Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers närmare ompröswande wördsammeligcn underställcs, och hwarwid bifogas Utdrag af Utskottets Protokoll för denne dag, innehällande 2we Ledamöters serstildte yttranden i ämnet. Orebro den y Julii 1812. Pä Högt. Ridd. och Adelns Pä Hvgm. Prcsi-Ständets Lcdam. »vägnar Ledan», wägnar Larl körner. 6ust. klurraze. Pa Wallofl. Borgare-StanPä Heder»». Bonde-Stän L ets Lcdain. magnar dets Lcdam. magnar L. lunelius. fonss ^nster88on. 6. 1'unelius. Utdrag af prstocollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskott wid Urtima Riksdagen i Orebro den 9:de Iunii 1812. SD. ^fter det Utstottets Ledamöter sammanträdt kl8 fm. föredrogs och upplästes a nyo Afdelningens för Riksgälds, Werkets wid Plenum nästl. dag pa Bordet begärda Betänkande i anledning af Kongl. Majus den z:dje sistl. Junii till Stats, Utstottet aflatne Nådiga Proposition vm Riksgälds - Contoirels Utländska Gäld; Herr Commerce, Rådet Krull anmärkte: alt han uti det projecterade Betänkandet saknade upplysning vm de serstildte skäl, och considerationer som förekommit fför Afdelnigenö tillstyrkande i afseende pa rqzo Den 9 Julik. pä Skuldernc kil!
S. D. Till Stats-Utskottct remitterades Kongl. Majrls Nådiga Proposition af den 7 dennes till Rikets Ständer, angående grunderne för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnes omsättning och förenkling, indelade räntors och tionde-anslags åleringående lill Kronan, samt andre med grundskalternes utgörande gern en skan egande ämnen. S. D. Vid fortsatt föredragning af Stats Utskottets Utlåtande, N:o 8 j, angående reglering af utgifterne under Riks-Statens tredje Hufvud-Titel, ifrån och med iq:de punkten till och med slutet, blef 2irsla punkten återremitterad, hvaremot de öfrige nu föredragne punkter gillades. S. B. Föredrogs å nyo och bifölls Stats-XJéskottels Utlåtande N:o P/ol. Ut Jr. d 28 Maji iS]!. 82, angående regleringen af utgifterne under Riks-Slatens fjerde ' Huf. vud«Tilel. S. 1). Föredrogs å nyo oell bifölls d?tats-IJt .kottet s tillåtande K;o angående utgifterne' under Riks-Stntens lemle Hufvud-Töel. S. D. Föredrogs ånyo Ståls Utskottets Utlåtande i\:o 8 j, angående regleringen af utgifterne under Riks-Sr.ums sjette llufvud-Titel. Fjerde punkten återremitterades, hvaremot det öfrige af nämnde Utlåtande Idfölls, S. D. Föredrogos ånyo följande Stals Utskottets Utlåtanden: N:o 8">» angående Riks-S .alens sjunde Hufvud-1itel; Rifölls. IS:o 80, i fråga om ulgifternes reglering under Illks-Statens åttonde llufvud-Titel; irsta och io:de punkterne återremitterades; hvaremot de öfrige punkiterne af detta Utlåtande gillades; och N:o .87, angående reglering afRiks-Slatens nionde Hufvud-Titel; Bifölls Från Heder v. Bonue-StIndét.
Jag föreslår altså, att, innan silfverutvexling börjar, ovilkorligen genom lag stadgas, att hädanefter såsom hittills sedelmyntet blir det allmänneligen gångbara, att i all kronouppbörd endast sedlar emottagas, alt alla ränteinbetalningar till Banken, Riksg.-cont., eller korteligen, att vid alla inbetalningar till Kronan eller verk, hvarom Konung och Ständer äga laglig rätt att sådant förordna, endast sedeloch kopparskiljemynt eller mindre silfvermynt än sedelvalörerna får nyttjas, äfvensom att alla utbetalningar från statsverket och publika utlåningar ske i sedlar; emoltagarne, ehvad de äro löneller låntagare, naturligtvis öppet att vid bancoluckan genast fordra silfvervexling, Ett omtänksamt beredande af denna beqvämlighet i rörelsesättet medför ock den följden, att det omöjligen låter tänka sig, att sedelstocken, vid pass 34,ooo,oop r:dr, kan till större belopp än något öfver hälften, 18,000,000 r:dr (hvarför silfvervaluta finnes), till inlösen uppvisas, emedan resten, 16 millioner r:dr, åtgår till utoch inbetalningar för statsverkets räkning samt de under bela året småningom ingående kronoskatterna och andra uppbörder, då endast statsintraderna beräknas till öfver g,000,000 r:dr ärligen, Är detta pu en osviklig sanning, så blir ock det eq annan, att detta förslag, egentligen till beqvämlighet för landels inre penningerörelse, tillika otvunget erbjuder en af de säkraste garantier för realisationens hestånd, undanrödjer alla behof af lån utifrån, rörelsecapitalets minskning, låns indragning och andra för näringarnas bf förderfliga medel.
JOHAN FLEMING. Af rättvis harm mitt hjärta mot dem lågar. STÅLARM. Till än' du från oss resa? JOHAN FLEMING. Resa nu? Förräda vore det min konungs land, och fast mitt svärd i striden väger ringa, jag för min kung skall veta det att svinga. STÅLARM. Det hoppas jag utaf Klaes Flemings son. Nu till fru Ebba! I sitt bönerum hon väntar oss. (Stålarm går). Femte scenen. Johan Fleming. Olof Klaesson. JOHAN FLEMING. Hör på ett ord, min bror! Vi varit nu en tid ej riktigt goda uppå hvarandra. OLOF KLAESSON. Jag det märkt förval; men kan ej därtill hitta på ett skäl. JOHAN FLEMING. Mitt felet är. Jag vet ej, men en misstro till dig, till mig, till alt mig fatta vill. Hvarföre skulle Sigrid väl och mig man för hvarann bestämma? Väcka så uti min själ en fåfäng eld till lif! Kall, sluten, bort hon drager sig för mig. Om någon ann' hon älskar, är det dig. Tag henne då, gör slut på mina tvifvel och gif mig ro! Er lycka skall bli min. OLOF KLAESSON. Är detta skälet till vår position? Må hin all kärlek ta, som kastar så ett själfviskt grand i vänskaps klara blick och här oss bägge hållit nu till narrar! Jag Sigrids älskare! Ja, om hon vore en fri och munter borgartös, då kunde jag väl ha vågat på en hemlig kyss. Hon älska mig! Den allvarsamma, vackra och stolta flickan! Gå och säg åt henne det ordet blott, hon skrattade dig ut och gret på samma gång, att du ej bättre förstår dig på ett litet blygsamt hjärta, som troligen ej känner högre lott än att få falla dig om halsen blott. JOHAN FLEMING. Nej, nej. OLOF KLAESSON. Det där, det duger ej, min själ; hon måste än i denna dag bli din, ty annars drunknar uti älskarn hjälten, och sådant duger ej i tid som vår. JOHAN FLEMING. Men om hon icke älskar mig? OLOF KLAESSON. Åh prat!
Då för landet och städerna samfäldt 1860 års folkmängd sammanställes med den för år 1822 uppgifna, visar sig en tillökning af omkring 59 % eller för år räknadt omkring 1,5 %. Enligt Statistiska Central-byråns år 1860 offentliggjorda embetsberättelse (Befolknings-Statistik, ny följd I. 3. sid. 36) var folkmängdstillökningen i detta län från 1821 till 1855 inalles 38,70 procent, eller i medeltal för år 1,11, under det att för hela riket denna tillökning uppgick till endast 33,11, eller för år räknadt till 0,95. Att klimatisk inflytelse haft någon del i detta för länet gynnsamma förhållande torde kunna slutas deraf, att, enligt nyssnämnda officiela statistik (sid. 19), procenten af detta läns befolkning öfver 50 års ålder var 16,40, då för hela riket den endast var 15,94, och (sid. 24) att antalet af dem, som uppnått en ålder öfver 90 år, motsvarade 5,99 på 20,000, hälften manoch qvinkön, då deremot för hela riket denna åldersklass motsvarade endast 4,55. Tab. Litt. b. I medeltal på qvadratmil lemnar länets folkmängd år 1860 en qvot af 4,734, eller mer än 5 gånger så mycket som medeltalet för hela riket. Fördelad på de särskilda fögderierna visar sig denna folkmängd, i förhållande till arealen, belöpa sig till de å motstående sida i tab. Litt. B. angifne tal. Hvad folkets bildning angår, förklarar jag utan tvekan, att den inom detta län är i framskridande. Det lider ej heller något tvifvel, att ju detta framskridande i ännu märkligare mån skall uppenbara sig, sedan Göteborgs och Bohus län. Bildning och sedlighet. 5 verkningarne af den förbättrade folkundervisningen hunnit mogna och det uppväxande slägtet efterhand ingått i det borgerliga lifvet.
Rikets Ständer, som med anledning häraf beslöto att till clementar-läroverkens klass uppflytta trenne pedagogien funno sig för öfrigt, — i saknad af närmare upplysning i afseende å pedagogiernas antal och förhållande så väl sinsemellan, som till städernes folkskolor m. fl. omständigheter, hvilkas utredning syntes nödig för att kunna uppgöra en bestämd stat för de ifrågavarande läroverken — förhindrade att bifalla omför mälda nådiga förslag på den grund likväl, att vid den allmänna regleringen af rikets undervisningsverk det skulle vara obilligt, om de städer, i hvilka skolor af detta slag förefunnes, likasom de närmast intill deni belägna orterna, blefve helt och hållet uteslutna från fördelarne af ett utvidgadt undervisningstillfälle, anvisade Rikets Ständer tillika å Riksgälds-kontoret, för hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860, ett reservationsanslag af 30,000 Ridr Rimt att, stäldt till Kongl. Majits disposition, användas till löneförbättring åt lärare vid, samt till utvidgning af sådana stads-pedagogier, uti hvilka undervisningen vunnit en högre grad af utveckling, äfvensom under samma vilkor åt läraren vid pedagogien i Avesta; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhöllo att vid påföljande riksdag måtte lemnäs den utredning angående ifrågavarande slags skolor, hvarom vid 1854 års riksmöte underdånig framställning af Rikets Ständer gjordes. Då detta ärende i sammanhang med öfrige till Side Hufvud-titeln hörande statsregleringsfrågor den 14 Oktober nästlidet år inför Kongl. Majit i underdånighet anmäldes, hade Departements-chefen, enligt hvad ofta åberopade Stats-Råds - Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 123. 67 protokoll (pag. 48) utvisar — dervid yttrat den åsigt, att det utan tvifvel läge i sakens natur, att flertalet af pedagogierna i rikets städer småningom skulle vinna den utveckling och det ökade antal lärjungar, att de borde upptagas bland clemen tar-läroverken och ställas under de lör dessa gällande föreskrifter. Deremot syntes det Kongl.
Emellertid och då, efter hvad Utskottet inhemta!, lärarne vid nya elementarskolan i Stockholm icke, såsom de vid rikets öfriga elementarläroverk anställde lärare, hafva fullmagt på sina beställningar, utan blott genom konstitutorial lills vidare förordnas och således kunna när som helst från Ijensterna entledigas, synes det Utskottet, som, med afseende å denna omständighet och på det alt en så utmärkt och om vårt undervisningsväsende förtjent lärare, som Rektoren Siljeström, ej må allenast, till följd af bans möjligen snart öfvergående sjuklighet, från sin lärarebefattning skiljas och sålunda helt och hållet beröfvas den inkomst, han deraf påräknat, skäl vore för handen, alt Rikets Ständer, så vidt på dem kan bero, vidtaga de till förekommande deraf nödige åtgärder; och har Utskottet trott sig böra i sådant ändamål hemställa, att, med anledning af den väckta motionen, Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse uttala den mening, att ofvananförda omständighet angående antagandet och entledigandet af lärare vid nya elementarskolan i Stockholm icke bör utesluta Rektoren Siljeström från förmånen att, lika med de vid öfriga elementarläroverk anställde lärare, under sin sjukdom fortfarande åtnjuta tjenstledighet med bibehållande af Adelar af lönen, samt tilllika anhålla, alt de för en slik anordning tilläfventyrs erforder - Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 153. 71 liga ytterligare medel till vikariens allönaude må af tillgångarne å anslaget för elementarläroverken anvisas. 6ll:o. Under anförande, hurusom tienne af handtverkslärarne vid allmänna institutet lör döfstumma och hlinda, nemligen läraren i skräddareyrket J. Nordfelt, född 179 5, och läraren i skomakeri J. P. Gustafsson, född 1799, hegge anställde vid institutet år 1829, samt läraren i smedsyrket E.
Maj:t fördenskull pröfvat bäst att till Rikets då församlade Ständer öfverlemna alla till ärendet hörande handlingar, med förklarande, att, efter det Rikets Ständer sig derom i underdånighet utlåtit, Kongl. Maj:t ville fatta Sitt nådiga beslut i ämnet och låta utfärda föreskrifter för roterings-jemnkningens definitiva fullbordan. I anledning häraf afläto Rikets Ständer den 17 December 1823 till Kongl. Maj:t en underdånig skrifvelse, deruti de, jemte yttrande i fråga om grunderne för extra roterings-jemkningarnes verkställande, samt om hvilken jord borde uti extra roteringen ingå, tillika och, i betraktande deraf, att, efter hvad genom Rikets Ständers år 1810 fattade beslut varit åsyftadt, extra roteringen endast borde träffa så kallad privilegierad jord, samt att derifrån således borde skiljas alla hemman och lägenheter af Krono-skatteoch Frälsenatur, hvilka, enligt författningarne, voro underkastade ständig rotering, för sin del beslutat, att, vid de ifrågasatte jemknings-förrättningarne, borde från upptagande i extra roteringen uteslutas hemman af sådan beskaffenhet, som här ofvan blifvit omförmäld. Derefter har Kongl.
Oeconornieoch Besvärs-Utskottet om Soldaternas Släp mun - Den 28 Juni. 13 5? munderings kläders erhållande-, sa anhåller jag i djupaste ödmjukhet och till det högsta påstår, för Kronabergs .Infanteri-Regemente, d^t Roteliållar. ne få, utan förändring efter sina utgifna Contracter j hålla siha Soldater nied Släp-munderingäkläder, heidst och emedan större delen af Rote» hållare gifver efter öfverenskommelse årligen åt sina Soldater 6 # ull, 6 # rent lin, och dessutom betalar årligen för ett pär skor till Soldaten» då deras hustrur spinna och väfva godt valmar , som blifver starkare till Släpkläder än det sorn köpes och Kronan består. Den fattiga allmogen har mycket svårare att efter hvarje års markegång 'contant betala denna beklädning, hvarföre jag å deras vägnar såsom fullmägtig ödmjukeligen anhåller, att Rotehållarne få blifva bihehåtlne Vid deras slutade Contracter med sina Soldater, uran mindsta förändring, och att Soldaterna få blifva bibehållna till sina innehafvande torp i deras tjenstetid, utan förändring i Kronobergs Dan. Stockholm den 21 Juni l S15- Johan Johansson. för Konga och Uppvidinge Härader, Anhållandes Eric Johansson, Moses Johansson och Johan Johansson, att deras ofvan intagna Dictamina måtte få åtfölja Betänkandet till Riks Stånden; hvartill Utskottet samtyckte. Ut Supra. Ex ProtöCollo M. M. Rosbeck, Upp - Dm 2g Jun"'. Uppläst lios samtliga Iliks - Stånden den 28 Juni. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Betänkande, angående Lönex tillökning för Penninge-Löntagande Civile Embetsoch Tjenstemän i allmänhet. IT U>ti deri orri Stats-Verkets tillstånd och behof,' den 1 sistlidne Mars, afgifna Nådiga Proposition, har Kongl. Majit i Nåder täckts fästa Riksens Höglofl.
Det hade förorsakat honom en hemlig glädje, det han visste, det hon icke var långt borta, att hon andades samma luft som han, och att han kunde få se henne när han ville. Han föreställde sig, att hennes smärta öfver skiljsmessan var djup som hans egen och ökad med ovissheten om skiljsmessans orsak. Han tänkte sig hennes syskonkärlek såsom himmelsk och englaren; det var endast hans egen böjelse, som varit bemängd med jordiska elementer; skulden låg ensamt hos honom, som skulle varit hennes biktfader och ledare. Under sina vandringar drogs han omedvetet till grannskapet af det prokonsulariska palatset, men tanken derpå, att Eusebia icke längre fanns inom dess murar, jagade honom åter derifrån. Han återvände till sitt hem med en odräglig känsla af tomhet, eller steg han upp på toppen af någon kulle och kastade drömmande blickar emot det fjerran, som dolde Korinthos för hans syn. Den rysliga föreställningen, att onda magter oupphörligt omgåfvo honom och framtrollade de bilder, som visade sig för hans inbillning, för att fasthålla hans själ i materiens orena bojor och slutligen till fullo bemägtiga sig henne, upplöstes nu understundom i slö tungsinthet, under hvilken han glömde sina fastor och späkningar. I detta tillstånd blef han mera tillgänglig för sina anförvandter; han visade sig då åtminstone icke plågad af deras närvaro. Hermione begagnade sig häraf, för att närma sig honom och söka vinna hans förtroende. Hermiones uppriktiga ömhet och kärleksfulla väsen gjorde ett allt märkbarare intryck på brodern och eröfrade slutligen hans tillgifvenhet. Hon lyckades förmå honom att öfvergifva sin enslighet, lemna sin kammare och tillbringa någon af dagens timmar i hennes sällskap på den vackra platsen, der vi en gång sågo henne med sina väninnor – der springbrunnen sorlade, foglarne sjöngo, pelargångarne erbjödo svalka och himmelen hvälfde sig klar och ren öfver deras hufvuden. Clemens besegrade de fördomar, som ville stöta henne tillbaka, men han skulle icke hafva förmått detta, om icke hastigt en tanke hos honom uppstigit att omvända henne till Kristendomen.
Bctånknndert, inas, att densamma i möjligaste måtto gq-? res beroende af hvad han verkligen förrätt tar och fullgör, samt pf det mer eller mindre vidsträckta gagn, förrättningen medförer, och jordegaren i samma man oberoende af den tid och det tjenstbiträde, sorn i och för förrättningen användes; i förr ening hvarmed kunde i underdånighet herri’ ställas, om Kongl. IV?aj:t skulle täckas, derr est utarbetningen af RandtmäterirTaxan och den Rgodelnings-ftjrfattning, som dermed lärer stå i sammanhang, skulle under nu påstående Riksmöte hinna fulländas, deyöfr. ver, i likhet med hvad i afseende på förslaget till Fattigvårds-Författningen egt rum, inhemta Riksens Ständers underdåniga yttrande, tjll det afseende, sorn Kongl, Maj:t sedermera kan finna för godt, att derå f Rfåder fästa ; Hvilket dock R. H, Ständers egen upplysta pröfning vördsamt un-i derställes. Stockholm den 29 April 182^, N;o 77, Ankom den jo Maj I823. Utlå tande, rörande väckt fråga, om inrät$and?t af Gästgifverier pä Wermdön i i Stockholms Lätt. Uti ett till Höglofl, Ridderskapet och Adeln jpgifvet Memorial, har Herr Gripensvärd Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 391 anmärkt de svårigheter, sorn vid resors an.
Vidare och då Rikets Ständer inhemtat, att på flera oiter mycket återslår både för folklärares bildande och folkskolors inrättande, hvadan Rikets Ständer befara, att hvad, som i detta hänseende ännu ej blifvit verkställda mångenstädes icke kan medhinnas inom den i Stadgans 1 § 3 mom. dertill utsatta tid, som tilländalöper den 18 Juni 1847, hafva Rikets Ständer ansett tiden för lärarnes anskaffande och de fasta skolornas inrättande böra förlängas med ett år, eller lill den 18 Juni 1848. Slutligen hafva Rikets Ständer ock, vid det förhållande, att soldaten, synnerligen å landet, befinner sig i allmänhet uti en bättre ekonomisk belägenhet, än torparen och statkarlen, som dock enligt Stadgan erlägger skol* afgifter, funnit billighet och rättvisa fordra, att jemväl den förstnämnde icke varder befriad från skyldigheten att bidraga, medelst berörde afgifts utgörande, till sina barns undervisning, —- en befrielse, som endast bör tillkomma den fattige och medellöse; i öfverensstämmelse med hvilken åsigt Rikets Ständer ansett nödigt, alt ordet >Jskattskyldig'*, i 4:de §:ns 4:de morn., blifver utbytt emot orden: "skattskyldig samt inom mantalsoch skattskrifnings-åren varande.*’ På grund af hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt, få Rikets Ständer alltså hos E. Ii. M. underdånigst anhålla, att E. K. M. täcktes 3z4 Expditions-Utskottets Förslag lill tind. Skrifvelse, N-o 133. låta intaga de bär ofvan omförmälda förändringar uti högstberörde Nådiga Stadga, och att således i §:ns 1 mom. må erhålla följande lydelse:
På sätt här ofvan är omförmäldt, har, i anledning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 9 September 1834, blifvit utfärdadt Kongl. Maj:ts Nådiga Girculaire lill Consistorierne den 16 November nästlidet år, som innehåller att, viti öfvervägande af Rikets Ständers underdåniga framställning, Kongl. Majit, af förekomna anledningar, funnit för godt, att, förr än frågan om den dubbla tjensteårs-beräkningens upphörande till slutligt afgörande företages, i Nåder förordna och anbefalla: l:o att samtlige
Mäj:t godkända och stadfästade, blifvit tillämpade med den framgång, att hästantalet nästan alltid befunnits högre, än beräknadt varit, under det att beskaffenheten af de uppdragna racerna alltmer tillvunnit sig allmänhetens förtroende; detta förhållande bäst torde ådagalägga att Stuteriernas tillgångar på ändamålsenligt sätt användas. Då Rikets Ständers Revisorer för öfrigt icke uppgifvit hvilka utgifter, de funnit för dryga, eller hvilka besparingar, de ansett kunna göras, är anmärkningen af alltför generel beskaffenhet, för att kunna föranleda en omständligare förklaring. De nådiga Remisshandlingarne återställas härjemte. — 414 — Stuteri-Öfver-Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, 6 ^ , Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste och underdånigste tjenare och undersåte, G. A HIERTA. Stockholm den 10 Mars 1846. •/, A. Lundström. 415 — Kommittéens för Salpeter-Ärenderna underd. Utlåtande, i anledning af 1845 års Revisorers Berättelse, angående granskning af Salpeterfondens räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Genom Remiss af den 19 December sistlidet år, har Eders Kongl. Maj:t i nåder anbefallt Kommittéen för Salpeter-Ärendena att i underdånighet afgifva Utlåtande öfver bifogade transsumt af Rikets Ständers år 1845 församlade Revisorers Berättelse om verkställd granskning af Stats-Verkets jemte dertill börande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1842 och 1843, i h vad samma Berättelse rörer Salpeterfondens räkenskaper för nämnde år; och får, till åtlydnad häraf, Kommittéen i underdånighet anföra följande:
Cronhjelms motsatta förklaring är endast att likna vid lagläsarens, då han om samma sak påstod, att det var en annan. Gr. Cronhjelm: Hr v. Hartmansdorff har citerat ett exempel emot mig, som han sjelf ofta tillämpat. Jag förblifver dock dervid, att R. St. icke fattat beslut i den fråga, som först nu här blifvit vackt. Gr. Gyldenstolpe har upplyst, huru Utskrs tillstyrkande uppkom. Ridd.Secret. har tillkännagifvit oss, huru de aine Stånd, hvilkas beslut äro kända, afgjort frågan; och jag kan härigenom icke bringas att fatta, det ifrågavarande af R. o. Ad. tagna beslut strider emot något annat Stånds, huru munga lageller andra läsare här än må uppträda för att visa motsatsen. Hr von Hartmansdorff: I likhet med det exempel, Gr. Cronhjelm förut gifvit uti inbjudningsfrågor, får jag nu begära, att frågan blir hvilande på bordet. Frih. Boye: Då endast en ledamot begärt frågan på .bordet, lärer denna begäran komma att förfalla; och jag hemställer, om väl 3:dje mans rätt bör sitta emellan för denna ena ledamots önskan. 3:dje punkten. Bifölls. 4:de punkten i mom. i utlåt. Bifölls. 4:de punkten i utlåt. Bifölls. 5:te punkten i utlåt. Bifölls. II. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn.: Då det är den största obillighet att vägra de högsta m i I i t ä r gra d e r n a, hvad man bifallit för alla civila, måste jag på det kraftigaste reservera 111ig emot det nu fattade beslutet. Frih. Boye: Det är af en sednare erfarenhet besannadt, att inbjudningsfrågor erhålla sista rummet på nästkommande föredragningslista; men jag anhåller nu om propos. derå, att den 1111 ifrågaställda må erhålla sittrum näst efter den på f. m. bordlagda. Uppå derom framställd propos. biföll R. o. Ad-, livad Frih. Boye föreslagit. 5:te punkten 2 mom. i utlåt. Frih. Palmstjerna: