan proposition måtte blifva till Ridderskapet oell Adeln framställd, än den, att saken anses böra förfalla. Herr Cederschjöld: Jag är förekom-, men af den siste Talaren. Det var alldeles oväntadt, att Utskotten skulle framställa ett jemkningsförslag, då två Stånd stadnat emot två. Enligt ^5 §. Riksdagsordningen är det klart, att frågan skall förfalla, om den kan förfalla; och att denna fråga kan förfalla, synes bäst deraf, att vi varit utan en sådan inrättning ända hitintills. Utskotten hafva således icke haft rätt att hem-, ställa om någon förening Stånden emeU lan, enär saken bordt förfalla. Om frågan också hitkommit i form af inbjudning från någotdera af de Stånd, hvilka antagit depositions-räkningen, skulle jag i alla fall hoppas, att, då inga nya skäl kunnat anföras, Ridderskapet och Adeln måtte vidhålla sin förra, efter mogen öfverläggning, yttrade tanka.
Då det ej någorstädes blifvit föreskrifva hurti förhållas bör, i händelse tvänne Stånd stadna emot tvänne innom Constitutions-Utskottet, om det i sådant fall skäll förstärkas eller ej, om det skall framställa Alternativet* ne eller Cke, då det ej eller alltid är möjligt att inkomma med alternativa Förslag, emedan Utskottets beslut ofta grundar sig på läsning af Protocoll, sorn ej få komma till allmän kännedom, samt dä genom det att två Stånd stadna emot två, en till Constitutions-Utskottet remitterad anmärkning, möjligen kan, ehuru, väl grundad, blifva utan ändamål, anser jagdor min del nödvändigt att bereda en tydlighet uti ifråga - Den 30 April. ?6i ifrågaställde Grundlagens rum,rsom kan leda till ett önskeligt resultat; och förnyar således min hemställan om antagande af båda Alternativerne uti Utskottets Förslag. Herr Cederskjöld, Pehr Gustof ■. I likhet med den siste värde Talaren, anser äfven jag den föreslagne förändringen i Redactionen af Riksdags-Ordningens 38 §. högst nyttig och nödvändig. — Likväl skulle jag i anledning af hvad Herr Friherre Stael anfört, önska, att f andra Alternativet kunde för tydlighetens skull, framfor orden : ”hemliga hållasinföras: i BancoUtskottet. Detta uttryck synes också ej kunna hafva afseende på mer än sistnämnde Utskott; emedan till Constitutions-Utskottets handläggning inga Mål lära kunna komma, som böra hemliga hållas. Herr Påhlman: Med Herr Cederskjöld förenar jag mig| helt och hållit. ConstitutionsUtskottet har väl afgörande rätt i vissa fall, men alldeles inga hemliga Mål att handlägga. Meningen kan således ej vara annan, än den, att ett undantag från det allmänna Stadgandet för Constitutions.Utskottet likasom för BancoUtskottet skulle äga rum vid omröstning öfver frågor, hvilka ej böra underställas Riksens Ständer. _ Må det tillåtas, att med ännu ett exempel styrka olägenheten af det nu i Constitutions-Utskottet brukliga Voterings sätt. 29 §.
I)å det ändamål, som med Rikets Ständers anslag till läkarevårdens förbättring i riket åsyftas, icke kan vara, att endast på papperet erhålla tillökadt antal provincialläkare, utan att sådana ock i verkligheten må finnas att tillgå i de orter, der de befunnits vara påkallade för sjukvårdens behof, så synes' angeläget vara, att den nu pågående provincialläkare-regleringen, framför allt, jemväl må omfatta de nuvarande extra provincialläkare-befattningarues uppförande pä ordinarie stat med sådana löneförmåner, att de med behörigt qvalificérade personer kunna besättas. Af hvad nu anfördt blifvit föranlåtes jag vördsamt föreslå: att de hittills varande 26 extra provincialläkare-befattningarna varda "pä ordinarie stat uppförda med lön af 1,500 R:dr R:mt för hvardera samt att för vinnande af detta ändamål Rikets Ständer täcktes anslå en summa af 13,000 R:dr R:mt, att årligen från Statsverket utgå. Om motionens remiss till vederbörligt Utskott anliålles vördsamligen. M. Ber ov,tu t - 324 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. j\s' 166. JW Kitt. Af Hen Beronius: Angående ersättning till f d. regementsläkaren md Kongl. Dal-Regementet m. m. B. F. Levin för af honom vid t/enstehyte erlagdt ackord.
De Gästgifverier, hvilkas innehafvare vilja i minut försälja bränvin och andra brända elier distillerade spiritoeusa drycker, komma alt för denna försäljningsrätt, utom den vanliga bevillningen, erlägga ifrån Sex lill och med Femtio Riksdaler Banco> samt tillåtna värdshus, källare, spisavarter eller näringsställen, ifrån och med Tjugu till och med Ettband rade Riksdaler, efter deras mer eller mindre förmonliga rörelse, enligt pröfning af Taxeringsmännen, hvilka icke allenast må, utan äfven böra, bestämma en högre afgift, än den här i allmänhet stadgade, då afsättningen anses vara af den utmärkta betydenhet, allden, jemnförelsevi§ m,ed andra värdshus, skäligen fordrar en sådan förhöjning. B ev.-Lags:.mt Allm Eesvoch Ekön,-Utskottens Utlåtande, Nio i5, i3 ”Sådane gästgifveriet' hvilka anses endast såsom skjuts-ombytnirgsstä/len och på denna grund åro ifrån bevillning efter aldra Art. i Bevillningsstadgan fria, erlägga minst Tre Eldr, med rättighet för Taxeringsmännen att denna afgift förhöja Den, som vid marknader, regements-moten, auetioner och andre sammankomster, efter vederbörligt tillstånd, utöfvar sådan bränvins-minutering, äfvensom marketentare i garnizons-orter, hör vid Taxerings-Comileerne åläggas lämplig hevillnings-afgift, i mon af sin rörelse; och skola, till upplysning i berörde afseende, de aucloriteter, som lemnat tillståndet, meddela vederbörande skattskrifvare underrättelse om de personer, sorn. erhållit tillåtelse att rörelse af ifrågavarande beskaffenhet utöfva. Vid 60 alt liden, då beslagare icke, utan ansvar, i händelse någon förbrytelse ej skulle vara begången, få anställa visitation, bestämmes lill emellan kl. 9 om aftonen och kl. 5 om morgonen, samt att 2 momentet af 60 §. förthy må eihålla denna lydelse: Ingen må, vid 33 R:dr 16 sk.
Ty, vid en lagförändring i den syftning, som Utskottet föreslagit, måste det för mången fordringsägares rätt vara af högsta vigt, att icke misstag eller oriktigheler, med hänseende till dagen, må äga rum vid inteckningsärenders handläggande. Men då en så beskaffad kontroll för närvarande saknas, torde den nu ifrågaställa lagförändringen böra uppskjutas intilldess nya föreskrifter, angående inteckningars beviljande vid Härads-rätterna, kunna, till vinnande af nyssnämnda ändamål, för lagstiftande magten framläggas.» Stockholm, tryckt hos Sam. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 39. 1 &T:o ;if>. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Juli 1860, kl. 11 f. rn. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar sand Biks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande N.o 20, innefattande yttrande öfoer dels Kongl. Majis nådiga Proposition med förslag till Förordning angående mord, dråp och annan misshandel, dels ock enskilda motioner i enahanda ämne, Enligt till Utskottet ankomna protokolls-utdrag, liro från hvart af Riks-Stånden till Utskottets vidare behandling återremitterade särskilda delar af nämnde betänkande: i andra delar åter hafva Riks-Stånden fattat skiljaktiga beslut, hvaremot vissa delar af Betänkandet blifvit af samtliga Riks-Stånden godkände. Dock hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden lemnat Utskottet öppet alt i förslagets godkända delar föreslå de jemkningar, som kunna föranledas af skeende löräridringar i de återremitterade. l)e emot åtskilliga af förslagets återremitterade delar framställda anmärkningar påkalla emellertid icke särskild pröfning af Utskottet, enär tre Riks-Ständ i dessa delar varit ense.
Majit antagit följande i a) Kavalleriet komme ett ökas med 500 man, genom uppsättning vid Vestgöta regemente; b) sedan denna förstärkning af kavalleriet försiggått, skulle, för den taktiska indelningen, återstående delen 500 man af samma regemente äfven uppsitta; men på btats-Utskottets Utlåtande N:o 196. 5 det infanteriet icke måtte alltför mycket minskas och statsutgifterna ökas, skulle en kavallerikorps af motsvarande styrka eller 500 man afsitta, hvarom uppgörelse med rustiiållarne vid Smålands husarregemente i första rummet borde inledas; c) vidare och för underlättande af denna förändring borde stadgas, att vid ersättande af de vid Vestgöta regemente uppkommande befälsoch rnanskapsvakanser, från den tid uppsittningen blefve definitivt beslutad, afseende skulle fästas hufvudsakligen på kavalleriets bildande, att uppsittningen, då den efter kontraktstidens slut ifrågakomme, skulle ske successivt i mån af tillgång på dertill tjeniigt manskap samt i den ordning, som derför kunde varda stadgad med tillbörligt afseende ä rusthållarnes lättnad, så vidt dermed kunde förenas det åsyftade ändamålets vinnande och att åt rusthållarne samt det tjenande manskapet, som genom regementets förändring kunde komma att vidkännas olägenheter och förluster, lämpligt understöd skulle meddelas.
Jag vågar i detta afseende vidare anföra, att då ett bland de skäl, som under 14 års tid grundlagt förslaget om en ny organisation af Styrelse-Verken, är att indraga onödiga tjenster för Statens besparing, det är besynnerligt, att man vid hvarje tillfälle, då en möjlighet till besparing sig företer, söker att bibehålla det gamla jemte det nya, som aDtages. Herr Ribbing 3 Arvid: Jag anhåller vörd samt om serskildta Propositioner ä de, vexelvis afhandlade frågorna om Allmänna Beredningens förtärande , samt om antagan de af en Stats - Råd - beredning såsom constitutionell, hvarefter jag tår anhålla om votering, 212 Den 3 December c. m. enär det lärer > vara enda sättet att få saken afgjord. Herr von Hohenhausen: Jag är hufvud sakligen nyss förekommen at Herr Lefrén. Att likna Allmänna Beredningen vid en Jury är så mycket mer olämpligt, som den hvarken afkunnar något Domslut, eller är bunden af någon ansvarighet. När tran vill en sak i det stora hela, sä bör man icke se på några småaktiga fördelar; det vill säga, att, då man som garantie har en ansvarig Regering, bör man ej fästa sig vid -sådana småsaker i coturoilerande, hvarigenom hvarje Styrelsens minsta åtgärd sättes i en origtig dager. Ville man trycka alla Beredningens Protocoll, så vöre det visserligen tillåtst; men huru litet denna fördel blifvit begagnad, märkes deraf, att högst sällan något mål blifvit derifrån hämtadt, för att tractera Publiken. Detta Verk är en parasitväxt vid nuvarande Constitution, ehuru vid den förra Styrelse-formen det likasom Collegier kunde vara nyttigt. Nu mera är detta Verk endast ett ställe för gamla Embetsman, sorn icke på annat sätt kunna användas. Hvad Stats-Råds-beredningen angår, så finner jag , enär Constitutions-Utskottecs egne Ledamöter erkänt att. enligt Grundlagen, der icke behöfver föras Protocoll, intet skäl, hvarföre den i dess redaction bör intagas. Herr Lagerhjelmj Pehr:
Ändamålet med min i ärendet afgifna motion är att härigenom få tillegna mig referentens i K. Kammar-coil:m framställda mening, under vördsam anhållan, att den und. önskan, som förra riksdagen blifvit af Ständerna gjord, måtte äfven vid detina riksdag förnyas, med likväl ett tillägga Den 18 Marg e. ro. sorn rörer dispositionen af de medel, hvilka genom sådana krono-lägenheters försäljning kunna blifva tillgängliga. Lika väl som jag af erfarenhet känner, att vissa kronolägenheter äro af den natur, att genom deras försäljning skulle Staten tillskyndas ömsom en direct fördel genom köpeskillingens nominella välde, ömsom en indirect, genom undgående af de med bibehållandet i vanlig form förknippade förluster, äfvensom genom de försålda lägenheternas förbättrade skötsel och odling under brukarens äganderätt; lika väl är jag öfvertygad, att ett rikes egentliga domäner bora sparas till framtida oförutsedda och tvingande behof, och alt de troligen äro lättast sparade, om de allmänneligen få förblifva Kronan behållna. — Utgående från denna åsigt, heder jag alt till förra Ständers i tind yttrade önskan få häfta det amendement, att för de kronolägenheter, jagtplatser, fiske-lägenheter, eller landlbiuk med inskränkta hemmantal och utrymmen, som skulle genom försäljning realiseras till Statens förmån, i ett eller annat afseende, borde den erhållna köpeskillingen insättas på depositions-conto i R. St:s Bank, för att der orubbadt reserveras till inköp af annan större egendom, som genom sin beskaffenhet kunde bereda sådan förmån, som med Statens bibehållna domäner är åsyftad. För att eclairera ämnet, utan att vara vidlyftig, har jag endast summariskt uppgifvit ärendets behandling hos fandshöfdingarna och hos K. Kammar-colhm, men också derföre aktat nödigt, att härvid foga, ej mindre samma eoliegii Utlåt., utan jemväl den dervid afgifna reservation af referenten. — Dessas uppläsande här torde anses onödigtvis tröttande, då de såsom åberopade bilagor alltid äro tillgängliga.
För upplåtne byggnaders inredning åt Veterinär-Inrättningen 5ooo R:dr. 3:o Såsom förhöjning i betalningen för granskningen och annulleringen af inkomne förslitne smärre Creditsedlar ifrån 1824 års början, i2i5R:dr 10 sk. 6 r:st. 4:o Till Banken, för att jemna beloppet af dess fordran hos Statsverket, i432 Rtdr 13 sk. 3 r:st., så att återstoden blir 4>400;000 B:dr B:co. 5:o Åt Författaren af Svenska Folkets Historia under Konungarne af Wasa-Ätten, Herr Strinnholm, till understöd för samma arbetes fortsättning, 1000 R:dr B:co. 6:0 Ersättning åt ÖfversteLieutenanten De Mottoni för hvad han, efter upplösning af Regementet Royal Svedois, icke fått uppbära af den lia Majors-lön, 5oo R:dr, som, till likhet med hvad en Officerare af samma grad vid Konungens eget värfvade Regemente innehaft, blifvit honom beviljad. Sora denna ersättning ännu är outredd, kan dess belopp icke bestämdt uppgifvas; men den synes icke kunna öfverstiga 4700 R:dr. 7:0 De StadsLTtskylder, Staden Nyköping, på grund af K. M:ls Nåd. Skrifvelse till K. M:ts Ref:li:de af den gG Stats-Utskottets 36 Maji 181 8 och den 12 September 1822, ansetts hafva rättighet, att ifrån år 1815 till år 1824 af Kronan uppbära af den lill Residencebus för Landshöfdingen derstädes inköpta Stads Egendom, hvilken ersättning äfvenledes outredd, dock här ungefärligen beräknas till 4oo R:dr. Men som förestående Utgifter 38,747: 23.
”Det är så hertig Carl oftast benämner honom”, svarade herr Erik, ”dock bevare oss Gud att upplefva den dag, då endast denna tittel skulle tillkomma vår konung. Att hertigen syftar dertill, är väl utan all fråga, och vår herre och konungs sinne är ock, tyvärr, så lugnt, att han icke med rätt tillräcklig kraft ställer sig till sitt folks och sin kronas värn. Men så länge herr Klas håller hufvut oppe, skall väl ingen så lätt rycka spiran af vår lagkrönte arfherre. En trogen konungens man, står han som en klippa i bränningen, och röres lika litet af krångel och hotelser, som af löften och smicker. Hertigen försöker af all makt att få herr Klas i sina händer till Stockholm, och har skrifvit gång på gång, och har velat smickra honom med hur oumbärlig han är i rådet, och att han ej må undandraga sig, när fäderneslandet behöfver honom, men Klas är honom för slug!” Enevald såg betänksamt på det fradgande ölet och invände: ”I riksrådet lär han ej ha låtit höra sin röst nyligen, men då man innehar så många stora embeten, hinner man väl ej med alla. Kunglig majestät har ju nyligen insatt honom som general-fältöfverste och ståthållare i Finland, med makt som en kung, riksråd, riksmarsk, öfversteamiral, det kunde allt vara tjenster för fem stora herrar.” ”Ju fastare stödet ställs, dess bättre stöder det, när det är godt, och herr Klas är orubblig som våra gråberg.” ”Ja, ja”, sade fru Metta och runkade smått på hufvudet, ”nog är herr Klas orubblig alltid och skroflig med som ett gråberg. Nog vet du huru hertigen och alla herrar gyckla öfver hans grofva ord och maner.” ”Illa anstår det hertigen att tala om hans grofhet”, svarade herr Erik. ”Der herr Klas säger tig! skriker hertigen ”håll käften, eller skall du få dig ett truthugg”, och der herr Klas säger: ”du är ingen hederlig man”, der säger hertigen: ”du är en tjufstryker och dertill en ölebult.”
Upplästes å nyo StatsUtskottets, förlidne gårdag på bordet lagda, Betänkande, angående Friherre Stael von Holsteins väckta fråga om redovisningen för Statsmedlen 1808 °ch 1809, samt 0111 Saltpeterfonden och ett öfverskott i Tullmedlen. I anledning af hvad Friherre Stael von Holstein, förlidne gårdag, i afseende på detta Betänkande yttrat, blef detsamma nu till Utskottet återremitteradt. Då nu ånyo föredrogs BancoUtskottets, förlidne gårdag på bordet lagda, Utlåtande angående sökt Lanbiträde för Gagnefs socken i Den 3 Augusti. 109 Dalarne, blef detsamma af Höglofl, Ridderskapet och Adeln bifallet. Då fråga uppstod om val af de Ridderskapets och Adelns Ledamöter, en af Bankens och en af RiksgäldsContoirets Fullmägtiga, hvilka borde deltaga i den beslutna Committcen till utarbetande af förslag till ny reglering af Statens Embeten och Tjenster; beslöts att bemälde Fullmägtige sjelfve må vara uppdraget att sinsimeilan om detta förtroende öfverenskomma, på sätt att Riksens Ständers Deputerade i bemälta Committé alltid må vara fulltalige. Äfven beslöt Ridderskapet och Adeln, att åt sina Electorer uppdraga utseendet af 2:ne Ledamöter, hvilka, jemte 2:ne Ledamöter af hvart och ett af de öfriga RiksStånden, under JustitisOmbudsmannens Ordförande, skola äga att tillse det RiksdagsBeslutet och de från BevillningsUtskottet utgående Handlingar blifva expedierade i enlighet med de hos RiksStånden justerade expeditioner. Valet af Revisorer till öfverseende af 1810 och 1811 samt påföljande årens Krigsredogörelser beslöt Ridderskapet och Adeln skulle i Plenum förrättas; i anledning hvaraf Herr LandtMarskalken tillkännagaf, att detsamma påföljande dag skulle komma att anställas. Ilo Den $ Augustt.
Profkurspatienterna förvaras ”vanligen i särskilta ofta mörka och illa inredda celler, der de ”instängas utan att någonsin komma derutom, dels för att hindra ”dem från rymning, dels ock för att afskilja dårarne från de ”kroppsligt sjuke. Alla öfriga arrangementer äro i samma förhållande, och de intryck den sinnessjuke under sådana omslän”digheter mottager, tyckas i många fall snarare kunna befästa än ”häfva, snarare förvärra än förbättra hans sinnesrubbning.” Jag vågar tillägga: låt en sådan profkur, såsom nu i enlighet med gällande författning sker, fortfara 2 ä 3 månader, och den sjuke hlifver i de fleste fall obotlig. (Bevis för detta påslående finnes i Gen.direktörens ber. 1847 p. 61). Dessa sjukhus kunna väl icke anses göra gagn som kuranstalter, således icke heller förtjena namn deraf. Den 15 December f. m. 233 2:o Hvad äter de s. k. centralhospitalerna, hvilka hospitalsstyrelsen sjelf synes betrakta såsom våra egentliga kuranstalter, beträffar; så förtjena de, om möjligt, än mindre än de nyssnämnde, ehuru utan fråga bättre organiserade än de, denna benämning. Ty såsom ett villkor för att blifva intagen på central hospitalet erfordras ett läkarebetyg: att den sjuke genomgått den nyssnämnde profkuretis långsamma skärseld, att han är våldsam och för allmänna säkerheten vådlig, eller lider af någon för samhället odräglig åkomma; — hvilket med andra ord vill säga — att han efter all sannolikhet först mäste vara blifven oåoflig, innan han får intagas lill kuratif behandling. (Jemför Gen.- direktörens berättelse). Redan häraf skulle det tyckas tillräckligen ådagalagdt huru oriktigt de sinnessjuke vid deras första insjuknande, dä hjelp isynnerhet är behöflig, emedan den oftast endast då är möjlig, behandlas, samt huru mycket det felar våra hospitaler för att kunna gagna som kuratif-anstaller.
Ridd.Secret., att BondeSt. antagit förslaget till 38o Den 24 April t. tu. grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; att PresteSt. ogillat att 5 §:n i3 mom. Tryckfr.förordn. må upphäfvas och med detsamma den föreslagna förändringen i nummerföljden på de 3 följande mom:n af samma §, samt återreremitterat den för nyssnämnda fall uppgifna förändrade lydelsen af 5 §:n i3 morn., med förklarande, såsom Ståndets gemensamma tanke, att de deri föreslagna förändringar icke vore bland dem, som 81 §:n Reg.Ftn benämner högst nödiga och nyttiga; och att BorgareSt. återremitterat mern. i hvad angår upphäfvandet af 5 §:n i3 moni., med förklarande af Ståndets gemensamma tanke, att Ståndet icke ansett sig kunna godkänna berörde förslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, och antagit till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag det alternativt framställda förslaget till förändrad lydelse af samma moment. Hr Lefre/n: Jag underställer vördsamt, att R. o. Åd. måtte såsom sin gemensamma tanke antaga PresteStts nyss upplästa be>lut. Jag är bland dem som talat för indragningsmaktens upphäfvande; jag tror derföre också, lika med reservanterne, att det icke är klokt, att vid denna riksdag föreslå borttagandet af hela det moni., hvarpå indragningsmaktens upphäfvande (innes i ett föregtde mein. till en del motiveradt. Jag tror att man derigenom blottställer sig för att få se hela förslaget förfalla vid nästa riksdag. [Jr Hjerta, Lars: Jag anhåller om Hr Frih. o. Landtnäs propos. till instämmande i BorgareSt:s beslut. Det lägger intet hinder i vägen för eller strider icke emot den framställning Hr Lefren nyss gjort. Detta beslut medför åtminstone den fördel, alt det medgifver ersättning åt författare eller boktryckare, hvars skrift blifvit åtalad, men genom domstol förklarad vara af obrottslig egenskap.
Vigien af de skäl, hvarpå en del Herrar Ledamöter i bemalte Stånd grundat sin öfvertygelse i dessa ämnen, har inom Bevillningslltskottet visserligen väckt uppmärksamhet, men deremot har billigheten af ett så beskaffadt taxeringssätt , blifvit af andre bestridd. På de anledningar, att ej allenast den så kallade FyUnadsAfgiften och afgiften för nyttjandet af öfverflödsvaror, äro af alldeles olika beskaffenhet da den förra är ärnad att bereda ersättning för en nog lag beskattning af Verk , Häringar, Landtbruk och personer, den sednare åter att, örn ej helt och hållit sätta gränser för en tilltagande luxe, åtminstone deraf bereda någon fördel för Staten, utan äfven att genom en sammanblandning af dessa beskattnings-artiklar, skulle alla de, som ej erlägga bevillning efter 2 Art, , men likväl förbruka en mängd öfverflödsvaror, antingen undgå all afgift derföre eller ock vidkännas den i en ganska ringa man , men deremot innehafvare af synbar ehuru med skuld belastad egendom , komma att bära en drjrg del af denna beskattning, utan att tilläfventyrs nyttja öfverflödsvaror , har å ena BevillningsUtsk.