Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco, motsvarande, efter den för deras inlösen särskilt bestämda kurs å 128 sk., R:dr 149,333: 16. —* 120 st. samina Hypotheks-kassas Svenska obligationer å ett sammanlagdt belopp af , 600,000. Skäfiska Hypotheks-föreningens 5 procents obligationer å tillsammans R:dr 51,000. 864 st. sistnämndeHypotkeks förenings 4i procents dito dito . „ 854,25o. 905,200. 86 st. Nya Trollhätte Kanal-Bolags 5 procents obligationer å tillsammans R:dr 43>ooo. — «— 100 st. samma Bolags 4 procents dito dito „ 100,000. /0 143,00©: S:a 2,468 st. obligationer å ett sammanräknadt kapiI 2 3g-.>33. jg talbelopp af R:dr i ’ • hvaraf 5 procents obligationer utgjorde R:dr 94,000: — —• — R;dr 2,367,283: 16. —■ Det vid förräntandet af Riksgälds-Kontorets kontanta medel utgifna och i 1843 års Revisions-berättelse omförmälda lån å 3,000 R:dr har i början af år 1844 blifvit återbetaldt. Likaså bar det Rikets Ständers Bank, i Oktober månad 1842, mot 4 procents ränta meddelade och i samma Berättelse uppgifna lån å 600,000 R:dr, hvilket under innevarande år å Riksgälds-Kontorets sida uppsagts, vid förfallotiden för den derför afgifna skuldförbindelse blifvit återbetaldt. Till följd af Rikets sednast församlade Ständers härom fattade beslut, har Banken återbekommit de, såsom hypotlrek för ett annat lån å 543,760 R:dr mot 5 procents ränta, till Riksgälds-Kontoret aflemnade, Banken tillhöriga och af Armeens Ackords-amorteringsfond utgifna obligationer.
St:r jemväl bifallna hemställan uti Betänkit N:o 48, beträffande löneafdrag vid tjenstledighet för de till civila embetsverken hörande embetsoch tjenstemän, den förmånen äfven skall tillgodokomma embetsoch tjenstemiinnen vid alla de till 4:de hufvudtiteln hörande embetsverk, korpser och stater, att, vid sjukdomsförfall, som fortfar utöfver 2:ne månader, löneafdraget må, när särdeles bevekande omständigheter äro för handen, kunna antingen nedsättas eller helt och hållet eftergifvas, men att StatsUtsk:t i öde punkten litt. c af Utlåt:t N:o 58, som omhandlar löneafdragen vid tjenstledighet för de till flottan hörande civila embetsoch tjenstemän, icke för desse sednare föreslagit en lika beskaffad förmån, hvarigenom och då denna punkt oförändrad vunnit R. St:rs bifall händt, att ifrågav:de embetsoch tjenstemän ieke blifvit delaktiga af den väl - Den 11 Juli f. m. 19 vilja, sora R. St:r i förev:de fall ådagalagt emot deras vederlikar så väl vid de civila embetsverken som vid arméen. Jag kan icke antaga, att detta StatsUtsk:ts förfarande liar sin grund i något annat än ett ofrivilligt förbiseende vid frågans behandling inom Utsk:t. Förledet synes mig emedlertid vara af allt för mycken vigt till sina följder, för att icke kräfva rättelse, så mycket heldre som det ingalunda kan vara R. St:rs mening eller vilja att, under alldeles lika omständigheter, gynna den ene statens tjensteman mera än den andre. Och det är derföre, som jag tar mig friheten att härå fästa StatsUtskits upmärksamhet, med hemställan, att Utsk:t, i sammanhang med sitt blifvande yttrande i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut i åtskilliga punkter af 5:te hufvudtiteln, måtte göra en sådan framställning, hvarigenom R.
Efter &amp; n Elisnbet Sel ?ners anforande ofver ~Betydningen af] win.- clens arbejde for totalafholcl og szedelighed)) foljde en dislrussion, so111 1Bt de slriftande meningerna ganska starlrt bryts sig mot hvnrandrw. Den lc5in.de riksdagsmannen och tdaren brnkspatron Hugo Tamm fiirfiiktnde de teorier, soin federationsrorelsen gjort till sina, nanlligen npphiifvande a£ clet fornedrande slafveri, hrari den ssnlrtioneracle och reglementera.de lasten hAller en viss Izlass af Icvinnor bunden. SA lBnge den opinionen existerar, som siitter en olike mo1: slislz norm for de bbda konen, som 1Ater mannen g&amp; fri och nlrtad under det att k.vinnnn for samma forseelse foraktad utlrastns ur samha.llet, forblir strafvandet att hbjs kvinnans sociala niv8 fruktlost. Snmma sedlighetsbud miiste ovill1: orligt gdla for mann.en soin fijr Iwi n n xu. Hot Bsikten om npphlfvandet af den s. lr. seglementeriagen, till hvilken storstn dele11 af forsnmlingen anslot sig, upptriidde inedecine dolctor Lawent, som, bberopande sig pb lakarevetenskapen, vnrnnde for att i ett sii viktigt arbete som sedlighets-, arbetet, l&amp;ta lziinslorna alltfor mycket tala. Att detta inlagg sknlle viiclca protester faller af sig sjiilf. Men &amp; hen mBnga sl~iftningar i nppfattningen af sedlighetsfr8.gaus losning gjorde pig gBllnude. Och sBllan torde en forsamling, fitminstone en forsamling af kvinnor, haft att uppvisa iner diametralt motsatta rilrtningar Bn hGr.
Upplästes följande Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 10 dennes afgifne Utlåtanden: N:o 173. I anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o i58, angående Presterskapets på Gottland aflöning. I anledning af väckta frågor om förändringar i Befordringslagarne. Lades på bordet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett quart lillio om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Deu i8 Januarii f.tn. 251 Måndagen den 18 Januarii 18 3 o. Plenum klockan half till i o Förmiddagen. Justerades sju ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den i5 dennes f. m. och e. m. fattade beslut. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: I anledning af Stats-Bevillnings-och EkonomiUtskottens återremitterade Utlåtande N:o 109, om åtgärders vidtagande till Fårskötselns och Ullproductionens befrämjande i Riket, anhåller jag få nämna några ord, sorn torde få åtfölja återremissen till Utskotten. Detta Utlåtande föredrogs och discuterades härstädes den i3 dennes, under det jag af andra göromål var hindrad att vara tillstädes. I denna sak förekom åtskilligt, hvaröfver man skulle skäligen kunna pretendera upplysningar af mig, såsom Chef för TullVerket. Det är detta åliggande jag nu går att fullgöra. Frågan är om medlen att upphjelpa fårafveln och ullproductionen i vårt land. Åtskilliga motioner och förslag hafva blifvit gjorde till detta angelägna ändamåls vinnande; och jag tror, att ilere af de föreslagne åtgärderne skulle dertill vara ledande. Man synes tro underlåten sortering af vår ull vara egentliga orsaken till dess tröga afsättning. Det är sannt, att utländsk ull, som med mera omsorg är behandlad och sorte - Den 18 Januarii f. m. rad än vår, kan vida lättare afsättas; men det finnes äfven en annan orsak, hvarföre den inhämska ullens försäljning är så trög.
På de flesta trakter finnes väl äfven mer och mindre ymnig tillgång på hvarjehanda slags löfträd, bland hvilka oftast förekomma björk, al, asp, ek och hassel, samt mera sparsamt lind, lönn, bok, oxel, ask, rönn m. 11.; men med undantag af den försäljning, som från åtskilliga delar af länet äger rum, af ekvirke till skeppsbyggerierna jemte ekstäf och björkved till hamnarne, städerna och Oland, användes löfskogen i allmänhet endast till innehafvarens husbehof af bränsle och slöjdvirke. Barrskogen deremot lemnar i många och vidsträckta trakter så väsendtliga medel till invånarnes bergning , att skogshandteringen der med jordbruket och boskapsskötseln täflar om företrädet såsom hufvudnäring. Trädens fällning och aptering till balkar, sparrar eller sågstockar, de sednares forsling till sågqvarnarne, der de försågas till bräder eller plankor, samt de sålunda beredda produkternas nedtransporterande till städerna, köpingarne eller hamnarne, hvarest köpmännen eller deras ombud uppköpa dem, till afskeppning, hufvudsakligen utom riket, erfordra naturligtvis mycket arbete och mycken tidspillan, synnerligast då, såsom oftast är händelsen, afverkningsorten ligger flera mil aflägse från stapelorten; Men icke destomindre synes denna näring bedrifvas med en år ifrån år ökad ifver, under det att de närmast hafskusten belägna skogarne synbarligen allt mera och 35 mera uttömmas och skogsprodukternes forsling i följd deraf blifver allt längre och längre.
Så mycket år redan till upplysande af åmnet taladt, att jag ej i sjelfva saken har något att tillägga. Det år blott ett och annat misstag, som jag anhåller att få råtta. Man har sagt, det jag skulle framställt den tankan, att målet i hela dess vidd bord# behandlas af OeconomieUtskottet. Jag vill ej envist bestrida, att jag möjligen fällt ett sådant yttrande, men att jag ej tänkt så, det vet jag ganska vål. Min mening var ingen annan, ån att frägan skulle, enligt praxis och Grundlagarne behandlas af vederbörande Utskott Vidare laar man påstått, att jag skulle nekat, det Rik-i sens Ständer ägde rättighet att tillsätta ett Särskildt. Utskott. Detta kan jag ej erindra mig. Och om jag sagt det, har jag åtminstone aldrig snenat det; men att ämnet kan af de redan vakande constitutionella Utskotten pröfva;*, cala 5g* Den handläggas, det har jag sagt, och derigenom har jag icke bestridt Riksens Ständer rättigheten att tillsätta ett Särskildt Utskott, Herr Hjerta: Skulle jag väl misstaga mig om jag hyser det hopp att Herr Grefve Lövenhjelm vid närmare betraktande af saken icke bestrider mig constitutionaliteten af hvad jag lika med Herr von Hartmansdorff föreslagit, angående ordinarie Utskotts Ledamöters utvål jande till medlemmar af det Särskildta Utskottet? I annat fall skulle ju tvenne Stånd inom Svenska representationen vid hvarje Riksdag öfverträda Grundlagen, enär det år obestridligt, att inom Lorgareoch PråsteStånden, det år vanligt och ofta nödvändigt, att samma personer åro i flere Utskott. Jag kan icke inse, att såsom Grefve von Schwerin och Grefvarne Posse yttrat, Riksens Ständer skulle hafva så litet att vänta af det ifrågavarande Utskattet. Då det nu på dem sjelfva ankommer, att dertill välja Ledamöter, för hvilka de äga ett allvarligt förtroende, år jag deremot förvissad, att ändamålet skall vinnas. För öfrigt kan arbetet ej blifva så mödosamt.
Om , på sätt Riksdagsmannen Jon Jonsson anfört, Båtsmans - Indelningen i Blekinge icke utgör mera än omkring 860 hela hemman , som, enligt contract, äro skyldige, att till årlig tjenstgöring utrusta och underhålla 1,500 Båtsmän; så är det utom allt tvifvel , att denna Indelning måste vara mycket tryckande för Landet, i synnerhet då härtill äfven kommer, att Båtsmans-Rusthållen, som till största delen skola bestå af mindre hemmansdelar, måste hålla 2:ne Ordinarie Båtsmän på hvarje helt hemman, samt derjemte deltaga uti Bevärings-manskapets utgörande, lika med alla andra hemman i Riket, deremot Båtsmans-rotarne, som i Blekinge Län skola bestå af 2 till 2i Mantal på hvarje Rote num. Den 7 Julii nummer redan slcola njuta befrielse från Vargeringeirioch Fördubblingen. Det är väl en sanning, att till EåtsmansIndelningens vidmagthållande äroärtslagne Hemrnans. oeh Jordebok* Rentor; men om dessa ej utgöra mera an 17, 18 till högst 2 ö Dal. Sunt för hvarje Rusthålls nummer, och Båtsmannens lön deremot, enligt Contrakt, är fastställd till 24 Dal. Sunt s hvilka lill .stötte delen skold vara förvandlade i vaior, sä synas Båtsmans* Rusthållen äfven härutaf kunna hämta anledning till någon jemkning och lindring Uti Indelningen. Det förslag j soni Riksdagsmannen Jon jönsson härtill uppgifvit, att Indeldta Båtsmannens antal skulle inindskas till *del elier med 250 man och de qvarvarande Båtsmans - Rusthållet! få sig så mycket af den indragna indelningen änslagét uti Hemmansoch jordeboks-Eentor, att de hädanefter kornmö att njuta fulla 24 Dal.
Till följd af föreskrifven oafbruten förräntning af den fond, som, på sätt reglementets 16 § innehåller, blifvit bildad och i Riksgälds-kontoret afsatt för Hjelmare kanaloch slussverks framtida underhållande, har denna fond ökats från dess i sed - Stats-Utskottets Memorial N:o 3. 7 naste riksdagsberattelse uppgifna belopp vid 1862 års början R:dr 65,818: 35. till 76,193 R:dr, hvartill densamma vid utgången af sistlidet år uppgick; kommande denna fond, som under hvarje år skall tillvexa med 5 procent å dess belopp vid årets början, att vid innevarande års slut öfverstiga 80,000 R:dr. I öfverensstämmelse med det i reglementets 17 § åberopade stadgande har, till bildande af en reparationsfond för Strömsholms nya kanal, vid slutet af åren 1862, 1863 och 1864, genom Kanaldirektionen, till Riksgälds-kontoret aflemnats räntebärande handlingai-, bestående af dels obligationer och dels inteckningar för ej mindre den summa af 4,500 R:dr, hvartill det årliga bidraget till nämnde fond blifvit • nedsatt under den tid, som erfordras för amorteringen af bolagets skuld till Handelsoch Sjöfartsfonden, än äfven för den upplupna räntan å de förut aflemnade säkerhetshandlingarne. Den genom detta årliga bidrag redan bildade reparationsfondens belopp uppgår till 19,000 R:dr. Do, enligt reglementets 18 §, till kostnader för ekeplanteringars anläggning och underhållande aisedda och i Riksgälds-kontoret mot 4 procent årlig ränta inne stående medel, hvilkas belopp, med tillägg af derå beräknad ränta, vid 1862 års ingång utgjorde R:dr 457,272: 62. hafva under sednast förflutna tre år ökats genom ytterligare influten lösen för de å skattejorden vexande ekar R:dr 3,626: 78. och genom fortsatt ränteberäkning å sagde medel ... » 36,311: 81. 39,938: 59.
O! sacre Dio! hvad förtider, fyra cavalierer, och en enda ung dame, och hon står allen och öfvergifven, det är ju alldeles oerhört, hä hä hä." Vid det lilla uppehåll Majoren nu gjorde, ärnade jag just passa på tillfälle upplysa honom om förhållandet, då Baron Pauls rödkantade mössa åter blef synlig; en tub den han höll i hunden, och hvilken den lilla färjegossen ifrån skogvaktarstugan afhemtat, förklarade nu Baronens frånvaro; sedan han sjelf ett ögnablick med tubens tillhjelp försäkrat sig om sanningen af sin förmodan, räckte han mig med glädjestrålande anlete densamma. "Det synes nu ganska tydligt", försäkrade Baronen, "detta mitt älskade barndoms hem, der jag upplefvat mina gladaste stunder." Jag förde tuben till ögat, och såg nu, i det aflägnaste blå, ifrån töckendimman afslöjadt tydligt uppresa sig ståteliga, hvita betornade stenhus, och murar. Den allt mer och mer upptäckande anblicken kunde ej afhålla min mun ett gladt leende. "Ni ser det, ni ser det allt", utropade C. och hoppade af barnslig fröjd högt upp ifrån marken. Gud, Emilia! hvad den känsla barndomsminnet ingifver är helig, jag kunde helt och hållet sätta mig i C s belägenhet, hvilken alldeles hänryckt stod invid min sida. Af fruktan att han, som i hvarje ögnablick bestämt fixerade mig, för att utleta hvad jag såg, eller icke såg, kunde upptäcka den tår som i mitt öga ofrivilligt skulle förrådt hvad jag kände, lemnade jag honom den käre tuben, hvarifrån han nu sjelf för första gången njöt denna honom så berusande anblick. Majoren, hvilken under denna katastrof, någorlunda hunnit utpusta, stod som bäst jemte Baron W r och Fändriken, inbegripen i ett djupsinningt betraktande af ett par trastbon, dem de sistnämnde på sin recognocering öfverkommit, och nu hit medbragt, samt för hvilka de helt och hållet tycktes glömma egenteliga ändamålet med promenaden.
2 Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o 33. anfort, huruledes ett vacklande vid bedömandet af mål rörande rättighet till närings utöfvande ofta gifvit sig tillkänna. Under det man, å ena sidan, insett behofvet att bibehålla städerna, åtminstone så länge deras Borgerskap utgör ett Riks-Stånd, skall man, å andra sidan, sökt undergräfva detta Stånd, medelst antagande af rättighet för en hvar, att, utan bestämd skyldighet att vara Borgare, drifva handel med spanmål, samt, medelst begagnande af den nästan obegränsade rättighet Commeree-Collegium eger, att, under skydd af Manufactur-privilegierne, meddela en hvar tillåtelse att drifva hvilket yrke han önkar, utan att dermed förena vilkoret af burskaps vinnande. På detta sätt tillkomne slöjdeidkare tillväxte dagligen och hotade att uttränga den gamla borgarestammen, hvilken likväl ännu fortfore, och tvingades att både med personer och egendom utgöra alla de onera till Kongl. Maj:t och Kronan samt staden, som åligga Borgerskapet. Såsom exempel på den olikhet, sorn visat sig, är e»nfördt, huruledes idkare a( bageri-, slagterioch bryggerirörelse uti en och samma stad finnas, af hvilka den ene är borgare och den andra icke. Ora näringsfriheten på detta och andra sätt finge utveckla sig till hvad den, efter Motionairens tanka, borde vara eller derhän, att ingea kunde betagas att i stad söka sin bergning, genom utöfning af hvilken slöjd, näring elier handel han önskade, endast med vilkor att erforderlig skicklighet ådagalades, den måtte vara vunnen huru, när och hvar som helst, men härmed ej förenades ovilkorlig skyldighet att vinna burskap och deltaga i alla en borgares skyldigheter, så uppstode af sig sjelf den frågan, huru Borgare-Ståndet slutligen skall organiseras, med bibehållande af grundlagarnes tydliga och hittills noga iakttagna föreskrift, alt Riksdagsfullmägtig af detta Stånd ej får väljas af andra än rätta Borgare, eller någon dertill utses, som icke tre år varit Borgare eller Magistratsperson.
Därinne hade hon köpt blommor flere gånger — riktigt billigt. Hon måste köpa allting billigt numera, sedan fadern dött förliden sommar. » Frun, hvad kosta violerna? » — frågade hon. — » Femtio öre, » blef svaret. — » Alldeles för dyrt för en sådan liten bukett. » Och så gick hon till ett annat stånd. » Har herrn violer? » » Ja, nej, — j o, jag har allt ett par buketter kvar sedan gårdagen, ser jag. » » Hvad tar herrn för d e m? » — » Trettiofem öre. » » Ja, men de här äro smått vissnade, får jag dem inte för tjugufem? » » De ä ' visst inte vissna ', men för lilla frökens skull, så kör för tjugufem. » Buketten var hennes. Hon luktade på den och fäste den med en knappnål på kappans skinnuppslag. — O, hvad det snö- ade ute och hvad hon kände sig lycklig, den svartklädda unga flickan med det rosiga ansiktet och violbuketten vid sitt bröst. Tillfredsställandet af den lilla nycken hade riktigt piggat upp henne. Hon tyckte, att alla människor sågo på henne så vänligt förstående, och hon blef mjukare till sinnes än den mjukaste snö. — Lustigt yrde snön och bildade stora valkar .på hennes kläder och bäddade det mjukt åt hennes violer. Hon vek just om hörnet mellan Drottninggatan och Fredsgatan, då hon mötte någon, som kom henne att spritta till af yr glädje. » Se, goddag, doktor Gösta! » — » Goddag, Helga! Nej, så excentriskt — v i o - ler i snö. Den sammansättningen synes mig allt för sökt. Jag tycker om att plocka violer i gröna skogen. » — All hennes glädje öfver blommorna var bortblåst. Hon petade liksom i tankarna på violbuketten, så att den lossnade och föll ned på marken för att trampas af nästkommande person. — » Jag tycker också bäst om att plocka violer i skogen, » sade hon enkelt. De gingo tysta några ögonblick. Ett intensivt begär att få visshet marterade henne, visshet om hvad han egentligen kände för henne, ty hon hade lidit mycket af det obestämda dem emellan.
På dessa grunder yrkar jag hammarskattens totala borttagande och tillstyrker Högö. R. o. Ad. vördsamt att återremit - 376 Ilen 22 Mars e. m. tera StatsUlsk:s nu föredragna Ullåt. N:« 64 Lill. C; anhållande jag derjemte alt dessa mina anmärkningar fä lill Ulsk. åtfölja återremissen.” Uti detta Hr Lagerhjelms yttrande instämmer jag lill alla delar, men anhåller att få tillägga några ofd. Han har visat olämpligheten af denna skatt, äfvensom att hammarskallens borttagande i ingen mån skadar Staten, men tillskyndar deremot Bruksegare en fördel. Härtill vill jag göra ett tillägg. Hvad får Staten äler i st. f. denna eftergift? Jo! mycket högre inkomster indirecl, och genom denna afgifts öfverlemnande till bruksegare direct en inkomst, enär det kapital, som motsvarar hammarskatten såsom ränta betraktad, kan i rörelsen nedläggas till förbättrande af densamma. Derigenom att denna utvidgas beredes äfven sysselsättning för en större personal förutom ökade tullinkomster, ty huru liten lyx man än må medgifva denna arbetsklass, komma de likväl att konsumera en mängd artiklar, hvarför tull betalas. Alla intressen inom landet skola ovilkorligen vinna derpå. Det största intresset är åkerbruket, och i motsats till alla reservanterne af BondeStändet inom StatsUtsk., påstår jag alt åkerbrukaren bör tillstyrka antagande af detta Betänk, derför, att han har nytta deraf under 2 synpunkter. Det ger anledn. till ökad industri. Dessa jernarbetare måste såsom andra lefva af åkerbrukets industri. Detta den ena förmånen. Man ser att i länder med ökad industri åkerbrukets produkler betalas högre än i länder, der industrien ännu icke hunnit denna högre utveckling såsom i Polen och Wallachiet, hvarest industrien ligger nere. Den andra fördelen är mera direkt, ty åkerbrukaren får derigenom sitt behof af jern fyldt still lägre pris. Vi känna nemi. att den inhemska konsumtionen af jern stigit högst betydligt, så att inom landet numera förbrukas omkring 150,000 SkU jern.
Hos Vältofl, BorgareSlåndet har Herr Bagge lika med Utskottet funnit betänkligt för närvarande afskaffa LagmansRätterne , men ansett de olägenheter rättsökande Hartel' få vidkännas af deras tillvarelse, LagUtskottets Betånknnrlen, 867 Jeunna i någon mån afhjelpas, om, i stället för ett, åtminstone arne LagmansTing årligen hållas; och Herr Ekelund har med lmfvudsakligt åberopande af Herr Arvidssons vid Utskottets Betänkande bifogade Särskilda mening, ansett LagmansRätten såsom en ingalunda gagnelig, men tvertom skadelig mellanlänk emellan HäradsRättoch Ilo (Rätt derföre, att den vanligen med ett helt år och ofta derutöfver, okar tidsutdrägten för den rättsökande, samt att medelst LagmansAmbetenas indragande efter band, och vid Lagmännens bortgång eller befordran till andra tjenster, så Stor besparing i deras Löner kan vinnas, att derigenom erhålles medel till IlofRätternes förstärkande; uti hvilket yttrande flere Vällofl. RorgareStåndets Ledamöter instämt, med tillägg af Herr Bjuhr, att de nu lediga LagmansÄ mbeten emedlertid icke böra tillsättas, Hos Hederv. BondeStåndet har RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, uti skriftligt anförande, hvarmed Ståndet i allmänhet sig förenat, andragit, alt, ehuru UppskofsDomar vid LagmansRätter äro mindre allmänna och Största delen af ditvädjade mål äfven der stadna, äro likväl uppskof vid LagmansTing för ingen del sällsynte; att alla de mål, som vid LagmansRätterne stadna, skulle äfven så väl stadna vid IläradsRätten, i fall Anders Danielssons förslag antoges x att Domen skulle fullgöras innan saken 868 LagVtskottets Eesänkandeu, derifrån finge komma till HofRätten, o c lr att mål, hvari rättvis Dom vid HäradsRätt gifvits, ofta fullföljas vid Lagmans-.
När åter Reg;n säger: vi önska att få anslag till det eller det ändamålet, och uttryckligen bestämmer summan, så, ehuru Reg:n användt hela sitt bemödande att sätta ner omkostnaderna, svarar representationen vanligen: »det är alldeles för dyrt»; då prutar den antingen betydligt ner summan, som händelsen var med ångfregatten, eller ock afslås de sagde medlen, med förklarande att tillgångar ej finnas, som var händelsen med anslaget till Stockholms befästande. När nu Ständerna jemt på det viset gå tillväga, så skulle jag ej undra på om Reg:u kastade »yxan i sjön» och ej frågade efter huru det gick. Ty när man möter motstånd, då man vill bespara staten? medel, och samma motstånd, då man upgifver de oundgängliga kostnadssummorna, med ett ord, då representationen motsätter sig alla anslags beviljande, då skulle det sannerligen ej heller förundra mig, om Reg:n tröttnade vid att återkomma med några nya förslag i den ena eller andra rigtningen. H. XI. För min del skulle jag önska, att, ehuru frågan redan genom t ren ne Stånds beslut ar afgiord, B. o. Ad. ej ville motsätta sig det af K. M:t för i fråga v: de ändamål äskade anslag, hvarföre jag anhåller om bifall till Utskits i detta hänseende gjorda hamställan eller »det R. St:r, med bifall till hvad K. M:t i detta hänseende behagat föreslå, måtte på Riksgäldskontoret till K. M:ts disposition anvisa de för verkställigheten deraf under nästa statsregleringsperiod erforderliga medel, nemi. dels 1 5,300 rdr såsom hyresersättning till Stockholms stad, att med V3 årligen utgå, 'och dels en summa af 60,600 rdr, att i inån af behof användas för Geijerska husets tillbyggnad, oruering och anordnande till Riksarkiv.» Frih. Gripenstedt, Johan August: Afven om det ej kan leda till något positivt resultat i afs:de fi Ständernas beslut, ber jag likväl att få yttra några ord i denna fråga.