Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LamltMarskalken framställd proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, alt ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial skulle läggas till handlingarne. Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den 5 sistlidne Maj under N:o 24 afgifne, och den i4 i samma månad på bordet lugde, Memorial angående Riksdagsfull - ig8 Den 17 Julii e. m. mäktigen Petter Anderssons anmärkningsanledning vid behandlingen af ett mål, rörande så kallade Kyrkohemman i Halland, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erindrade, att ConstitutionsUtskottet öfver ifrågavarande ämne utlåtit sig i det generella decliarge-Betänkande; och som frågan altså i sammanhang dermed komme att af Ridderskapet och Adeln pröfvas, hemslälde Hans Excellence, att detta Memorial måtte läggas till handlingarne, Ropades Ja, Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskot-. tets den 8 sistlidne Maji under N:o 26 afgifne, och den 14 i samma månad på hor-^ det lagde, Memorial, angående Herr Rosenquists, Fredrik Leonhard, anmärkningsanledning, i afseende pade, Mechaniska verk-^ staden vid Motala, beviljade låneunderstöd, Herr Rosenquist j Fredrik Leonhard, hade inlemnat följande, som upplästes: ConstitutionsUtskottet, troget sin föresats, att ogilla och borrt-raisonnera äfven de mest lagliga och giltiga anmärkningsanledningar emot Konungens Rådgifvare, och emot de inför Konungen i SlatsRådet föredragande, har på samma vanliga sätt behandlat den af mig gjorde anmärkning emot Herr StatsSecreteraren m. m. af Skogman, Den 17 Julli c. m. •99 alt lian icke vägrat sin contrasignation under de af Kongl. Maj:t den 12 October 1826, och 5 December 1827 till Kongl.
Detta sednare kostnadsförslag hade derefter blifvit granskadt af chefen i östra vägoch vattenbyggnads-distriktet Majoren A Grafström, som nedsatt den beräknade arbetskostnaden med 1,484 R:dr och uteslutit de särskildt debiterade undersökningsm. fl. utgifterna och alltså upptagit arbetets totalkostnad till 88,121 R:dr 75 öre eller 22,351 R:dr utöfver Majoren Backlunds förslag. Härigenom vore alltså för vederbörande intressenter en ganska kännbar förlust att emotse, och deras förlägenhet ökades ytterligare derigenom, att, sedan Majoren Backlund, som på entreprenad åtagit sig arbetets utförande och uppburit entreprenadsumman, numera afiidit, ställningen i hans bo icke lemnade tillgång till arbetets fullbordande. Då nu de flesta intressenterna äro obemedlade egare af smärre hemmanslotter eller ock arrendatorer, samt alltså saknade erforderliga penningetillgångar, vore fara för handen, att detta gagnande företag, hvarigenom omkring 2,000 tunnland vattendränkt mark skulle kunna blifva odlingsbar, måste af brist på medel tills vidare öfvergifvas.
Först när de åter kommit på gångstigen och gingo bredvid hvarandra, fast hållande hvarandras händer, började Gunnar spörja om orsaken hvarför han så alldeles oväntadt funnit Elin, i denna hans hemväg från Bengt. Andra känslor hade förut alldeles döfvat all nyfikenhet, all förvåning. Nu gjorde de sig ändteligen rum, eller grepos i luften för att dermed uppblanda dessa andra känslor. Elin började nu berätta i korta, afbrutna meningar, hvilket hon skyllde på sin skrämsel, hela förloppet af hennes besök i Solberga, samt orsaken dertill. – Ja, stackars min Elin – sade Gunnar – den tösa får du aldrig nånsin nå’n glädje utaf, tro du mig. Hon är elak i grund, och lögn och allt ondt har så rotfästat sig hos henne att hon blir aldrig «folk». Det ä’ minsann inte med henne som med Abraham, den stackarn. Han har visst ingen gnista af vett och begrepp, men ett gulle-godt hjerta. Lotta åter ä’ qvicker som en eld, men har bara ondt och elände i sig. Jag vet fälle hvad jag vet, jag! Elin motsade honom i milda, ljufva ord. Hon ville så gerna att han skulle hafva orätt, och framlade så många bevis på Lottas förbättring, och Gunnar låtsade slutligen som han trodde henne, för att göra henne en liten oskyldig glädje, men mumlade dock för sig sjelf: «Jag vet väl hvad tösa går för, jag. Af orma-ägg blir ormaungar,» o. s. v. När de raskt gått framåt ett stycke, stannade Gunnar tvärt och litet tvekande, om han skulle taga till höger eller gå rakt framåt. – Ack, Herre Gud! – sade Elin – nu ä’ vi väl vilse igen! Men ack hvad hon var litet rädd och ängslig nu, ja – långt mindre än hon ville låta påskina, ty Elin var dock alltid – en qvinna ändå. – Åh nej, min söta, kära Elin, det är alls ingen fara! – sade Gunnar, men kramade hårdt den hand som han höll. – Var intet rädd, du lilla tös – tillade han – för vi ha bara gått galet en liten bit och komma snart tillrätta igen.
Om nu denna läroanstalt, nästkommande höst blefve indragen, så skulle vid Göteborgs seminarium med den tillökning, som i sådant fall vore att från Wermland förvänta, lärjungeantalet med nästa läseårs början utan tvifvel uppgå till aldraminst 180 lärjungar. Det vore icke att antaga att man under dessa förhållanden skulle kunna bereda någon minskning i detta öfverdrifna antal genom att hänvisa t. ex. någon del af de från Halland kommande eleverna till Lund och af Westgötarne till Wexiö; ty seminariet på förra stället räknade redan 117 och på det sednare, fastän ännu icke fullständigt ordnadt, 76 lärjungar. Häraf ansåge motionären vara klart, att, då såväl Rikets Ständer som Kongl. Majit på goda grunder förklarat ungefärligen 100 vata det högsta antal lärjungar, som vid hvarje bildningsanstalt för blifvande folkskolelärare kan med framgång undervisas, ett seminarium för de vestra provinserna, utom det i Göteborg inrättade, vore af högsta behof påkalladt. Kongl. Majit hade ock redan erkänt detta behof, då domkapitlet i Carlstad erhållit tillåtelse att sistlidna höst inskrifva nya elever vid dervarande seminarium och följaktligen dermed tillkännagifvit, att denna anstalt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. 43 måste tillsvidare’ bibehållas. Men skulle den bibehållas eller till annan lämplig plats i rikets vestra del förläggas, så borde äfven de medel anslås, förutan hvilka den ej kunde komma att motsvara sin bestämmelse och tidens kraf. Med ledning af sednast församlade Ständers beräkning och af den i Kongl. Ecklesiastik-departementet uppgjorda utgiftsstat för seminarierna, har motionären derföre föreslagit att den af Kongl. Maj:t äskade anslagssumman, 15,000 R:dr, till seminarierna för folkskolelärares bildande, måtte af Rikets Ständer höjas till 25,000 R:dr R:mt, på det att, utöfver det i Kongl. Kungörelsen den 22 April 1864 bestämda antalet af dylika bildningsanstalter, en fullständig sådan på tjenlig plats i rikets vestra del måtte kunna inrättas.
M:s nåd. propos. icke skulle innehålla något vilkor i afseende på användandet af den ifrågavar. jordrymden till allmänt nyttiga ändamål, uplysa att K. M. vid sitt förslag, verkligen fästat sådane vilkor, deraf 3:dje punkten innehåller:”att Kronans till Staden afträdda område,användes förnämligast lill byggnader och anläggningar, som underlätta och befordra handelsoch sjöfartsrörelsen, samt dernäst till andra föremål, som äro för staden nödvändiga och gagnande.” Delta är ungefärligen samma ord som Krigs-colhm har begagnat i sitt utlåt., och således torde den anmärkn., som den siste värde talaren i delta afseende framställt, förfalla. Många ledamöter ropade på propos. Hr Printzensköld: Det kan icke vara ovänladt, alt en f. d. Landsh. i Götheborg och den nuvarande Laudsh. derstädes, lala till fördel för denna stad, der den ene haft och den andre ännu har sitt residens, men det kan icke hindra andra att med dem vara af olika tankar i förevar, fråga. De skäl för sakens framgång, som Hr Edenhjelm velat hemta 510 Den 17 April. från de fördelar, sora genom bytet skulle tillskyndas Artilleriet, äro icke omnämnda i något af Krigs-colhii utlåtm. Jag skulle således tro, att dessa skäl icke äro af den beskaffenhet, att de här böra vinna afseende. Om, såsom Hr Edenhjelm omförmält, en bro skulle med stadens begifvande, varit anlagd ifrån ett artilleriförråd till Ollerhälleberget; men hvilken bro sedermera icke kunde begagnas, derföre att något förbehåll derom icke kom att göras, när Ollerhälleberget af staden utarrenderades, så är detta en sak, som ingalunda bör inverka på denna fråga, hvilken endast afser, huruvida Staten bör emot det erbjudna vederlaget afstå den mack, som blifvit begärd. Då nu Chefen för K. Krigs-colhra uplysl att detta vederlag i sjelfva verket är Statens egendom, åtminstone så nära bevislig!, alt han tror att Staten, i händelse af rättegång, skulle vinna, så frågar jag om det år rimligt att
Hvad de yttre politiska förhållanderna vidkomma, så ligger det ej i vårt nationallynne, att skryta med oss sjelfve; vi hafva dellagit för länge och för alfvarsamt i verldsliändelserne för att äga detta lyte, men då Fäderneslandets goda namn och rykte förnärmas, vika alla betänkligheter, och jag motsäger derföre Herr Hjertås påstående, att Riket under 17 år sjunkit i anseende hos Utlänningen. Förhållandet är icke sådant; jag har håde sorn enskild man och som Representant haft kanske bättre tillfälle an mängden, att i detta afseende inhämta kännedom om förhållanderne, och jag anser för éii pligt förklara, att denna kännedom ingifvit mig en sann känsla af tillfridsställelse. Sverige kan icke begära att spela någon stor röle i politiken; men bland mindre Magter, som med Sverige kunna jemföras, finnes ingen, solli i allmänhet är så agtad, eller har så stor rätt att vara det, som Sverige. De förnyade Handelstractaterna med Ryssland, England, Dannemark och flera Stater grunda sig alla på reciprocitets-förliållanden. Det är Ridder - Den 18 Julii e. m. skåpet ofcb Adeln nogsamt bekant, att jag för min enskilda del icke gillar det friare Handelssystemet; men då Styrelsen vidtagit det, hand i liand med Rikets Ständer, har man icke skäl att klaga deröfver. Turkiet liar hittills icke leninat de mindre Staterna i Europa tillgång till Svarta Hafvet; Sverige var den första bland dessa mindre Stater, sorn vunnit denna tillgång; de öfrige hafva först efteråt, liksom i Sveriges fotspår, vunnit denna fördel, och detta torde åtminstone icke vara tecken till någon missagtmng. — Jag vill icke längre uppehålla Ridderskapet och Adelli; jäg slutar derföre, utan fru g ta 11 för förebråelse att hafva sökt försvara Styrelsen.
Ständer, at för dem utwerka en Löne-tilökning, som kunde bestridas med högst 1000 R:d.; och tror han, ar denna Betjening, som handhafwer en nu mera Riksens Ständers egen orclwLii-s Bewillning, borde upmumras, at med trohet och nit fortfara uri en sä högst wigtig tjenstgöring: at dä deras inkomster i wista fall stola wara minffade genom den nya Post-Förordningen, wore det deremot en rätlwisa, at pä annat satt ersätta dem denna förlust, dä de i och för tjensrgöringen aro belägne alla andra utwägar til bergning. « Med hwad Herr 2en§erlem sälunda hemställt, har Herr Grefwe Hcob pontuson ' la Uti särskildt demona! sig til alla delar förenat, med tillagg, at han, uppä flere anförde stal, tror en Löne-förbattring wara lika nödwandig som rättwis för Stockholms Post-Lontoirs Betjening, och i synnerhet Post-DireÄeuren I^iäim, som i NM an 50 är med utmärkt nit och redlighet bestridt dest innehafwande systia, utan at derwid ä Stat nium större Zzo Den 8 Mars. större Lön för närwarande än blott 266 ; R:d. Som Stats-tttffottet uti dest Förslag och Betänkande af den 19 sistl. Februarii, angäende Löneförbättring för ätffillige fa milimitL som civile Werk, Sracer och Embetsman, äfwen uptagit Post-Staten i Stockholm til enahanda förmåns åtnjutande: sa anser Stats-Utskottet den af säwäl Herr Grefwe Oe 63räie som Herr 2snZei-leili gjorde hemställan om Löne-förbattring för PostBetjeningen har i Staden wara genom Stats-Utffottets vfwanberörde Betänkande beswarao, och derivid Stats-Utffottet nu icke har något ytterligare at tillägga.
Tjenstemännen derstädes utöfver den lindring de deremot kunna hafva i de göromål, som äro gemensamma för LandsStaterne i hela Riket, hvartill äfven kommer, alt om sysslorna i de öfriga Länen fordra mera arbe - io8 Stats-TJtskottets te än i de Norra, de åter i desse sednare äro vida besvärligare i afseende på Orterncs läge och beskaffenhet än i de förre; altså, och enär Utskottet anser ofvan upptagne lönebelopp icke utgöra tillräcklig ersättning för de göromål och det ansvar som ifrågavarande Tjenstebefattningar åtfölja och icke eller stå i rättvist förhållande till hvad i andre Län Landskamererarne åtnjuta, och soln, efter lika beräkningsgrund, icke för någon understiger i35o R:dr men väl derutöfver för de fleste, till och »ned 2000 R:dr, tillstyrker Utskottet, det R. Stir må bevilja förhöjning i lönen för Landskamererareii i Blekinge med R:dr 5oo - * samt för hvar och en af Landskamererarne i Gotiiahdsj Jemtlands, ^Vesterbottens och Norrbottens Län med 3oo R:dr tillhöpa utgörande )ioo eller tillsammans för desse 5 Landskamererare en tillökning af . R:dr 1700. att på Stat uppföras. b) Uti de Utlåtanden som, före upprättandet af det utaf KammarCollegitim och StatsContoiret afgifne Lönings-Förslag, ifrån K. M:ts samtelige Bef:h:de inkommit, har i allmänhet blifvit framställd nödvändigheten deraf, att LänsNotarie för hvarje Län blefve på Stat bestådd till LandsSecreterarens biträde i göromålen, och för att, då han ägde förfall, förestå tjensten på eget ansvar.
Tämligen korpulent, bär hon p i porträttet sitt silfverhvita hår lagdt i iipprullade lockar öfver hela hufvudet samt deröfver kastad eii svart s ets. Hennes ansigtsdrag, med de höghvälfda ögonbrynen ocf: de stora lifliga ögonen, påminna om den bonrbonska t y en. Ofver muiinen ligger ett spirituelt leende, paradt me$ uttrycket af eii viss förkärlek för detta lifvets goda, ett uttryck, som bildar en lustig komentar till det domslut rörande tvistefrågan mellan England och Amerika om fiskerirätten, som hon i aiidanom hör de framtida qvinliga röstegariia fälla: nLåtom enfiadenserna ula sin kabiljo 2: f r i d, så Ilinge ri lm uåra ostron,? Dagny h r TIDSKRIFT FOR '. J. SOCIALA 06H LITTEMAINTRESSEN - ' .I Evnst Bec7c~nma, Kvinnan och hufvudstadens fattigvård. M w i a CederschiöZd, Ur de senaste årens litteratur i kvinnofrågan. (Forts.) ' M. AnhoZnz, På tröskeln till Asien. v F., C&amp; ?., A.: ... Ch. Lefflers efterlämnade skrifter. C., Från riksdagen. ' Från våra ombud. Meddelanden från Fredrika-Bremer-Förbndet; Fran skilda håll:. &lt; -. Förbindets medlemmar kr: 2: 50. Pris pr årgång: För För icke medlemmar p 4: 00.. af Religiös litteratur: C) Fo&amp;erdand~st~eJsen.9 F-ecerrrpedM~~, 8 g 3 shsom: Biblar, Nya testamenten, BibeliUäggningar, ~ 110s @ - Ei&amp;okhoIm, ~ t t lKissionsskrifter, Lefhadsteckningnr, Bedttelser, BosMh&amp;.
Får man framdeles dem, som äro de bästa i verlden, om de kunna fås för penningar, så torde misstroendet åtminstone då kunna häfvas. En talare har yttrat farhågor angtde Svea canal, af beskaffenhet att de synas tala för nyttan af densamma. Han bar likväl velat lemna deu för undersökningar en icke obetydlig summa, liksom för all det skulle se något liberalt ut, nemi. 4°>00° *:dr. Han har ansett de öfriga 200,000 r:dr:na såsom kastade i sjön elfer i hafvet. Månne icke dessa 4°;00° vöre kastade dit, om icke andra kostnader ytterligare skulle göras, för att fullfölja företaget? Någon har fruktat, att under delta företag läge den fåfängan, att under samma Regerings tid skulle ej allenast fullbordas Götha canal, utan äfven Svea canal byggas eller åtminstone påbörjas. Om hos flera af oss finnes den nationalstolthel, som skulle fägna sig åt att hofva bidragit till 2uic så stora företags utförande; så finnes måhända också i vårt land den fåfänga, som skulle glädja sig åt att hafva undergräft en canal, i stället för alt gräfva den, och alt på delta sätt hafva nedrifvit hvad andra söka att uppbygga. Således torde äfven genom undergräfvandet någon fåfänga kunna tillfredsställas. Man har i afseende på det politiska förhållandet sagt, att vårt fredstillstånd med vår östra granne vore så besegladt äfven genom blodsband mellan de regerande Husen, att vi icke borde hafva något att befara för sjöfållen på Östersjön och Götha canal. Men jag erinrar eder, mine herrar! om det bekanta uttrycket från Österrikes krig emot Napoleon, att fäderneslandet har ingen må g. Det kommer att gälla i alla tider. Om freden skall vara beståndande, så lära tänkesätten ej blott inom Regentliusen utan äfven hos folken böra tagas i betraktande.
Sätt lebigblifmeit bomfaga Ijar blifmit belab t tmå fåbana, omfattanbe beit ena Sfygbeå, Söfångerd, Surträffd od) Slpfätra tingdlager, ocb beit attbra ®lellefteå tiitgdlag, jemte Slroibdjaurd od) Slrjeblotigd lapbittarfer, bod nteb förs biitbelfe för beit uti fiftomförmälba bontfaga utnämnbe ^ärabdböfbingen att ifrån Sabbittarferna afflå, i bänbelfe be frambeled må ftnttad läntb Uti Öftergbfylaitb, ber botnfagornad antal blifmit beflämbt till åtta, hvaraf fern reban åren 1848 ocb 1849 äro till omfånget reglerabe, b a fm a be tre återftåenbc nu äfmeit blifmit orb Äinba od) §)bre l)äraber fortfaranbe förblifma en bontfaga, att Slferbo, SBanlelinbd ocb ^»anefinbd bäraber utgöra ett få Slfwett i 6fåtte fafrna bontfagonta unbergått reglering, tfwarwib beråd antal btifwit bejiämbt för 9Mntöt)ub
Hvad beträffar förslaget, att till allmänna arbetens verkställande använda de å fäst» ningarne och arbetshusen varande brottslingar och syssellöse personer; så, och enär ifrågavarande personers försättande utom det tvång, som funnits nödigt för bevarandet af andras säkerhet till person och egendom, samt deras utspridande i landsorterne skulle vara i högsta grad betänkligt, och berörde förslag dessutom står i rak stridighet med dem, som åsyfta ytterligare säkerhetsmått emot lösa personers kringstrykande ooh uppfinnande af medel till de öfverhand tagande brottens förminskande, anser Utskottet samma förslag icke förtjena något afseende. Genom hvad Utskottet i början af sitt utlåtande yttrat, har Utskottet äfven besvarat den Motion, som afser inskränkning uti rättigheter till indelde soldatens commenderande till allmänna arbeten; och i afseende på yrkandet, att kronans manskap i orten måtte få användas till aftappning och uppodling aE de inom Helsingland varande betydliga kärr och mossar, får Utskottet, åberopa det särskildta utlåtande, Utskottet i anledning af en af Johan Andersson från Skaraborgs län väckt och till gemensam handläggning af Statsoch Ekonomiutskotten remitterad fråga, om åtgärders vidta - 442 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. gande till befrämjande af Mossodlingar, afgifvit och med StatsUtskottet communicerat, och hvaruti Utskottet tillstyrkt, att, under vissa uppgifna vilkor, aftappning ftf vatlendränkt odlingsbar mark, af större omfattning, tua i allmänhet genom arbetscommenderingar af indelde armeen verkställas, Hvad slutligen angår förslaget, att understöd af StrömrensningsmedleD måtte lemnäs företag af nyssnämnde beskaffenhet, samt dessa medel, i förhållande till orternas olika behof, fördelas dem emellan, så anser Utskottet sig böra förklara, att, sedan de allmänna grunderna för berörde medels användande blifvit af Riksens Höglofl.
Vi gjorde sedan en några dagars resa tillsammans genom Telemarken, där vi besökte Ullmans folkhögskola, som Sonja med stort intresse och varm sympati tog kännedom om. Det var detta besök som gaf första uppslaget till de artiklar om skandinaviska folkhögskolor hon sedan skref i en rysk tidskrift med en så stor framgång, att tidskriftens prenumerantantal plötsligt steg betydligt. Från Siljord gjorde vi också en bergbestigning till fots, visst den första bergvandring Sonja någonsin gjort. Hon var käck, snabb och outtröttlig i att klättra, förtjust öfver naturens skönhet, full af glädje och lefnadslust, hvilken endast stördes då och då af rädslan för några kor i närheten af en säter eller för ett stenrös med rullande stenar, som vi måste öfver, då hon uppgaf allehanda barnsliga små ångestrop, som mycket roade det öfriga sällskapet. Hon hade mycket natursinne i den mening, att hennes fantasi och känsla voro mottagliga för naturlifvets poesi, för stämningen i ett landskap, i en belysning. Men som hon var ytterligt närsynt och af kvinnligt koketteri och motvilja mot de traditionella yttre kännetecknen på en lärd i stubb ej ville nyttja glasögon, såg hon i själfva verket ingenting af detaljerna i landskapet och skulle visst ej varit i stånd att berätta hvilka träd som växte där hon farit fram, hvilken gröda jorden bar, hur husen voro byggda etc. Att hon detta oaktadt i ett par af sina arbeten, såsom de redan nämnda vårbilderna, förmått att icke blott gifva naturens stämning, dess själ så att säga, utan äfven en fin och exakt skildring af det rent materiella förloppet, berodde otvifvelaktigt mer på teoretiskt vetande än på egen iakttagelse. Hon hade mycket goda naturvetenskapliga studier, hade varit sin man behjälplig med öfversättningen af Brehms Fåglarna och, såsom redan nämndt, tillsammans med honom studerat paleontologi och geologi samt haft personligt umgänge med många af samtidens främsta naturforskare. Men hon var icke någon fin observatör när det gällde små och alldagliga naturföreteelser, hon hade intet sinne för detaljen i naturen, och hon hade ej något säkert skönhetssinne.
I följd häraf, och enär det förhållande, att, då skiftes afslutande är af rågångstvist beroende, omsorgen för skiftets fortgång måste föranleda delegare att rågångstvisten instämma, utgör det mest verksamma medel till befordrande af dylika tvisters skyndsamma anhängiggörande och fullföljande, anse Utskotten of vanberörde af motionären åberopade framställning icke böra lill någon åtgärd föranleda. 6 §. af samme motionär, som förenat sig uti den af omförmälda Landtmäteriförening gjorda hemställan, att ”då det otvifvelaktigt alltid skall vara af intresse för delegare och landtmätare att befordra ett skiftes fortgång, men uppehåll deri lätteligen kan ske, om krono-ombud försummar att skyndsamt till Honungens Befallningshafvandes fastställelse befordra ingången förening, som rörer äfven kronans hemman, krono-ombud må åläggas att inom fjorton dagar sin skyldighet fullgöra. ” Lagsamt Allm. Besv. ock Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. 19 Oå krono-ombud, sorn, till följd af sin tjenstepligt, är skyldigt att till Konungens Befallningshafvande inberätta hvad som förekommit vid sammanträden under den förrättning, der kronans rätt af ombudet bevakas, och således äfven att dervid insända sådana föreningar, som kunna blifvit vid dessa sammanträden träffade, är underkastadt ansvar, om ombudet sin skyldighet härutinnan uraktlåter eller dess uppfyllande obehörigen fördröjer, samt dessutom motionären icke ens uppgifvit, att i något fall uppehåll vid skiftesförrättning blifvit förorsakad! genom obehörigt dröjsmål af krono-ombud med ingifvande tili Konungens Befallningshafvande af sådan förening, hvarom i denna §. förmäles, anse Utskotten den föreslagna bestämmelsen af tid, hvarinom sådant ingifvande bör ske, icke vara af behofvet påkallad5 hvarföre Utskotten hemställa, om icke berörde förslag må lemnäs utan ajseende.