Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts fastställelse derå meddelas före Riksdagens afslutande; Lag-Utskottets Utlåtande N.o 8i. *7 afslutande; så lärer det ock vara temligen uppenbart, hvilka nästan oöfvervinneliga hinder, som möta för Lagförslagens pröfning och antagande lill efterföljd, så vida granskningen skall begynnas och verkställas hos blifvande Sländers Lag-Utskott. En motion om sådan grundlagsförändring, alt Rikets Ständer måtte öfverlemna dess pröfningsrätt åt ett förstärkt Lag-Utskott, anser jag utan ändamål, emedan det icke har ringaste sannolikhet för sig, att Ständerne dertill skulle samtycka, hvilket måhända också vore mindre lämpligt, enär i Grundlagarne icke torde böra införas stadganden, de der endast för ett serskildt fall, och för en viss tid, voro gällande. På enahanda grund förmodar jag äfven fråga icke böra blifva om sådant tillägg i Grundlagarne, att Lag-Utskottet skulle vara permanent från en Riksdag till en annan. Af hvad jag sålunda anfört kunde tilläfventyrs dragas den slutsats, att jag ansåge oöfvervinneliga hinder möta för Civiloch Criminal-Lagförslagens pröfning i elL sammanhang. Så förhåller sig dock icke. Jag antager såsom grundsatser 1:0 att förändring i Lagarne ej bör påtvingas folket, utan att förändringen skall grundas å folkets uttryckta önskan, att den må tillvägabririgas, så att, om en föreslagen lagförändring icke af representationen godkännes, jag gerna antager, att den föreslagna förändringen ej varit behöflig eller nyttig; 2:0 att förslag om förändring i CivilLagarne, serdeles dem som angå gifto-, arfsoch bördsrätt samt testaments-frihelen, böra utgå ifrån folket, icke ifrån Regeringen, hvilken det kan vara i det närmaste likgiltigt, ehvad Lagen i omförmälde hänseenden är af det ena eller andra innehållet, allenast uttrycken äro klara, så att tillämpningen blir lätt och säker; men 3:o att förslag om ändringar i Rättegångs-ordningen , jemte
I anledn. häraf vill jag anmärka, att detta alldeles icke är förhållandet. I utländska tidningar ser man sällan någon vetenskapsman omtalas med någon titel, och äfven om de ulmärktaste heter det icke annorlunda än t. ex. M:r Arago, M:r Thiers, M:r Berzelius, etc. En utmärkt vetenskapsman sätter lill och med utomlands icke gerna någon titel på sina visitkort, emedan han förutsätter, att det är hans vetenskapliga namn, icke hans titel, som ger honom anseende. Lika litet har man förmärkt, att en utmärkt vetenskapsman, som utifrån kommer till Sverige, begagnat någon titel; men deremot då så beskaffade utmärktheter som Hr Boseo, Hr Quirin Muller m. tl. vilja gifva sig ett anseende, sä titulera de sig för professorer. Här har blifvit mycket taladt om den inskränkning i Konungens prerogativ, detta förslags antagande skulle medföra. En annan talare har likväl nämnt, alt Konungen redan genom sina handlingar visat sig icke älska titelväsendet, och jag tror derföre, att man icke skulle kunna göra Honom en större tjenst, än att bedja H M. 236 Den 5 September. afsäga sig della prerogativ. Det blir nemi., så länge Konungen äger rätt att utdela titlar, alllid en ganska stor svårighet, icke blott för Konungen och Hans Regering utan för cheferna i alla förvaltningsgrenar, alt alltid afböja och undvika de upprepade sollicilalionerne om titlar, hvarmed de blifva besvärade. Jag tror icke, alt Konungen har svårt att på annat sätt uppmuntra och utmärka förtjensten, än genom tillar, hvilkas anseende säkert för hvarje dag blifva allt mindre och mindre. Gr. liom: Jag anser mig mot min vilja uppkallad att yttra några ord, i auledn. deraf, alt en värd talare, van att uppträda med anspråk pä alt blifva hörd och trodd, yttrat en sals, sorn jag linner betänklig. Han har nemi. förutsatt, att, i händelse de 4 Stånden skulle godkänna del förevar, förslaget, borde man icke undra derpå om Konungen afsloge delsamma, emedan det hade för afsigt, en inskränkning i Konungens prerogaliver.
Jag tror ej vår bankrutt vara så förklarad, att vi äro berättigade till en sådan åtgärd. Jag förenar mig uti att snarare bifalla Utskottets Utlåtande, som förutsätter att saken skall blifva utredd. Om ock det ännu ej lyckats sedan 1814» måtte det väl dock en gång kunna ske, derest staden bar någon fordran. Har den åter ingen fordran, så, ehuru jag visserligen känner att den behöfver understöd, bör det icke lemnäs på sådant sätt. Jag vågar alltså tillstyrka bifall å Utskottets Utlåtande. Herr Rosenblad j Bernhard: För mia del kan jag ej annat än instämma i BorgareStåndets beslut, och tror, att man derigenom tillfredsställt rättvisa och billighet. Frågan kan ej anses annorlunda än såsom ett compromiss-anbud, som staden kan antaga eller ej, efter behag. Om staden ej antager det, blir det högst tvifvelaktigt om Staten, eller Städerne i allmänhet, böra betala ersättningen. Jag tror då, att äfven staden bör vara bäst belåten med Grefve von Schwerins förslag. Herr Lefre'n, Johan Pehr: För att undanrödja den oformlighet Friherre Ceder - Den i5 Februarii f. ni. 85 ström omtalat, hemställer jag, om icke det tillägg kunde göras till BorgareStåndets beslut: selvida Staden förklarar sig dermed vara nöjd. Då är o alla rättsanspråk uppfyllde. Om staden säger, att den ej dermed är nöjd, må den processa tills Domedagen kommer. Herr Rothlieb, Axel Fredrik: Jag förenar mig med Herr Lefren, och tillstyrker antagande af BorgareStåndets beslut. Herr Munck af Rosenschöld: Jag kan ej instämma i Herr Lefréns förslag, emedan resultatet blir, att man skall begagna Marstrands behof, för att få staden att ingå på en eftergift af en del af dess erkända fordran. På det att icke tiden må förspillas med ytterligare discussion, anhåller jag om votering med bifall å Utlåtandet till Japroposition. Upplästes till justering och godkändes följande voteringsproposition:
Vårkursen i mitt Dansinstitut började den 23 dennes. Anmälningar böra göras snarast möjligt antingen i lektionslokalen Brunkebergstorg 2, två tr., måndags-, onsdagsoch fredagsaftnar kl. 5 — 7 eller i min bostad. Föräldrar inbjudas vördsamt att taga kännedom om skolan. Josefina Obs.! Lärarinna, sällskap. En lärarinna — 22 år — önskar med första plats att undervisa i vanliga skolämnen (icke främmande språk) samt musik. Den sökande, hvilken eger vana både som lärarinna och lektris, har god helsa och gladt lynne samt har utgått från ett mycket godt hem. Anspråken äro ej stora. De bästa rekommendationer kunna företes. Närmare upplysningar kunna erhållas genom Iduns Redaktion, dit svar, märkta » H, H. », o c k torde ställas. [3 *] ~ &amp; l (lfljLE * $~ Svenska och 1 Konstväfnader Broderier. YTLestramaljer, alla färger, Garn och Silke. Förklädestyger, ylle och bomull. Äkta färger. Origlnalmönster. Bästa materialler. Beställningar ulfmas å Möbeltyger, Mattor, Draperier m. m. i hvilken stil som önskas. Moderata priser, Stockholm, Drottninggatan 36 Tillverkningsort: Lund (Thora Kulle). Göteborg Gullberg, Vestmannagatan En anspråkslös, huslig, sömkunnig flicka, äfven villig hafva tillsyn öfver och undervisa mindre barn i musik o. vanl. skolämnen, önskar plats, helst å landet, nu eller i vår. Adress » Ina », Sundsvall, pöste restante. [59] Filial: (Svenska industrimagasinet.) J. G. Hammars Lampkök. Doktor A. Afzelius Stor värmeförmåga. Brinna luktfritt. Briljant belysning. Pris: enkla med veke 4 — 6 kr., extra solida 7 — 8 kr., med 2 vekar 12 kr. Fullkomlig belåtenhet garanteras hvarje köpare. Företrädesvis magoch hudsjukdomar. Hvardagar ' / 23 — ' I A. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. [34] Den bästa gåfva! Trefligt h e m! Idun Fredagen den 6 september 1889.
Mari a satt der i s tället för den der g amla spåkäringen, tänker h an, så gick det nog bättre att måla! F R U P Y L O ( som förut , leende ). Maria .. j a, hon heter ju så? F R U P Y L O . Kanhända det! Har unga herrn slutat snart? A L B F R T . Nåja, det der kan vara sqvaller! A L B F R T ( träffad ). Vackra... A L B E R T . Att det kan man gissa sig till! Men efter som f run påstår sig kunna läsa i det fördolda .. hv arför kunde frun inte undvika den der olyckan som jag för en vecka sedan kom så l agom att hindra? F R U P Y L O . Derför att när det g äller en sjelf, då är det slut med s pådomsandan .. då ser man inte längre än andra menni skor! I alla fall kan unga herrn 5 vara glad åt att jag inte kunde förutse att några strykar ville råna en g ammal gumma, fattig och eländig som jag är! F R U P Y L O . Jo, för annars så hade jag väl aldrig kommit att si tta för det der konterfej et som han nu gör! F R U P Y L O . Men inte ska' det var bara en slump att han Nya vägen till .. ing enting är han skall tro gumman som A L B E R T . Det är s annt! min unga herre tro att den qvällen gick bortåt slump h är i verlden; är sina åttio år! A L B E R T . Hu r s å? A L B E R T . All t är sål edes på förhand bestämdt, tro r f run? F R U P Y L O . Ja, annars fanns det inga spåk äri ngar här i verlden! A L B E R T . Tvertom! Just derför att allting är slump så kan det hända att en spådom slår in. Vill frun komma hit och s e sig nu? Hvarför inte! ( i det hon går fram till taflan ). Är det nu färdigt?
Slaten indirekt vinner mera genom den lättnad för slöjdidkarne i trävaror, som beredes genom tullfriheten, än att man bör se på en inkomst af 1160 R:dr, som dessa träslag gifvit, och som den ökade tullupbörden på del hela gifvet' godt tillfälle att undvara. Bland halffabrikater för väfnadsslöjden har jag för hvilt bomullsgarn vid en föregide Riksdag år 1840 tillåtit mig föreslå nedsättningen å införseltullen till 3 skir b:ko fä och tror mig hafva anledning alt ännu, vidhålla detta förslag derföre, att det synes mera ändamålsenligt för de inhemska bomullsspinnerierna att nöja sig med en något mindre förtjenst, än att genom en högre skyddstull locka till anläggning af flere nya spinnerier inom landet, hvilka genom konkurensen sins emellan måhända snart nog alla skulle drifvas med förlust och sålunda stora kapitaler vara fruktlöst bortkastade, hvilka på annat håll fördelaktigare kunnat användas. Såsom delegare och ledamot af Direkttn för det bolag, som äger det f. ii. största spinneriet i riket, torde jag få nämna att den här gjorda framställningen äfven delas af de öfriga ledamöterne af samma direktion. På färgadt bomullsgarn, anser jag i följd häraf tullafgiften äfven kunna nedsättas, för alla färger lika, till 8 sk. Af denna vara, med undantag af Turkiskt rödt, infördes sistl. år 1852 en dast 1554] fä. För kammullgarn ofärgadl, ' otvinnadt eller odubbleradl föreslår jag likaledes vördsamt en nedsättning i tullafgiften från 6 till 4 sk. per fä. Den större qvantitet 14,743 fä, som sistl. år blifvit införd af denna vara, visar behofvet af dess användande och det behöfver ej vidlyftigt omordas, att det för både husoch fabriksslöjd är vigtigt att erhålla så billigt pris, som möjligt på garnet.
Det må vara sannt, att exempel kunna anföras, då den brottsliges befordrande till ansvar, utan den oskyldiges medgifvande, icke skulle medföra nyss antydda vådoi', utan endast utgöra ett önskvärdt skipande af rättvisa. Men man får ej se saken endast från den ena sidan. Exemplen från den motsatta böra äfven framhållas; och enligt Utskottets öfvertygelse skulle de blifva vida talrikare. Men en hvar torde i allt fall åtminstone medgifva det, att ett sådant lösgifvando af rättigheten att angifva dessa brott, sorn nu blifvit ifrågasatt, skulle kunna medföra vådor för familjelifvets helgd; och huru vigtigt det än må vara att en felande icke blifver onäpst, lärer man dock böra tillse, att man icke stiftar en lag, hvarigenom man på samma gång äfventyrar ett större ondt, nemligen kränkande af friden inom familjen, som dock är roten till Statens eget bestånd och hvarutur hela dess framtid uppvexer. Det är ur denna högre synpunkt, ur synpunkten af familjens rätt, som ifrågavarande stadgande måste ses för att erhålla sin rätta belysning. Och att det etiska bandet inom familjen icke sammanhålles af strafflagens hot, lärer knappt behöfva ei-inras. På dessa grunder samt jemväl med afseende derå, att straffet för ifrågavarande brott, ehuru högst betydligen skärpt utöfver det i gällande lag stadgade, likväl ingalunda är högre än för många andra brott, hvaremot allmän åklagai-e enligt förslaget icke skulle ega att uppträda utan på angifvelse af målseganden, Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 29 bar Utskottet icke funnit skäl att föreslå annan förändring i ifrågavarande §, än att i sista punkten deraf Utskottet ändrat ordet vunnit till sökt. Detta synes nemligen vara en konseqvens af första punktens innehåll. Och har, genom ansökning om äktenskapsskilnad af den ena utaf de oskyldiga makarna, brottet blifvit lemnadt åt offentligheten, tinnes intet giltigt skäl att ej befordra begge de brottslige till straff. 18 KAP. Om sedlighetsbrott.
M:t för en hamnbyggnad vid Borgholm äskade summa, motsvarande J.-delar af kostnaden, att med 21,600 R:dr från Riksgälds-kontoret utbetalas. 3:o. Vidare har E. K. M:t föreslagit att, såsom bidrag till en brobyggnad öfver Helge å vid Christianstad, af Rikets Ständer måtte beviljas en summa af 100,000 R:dr, deraf 33,333 R:dr 16 sk. såsom anslag och 66,666 R:dr 32 sk, såsom lån. Sedan, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader upplyst, alt den gamla, öfver Helge å anlaggda, så kallade Långebro, upplord af trä på stolpar, är alldeles förfallen och måste ombyggas; att detaljerad plan jemte kostnadsförslag för en ändamålsenlig och varaktig broanläggning af valsadt jern, med stenmurade landfästen och pelare, blifvit på de brobvggnads-skyldiges bekostnad upprättade och E. K. M:ts Nådiga pröfning underställde; samt att kostnaden för detta företag, som, i följd äf lokala svårigheter och en mycket djup dybotten, uti det breda vattendraget, erfordrade kostsam och ytterst noggrann grundläggning, beräknats till 133,567 R:dr Banko; så och ehuru, enligt gällande författningar, skyldighet att broar hilt. till II. St.
Ex protocollo Sv. P. Ekstrand. il.o 107, Ank till Exp.-Utsk. den 18 Maj 1863, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående pension från Allmänna indragnings-staten åt Chefen för Kameral-deparlemenlet i Fångvårdsstyrelsen Carl Mauritz Kruskopf; Gifven Stockholms Slott den 28 April 1863. Hos Kongl. Majit har Chefen för Kameral-deparmentet i Fångvårds-styrelsen Carl Mauritz Kruskopf med företeende af behörigt läkarebetyg derom, att han lider af en periodiskt återkommande ögonsjukdom jemte led-rheumatism, i underdånighet anhållit att, enär omförmälda lidande, hvaraf hans förmåga att uthärda det med Kameral-departementschefs-befattningen i Fångvårds-styrelsen förbundna ansträngande arbete under sednare åren förminskats, numera lemnade föga förhoppning att kunna afhjelpas, så länge den dertill i synnerhet verkande orsaken, ögonens öfveransträngning, fortfore, Kongl. Maj:t måtte täckas genom nådig framställning till Rikets Ständer bereda sökanden å allmänna Indragningsstaten enahanda pensionsrätt, som tillkonune embetsman i allmänhet vid 65 års 6 Kongl. Majds Nåd. Proposition N:o i07. ålder, derest han, som den 18 sistlidne September uppnått 60 lefnadsår, blefve af fortfarande sjuklighet nödsakad att från nämnda befattning begära entledigande; varande af sökanden i öfrigt äberopadt, att han, som saknade ärfd förmögenhet, under tjenstetiden icke, oaktadt ett alltid indraget lefnadssätt, kunnat på knappa löneinkomster göra besparingar till betryggande af hans eget och hans hustrus uppehälle på ålderdomen.
Majit lemna den glädjande underrättelse, att endast 12 Tryckerier nu mera finnas i Riket. Friherre Palmstjerna, Carl Otto: Jag tror visserligen ej, att Tryckeriernes bestånd eller förfall inom Riket beror af detta anslag — men jag tror att det nästa 3a H. 19 3CjÖ Den i3 Julii c. m. Riksdag ganska säkert skall befinnas otillräckligt. Af de Handlingar Utskottet haft att tillgå har synts, att kostnaden för ifrågavarande Tryckning är uppgifven vara ganska olika uti de serskilte Länen; ifrån 100 till aooR:div och, om jag rätt minnes, äfven derutöfver. Jag tror visst icke, att vårdslöshet vid tryckningen kommer att ega rum, och åstadkomma större kostnad jin som är behöflig, men jag är öfvertygad att 100 R:dr för Länet skola anses otillräcklige uti många Län. Detta anslag kan jag dessutom icke anse annat än som en Lönetillökning hufvudsakligen för LandsSecreterarne, hvilka förut, som bekantar, ega tillräcklig lön. Jag anhåller derföre om afslag å Utlåtandet. Grefve von Schwerin j Fredrik Bogislans: Det förhåller sig, såsom Friherre Palmstjerna uppgifvit, att kostnaden för somliga Län uppgår till 400 R:dr. Fördelningen blir mycket ojemn, och föranleder till en jemförelse, som torde vid en annan Riksdag påkalla en ny proposition till ytterligare ökning. Jag anser sålunda frågan höra hvila, till dess LandtStatens Lönereglering förekommer, och anhåller derföre om afslag å Utlåtandet, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af StatsUtskottets förevarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Den 13 J u 1 i i e. m. Hvarefter Hans Excellehce hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde Utlåtande* Ropades äfven Ja och Nej* Herr von Hartmansdorff > August:
Men den rättvisan har likväl vederfarits dessa tjensters innehafvare, att, i samma mån de utom det öfriga trägna arbetet blifvit betunga le nred en vidlyftig och mödosam penningeförvaltning och redovisning — ett för tjensten till en början främmande åliggande, men sorn egentligen för omkring 100 år tillbaka uppkommit och, sedermera oupphörligen förökad t, numera till den grad tillväxt, att tjensten, endast och allenast för dess skull, är genom särskilt Kongl, stadgande förklarad såsom en upp hörds ma noa befattning, hvars innehafvare, i likhet med Rikets egentligaste penningeförvaltare, med ali sin egendom i första hand ansvarar förden uppbörd han besörjer; —■ så har ock , genom särskilta Kongl, stadgande»!, den princip blifvit erkänd och uttalad, att provision å de förvaltade medlen bör tillkomma Förvaltaren. Delta skedde först och fullständigast genom Kongl. Brefvet den 7 Juli 1-755, rörande uppbörden af lasarettsmedlen. Efter erhållen kännedom om Konsistorie-Notariernes möda vid dessa medels uppbörd och redovisning, förklarar Kongl. Maj:t Sig ’'finna billigt att tillägga bemälte Notarier för sådant extra arbete” en viss procents arfvode af de uppburna medlen. — Ett Kongl, beslut meddelades således bär, grundadt på bestämdt uttalade moliver, hvilkas allmänlighet måste göra dem gällande ej blott för denna särskilta uppbörd , utan ock för alla dylika, som kunde åläggas Ronsislorie-Notarierna, Det var det ”éxtra arbetet f hvilket alla sådana uppbörder dem tillskyndade, som borde .och måste med motsvarande arfvode godtgöras. Detta arfvode bestäm 45 - — 350 — des bär lill 3 procent. Sednare Lief, i följd af samma rättmätiga åsigt, genom Kongl. Brefvet den i rj Mars i 63, 6 procent dem beviljad för dc kollektoch stamboks-medel, som gå genom deras händer.
M. Konungen föredra - Den 1 December. 25 gen, affärdade roddflottan med dessa få ord: »hvad slutligen beträffar roddfartygen, bombkanonsluparne och kanonjollarne samt de öfriga certerna skärgårdsfartyg utan ångkraft, så, ehuru ett blifvande krig möjligen kan fordra en förökning uti antalet af ena eller andra slaget af dessa fartygs certer och man således ock måste derpå vara beredd, synes mig dock, att all nybyggnad af sådana skärgårdsfartyg tills vidare borde upskjutas och stå tillbaka för andra mera vigtiga och större arbeten». Ilär har ju den lilla flottan fått sin dom. Då nu Hr Liljehöök säger, att denna flotta är i så godt skick som någonsin, så vill jag icke gå så långt tillbaka som till Gustaf IILs tid, utan endast till Gustaf den Fjerde Adolfs, då vi vid flere tillfällen voro i stånd att med denna flotta manligen försvara oss. Och om än denna flotta har qvar sin materiel och beväring, så är det dock en sanning, att omkring 170 Officerare, som varit vana att sköta detta vapen, nu saknas eller blifvit instuckne i den stora flottans servis. Jag vill visst icke allt för strängt klandra dem derför, ty det ligger i menniskans och således äfven i embetsmannens natur att söka sig en sådan plats, der han kan komma i tillfälle att briljera, och dertill är utan tvifvel för den Svenska Sjöofficern den stora flottan lämpligare än den lilla, som endast får ligga inom skären och pejla djupen. Till följd af de åsigter, jag här haft äran framställa, anser jag mig böra sluta med att framställa följande förslag: att vår skärgårdsflotta måtte af R. St. erhålla ett rundeligt anslag och återförsättas i sitt gamla, från den öfriga flottan afsöndrade skick, då den hade sina egna Officerare och sin särskidla andel af budgeten. Att hvad jag nu haft äran anföra, af många skall anses härflyta af klanderbegär, inser jag nog, likasom att det är fruktlöst att emot en sådan tydning protestera.
Hos Ridderskapet och Adeln har Herr Björnstjerna, O. M., föreslagit, att uti 1 mom. af denna 5 §. måtte såsom från bevillning befriade införas: »Officerares hästoch Iburage-medeh); till stöd hvarför motionären anfört: att subaltern-officer vid kavalleriet i medeltal uppbär 232 R:dr R:ko i hästoch fourage-medel, för hvilka han är skyldig inköpa och underhålla tvenne tjenslehästar med sadelmunderingar samt aflöna en dräng; att inom de högré graderna nära nog ett dylikt förhållande eger rum; att berörde summas otillräcklighet för det afsedda ändamålet är för myckel i ögonen fallande, att icke af hvar och en inses; att, då Bevillnings-Förordningens 4 §. angifver, att med ön förslås »den inkomst, som löntagare påräkna, att under loppet af året förvärfva», hästoch fourage-medlen, hvilka officeraren uppbär endast att förvalta till ett gifvet ändamål och i kronans tjenst, utan hopp om egen vinning, men med desto säkrare utsigt till förlust, omöjligen kan anses såsom lön eller »en inkomst, som löntagaren förvärfva!-», då den i sjelfva verket oftast är motsatsen till inkomst, och således icke torde böra såsom sådan beskattas; att en officerares tjenslehästar, enligt hvad nu blifvit anfördt, i sjelfva verket icke vore hans, utan kronans, och underhållas, icke för haris beqvämlighet eller nöje, utan i och för statens tjenst, samt äro lika mycket en del af krigsmaterielen, som kanoner, gevär m. m.; att hästoch fourage-medlen aldrig borde kunna anses annat än för passevoians-medel, för hvilka bevillning erlägges endast å den behållning, hvilken föregående år uppstått; samt ändtligen, exempelvis, att artilleristen har sin häst inköpt och fodrad af kronan, utan kostnad för sig, och erlägger derför ingen bevillning, medan kavalleristen, som oftast måste sätta till af egna me del, för alt föda sin häst, derjemte får draga ökad bevillning.
Om Hr Gr. o. Landtm, funnit nej vara det öfvervägande svaret på den framställda propostn, skall jag för min del ej yrka på votering. Frih. Boye, Fredr.: Då jag tyckt mig höra flera rop på votering, lärer den omständigheten, att Gr. Frölich afstått från sin begäran, icke kunna verka till hinder för voteringens företagande, särdeles som jag, i händelse de öfriga ledamöter, som begärt votering, jemväl derifrån afstå, för min del får yrka derpå. Hr Crusenstolpe: Jag begär, att den K. propos:n ordagrannt antages till contrapropos:n. Gr. Posse: Jag begär, att PresteSCs beslut ordagrannt antages till contraproposm. Hr Crusenstolpe: Vid sådant förhållande begär jag votering om contraproposm. Hr Rosenblad: Det är åtminstone icke vanligt, att motståudarne dictera oontrapropos:n; och då jag jemte flera kunna intyga, att Hr Crusenstolpe ropat ja till den redan framställda propos:n på bifall till Utsk:s betänk., hvarom votering blifvit begärd och hvilken således kommer alt utgöra ja-pro[)os:n, förefaller det besynnerligt, att Hr Crusenstolpe äfven vill dictera contraproposm. Hr Crusenstolpe: Från Hr Rosenblads öron vädjar jag till grundlagen, der min obestridliga rätt är förvarad att få den proposm, jag begärt, framställd, eller votering derom, Ståndet i öfrigt obetaget att gilla eller ogilla min begäran. Gr. von Fersen: Grundlagen säger, att proposraa skola rättas efter discussionen. Då nu de flesta ledamöter yttrat sig för antagande af PresteSt:s beslut till contraproposm, anser jag framställning derom först böra göras, Hr Crusenstolpe obetaget att sedan yrka på sin contraproposm. Hr Cederschjöld: