Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mången samvetsöm person torde dock tveka att samtycka till ett upphäfvande af alla dessa stadgar, af fruktan, dels att ett sådant upphäfvande skulle af mången tydas såsom en uppmaning att göra hvad som nyss varit förbjudet, dels att den okunniga menigheten skulle genom ett sådant upphäfvande rubbas i sin öfvertygelse om vigten af sabbatens behöriga begående; men den största betänkligheten mot en sådan, jemväl inom Utskottet yrkad, åtgärd, lärer väl få hemtas från svårigheten att finna gränsen, dit ett sådant upphäfvande bör sträckas; en gräns, hvilken i vår tid, så upprörd af mångfaldiga, i detta afseende mer eller mindre stränga, sekters och trosbekännelsers på olika håll predikade läror, torde vara svårare att utfinna, än hvad någonsin tillförene hos oss varit fallet, och hvarom nya bestämmelser nu måhända skulle bidraga att från statskyrkan än ytterligare aflägsna mången aktningsvärd medlem. De väckte motionerne och de muntliga anföranderne i ämnet, alla otvifvelaktigt utgångna från män med varmt religiöst sinne och brinnande nit för det rätta, rödja ock sinsemellan en ganska olika uppfattning om hvad som med rätta må anses innebära ett vanhelgande af sabbaten. Om ock det medlande, som i Sverige eger rum emellan den stora strängheten, som vid sabbatsfirandet iakttages inom den Anglikanska kyrkan och den deruti rådande slapphet inom vissakatholska länder, ingalunda må anses rättfärdigad genom det ofta hörda påståendet, att man i England och än mer i Skottland gått allt för långt i sina bemödanden härutinnan, så torde dock ej få förbises att olika seder, folklynnen och förhållanden samt äfven landets egendomliga beskaffenhet betinga olikheter, hvilka det svårligen lärer stå i mensklig magt att afhjelpa. Medan man i Skottland kan låta jernbanorna stå obegagnade under söndagen, så torde i mången del af Sverige ett sådant stadgande omintetgöra möjligheten att vinna berörde kommunikationsmedel, genom hvilket hinder ej blott landets utveckling motverkades, utan måhända äfven en ej ringa del af befolkningen drefs att, i egenskap af forbönder eller skjutsande, tillbringa siri söndag på landsvägen.
De flesta hus ha blott tvänne våningar, dock voro trevåningshus ej mycket sällsynta. Öfversta våningen afslutades med ett tak, som innehöll vindskammare, eller också en terrass, prydd med vinrankor och blommor. Som likväl den öfre delen af husen i allmänhet är totalt ruinerad, kan man blott sluta sig härtill af de öfverblifna spåren. Under min promenad gjorde jag bekantskap med en pompejansk medborgare, hvilken troligen för att visa mig en artighet, aflagt sin toga och i dess ställe pådragit en svart frack och ett par randiga byxor, som voro alldeles för trånga åt honom. Med en rörande finkänslighet undvek han att tala latin till mig, och det var på en någon svårfattlig fransyska som han erbjöd mig sin tjenst såsom följeslagare i den främmande staden. Genom hans välvilliga upplysningar, ett grundligt betraktande af plankartan och framför allt upprepade vandringar i alla delar af staden började jag småningom känna mig någorlunda hemmastadd. Pompeji var bygdt på en upphöjning, i fordna tider bildad af vulkaniska produkter från Vesuvius. Utbredande sig i form af ellips öfver kullen, dominerade det på tvänne sidor den kringliggande slätten, under det de bägge andra sidorna omslötos af hafvet, som på flera ställen sköljde murarne. Men i följd af den eruption, som begrafde staden i aska, drog sig vattnet två italienska mil tillbaka, och jernvägen stryker nu fram, der fordom främmande nationers handelsfartyg lade till vid Pompejis hamn. Egentligen är hittills icke stort mera än en fjerdedel af den gamla staden uppgräfd, nemligen den trakt, som ligger närmast hafvet. Men man har dessutom afröjdt ett par långa gator, som leda åt de andra sidorna och gå ända fram till stadsportarne. Vid slutet af den ena af dessa gator ligger amfiteatern, hvilken också är fullkomligt uppgräfd. Det är en praktfull byggnad af oval form, hvilande på en väldig krypto-portik, genom hvilka trappor och korridorer leda in på arenan och till de särskilta platserna. Man beräknar att amfiteatern rymmer ungefär 20,000 åskådare, det vill säga betydligt mera än antalet af stadens innevånare någonsin varit.
Hitintills har der warit högst sällsynt, att stillnad emellan Akta Makar i anledning af nägvnderas swagsinthet eller galenskap kunnat genom Konungens näd bewiljas. Manne stt allmänt stadgande af icke wore för tidigt? män. k 82 Den 18 November» männs det icke wvre tillräckligt att tvid sä olycka lige tillfällen, den Skillnadssökande, wande sig med underdänig bönestrift till Kongl. Majrt. Skulle äter Högwördige Ständet finna skälätt fom Lag antaga i fräga stälde förflag, sär jag dock ödmjukast hemställa om icke tiden för säkre benus om denna olyckelige Hukdoms fortfarande egenfkap skulle med ffäl böra förlängas till fyra är° Efter mitt omdöme ar tiden af twä är för korrt» Wisierligen ar det swart att i sä lang tid sakna det ömma biträde, som wantas af en Make, men mänue det icke more långt swärare för den olyckligealt i fall af äterställande till halsan se sig för hela fin lifstid frånskild en Make, som warit älskad, hwars förtroende ej bsifwit förwärkadt men tillfällig olycka kastat i denna ömlänswärda belägenhet. Det ar ju icke omöjligt, att sjukdomen efter flere är kan upphöra? gifwes icke andra sjukdomar som kunna wara längre. Hwem skulle wara sä hard, att för desies fortfarande tänka sig, laugt mindre yrka, Äk» tenjkapets återgång? sättom osi i den beklaganswarda men tillfrisknade Makens tillstånd. Att finna sin förra sälla boning för sig tillsluten, kanske bergning och lifs uppehälle wagradk, se sin Man eller Hustru i en aimans armar, se sig sjelf franstangd egne barns muntrande umgänge, dem öfwerlämnade ät andras, kanske mindre ömma wärdförbuden alt med desis sine älskade fa fortsätta lifwets mödor eller behag. Lätom osi icke sä hardt bestraffa en oskyldig» Blotta föreställningarne af Möjligheten utaf ett sä oblidt
Jag har icke minsta skäl att betvifla eder förklaring, men lagen fordrar två bevis: det ena, att ni verkligen är den döda moderns fader och dessa barnens morfader, det andra, att barnen äro födda af lagligt äktenskap. Juden eftersinnade. Hvad angår det första, genmälde han, är det tillfyllest bevisadt, att dessa smycken tillhört barnens aflidna moder. Om jag nu kan bevisa, att samma smycken tillförene varit mina, är icke detta tillräckligt att styrka min förklaring om skyldskapen? Strängt taget icke, var svaret. Men detta bevis kan efteråt förstärkas med andra och tydligare. Nåväl, täckes ers nåd öppna denna ring! Presidenten försökte öppna ringen; det lyckades icke. Hagar, Thomson och Pape förnyade utan framgång samma försök. Juden tryckte på en omärkbar fjäder, och ringen sprang upp, visande i sitt inre en ytterst fint emaljerad inskrift på hebreiska språket. Det var de rörande orden i Salomos höga visa: »Min älskling, du är i allting dägelig, och på dig finnes ingen fläck.» Judens ögon fylldes af tårar. Han hade ej sett dessa ord sedan de gåfvos åt henne, den fläckfria, som han älskat så högt. Men åter beherskade han sig. En annan fördold fjäder sprang upp i nålen och visade innanför liljan en ros af rubiner, knappt större än en ärt. Beviset var tillfredsställande. Endast den ömtåligare frågan kvarstod om barnens äkta börd. Ers nåd torde erinra sig återtog juden i bestämd ton att arfvet af min förmögenhet icke underlyder Sveriges lag. Frågan om arf med bördsrätt kan således ej gälla annat än dessa smycken, och det enklaste är, att jag köper dem för den redan erlagda kautionen af 12,000 daler. Kan denna summa ej, enligt svensk lag, tillfalla barnen, så tillfaller hon mig såsom den dödas fader, när jag tillfullo bevisat min skyldskap, och skall då anslås åt Stockholms fattiga. Är ers nåd ense därom? Jag kan icke bättre bevaka barnens fördel. Då torde vi utbyta kvitton. För öfrigt utbeder jag mig att få deponera hos ers nåd en ränta af tvåhundra daler i månaden för Hagars behof. Och nu har jag alltför länge stört ers nåds helgfrid ...
Vidkommande den ifrågaställda tillökningen i Ofver-ståthållarens aflöning, så inhemtas af oftaåberopade Statsråds-protokoll att, uti underdånig skrifvelse den 28 Januari 1862, dåvarande öfver ståthållaren, Grefve J. E. Hamilton, fästat uppmärksamheten pä otillräckligheten af Öfver-ståthållarens dittills varande aflöning, hvilken, utgående dels från Statsverket, och dels af Stockholms stads kassa, då utgjordes, så kallade ljuspenningar oberäknade, af lön från Statsverket, enligt Kongl. Brefvet den 23 Februari 1858, utförd till R:dr R:mt 6,682: 45, taffelpenningar från Stadskassa!) 4,500: — samt anslag till ved, likaledes utgående från Stadskassa! 1,500: — eller tillsammans R:dr R:mt 12,682: 45; dervid Grefven, bland annat, anfört, att den allmänna stegring, lefnadskostnaderna under sednare årtionden varit underkastade, föranledt beviljande af betydliga tillökningar uti ej mindre Statens än Stockholms stads embetsoch tjeustemäns lönevilkor, m ii att, vid de tillfällen, då förslag till sådana löneförbättringar för öfriga embetsoch tjenstemän hos Öfver ståthållare embete! eller för ledamöter och tjenstemän vid Stockholms Magistrat, hvars preses Öfver-st ål hällaren vore, blifvit framställda eller förordade, någon dylik förmån icke, till följd af särskilda omständigheter, blifvit ifrågasatt för Öfver-ståthållaren, hvadan hans löneförmåner ännu vä - Stats-Utslcollets Utlåtande JM 99. 21 sendtligen vore desamma, som för längre tider tillbaka Grefve
Lif-Regementets Gienadier-Corps io5: 25 Andra Lif-Grenadier-Regementet gg: 46 f „ Smålands Grenadier-Bataljon - g2: 7 „ "'Westgötha Regemente gi: 3g att, vid de mellan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och rusthållarnc eller deras ombud, dels sqvadronsoch compagni-vis, dels härads-vis hållna sammanträden, första alternativet: Det rusthållarne skulle, vid infallande krig, frun krigets utbrott, en för alla och alla för en, proportionaliter ansvara for de skador, som kunde träffa regementets eller corpsens hästar, bevärings-, remtygsoch utrednings-per sedi ar m. m., blifvit, dels med flere eller färre förbehåll och villkor, dels eventuelt, för den händelse sednare alternativet icke komme att bifallas, antaget, vid Lif-Regementets Dragon-Corps, af de rustande inom Upsala och Gefleborgs län; 6 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet., N.-o 31. vid Lif-Regementets Husar-Corps, af rusthållarne i Södermanlands län oell den inom Örebro län förlagda vestra Nerikes sqvadron; vid Smålands Husar-Regemente, af rusthållarne i Konga härad samt en del rustande inom Uppvidinge och Kinnevalds härader i Kronobergs län, och vid Staby sqvadron inom Calmare län; vid Skånska ldusar-Regementet, af majoriteten bland de rustande i Malmöhus och afen del inom Christianstads län; vid Skånska Dragon-Regementet, af pluraliteten bland rusthållarne så väl i Malmöhus som Christianstads län; vid Lif-Regementets Grenadier-Corps , af de ^rustande i Westmanlands Irenne numer i Stockholms och tjugutvå numer i Södermanlands län; vid andra Lif-Grenadier-Regementet, af rusthållarne i Östergöthlands och eventuelt af de uti Calmare län; och, vid Westgötha Regemente, af rusthållarne inom Skaraborgs län; att andra alternativet:
Och säsom en följd häraf wore den närwarande Jnstructionens öfwerseende och omarbetande af den största nytta. Nägon jämnkning i de större lönerna i missa orter skulle kanske ren framtid kunna lemna utwä, Den 3i Iulik. 6!1 utwägar til De mindres påökning. Om Hemmantalens antal och befolkningen innom Länen jämte Residencens läge pä en mer eller mindre dpr ort togeö i betraktande, sä lär inga andra werkeliga ffäl gifwas til den stora olikhet, ge» nom olika förwandlingar, som nu existerar e» mellan sä wäl Herrar Landshöfdingars, som LandsSLaternas olika löner i olika orter, ehuru wid samma beställningar och göromål och ehuru ifrån början indelade efter samma grund. Om dessa mina ofullständiga, men wälmenta anförande winna Högwälborne Herr Grefwen och Landtmarffalkens och Högloft. Ridderffapets och Adelns bifall, anhäller jag at de sä remitteras til de Utskott, Lil hwilka dess olika delar höra. 6. ^amilton til Hageby. Remitterades til Allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Utffottet. Anmältes och infördes en Deputation ifrän det Hederwärda Bonde-Ståndet, hwars Ordförande Riksdagsmannen 8kärs ifrän Bohus Län tilkännagaf, at Bonde - Ständer bifallit BancoUtffottets hemställan om ett sammanträde med Stats - Utskottet, hwilket sammanträde Ständet ansett böra häldst genom wisse deputerade äga rum. Deputationen utbeledsagades pä öfligt sätt. Uplästes ett af Herr kkammargkölä, r.orentL författadt Drctamsn, sä lpdande: , 613 Den 3l Iuiik E)dmjukt Memorial!
B:co, detsamma ej fick antagas, utan Kongl. Collegium borde föranstalta om särskild försäljning, genom auction, af de vid Inrättningen befintliga redskap och inventarier, samt om utbjudande på arrende under återstående arrendetiden af sjelfva lägenheten med jord och åbyggnader. Emedlertid skedde vid den i anledning häraf förnyade auction icke heller något anbud; men sedermera har Grosshandlaren här i staden Aug. Bergman erbjudit sig att för en summa af 6700 R:dr B:co inköpa alla till meranämnde Blekeri-inrättning hörande byggnader, redskap och inventarier, jemte besittningsrätten till sjelfva jorden under de återstående arrendeåren, hvilket anbud, efter derom gjord underdånig anmälan, med Kongl. Maj:ts tillåtelse i bref den 21 September 1838 blifvit antaget, hvarefter hela lägenheten med tillhörigheter genom upprättad köpeafhandling till bemälde Grosshandlare öfverläts emot den utfästade köpeskillingen, som i Manufacturfondens räkenskaper blifvit bokförd. Ehuru obetydlig den sålunda för Linnebleknings verket vid Frescati erlagda köpesumma än är i jemförelse med de derå nedlagda kostnader, hvilka, efter hvad 1835 års Revisions-berättelse gifver vid handen, då redan uppgingo till den betydliga summan af 38,54-1 R:dr 26 sk. 10 r:st. B:co, anse Revisorerne dock nämnde Verks försäljning vara att betrakta såsom en minskad förlust för Statsverket, eftersom i följd deraf åtminstone 3 — 18 — besparas de utgifter, hvilka inrättningens underhåll, utan motsvarande gagn för det allmänna, eljest fortfarande skolat erfordra. Uti räkenskaperna öfver Manufacturmedlen balanceras en summa af 4G36 R:dr, hvilken blifvit till f. d. Directör en för Ullsorterings verket i Norrköping L.
Jag anser, att ej allenast conseqvensen fordrar ett sådant tillstyrkande, utan äfven att förslaget bör bidraga till ärendenas grundligare behandling; ty dels tror jag, hvad det förra beträffar, att R. o. Ad. borde iakttaga samma ordning, som de öfriga Stånden, hvilka ej hafva a:ne upprop, och dels anser jag hvad riksd.göromålen angår, att hvar och en, som verkligen intresserar sig för ärendena, och verksamt vill sysselsätta sig dermed, nog uppehåller sig på Riddarhuset under discussion och intilldess voteringen för sig gått; och slutligen tror jag, att om det finnes ledamöter, som hafva flera förrättningar i staden att, jemte sina riksdagsmanna-göromål, sysselsätta sig med, så vore det icke någon särdeles förlust för riksd.ärendena, örn desse personer blifva frånvar. vid voteringarna. Jag tillstyrker bifall till betänkandet. Frih. Cederström, Jacob: Det har blifvit yttradt af Gr. Hamilton, att jag skulle yttrat mig, som om Utsk. hade tillstyrkt förbud för underofficeraren att under voteringen insläppa Ståndets ledamöter; men det vari motionen, som jag nämnde, att ett sådant förslag förekom, och det var deremot, som jag gjorde min anmärkning. Mine herrar! jag har hänvisat till häfden sedan 1720 intill närvar, tid. Det har förefallit besynnerliga händelser vid voteringar inom Riddarhuset sedan denna tid. Deribland var en märkvärdig Den ii April e. m. a55 nog, då en i Ståndet högt aktad ledamot, General, Duvall talade här i 4 timmar, för att afvakta slutet af en eldsvåda, och sedan kunna tillvägabringa ett förnuftigt beslut. Jag skulle tro, att man icke bör söka utvägar att komma till förhastade beslut, hvilka skulle föranledas af ett upprop; och den lugnare öfverläggningen skall troligen medföra öfvertygelsen, att Svenska folkets räll, hvars representanter vi äro, fordrar mogenhet i beslut. Hr
Betänkandetu /|G5 lill de förestående kostnaderne i och för Dess Höga Förmälning, förskaffat sig tillförlitlige uppgifter och beräkningar häröfver; hvarvid Utskottet funnit, att det belopp som, då Rikets Kron-Prins år 1766 sig förmälde, utbetalde, utbetaltes till bestridande af resekostnader, rummens reparation och möblerande jemte öfrige utgifterne, enär presenterne till Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan af Danmark, hvilka jemväl af Stats-Vcrket ersattes, undantagas, emedan någon sådan utgift nu icke kommer i fråga, uppgick till en Summa af 876,894 D:r 26 öre S:mt, hvilken Summa, förvandlad i Hamburger B:co och vidare i Svenskt B:co, efter nuvarande Cours, skulle utgöra omkring 370,000 R:dr och sammanlagd med kostnaderne vid Hans Kongl. Höghet Kronprinsens derefter, år 1771, företagne Utrikes resa, 53,000 R:dr Hamburger B:co, öfverstiga 5oo,ooo R:dr Svenskt B:co, samt att, vid f. d. Kon. Gustaf Adolphs Biläger 1797 utgifterne dertill, utan beräkning af vidare resekostnad än för Dess Gemåls fotresa och emottagande, uppgingo till 139,098 R:dr 11 rst. i då gångbart mynt, som, jemnfördt med nuvarande myntvärde, uppgår till circa 35o,ooo R:dr, De, vid H. K. H. Kron-Prinsens förl. år verkstälde Utrikes resa, uppgångne kostnader, jemte de i förening dermed stående \:tl* Sami. 3 O 466 Stats-Utskottets Betänkanden. Ambassade, med flere utgifter, hafva åter, i Svenskt B:co beräknade, utgjort 345,265: 26. 11. och då härtill lägges de för Hans Kongl. Höghets förestående Förmälning förslagsvis uppgifne kostnader> nemi. till Dess tillkommande Gemåls hitresa, jemte reparation och möblering af rum i Kongl.
Tock sa, att om flere Pannor nyttjas inom st nuna Werk den tillökning i afgisten kommer att iakttagas som k följande l?:de Mom. för Landet är stadgadt, och att Controllen öfwer Pannornes storlek ma bero af hwilken Landtman som hälst, emot det att Städernes Jnnewanare, pä Landet äga lika rättighet. 7-S izrr Den 9 Julik. 7:0 All Bränwins, tillwerkning t Stader och pa Landet bör endast utöfwas Ätta mannder hwarje ör, samt under Junii, Julli, Augusti och Septem, ber manader upphöra, och fäljakceligen under detze mänader wara alldeles förbuden. 8:0 Ägare af Hemman samt de Brukare af andras Hemman, som erhållit rättighet till Bran, wins-bränning, men icke sjelfwe wilja begagna Lenna ratt, stall det wara tillåtit upplåta den samma hel och hallen, men icke stockad, till någon pa Ägorne boende annan person, sa wida den icke sjelf äger rättighet, att Bränwins-tillwcrkning idka; börande dock Hemmansägarne eller den till Bränwins, tillwerknkng berättigade Hemmans, Brukaren blifwa ansvarig för den afgift, svin för rättigheten att till, werka Bränwin, kommer att äga rum. 9:0
Skrifvelse N:o 427. 367 Dessutom må stämpling af vexelblanketler, som äro skrifna eller trjckla på oslämpladt papper, jemväl kunna ega rum i den ordning 9 § föreskrifter; hvarförutan stämpelpapper ä 25 och 50 öre i hela ark, hvilket slags papper hädanefter icke vidare kommer alt tillverkas, skall, så länge något sådant papper finnes att tillgå, tillhandahållas, pä sätt i 17 mom. utaf 8 § närmare föreskrilves. Om stämpel å fullmayter, konstitutorialer, förordnanden och afsked, utaj' Kongl. Maj:t meddelade. Följande handlingar förses vid utfärdandet med stämpel till här utsatte belopp: af Kongl.' Adelsbref Friherre-bref Grefve-bref 1 Öppna bref hvarigenom någon i nåder tillägges de förmåner, hederstitlar och företrädesrättigheter framför andre undersåter, som Herrar [liksens Råd tillerkända blifvit 1 lIlniitnuingsbref för Riddare af Kongl. Serafimer-orden , , Kommendörer med Stora Korset Svärds-orden „ „ af Kongl. Nordsljerne-orden „ „ af Kongl. Wasa-orden „ Kommendörer af Kongl. Svärds-orden „ „ af Kongl. Nordsljerne-orden „ „ af Kongl. Wasa-orden . „ Riddare af Konung Carl Xlll:s orden „ Riddare af Kongl Svärds-orden Riddare och Ledamöter af Kongl. Nordstjerne-orden af Kongl. Wasa-orden Fullmagter, Konstitutorialer och Förordnanden, hvarigenom embeten, tjensler, eller beställningar med verklig lön vid civila, militära, ecklesiastika, eller andra stater, af Kongl. Maj:t tillsättas, böra förses med stämpel af 6 R:dr samt dessutom till belopp, motsvarande 5 procent å bela lönen, när den utnämnde lörsta gången tillträder befattning med lön, men vid befordringar till högre lön, blott å skilnaden mellan förra lönen och den, som erhälles.
Två millioner R:dr Hamburger Banko; med förbehåll, att när årstiden nästa är sådant medgifver, sjöledes, låta till Banken indraga det silfver eller Hamburger Banko, som öfverskjuter 500,000 R:dr meranämnde mynt. Stockholm den 22 December 1853. STOCKHOLM, tryckt hos N. MARCUS, 1853. Banko-Utskottets Memorial, A: o 5. N;o S. Aok. till Exp.-Utsb. d. 4 Jao. lSä4, kl. 2 6. m. Memorialom val af Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskont-verkens räkenskaper. Under åberopande af hvad 15 § i 1853 års revisions-berättelse innefattar, att vid den revision af Banko-diskontverkets räkenskaper oeh förvaltning, som den 1 Mars samma år tog sin början, den ene af de för Borgare-ståndet utsedde ledamöter sig icke inställde, samt att den i hans ställe valde ledamot först en månad derefter, eller den 1 påföljde April, inträdde i revisionen, har Utskottet ansett sig böra framlägga de af revisorerne öfver Banko-diskontverket, i den afgifna berättelsen, meddelade upplysningar, beträffande sättet och ordningen för utseende af revisorer att för nämnde Riks-stånd i omförmälda förrättning deltaga. Sedan Fullmägiige, till åtlydnad af föreskriften i 95 § jaf gällande Bankoreglemente, den 2 December 1852, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, att granskningen af Banko-diskontverkets samt Handelsoch Närings-diskontens härstädes räkenskaper och förvaltning för år 1852 komme att taga sin början den 1 Mars 1853 och derjemte underdånigst anhållit, att två revisorer af hvartdera Riksståndet måtte blifva till nämnde revisions-fönätlning utsedde och kallade, enligt de grunder Riks-stånden, hvar för sig, i sådant afseende utstakat och till Kongl. Majit i. underdånighet uppgifvit , hade Kongl.
Men ur praktiskt-rättslig synpunkt sedda hafva dessa arkif ett ännu större värde, enär bland de gamla handlingarna gömmas sådana, som lemna vigtiga och afgörande upplysningar i äganderätts-, rågångsoch arfs-frågor, samt således utgöra grunden för enskilda personers äfvensom större och mindre samliälligheters rättsförhållanden. 132 Det torde icke vara af nöden att vidlyftigare bevisa dessa arkifs stora värde i mer än ett afseende. Ar det tillika gifvet, att åininstone den äldsta och dyrbaraste delen af många, ja af de flesta arkifvens innehåll hotas med förstöring, så synes det mig vara på tiden, att någonting göres för att rädda hvad som ännu är i behåll. När jag, med tanken riktad härpå, funnit, att för ofvanantydda utväg, eller lagstiftningens fullkomnande i fråga om arkifbyggnader, föga framgång lärer vara att hoppas, har jag varit betänkt på en annan, hvilken jag går att vördsamast underställa Rikets Ständers pröfning och behjertande. Denna skulle bestå deri, att hvad af Domböcker, tänkeböcker och andra dylika rättskipningen rörande handlingar, som finnes uti arkifven i landsorten, tillhörande tiden före år 1736, då vår nu gällands lag trädde i verksamhet, sammanföres och för framtiden förvaras i hufvudstaden, under vård och tillsyn af Kongl. Riksarkifvets embetsoch tjenstemän. Härofvan är hufvudsakligen taladt om Häradsarkifven, och en sanningär, att städernes arkif i allmänhet befinnas i bättre förvar, än Häradenas, men förvaringsrumen der äro likväl nästan mer, än de på landsbvgden, utsatta för eldfara, helst uti de många med trähus bebyggda mindre städerna. Af detta och andra skäl, som här nedan närmare skola omförmälas, böra arkifven i städerna icke helt och hållet undantagas från hvad om Häradsarkifven kan komma att förordnas. Lagmansrättsarkifven kunna deremot förblifva der de äro, emedan, märkvärdigt nog, i dessa, så vidt jag kunnat erfara, finnas högst få äldre domböcker.