Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dräkten består för båda könen af en tunika, som når från halsen till knäna och fasthålles af ett bälte kring lifvet. Den har nedtill ett skjortformigt utseende och består af ett lätt bomullstyg af olika färger. Armarne äro nakna. På fötterna bäras sandaler. Qvinnorna bära korallband om halsen, berlocker i öronen samt smärre ringar i näsan. Folket delas i olika rangklasser. Öfverst står kungen och bredvid honom öfverstepresten. Efter honom komma adeln, presterna och krigarne. Derefter köpmän och handtverkare och lägst slafvarna. Rättskipningen handhafves af en öfverste domare, en domstol på tre man och en underdomare, som väljes för ett år i sänder. Kungen eger ingen dömande myndighet. Rättsproceduren är muntlig. Sakerna afgöras i allmänhet med vittnen, som måste svärja vid solguden på sanningen af sin utsago. Eden aflägges sålunda, att fingrarne först beröra jorden och sedan munnen. Talas osanning inför rätten, är straffet lifsstraff. Låter någon domare muta sig eller försummar att infinna sig i rätten, blifver han första och andra gången varnad, tredje gången offentligen rakad öfver hela hufvudsvålen och afsatt. Fängelserna äro usla, straffen stränga. Tjufnad straffas med döden. Kungens regering får ej öfverskrida en viss gräns. Enligt presternas utsago bildar talet 52 en högre tidsenhet, och anse de, att jorden skall förgås vid slutet af en sådan. Kungen får ej regera längre än 52 år. Öfverlefver han denna tid, skall han abdikera till förmån för sin äldste son. Hvarje 52 års cykel är åter delad i fyra perioder, hvardera på 13 år. Dessa fyra perioder betecknas med fyra hieroglyfer: Kanin, Rör, Flinta och Hus. Året delas i 18 månader med 20 dagar på hvardera, efter hvilkas förlopp fem dagar, hvilka betraktas som olycksdagar, inskjutas. De ha äfven lärt sig, att året ej har jemt 365 dagar. Derför inskjuta de efter hvarje 52 års cykels förlopp en tidrymd af 13 dagar. Talsystemet är mycket enkelt.
Om man ej sörjer för, att blodet rullar raskt i ådrorna, kan man ej heller begära, att det skall tillföra den nödiga näringen till hjernan, och så går det klent med hjernans arbete. Visste qvinnorna blott, hvilken fond af välbefinnande och lifsmod en smula rationelt drifna kroppsöfningar kan skapa, skulle de i ännu större utsträckning söka gymnastikundervisning. Mycket är visserligen vunnet, men målet är icke nådt, förr än alla, hvilkas sysselsättning ej förskaffar dem behöfliga kroppsliga rörelser, kommit derhän, att de då söka den på annan väg. V i veta nu mycket väl, att ett synnerligen stort antal qvinnor af skilda skäl aldrig vill inlåta sig på att taga egentlig gymnastikundervisning; men derför behöfva de icke rent af underlåta att taga någon liten hänsyn till sin lekamliga utveckling. Det följer af sig sjelft, att en kunnig undervisning af en utbildad och erfaren lärarinna alltid är det bästa; men der en dylik undervisning icke står att få, skulle dock några enkla, men rationella gymnastiköfningar på egen hand göra godt gagn. V i ämna derför i snarast kommande nummer af Idun i text och bild gifva några anvisningar för de qvinnor, som på egen hand önska drifva litet rationel gymnastik. Det kan tör hända kosta en del sjelföfvervinnelse att göra början, men om saken gripes an med en smula energi, skall resultatet snart visa sig. V i skola endast välja rörelser, som en hvar kan företaga i sitt hem, och så noga som möjligt göra reda för, både huru hvarje särskild rörelse skall utföras, och hvad som afses med den samma. Pastor Osterraanns föredrag. Några af invändningar Referenten.
Skillnaden är, att efter närvar, föreskrifter kunna transportsedlarna upphöra (äfven om man afser behofvet af nya io r:dr för att fylla de lägre transportsedlarna) få månader efter sedan tillverkningen fått åter börja, då deremot efter de nya en mångdubbel tid komme att åtgå. Då man känner, att det är genom transportsedelutgifningens upphörande, som den under närvar, förhållande betydligaste möjliga besparing i Bankens öfverklagade dryga aflöningsstat kan beredas, så torde man inse vigten af att icke aflägsna denna tidpunkt.
De rike tro sig kunna liqvidera allt med penningar, må de en gång lära sig att de ej förmå betala en god gerning. Kom Höppener. (Han tager Höppener under armen, och aflägsnar sig.) (Ridån faller.) _______ B. LÖFVENSTRÅLE. TREDJE AKTEN. (Ett rum hos Riksrådet. På ena sidan står en soffa. I ena hörnet, längst bort, en skärm, som blott till en del är utslagen. Bakom den står ett bord och en stol. I rummet finnas flere uppvaktande personer, dels från hofvet, dels enskilde: bland de sednare synas Hagelsköld och C. Löfvenstråle. Riksrådet inkommer från ena sidan, ledande sin dotter, som, svag och matt, lutar sitt hufvud mot hans axel. En Kammar-mamsell följer Constans på andra sidan.) Första Scenen. Mitt stackars barn, min arma flicka. Hvad det är ljuft att få andas frisk luft. Blott din oförsigtighet ej skadar dig. Läkaren har förbjudit dig att lemna rummet. Här är gladare, luftigare, här är menniskor. Låt mig få vara här. (Han sätter henne i soffan. Kammar-mamsellen ordnar kuddarne omkring henne.) J sen sjelfve huru svag hon är. Men efter en sådan tilldragelse, kan man ej vänta något annat. Himmelen ske pris och ära att olyckan icke blef ännu större. RIKSRÅDET. CONSTANS. RIKSRÅDET. CONSTANS. RIKSRÅDET. 48 C. LÖFVENSTRÅLE. Men huru i all verlden kom elden lös? Man pratar än det ena, än det andra. Det är ännu icke fullständigt utredt. Några personer, som lära vandrat framåt gatan, der jag bodde, skola ha inberättat till polisen att de sett en okänd karl smyga sig ut ur huset, en kort stund före eldsvådan. Mordbrand? (Afsides.) Om man skulle upptäcka mig. Jag känner att jag bleknar. HAGELSKÖLD (afsides till C. Löfvenstråle). C. LÖFVENSTRÅLE. RIKSRÅDET.
N:o 3. 137 wara Sex af hwarje Riks-Ständ, böra emellan Riksdagarne sammanträda sä osta, att hwarje Revision ma kunna omfatta 2:ne äcs afslutade Räkenskaper, och tage derföre alltid Revisions-förrättningen sin början den 15 September; skolandes sä wäl Riksens Ständer, som afgående Revisorer, i likstämmighet härmed, utsätta tiden till nästpäföljande Revision. Ingen Revision mä öfwerskrida en tid af Tre Mänader. 8 68. De genom dödsfall eller af andra tillfälligheter uppkomne lcdigheter af Fullmägtige eller Revisorer mä, när sä fordras, emellan Riksdagarne ersättas genom nya tvål af de Ständ, der ledigheterne inträffat, pä det sätt Ständen hwart för sig lämpligast finna. 8 69. Till Fullmägtige för ett Ständ i Bauquen och Niksgälds-Contoiret samt till Revisorer öfwer Statswerket, Banquen och Niksgälds-Contoiret skola ej andre tväljas än sädane af Ständcts Ledamöter, som i detsamma kunna wara Riksdagsmän. Ej eller mä dertill utses nägon person, som »vid något af desia Werk är rcdowisande. Sä wäl Fullmägtige som Revisorer njute i och för deras befattning samma säkerhet med Riksdagsmän. 8. 70. Wid alla tillfällen, dä personer komma under omröstning, iakttages, att Namnsedlarne, sä framt de skola blifwa gällande, böra wara enkle, slutne, omärkte och frie, sä wäl frän all twetydighet i 138 Expeditioner till Riks-Ständen. anseende till personerncs namn, som fran origtighet i anseende till deras antal. 8 71. Ingen Expedition öfwer nägot Riksens Ständers beslut ma utgä, förr än densamma först blifwit nppsatt af Expeditions-Utstottet, och derefter uti Standen behörigen justerad och underskrifwen.
Sedan §§:nes nummerföljd blifvit förändrad, torde den nya nummerföljden vid citationerna i denna § böra iakttagas, hvilket nu icke är händelsen. §§. 58 och 59. Lemnades utan anmärkning. §. 60. Gr. Lagerbjelke: Vid denna § anhåller jag att få förnya min förut i afseende på 40 § gjorda anmärkn. g. 61. Hr von Hartmansdorff: Jag har icke bestämdt hört men tror likväl, att Gr. Lagerbjelke vid 60 § erinrat, att genealogiska tabeller skola af Kanslisterne fortfarande lemnäs på samma sätt som för Ridd.-Sekret, är stadgadt. Skulle Grin icke hafva gjort denna anmärkt)., så gör jag den nu vid 61 §. Derjemte torde jag få fästa Ståndets upmärksamhet på det mindre lämpliga, att i en instruktion föreskrifva, att förste Kanslisten skall vara Sekret, i Ridd.Utsk. och andre Kanslisten Chef för Kansliet under Sekrel:s tillsyn så länge riksdag pågår. Ar det alltid gifvet, att förste Kanslisten är lämplig lill Sekret, i Utsk. och den andre till Chef for Kansliet eller tvärtom ? Vore det icke bättre att utesluta dessa föreskrifter och låta det bero af vederb. Landtm, eller Utsk., att härom förordna eller huru man vill ställa det, blott samma frihet lemnäs här, som vid andra riksdags-kanslier, att välja personerne efter deras olika egenskaper. g. 62. Lemnades utan anmärkning. 138 Den 1 Mars. af förevar. Instruktion, enl. den derå utförda rubrik, innehåller, Direkt:ns Arbets-Ordning. §. 43. Hr von Hartmansdorff: I sista morn. af denna § förekommer uttrycket: ”Varandes han underkastad ersättningsansvar” etc. Jag tillstyrker att enl. vanligt språkbruk följande omskrifning måtte göras: ”För alla de utgifter, hvilka ej äro enl. föreskrift verificerade, vare han ersättningsansvar underkastad,” etc. §§. 44, 45, 46, 47, 48, 49 och 50. Lemnades utan anmärkning. §. 51. Gr. Lagerbjelke:
Han ville gifta sig med henne, berättade hon, men alldenstund han var enkling och ett par af barnen voro myndiga hade han svårt för att få allt klart till bouppteckning och arfskifte. De måste derför vänta tills vidare. Emellertid var han mycket god emot henne, hon slapp att betala hyra, hon fick torf till sin kakelugn och öl så mycket hon ville dricka. »Du förstår – någon riktig mat har jag hvarken råd att köpa eller det lönar sig att laga åt en person.» Stackare! Jag undrar hur hon skulle bära sig åt för att laga mat. Hon såg så skyggt på mig och med en så tydlig känsla af förnedring, att det skar mig i hjertat. »Tycker du... det är mycket dumt af mig – gamla menniskan – att gifta mig?» frågade hon. »Men jag har ju ingenting att lefva af. Tvåtusen kronor – det är hela mitt kapital – och man blir allt äldre. Han står sig godt – jag får piga som sköter köket, jag slipper att stiga upp i oeldadt rum om vintrarne och sjelf koka kaffe åt mig, jag slipper att bära ved och vatten... Tycker du, det är mycket dumt?» »Nej», svarade jag, i det en underlig beklämning grep mig för strupen. Hvad tjenade det till att moralisera här? Alla teorier skulle ändå smulas till sand under denna varelses sjelfuppehållelsedrift – under lifvets eget obevekliga kraf. Men jag undrade hvilken rest af den gamla trollmakten det var, som förmått denne gamle öldrickare att bjuda henne ett hem emot det att hon blef hans hustru. Hon satt stilla och tyst vid bordet och smuttade på sitt kaffe; och jag såg på henne. Åh, hvad detta stolta sinne måste ha lidit ändå, medan hon sjönk grad efter grad! Hvar fins väl den qvinna, som är stark nog att trotsa sjukdom, fattigdom, ålder och arbetslöshet, utan att fatta den hand som räckes.
Sist gnidas handskarne med en linnelapp, som blifvit doppad i talk. E. Ylletvätt. 1 skalp, silketvål och ' / « skalp, soda kokas till samman i 1 kanna mjukt vatten, tills hälften återstår. En liten del af detta tages och uppvispas i litet varmt vatten, som sedan utspädes med kallt vatten, tills det blir ljumt • — ej för varmt. Yllet tvättas häri och sköljes i vatten med samma värmegrad. Inklappas uti groft linne der det får ligga några timmar, hvarpå det upphänges på varmt ställe att hastigt torka. Försökt och befunnet bra. Fönster trädgården. För att höja behagen i våra hem bör hvarje sådant hafva sin lilla fönsterträdgård, lämpad efter utrymmet. I stora, höga rum pryda resliga växter, stående enskildt eller i grupp på golfvet jemte ett och annat sortiment lägre arter i korgeller andra blomsterbord. Eosor i flere färger med infattning af fina krypoch slingerväxter taga sig väl ut. Älskar man dessa barn från paradiset, är det ett nöje att vårda dem — göra vi det med omsorg, äro de tacksamma. Som ledning i blomsterskötsel är bäst att hafva en bok i detta ämne. Hvad som allmänt gäller är emellertid det att ofta sprita krukväxterna med ljumt vatten (sådant användes äfven vid vattningen), men före spritningen afdamma bladen med en fjädervippa. Sedan rosor knoppats upphöres med spritningen och då de blommat ut, kunna de med fördel nergräfvas i sina krukor på kalljord, med läge skyddadt för blåst och allt för stark sol. Spritas sedan dagligen. E. Läkareråd. ^Frågvisa Annip bör vända sig till en specialist i halsoch näs sjuk dom ar med sina frå- gor och hos donne undergå ordentlig behandling. Pä sådant sätt har ni största utsigten att vinua ett godt resultat. Viktoria. I detta delikata ämne är det, som ni sjelf borde kunna förstå, omöjligt att yttra sig i en tidnings spalter. Vänd er derför personligen till läkare, som da ock kan inleda en för cr säkerligen högst önskvärd allmänbehandling. Karolina. 1) Endast genom smitta. 2) För botandet behöfves nödväodigt lokal behandling, som måste afpassas olika allt efter fallets beskaffenhet.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, på sätt Herr Bråkenhjelm föreslagit, besluta, att Herrar Adler'brandt och af Wetterstedt borde för sine godkände fordringar erhålla ersättning efter Jordeboksvärde, uträknadt efter Markegångsprisen Länen emellan, ide af dem dertill uppgifne hemman under Ädelforss, till så stor del, som, efter denna stadgade grund, mot fordringarne belöper; och att i händelse vid liqviden en mindre brist, som dock icke finge öfverstiga t) Daler silfvermynt, skulle uppstå, samma brist må på lika sätt med andra Skatterättsfordringar fyllas, samt att underdånig skrifvelse härom från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t må afgå, med underdånig anhållan, att Kam ma rCollegium må erhålla Nådig befallning, att låta verkställigheten häraf skyndsamt besörja. Ropades äfven Ja och Nej. Hans Excellence förnyade båda dessa propositioner, men de besvarades åter båda med Ja och Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt då Hans Excellence icke kunnat lill - Den 7 Ja 11 u a lii e, ra. för Ii Lii gen utröna Ridderskapets och Adelns pluralitet, ansåg Hans Excellence sig böra ännu en gång framställa proposition till bifall å StatsTJlskotlets Utlåtande, likväl med den förändring, att orden: efter Jordeboksvärde måtte utur Utskottets tillstyrkande utgå. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, den af Hans Excellence sist gjorde proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Bråkenhjelm: Heldre än jag risquerar att hemmanen ännu i 5 år skola vara nästan öde, nödgas jag, för andra gången under innevarande Riksmöte, begära votering.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den 19 Februarii innevarande år 1823 angående den af Husby Klosters Krutbruks-egare hos Kongl. Maj:t sokte restitution af erlagd Bevillning för Krut , åren 1814 oell i8h5- Hos Kongl. Maj:t hafva Interessentérne i Husby Klosters Krutbruk i underdånighet anhållit, att som uti det emellan Kongl. Maj:t och Kronan samt förra egaren af Bruket den 29 Mars 1809 afslutade Contract, denne sednare icke allenast blifvit Stats-Utskottets Betänkandeti. 187 försäkrad om ersättning för den då utgående Bevillningsafgiften af 6 sk. å hvarje Centner der tillverkadt Krut, medelst samma afgifts inberäknande uti den fastställde betalningen för tillverkningskostnaden 3 R:dr sk. 6T30 rst. per Centner, utan ock förbehållit sig att undanslippa hvad högre afgift för Kruttillverkningen, som kunde åläggas; men Bevillnings-afgiften genom 1812 års Bevillnings-Förordning blifvit ökad och bestämd till 16 sk. för Centnern, hvadan Bruksegarne måst för åren 1814 oc^ 1815 erlägga 10 sk. högre Bevillning per Centnern, som för då tillverkade 47% Centner skall bestigit sig till 993 R:dr 26 sk. Banco, Kongl. Maj:t täcktes för denna afgift ersättning dem bevilja.
Nu då de åter åro framställda och Ståndet skall afgöra saken, underställer jag R. o. Ad., om icke företräde bör gifvas åt det andra alternativet, emedan dess ordalag aro allmännare och emedan det klander, hvaruti Utsk. ingår öfver Riksactens beskaffenhet, är mindre i det sednare alternativet, än i det förra. Der står nemi.: ”att R. St., derest de skulle besluta en und. anhållan af förenämnda beskaffenhet, uti samina anhållan måtte tillägga den und. önskan, att, ifall de svårigheter och vådor, hvilka vid val af omyndig Konungs förmyndare kunna uppkomma, i följd af det lösliga sätt, hvarpå denna fråga i Riksacten den 6 Aug. i8i5 behandlas, icke redan utgjort föremål för K. M:s nåd. uppmärksamhet, K, M. täcktes taga i öfvervägande” etc. Deremot står i det andra alternativet, ”att R. St. måtte hos K. M. anhålla 0111 nåd. propos. till Svea Rikets Ständer och Norriges Storting om allt hvad K. M. finner nödigt till afhjelpande af de i Riksoctens sladganden, rör.de förmyndareval för omyndig Konung, befintliga brister, bland hvilka R. St. i und. borde anföra, att Riksacten, för händelse af Konungs minderårighet, icke bestämmer, huru och när frågor” m. m. Gr. Frölich, David: Då detta betänk, icke är bord lagdt mera än en gång och ingen af Const.Utsk:s ledamöter här är närvar., så anser jag det icke vara fair play att ingå i discussion om en så vigtig sak och som föranleder icke till enskilda personers anmärkn:r, utan till R. o. Ad:s gemensamma tankar. Jag får derföre anhålla att mern. ytterligare får hvila på bordet. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh., förenade sig med Gr. Frölich. Frih. Cederström, Jacob:
R:dr och detta belopp icke synes vara tillräckligt att bereda henne tillständig bergning för hennes återstående dagar, Rikets Ständer funnit sig böra på det sätt bifalla ifrågavarande framställningar, att Rikets Ständer å allmänna indi’agningsstaten låtit uppföra Biskopen Heurlins Enka, Elisabeth Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 186. 35 Heurlin, född Liljevalch, till åtnjutande för hennes återstående lifstid af en årlig pension till belopp af 500 R:dr. 59:o Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord om beviljande af pension åt aflidne f. d. Förste Expeditions-Sekreteraren i Ecldesiastik-Departementet, Daniel Uadorphs efterlemnade enka, Lovisa Carolina Fredrika Hadorph, född Svedberg; varande till stöd härför anfördt, att Expeditions-Sekreteraren Hadorph, som den 10 Januari nästlidet år aflidit, under 44 års tjenstgöring i Kongl. Maj:ts Kansli, öfver 20 år tjenat för endast den dåvarande Kanslistlönen och att han år 1848 erhållit afsked, från Expeditions-Sekreteraretjensten; att han icke såsom delegare i Civil-Statens Pensionskassa eller annan välgörenhetsanstallt kunnat bereda de efterlefvande rätt till understöd; och att behållningen i boet efter hans död utgjort endast 54 R:dr 97 öre.
Hos Konungens Befallningshafvande och i Collegierne är man berättigad alt låta ingifva skrifter och uttaga utslag, samt, utan personlig inställelse, skriftligen anföra hvad man nödigt finner, och jag inser icke hvarföre ej samma ordning i civila mål kunde i HofRätt följas; IiofRätten likväl obetagit att, i af - Den i5 December e. m. seende pä vittnens hörande eller nödige upplysningars erhållande, lunna kalla parter, att sig i Hofrätten inställa, då det kunde nödigt anses. Jag tror alt ingen skulle i sin rätt blifva förnärmad, om bevisligt delfående af en Domstols Dom eller Utslag, som den vinnande parten vöre pligtig att vederparten meddela _, förklarades blifva tiden för beräkning af fatalier, i stället för Doms eller Utslags datum, likasom det tillämpas hos Konungens Befallningshafvande och i KammarCollegium, der ärender behandlas af äfven så stor vigt, som af Domstolarne. Den rättsökande, i synnerhet den aflägse boende, hade då en trygghet att icke förlora sine fatalier, som nu helt och hållet hero på en fullmägligs uppmärksamhet i anseende till de inskränkta fatalierne, beräknade efter anslag, i synnerhet för ändrings sökande i HofRättens Dom; vid hvilket förhållande det blifver för de rättsökande nödvändigt att hafva beständigt tillstädes varande fullmägtige, då det beror på IfofRätterne att till afgörande företaga mål då de finna lämpligt, men parterne deremot, okunnige om tiden dertill, måste, för deras säkerhet, hvarje vecka efterse på anslagen, huruvida Domar i deras rättegångar komma att utgifvas.
Sistnämnde betalnings-vilkoi hafva vid 4850 och 1854 samt 4853 och 1854 års riksdager blifvit bibehallna för de lån, som, emot den i allmänhet bestämda återbetalnings-skyldigheten, derunder anvisats till andra företag än vattcn-aftappningar, dock med den förändring, att räntan och betalnings-tiden icke beräknades förr än efter slutet af det år, hvarunder låne-medlen lyftats. För de lån, som erhållits till sjö-sänkningar och vatten-aftappningar eller andra odlings-företag, skulle, enligt de vid sednast förflutna 2:ne riksdagar fastställda betalnings-vilkor, efter 5 års förlopp från slutet af det år, hvarunder låne-medlen från Riksgälds-kontoret först utbekommits, årligen erläggas 8 procent å hela den lyftade låne-summan, hvaraf räntan skulle godtgöras efter 2 Stats-Utskotleis Memorial N:o i59. 5 för 100 utaf det obetalda kapital-beloppet och det öfriga komma att utgöra afbetalning å delta belopp. 11 ^91 Enär den för sistberörda lån sålunda stadgade ränteberäkningen, i förhållande till den för närvarande allmänt gångbara penninge-räntan, förefaller Utskottet allt för låg, och då vid bestämmande af räntebeloppet för de lån, som hädanefter varda från Riksgälds-kontoret utgifna, icke torde böra förbises, att detta verk, under nuvarande förhållanden, vid den upplåning detsamma för derå anvisade stats-utgifters bestridande kan blifva nödsakadt företaga, måste vidkännas högre ränta, än som vid sådan upplåning i sednare tider hehöft erläggas; så och i betraktande af det ökade värde den genom vatten-aftappningarne vederbörande låntagare tillfallande nya eller förbättrade jord äfvensom denna jords afkastning nu eger, anser Utskottet en förhöjning af räntan för alla de låne-understöd till sjösänkningar eller andra valtenaftappnings-löretag, som vid innevarande Riksdag eller af derunder anvisade medel beviljas, vara af tidsomständigheterna påkallad. Enligt
Nog torde det medgifvas att desse vöre vundne sjöslag, och de'rom står att läsa i första delen af den af mig utgifne Sveriges sjökrigshistoria. Hvad nu beträffar att linieflottan 1789 och 90 ingenting uträttadt, nödgas jag med förbigående af året 1789 då sjuklighet hindrade de båda krigande makterna att företaga några afgörande operationer, emotsäga detta, ty aldrig har väl en linieflotta uträttat något vigtigare, än då denna flotta, inkallad af konungen till Viborgska viken i det ögonblick, den med myc - 138 Den 28 Januari f. ni. ket hopp om framgång kunnat bekämpa en afskild del af Ryska flottan, gick att skydda Sveriges konung, Sveriges krona och Sveriges skärgårdsflotta. Det bedröfliga resultatet är allt för väl kändt för att jag här skulle relatera detsamma; men så mycket må dock anföras, att hade icke linieflottan vid reträtten från Viborg, varit tillstädes för att skydda skärgårdsflottan, så hade denna med konungen och Arméen varit förlorad, och jag frågar, huru hade väl då kriget kommit att slutas. Nu blef den sedan så ofta förhånade örlogsflottan, genom den Allvises Nåd. ett medel för Konungen att med skärgårdsflottan tillkämpa sig den lysande segern vid Svensksund, hvilken grundläde freden i Verelä. Huru stor vigt konung Gustaf den III lade uppå att linieflottan måtte bana vägen för och skydda skärgårdsflottan, inhemtas af konungens yttrande till den redan då frejdade Puke, som i en sednare tid gjorde sig så förtjent af fäderneslandet. Konungens ord voro: »kära Puke, ni är min flottas ledare, er .•ifar vägrade ej att räcka sitt hufvud för min far; spara ej ert »lif och blod för mig. Jag glömmer det ej.» Puke som på skeppet Dristigheten ledde Svenska flottan vid den farliga genombrytningen, löste också det löfte han tvifvelsutan gaf Konungen såsom krigaren och den erfarne sjömannen anstod.