Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Penninge-Lön för Landshöfdingen i Christianstad, sedan indeld Spannemål nu blifvit dertill anslagen . * 2,250: — de till Allmänna Indragnings - Staten öfverflyttade 5:ne Planterings - Hag-vaktareLöner pa Öland 250. -— det arfvode, som varit anslaget för en Intendent öfver Sillfisket i Götheborgsoch Bor 13J Underdåniga Skrifvelse}-. hus-LänJ hvilken be^ fattning nu upphört 500. — det nu upphörde anslag för Färjekarlen ■vid Elfkarleby 2 T:r Spannemål efter Kronovärdi 1: 24.’ indragen vattenskadei ersättning till Hemmanet -Haga i Götheb borgsoch Bohus-Län 28* de på denna HufvudTitelns anslag odisponerade • 250: 24; 5.H 55 44- Återstå R:dr 1,058,910: 7. 4. Dertill lägges Hufvud-Titelns Summa vid 1818 års Stats-re glering 754.893 Tredje HufvudTiteln, hvilken innefattar Militaire-Siaterne och Anslagen för Försvars{Verket till Lands. Vid regleringen af denna Titel, som hittills upptagit anslagen för samtelige MilitaireStaterne samt Försvars-Werket, så väl till Lands, som Sjöss, hafva Riksens Ständer beslutit, att härifrån afskilja och under särskild Titel uppföra Flottornes Aflönings-Stater, samt den del af anslaget för Försvars-Werket på det hela, hvilken för Flottorne erfordras, med iakttagande af samma proportion vid fördelningen, som, de senare åren, egt rum i E. K. M:s dispositioner, dervid 3 :dje Hufyud-Titeln erhåller af an vis* Underdåniga Skrifvelser. »55 hingen på öfverskotten 5 Stats-Werkels Inkomster 153,335 R:dr 11» sk.
Ridderstapet och Adeln utwcckla hwad som i min tanka utgör anledningarne til den förefiagna Planen, hwad den ty» kes böra hafwa för werkan pä enstilta och Samhället. Hitintils bär wid inträffande behof, man tyckts i wärt Fädernesland hafwa haft för afsigt, at blott tänka pä at afhjelpa ögonblickets trängsmäl och när med Mynt-teckn eller Creditsedlar man förwandlat sina stulder til löpande Mynt representativer, har man sedermera, dä dessa räkade i förfall, med mer eller mindre rabatt efter beqvämlighet inlöst dem. Säledes har man lätit tiden bereda den Banqueroute som man ej wägade at genast kungöra. Det är möjeligt at omständigheterne gjort et sädant steg oumgängcligt; Men det är ätminstone säkert at det ej är igenom et sädant förhällande man för sig ber» der framtida tilgängar. Onekeligen upstär deraf de förnämsta swärigheterne för werkställigheten af det nu föreftagne Lane systemet. Men 1132 Den 21 August! i ct ögnablick dä Statens behof fordrade fä sk ynde sam åtgärd, dä med et mera bestämdt Regerings-sätt, med en större publicus och en närmare tilsyn '.vid Allmänna medlens fcrwaltning, man kunde hoppas mera afmätta och fastare Styrelse'grunder, dä war det kan hända en gärd bade ät klokheten och rättwlsan at försöka en utwäg som pä en gäng kunde swärn emot Statens förbindelser och bereda för framtiden nya tilgängar. Dä det war allmänt bekant at jemte den redan utelöpande Sedel stocken en betydlig Summa destutom blifwit satt i allmänna rörelsen, dä Näringarne ej tycktes kunna fordra et Rörelse Capital som de ej tilskapat, är det en kan hända felaktig tanka at päkalla allmänna förtroendet, et genom dest biträde til Statens nutta söka anwända den Sedel-stock som redan för dest skuld blifwit utgifwen.
"I den barmhertige och milde Gudens namn, ära vare verldens beherrskare. Jag är beredd att följa dig hvart du vill, mina tjenare kunna försälja mina hjordars öfverflöd". Alhejdi, varsnar du dammolnet der vid öknens rand, vet du hvad det bådar? Det är Salik och hans män, som återkomma från ströftåget. Alhejdi, som sutit på kullen och skådat utåt, stiger opp, hennes slöja fladdrar för vinden, handen skuggar de dunkelsvarta ögonen, blicken spejar. "Det är han! Jag kan redan igenkänna färgen på hans turban. Men hvarföre så långsamt? Längtar ej ditt hjerta efter Alhejdi. Har du förvärfvat skatter, och är deras vård dig kärare än att möta din älskade? Eller kanske sårad? Ha, balsamträdet i öknen, Salik, Salik, skynda dig, eld förtär mitt hjerta. Späda äro mina fötter, men de skola dock bära mig till ditt möte". Nu störtade qvinnor och barn med vilda rop mot de kommande. Alhejdi ryste och stannade ett ögonblick. Fram flög nu ryttarskaran åtföljd af qvinnorna och barnen, under jubelskri, förbi stället der Alhejdi stod. Salik varsnade henne icke, och se, framför honom på hästen satt en qvinna. Så hade äfven Alhejdi en gång sutit, och hvem var denna? Lågande glöd brann i Alhejdis anlete. Hon följde långsamt efter tåget och gick in i sin boning. Men der mötte hennes blick en sällsam syn. På en divan satt den unga qvinnan, som Salik nyss hemfört. Hon var hvit som dalens lilja, endast på hennes kind låg ett matt sken af rosen. Hennes ljusa hår hade i lockar nedfallit kring de elfenhvita skuldrorna, och i hennes milda ögon, blå som himmelen, summo tårar. En sådan hade Persiens svartögda dotter icke skådat. Salik trädde mot Alhejdi. "Alhejdi, jag bringar dig en syster, vårda henne väl. Jag har tagit henne af köpmän, som förde henne att säljas. De hade köpt henne af Turkar, som röfvat henne långt, långt härifrån.
Det är väl sannt, att försäljningshandlingen icke, i sig sjelf, var ett StatsRådsEmbctets åliggande handling; men då ett tjenstgörande StatsRåd, öfvertager en befattning, och verkställer den, af natur att åtföljas af redovisningsansvar, med förbigående af ett allmänt Verk, bos hvilket ett sådant ansvar varit utom all fråga; så måste han väl kunna derföre lagforas, och hans forum blir då RiksRätt, derföre, alt det här var hans StatsRådsEmbete, som föranledde, att lian erhöll uppdraget. StatsRådets Prolocoller utvisa dessutom, att Grefve Cederström der gjort flere underdånige anmälanden om Contractet, och angående flere delar af handeln. I dessa anmälanden handlade han ju såsom StatsRåd; ty i hvilken annan egenskap satt han valder? För desse åtgärder är ju RiksRätten hans enda och rätta forum. Jag vill icke upprepa alla de gravamina, som uppstått emot Grefve Cederström; dels derföre, att de äro af andra Ledamöter framställde, och dels Deri iS Julli f. ni. derföre, att jag icke älskar att skugga en tafla, sora är nog skuggad; men jag begär, i afseende till dem alla, återremiss till Gonstitutionslltskottet, med anmodan, att lemna ny pröfning åt denna del af saken ; hvarefter jag väntar, att Grefve Cederström af Utskottet ställes under 106 §. i RegeringsFormen, på det att Svenska Folkets fordran, och Lagens allmänna kraf, må här erhålla den gällande påföljd, som vi icke hafva rätt att eftergifva. Grefve Cederströms höga rang är här en alldeles likgiltig omständighet; och i mina ögon är han ingen ting annat, än en medborgare inför Lagen, öfver hvilken hvila tunga anledningar lill misstankar för ett mindre redligt handlingssätt. För min del tillåter jag mig visst icke något omdöme i frågan, om anledningarne äro grundade eller ej. Jag vill blott hafva dem hänvisade till Domstols pröfning, i hvars rätt att döma jag ingalunda intränger. Fördelia ändamål är en återremiss första vilkoret.
Vore denna förespegling sannolik, skulle det vara en skälig anledn. för oss att upfostra våra söner, icke för gnträde i Statens tjenst, utan för att blifva grossörer och lefva på stor fot så länge det bär sig, samt hafva förhoppning att i sämsta fallet, det vill säga i händelse af konkurs, erhålla 0,000 Rdr i under håll eller 1,000 Rdr mer än som bestås i lön åt den äldsta ledamoten i en HofRätt. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Utan tvifvol är det af vigt för såväl Staten som löntagarne, att lönerna äro så stora, att de befria innehafvarne från näringsomsorger, och då Staten af sina tjenare fordrar och bör fordra en god tjenst, måste naturligtvis deras aflöning vara derefter lämpad. Äfvenledes är det en obestridlig sanning, att lönebeloppen måste till en viss grad vara beroende af priserna å de egentliga förnödenhets-artiklarne, men deraf följer icke, att viet i allmänhet skulle vara för tjenstemännen nyttigt, att lönebeloppen ständigt följde skiitningarne i dessa priser. Jag föreställer mig tvärtom, att en sådan princip skulle i en framtid kunna blifva ganska vådlig för tjenstemännen, ty om tjenstemännen å ena sidan skulle fordra, att deras löner förhöjdes, derföre att priserna under en viss tiderymd stigit, så hade de skattdragande å deras sida otvifvelaktigt rätt att fordra, det lönerne skulle förminskas, om priserna under ett annat tidskifte skulle falla. Jag tror visserligen, att tjenstemännen med allt skäl skulle motsätta sig ett sådant påstående, men då vi känna, att den statsreglering, som nu vidtagit, är upgjord under en tid, då priserna varit ovanligt högt upjagade, samt äfven veta, att denna statsreglering icke är gällande för längre tid än den, som förflyter till dess R. St:r vid nästa Riksdag en ny Riksstat upgjort, tror jag att det skulle vara ganska vådligt för tjenstemännen att drifva den satsen, alt hvarje lön skall lämpas efter de årligen vexlande priserna.
Skulle åter Konungens propos. icke antagas, så måste något stå qvar som 21 §; och ifrån denna synpunkt är det, som jag tror, att Coust.Utsk:s mern. kan i sitt nuvar. skick blifva hvilande till nästa riksdag. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Först då Frih. Cederström, Jacob, uppstod och framställde sitt förslag, ansåg jag detsamma vara öfverensstämmande med det lätta; men jag har sedan tagit närmare kännedom om Konungens propos. och finner Frih. Cederströms förslag icke vara af behotvet påknlladt. Konungens propos. i detta ämne kan af Ständerna antagas till hvilande, utan alt man derigenom kominer i någon stridighet eller motsägelse emot den förra propos:n, ehvad utgång densamma än må få. Oin man tänker sig bifall till Konungens propos. om de begge rösternas försvinnande, så äro vi ense om, att Konungens propos. i afseende på lagförklaringar är riklig och kan antagas. Frih. Cederströms förslag afser således endast det fall, att Konungens propos. om de 2 rösternas försvinnande skulle afslås; men äfven om det så händer, kon likväl Konungens propos. 0111 lagförklaringars upphörande godkännas. För att bäst och enklast kunna bedomina detta, behöfver man blott fråga sig hvad Konungens förslag om lagförklaringars upphörande innehåller, nemi. att först 19 §:n Reg.- F:n skall utgå, som lyder sålunda: "Inkomma till Konungen ifrån domstolar och embetsman förfrågningar om la"geus rätta mening i sådana fall, sorn till domares åtgärd "höra, äge ock Högsta Domstolen att de sålunda sökta för"klaringar gifva.” Hvar och en finner, att denna § kan utgå, oaktadt Konungen bibehålles vid sin domsrätt i Högsta Domstolen. — Vidare har Konungen förklarat, att 2 mom. i 21 §:n skall utgå. Delta mom. lyder sålunda: ”Alla frågor om förklaringar öfver lagen skola hos Konungen an"inälas och Dess röster deruti inhemtas och beräknas, änskönt Han icke i Högsta Domstolens öfverläggningar derom "deltagit.”
N;o 90. universketerna undergått medico-philosophisk examen skulle antagas till file v er vid: iusti tu let, oell dels, i afseende på den åt detsamma medgifna rättighet alt bilda läkare och att för sådan orsak med sina lärjungar anställa vederbörliga examina, det inträffade, att institutet blef alltför litel i stånd att sätta den i utöfning, emedan, med några högst få undantag, de studerande ieke begagnade sig af det sålunda öppnade tillfallet till erhållande derstädes af undervisning uti den egentligen medicinska delen af lärokursen, och atläggande af de i afseende å densamma vid institutet föreskrifna tvenne första examensprof, hvilka skullemotsvara medicinae-kandida toch licentiat-examina vid universitetet'ma, utan heldre fullföljde sina studier derstädes, tilldess de slutligen, för vinnande a.f' chirurgiae-magister-graden, måste inställa sig vid institutet och genom tjenstgöring vid allmänna sjukvårdsanstalterna* i Stockholm på föreskrifvet sätil bereda sig till det för berörda grad vid institutet stadgade examensprof. Den mening, alt institutet borde blifvaen fullständig, hela medicinska undervisningen omfattande, läroanstalt, uttrycktes tydligare uti ett nytt reglemente, som för instituset utfärdades den 11 December 1822, och hvilket uti inledningen innehåller: ”att, som egentliga föremålet med del här uti hnfvudstaden år 1815 inrattade carolinska medico-chirurgiska institutet varit, alt genom undervisning derstädes uti läkare-konstens så väl theoreliska sorn praktiska delar tilldana skicklige läkare för armeen och fiol torna;' och ett sådant ändamål numera blifvit uppfy/ldt, samt då, under in 1 ältningens fortgång, erfarenheten ådagalagt nyttan deraf, att institutet, i förening med härvarande sjukhus-inrättningar, må. erhålla en sådanorganisation, att lillvande och pålitlige praktiske läkare jör alla grenar af medicinalverket lill statens tjenst vid samma institut kunna danas; alltså har Kongl. Maj:t funnit skäligt utfärda ett nytt reglemente,. m. m.” Oaktadt detta, fortfor dock det ganda förhållandet, att den egentliga medicinska undervisningen qvarstannade vid universketerna.
„ Herr Hjertström, Fr., att bevillning för enskild bank med sedelutgifnings rätt må, äfven på bankens afdeluingsoch kommissionskontor, i förhållande till inkomsten, fördelas. 61. Herr Hjertström, Fr., om det stadgande, att lärare vid elementarläroverk må, i fråga om uppflyttning till högre lönegrad, sig tillgodo beräkna jemväl den tid, han kan hafva vid utvidgad pedagogi tjenstgjort. 62. „ Herr Sundvallson, J., om upphörande af speciers prägling och utvexling. 63. „ Herr Sundvallson, J., om jemnlik fastighetsbevillning i hela riket. I Förteckning å Motioner i Borgare-Ståndet. 5 64. Af Herr Sundvallson, ./., om ändamålsenligare fördelning af jernvägsanslagen i allmänhet samt, såsom följd deraf, norra stambanans fortskyndade öppnande för trafik. 65. „ Herr Wennérus, Carl, angående låneunderstöd till anläggning af en bibana emellan Lidköping och Håkantorp af lika spårvidd med Uddevalla—Herrljunga-jernvägen. 66. „ Herr Wennérus, Carl, angående underdånig anhållan hos Kongl. Majit om utarbetande och framläggande af förslag till ny Rättegångs-Balk. 67. „ Herr Ödmansson, J., om öfverlåtelse till staden Landskrona af visst område utaf deromkring befintliga gamla fästningsverk. 68. „ Herr Trägårdh, Sv., angående utsträckning af jernvägen Göteborg—Nässjö till Oscarshamn samt anslag till förberedande arbeten i denna sträckning. 69. „ Herr Hierta, L. J., om förändring af läseordningen och undervisningssättet i de allmänna skolorna, särskildt hvad angår latinska och grekiska språkens studium. 70. „ Herr Widell, Gust. E., om eftergift, till förmån för staden Marstrand, af kro nans rätt till dana-arf efter der aflidne Bagaren Gustaf Schröder. 71. „ Herr Staaff, Pehr, om statsbidrag för utsträckning af Hudiksvalls jernväg från Forssa station till sjön södra Dellens strand vid Näsviken. 72.
Sedan Utskotten sålunda serskildt yttrat sig öfver alla de i ofvannämnda motioner förekommande förslag och yrkanden till ändringar och tillägg uti Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Stadga om Folkundervisningen i Riket; sk få Utskottén nu slutligen hemställa, _ att Rikets Ständer hos Kongl. Mapt i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta intaga de här ofvan tillstyrkte förändringar i samma Nådiga Stadga, och att således lista §:s lista mom. inå erhålla följande lydelse: I hvarje stads-försarnling och hvarje socken å landet bör finnas minst en, helst fast, skola, med en eller flere lärare, af hvilka en ovillkorligen skall hafva uppfyllt de för lärare vid folkskola här nedan stadgade fordringar, men de öfriga kunna antagas, utan att de uppfyllt dessa fordringar, endast de af Skol-Styrelsen anses till uppförande och sedlighet godkände, samt profvas ega förmåga att meddela undervisning uti det i 7:de § stadgade minimum af kunskaper. Såsom undantag härifrån, må dock tvänne eller flere till samma pastorat hörande stads-församlingar eller socknar på lan - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N.o 41- 19 det kunna sig om en skola förena, der en ringare folkmängd och öfriga förhållanden en sådan förening påkalla; att förra delen af l:sta §:s 3:e mom. ändras till följande: Lärares anskaffande och folkskolors inrättande bör sättas i verket inom den 18 Juni 1848 &c.; och att förra delen af 4:de §:s 4 morn. erhåller denna lydelse* För att bereda tillgång till lärarnes sålunda bestämda allöning, bör, der ej andra medel härtill finnas, dels ett årligt bidrag af minst två och högst sex skiliingar banco af hvarje skattskyldig samt inom mantalsoch skattskrifningsåren varande person i församlingen utgöras &c. Stockholm den 20 Januari 1845. Ank. till Exp. Utsk. den 11 Jan. kl. 3 e. nu Utlåtandey i anledning af väckt fråga om ökadt anslag till Folkskole-Läråre-Seminarierne i Riket. Uti en hos Högv.
” ”Då vederbörande bolags eller inrättnings direktion eller styrelse skall erlägga stadgad bev:s-afgift för samma bolags eller inrättnings rörelsevinst eller till utdelning afsedda behållning, så kommer, vid påförandet af den för inkomst af kapital belöpande bevillning, afkastningen af det i sådant bolag eller dylik inrättning nedlagda aktiekapital eller dertill eljest gjordt tillskott icke att beräknas.” 270 Den 18 Maj e. lii. §■ ”Beräkningen af skattskyldiges lefnadskostnader och. de inkomster, han för sagda kostnaders bestridande måste ega, bör, derest lefnadskostnaderna, efter hvad skäligen kan antagas, öfverstiga de inkomster, för hvilka fastighetsoch inkomsteller annan bevillning, med tillämpning äf derom meddelade särskilda stadganden, blifvit påförd, grunda sig på den hyra, som i stad, köping eller i stads grannskap bosatt skattskyldig erlägger för sina och sin familjs boningsrum, så vida denna hyra, efter helt år räknadt, uppgår till minst trehundra riksdaler i stad, hvars invånares antal öfverstigcr 5,000, och till minst tvåhundra riksdaler i annan stad eller köping eller i grannskapet af stad; börande, i nu angifna fall och derest icke särskilda, på hyresafgiftens belopp inverkande, förhållanden härvid förekomma, den skattskyldiges årliga inkomster vid bevillningstaxeringen icke beräknas lägre än 4 gånger hyrans belopp i städer med minst 5,000 invånare och 5 gånger hyresbeloppet i andra städer och i köpingar eller i stads grannskap. ” Jag har ansett alldeles nödvändigt att hafva olika beräkningsgrunder för hyresafgifter i större och mindre städer, ty det är klart att i sådana städer som Stockholm och Götheborg, der hyran är högt uppdrifven, dennas belopp icke står i samma förhållande till de öfriga lefnadskostnaderna eller den skattskyldiges inkomster, som i Trosa eller Mariefred, der hyran jemförelsevis är mycket låg. Det är så många omständigheter, som inverka på hj-resafgiften, att dennas kategoriska tillämpning såsom beskattningsgrund måste föranleda i flerfaldiga hänseenden anmärkningsvärda och orättvisa resultat er.
Lager rodnade ända upp under hårfästet, och herr Hippman ryckte till sig lappen och började med en gäll, hånande stämma helt högt deklamera den första strofen » Ack, hvarför fick jag icke vingar Att flyga fjärran härifrå ', Där lärkosången glädtigt klingar, Och sommarvinden fri sig svingar Mot himlapellens azurblå? » Det fanns icke ett par ögon på hela kontoret, som inte stirrade på Lager, under det hans storverk lästes upp, och när den sista versen förklingat mellan de gamla väggarne, som väl aldrig förr varit med om ett slikt uppträde, hven det som en stormil af fnissningar och halfkväfdt skratt förbi hans susande öron, och han kände sig, s o m o m jorden gungat under hans vacklande fötter. » Jaså, herrn har inte några vingar att flyga bort härifrån med? » vidtog herr Hippman. Stacsom förut brynts i smör, och drifves genom sikt; litet smör och mjöl frä- ses, den genom sikt drifna pnrén tillsättes och spädes med kokande vatten till lagom tjocklek. De först kokta ärterna, morötterna och saladen tillläggas. Serveras. Enhet ragu. Stekt eller kokt kött skares i lagom stora stora stycken, två lökar hackas, brynas med smör och mjöl, spädas med buljong eller vatten och tillsättas med kryddor samt inlagda gurkor skurna i tunna skifvor, hvilka kokas däri, till dess de kännas mjuka, då köttet ilägges att sakta koka. Såsen bör vara ganska simmig. Man kan äfven tillreda den med en sked sirap eller päronmos. Anm. Användes stekt kött, får detta icke koka i såsen, ty därigenom blir det segt. Gös, stekt i flottyr (gös å la Soto major). Gösen fjällas, aftorkas, uppskäres i ryggen, inelfvorna borttagas, benen uttagas, dock få hufvud och stjärt sitta kvar hela. Fisken lägges kars herrn! Att inte få komma upp i det där azurblå, det är bra hårdt, kantänka », men så kunde han då slätt icke hålla sig längre, utan brast ut i ett skallande flatskratt.
Jag anser för min del Oeconomie-Utskottet hafva så fullständigt utvecklat ifrågavarande ämne och framställt så tydeligen alla de skäl, hvilka tala för fortfarande af en fri Branvins-bränning, att Ridderskapet och Adeln allt - Den *7 December. ^43 för väl nu genast skulle kunna bifalla Oeconomie-Utskottets Betänkande. Om likväl, emot förmodan, de flestas öfvertygelse ännu icke skulle vara stadgad, så får jag i anledning af 49 §. i Riksdagsordningen anhålla, att Utskottets Betänkande måtte hvila på bordet till nästa Plenum, då jag hoppas att allmänna öfvertygelsen skall blifva fullkomligt stadgad för en fortfarande Bränvins-bränning. Hvad Återremiss angår, bestrider jag den på det högsta , emedan derigenom ämaets pröfning altför länge uppskjutes, och den ädlare Säden emedlertid uppbrännes, under farhåga för ett möjligen inträffande Bränvins-förbud. Herr Malmerfelt, Gustaf, föreslog att till undanrödjande af det bekymmer Innehafvaren af stora Bränvinslager möjeligen kunde hysa, i händelse den fria Husbehofs Bränvins-bränningen hädanefter komme att fortfara, Premier för Bränvinsexporterande måtte anslås. Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde derefter Proposition till Bifall af OeconomieUtskottets ifrågavarande Betänkande. Ropades starka Ja och Nej. Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Ådeln ansåg de vid Betänkandet gjorda anmärkningar hindra detsammas antagande, och på sådan grund 544 Den 2 7 December. behagade Betänkandet jemte anmärkningarne till Utskottet återremmittera. Ropades Ja och Nej.
De satte sig att hvila på en kullfallen fura vid stranden och framtogo sitt medhafda matförråd, torrt bröd, jämte en träflaska fylld med mjölk. Den första septembersolen glittrade i det våta gräset och försilfrade ett sakta strömdrag i Hertonäs sund. Tusen brokiga svampar, årstidens barn, betäckte i yppig färgprakt skogsfruns mossgröna klädningsfållar. Anders, sade Hagar, hur har du fått ett så besynnerligt namn? Hackspet! Det skall vara spett, icke spet, svarade knekten med det lustiga grin, som stundom upplyste hans barkade fysionomi. Hvarför skall det vara spett? Det var nu där vid Moskva under herr Jakob. Nej, vid Troitska var det. Vi stodo fyra man till häst på utpost vid floden. Två skulle vakta, två rasta. Det var kallt, vi gjorde upp eld. Hade metat laxöringar. Ville steka dem. Brukade svärden som stekspett. Hack, sade korporal Bjugg, när har du sist tvättat din skjorta? I julas, sa' jag. Och nu är det snart Marie, sa' Bjugg. Vi tvätta våra skjortor, Hack, sa' han, så länge vi rasta. Godt, sa' jag, de torka vid elden ... Vi stodo som Gud skapat oss, när två af Sapiehas kosacker kommo rännande emot oss. Bjugg till att varsko posten, jag fick de etterormarna öfver mig. Ryckte spettet ur elden, så hett det var, där satt en bränd fisk kvar på det. Ryggen fri mot en lind. Parerade spjuten med rödheta spettet. Svedde kosackernes skägg, så det fräste i dem ... Si, till den dagen hette jag Hack, men sedan kallade skvadronen mig Hackspett. Hagar skrattade. Hon hade velat se kosackernes svedda skägg! Men, sade hon, det finns andra underliga namn än Hackspett. Cannabis ... hvad är han för en? Cambis? Han är en tassig karl på Hertonäs. Bor här vid sundet. Anders, här är en ekstock, låt oss ro öfver! Jag vill se Cannabis. Det sägs, att han slår ihjäl biskopar med latin. Nej, är han så grym?