Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag fruktar nog att min stackars älskare har blifvit uppoffrad. Vet ni, min svägerska, att om jag vore derom viss, vet jag inte hvad hämd jag ville taga. Men det är ju inte möjligt. Rätt möjligt. Min bror är rätt svartsjuk. Jag har inte gifvit honom någon anledning dertill. Åh nej, min svägerska. Hvem talar om er ? Ni förstår mig inte. Det är om mig han är svartsjuk. Om er, min svägerska? Men jag tror att det är öfverflödigt. Öfverflödigt! Öfverflödigt! Att höra er, skulle man tro att jag hade alldeles inga behagligheter; men fast man är gjord att behaga, att uppelda unga hjertan, så är det inte om min skönhet, det är blott om mina pengar som han är svartsjuk. Fy, min svägerska, huru kan ni egna min man ett så nedrigt tänkesätt? Jag vet väl hvad jag säger, och jag har nog sett FRÖKEN. FRUN. FRÖKEN. FRUN småleende. FRÖKEN. FRUN. FRÖKEN. FRUK. 321 sett med hvad omsorg han förekommer att jag inte blir gift. Men ingen har begärt er hand, och den unga Grefven ni trodde älska er, har inte gjort det minsta steg att erhålla min mans samtycke, fast edra skarpsynta ögon, min svägerska, hade upptäckt hos honom en brinnande åtrå att ernå er hand. Tadel, min svägerska, tadel Men det som inte är tadel, är att min bror röjt ur vägen den enda som rört mitt hjerta. En Officer, rask, ung och käck, som dyrkade mig, och Gud vet hvad han gjort med honom. Men tänk då, min svägerska... Jag har tänkt på allt, och allt öfvertygar mig om grunden af mina misstankar. Min bror och min älskare ordvexlade; han lemnar oss och blir borta hela dagen från Medevi, kommer om morgon först tillbaka, vi packa in, vi resa hals öfver hufvud, och Captén Berg synes inte mera till.
Också har Sverige nästan alltid varit lyckligt nog, att bland sina Biskopar räkna män, som utgjort prydnader icke blott för kyrkan, utan 188 Den 19 November f. m. för hela vårt laud. Namn, sådana som Franzén, Tegnér, Agardh, Wallin, må kallas en statslyx; men en sådan, som äfven ett fattigt folk må utan förebråelse bestå sig, om det kan, och jag tror knappt, att någon hos oss skall kunna motionera bort den. Det har vid flera Riksdagar blifvit ifrågasatt, att en förändring af Biskops-embetena skulle ega rum, och att deras åligganden skulle på andra öfverflyttas. Man har i sådant afs:de föreslagit Domprostarne. Namnet gör naturligtvis härvidlag intet till saken; men jag kan för min del icke finna något skäl att förkasta Biskops-titeln. Kanske föreställer man sig, att en person med en annan benämning skulle åtnöja sig med mindre inkomster, och att man således, genom öfverlåtande af Biskopens göromål på t. ex. Domprosten, kunde något reducera lönerna; men det är klart, att hvem helst än utöfvar detta embete, som i följd af sin natar är förenadt med ganska dryga utgifter, så måste han aflönas, och vinsten blefve då i alla händelser obetydlig. — Man kan i sjelfva verket icke förebrå motionären, att han sökt rubba en bestående institution, utan att sätta något annat i stället: men hurudant är väl detta andra? Med icke så obetydligt skäl har man redan anmärkt, att Biskoparnes verksamhet måste utöfvas inom alltför vidsträckta kretsar, hvarigenom den blir alltför betungande, och svårligen kan af en enda person medhinnas. Särskildt drabbar denna anmärkn. 3 af Rikets stift, nemi. Hernösands, i ans:de till sin ofantliga areal, samt Erkestiftet och Lunds stift, i ans:de till deras folkrikhet. Det förra af de båda sistnämnda omfattar nemi. 320,000 och det sednare 570,000 innév. Det är emellertid just dessa 3 Biskopar, som motionären vill bibehålla, blott med en ytterligare utvidgning af deras verksamhet.
Riksdagsmanna-rätlens döfvande njuter tjenstledighet, skall af sina löne-inkomster afstå hvad för bestridandet af hans tjenstegöromål under tiden erfordras, så alt Staten icke med någon serskild kostnad härför betungas, har alltså funnit Kongl. Majrts 8 Constitutions-Utsloltets Memorial} N:o 41. ifrågavarande Nådiga beslut ej i annat fall lemna runi för anmärkning, än • tn den grundsats, hvarpå detsamma är stödt, icke blifvit i allmänhet utan blott för vissa enskilda fall tillämpad. Men då motionären icke uppgifvit, ännu mindre styrkt, något fall, der sådant inträffat, samt Utskottet icke skulle blifva i tillfälle att bedöma verkliga förhållandet härutinnan, utan att ingå i granskning af Stats-Rådets samtliga Protocoll för hela tiden, alltifrån Riksdagens början, hvilken granskning egentligen tillkommer nästa Riksdags Constitutions-Utskott, har Utskottet ej kunnat å förevarande anmärkningsanledning fästa något afseende; hvilket Utskottet, till följd af den derå meddelade remissen, får härmed gifva tillkänna. Stockholm den 7 September 1840. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckerieti i84o. Constitutions-Utskottets Memorial, N’.o 42- i N:o 42. Ank. till Exp, UtsL den 11 Sept., kl. 11 f. m. Memorial till Riksens Ständer, rörande Stats-Utskottets anledning till anmärkning , i fråga om den, Jemtland åren i83ä och' i^33 meddelade, undsättning af spanmåL X^en af Stals-Utskoltet, genom dess Memorial N:o 258, anmälda, och från samtlige Riks-Slånden under den 2q sisllidne
På botten av sin själ har de dock betraktat det som ett förtvivlat sätt att komma i kontakt med dem som varit frånvarande, ett nödrop. Jag säger inte: låt vara att ingen någonsin kommer att läsa detta! Jag säger på fullt allvar: jag skriver detta för att någon skall komma att läsa det. Jag vill utgjuta mitt hjärta och jag vill att någon skall höra på. Punkt! I går hade jag brev från Ziri, som vill komma hit. Hon vill också skiljas från sin man, och hon tror att hon och jag skulle kunna leva tillsammans i den här stugan en sommar. Dåre, lilla kärleksfulla dåre! Du har aldrig sett en sådan här stuga, aldrig har i ditt mörklockiga huvud stigit in den ringaste föreställning om hur jag har det. Ziri vet icke vad nöd vill säga, vad hemlöshet vill säga, och hur skulle hon kunna veta det? Aldrig har hon varit varken rik eller fattig, hennes liv har flutit hän i jämn och bekväm borgerlighet. Och att nu livet skall vara så satans grymt, att vi bägge inte får vara tillsammans, det är kanske bara rätt åt oss, det är rätt därför att mannen med glasögonen finns, därför att vi velat korsa en annan människas lycka av omtanke för vår egen. Lycka? Finns det någon verklig realitet bakom detta utslitna ord, passar det inte bäst i en oerfaren söndagsskollärarinnas mun en sommardag, när en liten mätt och fånig och bomullsljus klass sitter framför henne och fönstret står öppet så att man hör fåglarnas sång och humlornas surr utanför! Vad var det jag talade om, mannen med glasögonen, är det så säkert att han var lycklig med Ziri? I detta fall har jag bara ett vittnesbörd att rätta mig efter: hans förbannelse över mig. Och om jag ej på något sätt stört hans så kallade lycka, så hade han ej förbannat. Jag undrar om en förbannelse kan innebära något, om den kan skickas efter en som en torped på havet i natten eller hänga över ens huvud som ett olycksmoln i ensamheten? Om mannen med glasögonen hade en stark vilja, så skulle han då kunna moraliskt krossa mig, men nu är han en stackare, Gud hjälpe honom! I går fick jag också ett brev från Hartman, som håller på att mörda sig själv med gifter. Han säger att Ziri varit hos honom och velat ha underrättelser från mig.
Enskiftsförfattningarne blott skiftessökanden fick Enskifte, måste de andre delägarne taga nytt Storskifte sig emellan, betala Landtmätarne samt odlingsoch utllytl - Den 27 Augusti f. m. 109 ningskostnad, och detta så ofta en ny enskiftssökande sig framstälde. Således tror jag ej att ett så beskaffadt stadgande, som det ifrågavarande, bör äga rum. Följden skulle deraf ock blifva, att en pröfning, om nytt Skifte finge ske, i flere repriser kunde äga rum, ty vid en annan tid kunde delägarne hafva styrka, att bestrida kostnaderne. Jag hemställer derföre, att de ofvananförde i §. tillagde uttrycken måtte uteslutas, och att vid frågan, om nytt Skifte får ske, endast afseende fästes på den omständighet, om Skiftet kan blifva förmånligare, än det redan varande Storskiftet. — Den andra förändringen uti ifrågavarande §. Utskotten framställt är, att den i § stadgade pröfning, om det nya skiftet skall tillåtas, bör i alla händelser, när någon delägare det yrkar’, för sig gå. Stadgan innehåller, att det blott får ske, om cj ägorne finnas kunna läggas i högst 3 och i Norra Länen i 4 skiften. Anledningen till Stadgans föreskrift är den, att 1821 års Förklaring öfver EnskiftsFörordningen föreskref, att 3 Skiften skulle få fastställas såsom Enskifte; och denna föreskrift, som i 7 år gällt utan olägenhet, ansåg man sig icke böra återtaga. Man kan invända, att blott skiftessökanden då erhöll utbrytning; och att EnskiftsFörordningen gällde icke för de Norra Länen; men det är redan insedt, att det förra icke ledt till förmån eller lättnad för delägare, och kan tagas för gifvet, att der ägorne kunna läggas i högst 3 eller i Norra Lä - I 10 Den 37 Augusti f. m. nen 4 skiften, blir ock det nya skiftet förmånligare, än det redan varande Storskiftet.
En härdad kropp, ett sundt, men icke konstladt vett, 1897 Ett lif med få behof, som seders enfald äger Och ej blygs föda sig i nyttig ärbetssvett. G. G. ' en gamla prästgårdsparken slår åter löfvad, står i blom, med solskensspel på marken i gyllen rikedom. Min gamla bänk jag funnit har. inunder linden står den kvar — en lind med namn i barken från längst försvunna dar. Så månget halfglömdt minne ur dunklet springer fram i ljus, jag lyss med sorg i sinne till trädens tysta sus —. Du gamla park, som öde står se ' n många, många långa år, livad döljer du därinne i vildt förvuxna snår? Jag känner mot mig strömma en sällsam doft af gammaltid, den slår ur hägn och gömma så vemodsfidl och blid. — ^r ej, som plötsligt glänste fram just där bak valnötsträdets stam två ögon grå och ömma, hvars blick är allvarsam? Med rodnad skär på kinden så ung och späd och fin hon står, och ystert leker vinden i hennes blonda hår. I blus och kjol af skär linon går prästens dotter än en gång i väntan fram mot grinden och Uomstervirkad vång. Där hägg och apel rister sitt hvita blom i solig lid vår lärde herr magister så ofta gått en tid. Hvad diktar han i vårens ljus — homilier ej för Herrens ims, ej går han sträng och bister till doms med syndens rus. Han lockas mot sin lyckas och längtans stängda gallergrind, där heta händer tryckas i lön som kyss på kind. Där blomstra ord som ros i glöd om älskogstro i lust och nöd, och jordens armod smyckas med löftets öfverflöd. Så släkte efter släkte har nött sin älskogs tinga hopp, hvar gång en vårsol väckte ur vinterns blund en knopp —. Och åter löfvad stod min park med sol och skuggors lek på mark, och namn och hjärtan täckte den gamla lindens bark. Emil Kléen. R a k a v ä g e n.
Stockholm, tryckt hos H. Nisbeth, 1866. ExpeditionsUtskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, M 99. Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 20 Juni 1866. « Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående folkskolelärares pensionering. (Stats-Utskottets Uti. N:o 104.) S. A. K. Med anledning af Rikets Ständers i underdånig skrifvelse den 16 November 1863 framställda anhållan, att, på sätt E. K. Maj:t funne lämpligast, undersökas måtte på hvilka grunder pensioneringen för folkskolelärare mest ändamålsenligt skulle kunna ordnas, så hade, enligt hvad uti en den 1 December nästlidna år till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition är meddeladt, E. K. Majit den 22 April 1864 åt utsedde komiterade i nåder uppdragit att företaga ifrågavarande undersökning och, efter det frågan i hela dess vidd blifvit tagen under ompröfning, till E. K. Maj:t inkomma med underdånigt betänkande och förslag till de grunder för folkskolelärares pensionering, hvilka på lämpligaste sätt kunde betrygga det afsedda ändamålets uppnående; och hade komiterade, efter att det åt dem sålunda nådigst lemnade uppdraget blifvit fullgjordt, den 19 December 1864 till E. K. Majit i underdånighet öfverlemnat, jemte utlåtande i ämnet, förslag till reglemente för en inrättning till pensionering af rikets folkskolelärare, öfver hvilket förslag vederbörande med infordrade underdåniga yttranden inkommit. Redan vid 1847 års riksdag hade E. K.
Fördelning af anslaget till gratifikationer åt e. o. tjenstemän, Balansoch Afskrifningsmål, de förstnämnda i och för den handläggning förutgå bör, innan desamma till KammarRm öfverlemnas. AfdelningsCheferne tillkomma att så väl uprätta och i underd:het insända förslag till sådane beställningar inom Afdelnm, hvilka af K. M. tillsättas, som ock utfärda fullmakt, förordnande eller afsked för öfrige Afdelnm bestådde tjenstemän och betjente; äfvensom att, då göromålens gång deraf idce hindras eller serskild kostnad Statsverket tillskyndas, bevilja honom underlydande tjenstemän Den 4 December f. m. 251 tjenstemän och betjente fjorton dagars tjenstledighet högst tre gånger inom hvarje kalenderår. Afdeln:sCheferne äga derjemte att, i alla ärender hvilka på deras handläggning bero, till K. M. genom vederbörande StatsDepart. underd. utlåt:n, hemställanden och anmälanden direkt ingifva; K. M:s Nåd. beslut och befallningar i dessa ämnen emottaga; resolutioner och föreskrifter i tillhörande ärender omedelbart utfärda, till öfverklagande i underddiet inför K. M. i redan föreskrifven ordning, samt med vederbrde Militäroth Civilmyndigheter i Riket skriftvexla, dervid till dessa myndigheter iakttagande samma ställning, som af KrigsColhm nu innehafves. Såsom förberedande åtgärder samt nödiga iakttagelser i öfrigt för KrigsColhii förändrande och ärendernas öfverflyttande, så vidt lämpligen ske kan till den föreslagna ArméeFörvaltnm, torde från denna Förvaltning böra afskiljas; Egentliga rättsfrågor i Ekonomi-mål;, Ärender som enl. sin natur tillhöra annat verk att uptaga; samt en del af de kassor och fonder, som nu stå under KrigsColhii vård. Således borde ingå: a) lill KammarColl.m eller i dess ställe inrättadt styrelseverk, följande mål, af hvilka större delen f. n. af Krigsoch KammarColkm gemensamt handläggas.
Född och uppfostrad i ail enfaldighet på landsbygden , vågar jag ej tala om det förunderliga odjuret, som kallas Växelcours. Det vet jag, i min barndom omtaltes af mångå spökeri och trolldom. Få vågade bestrida sådant. Upplysningen har bannlyst alla vidskepelser, att ingen tror sådant mer. Anskaffa Speciemynt i rörelsen , att Bancosedeln inlöses efter ordalydelsen, tror jag att inom kort tid allt spökeri om Växelcours skall aftyna ja rent förfalla. Häraf torde vara utrönt, att det är en ren omöjlighet att någon kan er.treprenera om hållskjutsen på annat sätt, än att hvart hemman årligen skall betala en hög gärd Huru skall sådant kunna verkställas, då Jordbrukaren är förut så onererad , att restantier af Bevillningen gå ej Ridd. 0. Ad. Fröt. Neo 2/. 26. 194 Dm 13 April* ut annat än med Auctioner årligen? Ändå blifvcr brist att utpressa allt. Vore då ej bättre, att Landshöfdingarne årligen med de Deputerade , som vore närvarande vid Markegångstaxornas sättande, då utsatte hvad skjutslegan för året borde vara, allt elter som markegängen för en tunna halra är. Att inrätta Forvagnar på alla strykande landsvägar, är och förblifver en ståtlig inrättning, att dermed fortskaffa Resande, köpmansvaror och paketer 3 men att Jordbrukaren skall bidraga till denna kostnad, synes obilligt. Vore det tillgång på allmänna medel att underhjelpa dessa Forvagnar i början , visst vore det både nyttigt och billigt. Om de finge en helt liten fattigdel med af hvad Götha Canal fått och framdeles åstundan få , torde saken vara afhjelpt, jag bör äfven något orda derom, att Städernes hästar alltid fatt högre skjutslega än Jordbrukarens. Orsaken dertill torde vara' Borgaren är så kallad Ståndsperson; behöfver således bättre kläder och föda än Bonden. Borgaren säger: halra, hö och halm kosta pengar i Städerna; för jordbrukaren växer allt sådant medan han sofver. Borgarens häst kostar mera att sko åt Smeden, ty Bonden skor sin häst sjelf.
Jag valde åter en med ljusröda bellis och hvita spiriga fjederblommor, den var obeskrifligt vacker. Nu tog Fru Köller under Friherrinnans tillsyn ett mått af mig till den eleganta klädningens förfärdigande, ty det deltes i tvenne delar, den andra hälften medtogs, och vi rekommenderade oss. "Huru skall jag någonsin kunna göra mig förtjent af denna gränslösa godhet", framstammade jag, då jag ändteligen invid Friherrinnans sida satt i vagnen, huru mycket uppoffrar icke Friherrinnan nu, och hvarje ögonblick genom denna omsorg, denna aldrig upphörande moderliga ömhet. Jag söker förgäfves ett ord, som kunde tyda den tacksamhet jag känner för dessa otaliga välgerningar. Friherrinnan såg på mig, med denna hjertliga blick, hvilken utan ordens tillhjelp förklarar så mycket, lade flygtigt sin hand uppå min, och sade med vänlighet: "nå väl Mathilda! låt mig då alltid af ert hjerta erhålla denna barnsliga benämning, anse mig verkeligen som er ömmande mor, och jag vill med tillfredsställelse i er, hylla en älskad tillgifven dotter; gör mig nu genast en hjertlig fägnad, tillade hon då vi redan gingo trapporne uppföre till hennes våning, och res! med denna bagatell till Rosa B. Det är du Mathilda, som gifver henne detta lilla minne för hennes vänskapliga bemötande, under er gemensamma ångbåtsfärd; bör du det, härigenom kan du på ett anständigt sätt, godtgöra den omsorg hennes far möjligen under denna tid hade för dig", och nu afskiljde hon de effekter, hvilka skulle tillhöra Rosa, samt afskedade alltsammans. Rosa hoppade af oförställd barnslig glädje omkring mig, vid hvart enda pakett jag, framkommen till henne, upptog.
R:dr för bangårdens utvidgning och uppförande af ett stationshus med hanhäll och särskild tillbyggnad å banhallens motsatta sida, allt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det af Byggnadsstyrelsen framställda förslag, hvars slutliga godkännande Kongl. Maj:t dock velat uppskjuta till dess en del detaljer i afseende å inredning m. m. blifvit närmare bestämda. Hvad särskildt beträffade den af Trafikstyrelsen i sammanhang härmed väckta fråga om beredande af en lokal för centralförvaltningen af trafiken å Statens jernvägar, ville Kongl. Maj:t till Rikets Ständers afgörande öfverlemna, huruvida, med afseende å förutsedd minskning i kostnaderna för åstadkommande af en sådan lokal, derest densamma finge samtidigt med stationsbyggnaderna företagas, Rikets Ständer, oaktadt denna fråga icke stöde med den om centralstationens utvidgning i oskiljaktigt sammanhang, ändock skulle finna skäligt åt Kongl. Majit öfverlemna att, sedan Ofverintendents-embetet blifvit i ämnet bordt och närmare utredning åstadkommits, om det mer eller mindre ändamålsenliga att inrymma berörda lokal antingen i en tredje våning af stationshuset eller i en särskild byggnad, meddela förordnande om ett sådant byggnadsföretag, så framt behållningen å trafikmedlen dertill lemnade tillgång. Uti en särskild, Utskottet tillhandakommen promemoria, har Chefen för Statens jernvägsbyggnader hufvudsakligen erinrat att, äfven om man till en början kunde åtnöja sig med stationsbyggnad och banhall af mindre dimensioner och derigenom åstadkomma minskning i den för detta ändamål ifrågasatta kostnad, vore någon inskränkning af det för sjelfva bangården föreslagna utrymmet omöjlig att vinna utan allt för kännbara och på jernvägstrafikens regelmässiga gång menligt inverkande olägenheter, enär detta utrymme icke beräknats större än som funnits nödigt vid alla de stationer, der antingen andra jernbanor tillstöta eller rörelsemateriel måste ombytas.
Cirka 20 procent af förestående kostnader tillägges, som vanligt, för öfriga ej specificerade utgifter, såsom administration, arbetsbefäls arfvode, resor, provisionel byggnader och tillställningar, arbetsredskaper, instrumentalier, inträffande prisstegringar etc. samt förlagskapital 60,000 133,940 60,000 115.860) 60,000 • 117,320 60000 104,740 60.000 97,590 60,000 101,100 60,000 92,826 60,000 85,110 Summa R:dr R:mt 804,000 695,000 703,000 629,000 585,000 610,000 556,000 512,000 Obs Vid hvarje jernväg, om aldrig så kort måste finnas minst 2 lokomotiver och ett derefter lämpadt antal vagnar, hvilka erlarenheten visat böra vara omkring 20 för hvarje lokomotiv. Lokomotiv och vagnar äro upptagna till samma pris som i Tab 1 eller samma hvartill de för de olika banorna erhållits. Denna Tabell är^ uppgjord för att visa huru mycket kostsammare en kortare jernväg blifver, i jemförelse med en längre. C. Adelsköld. 3 >r till Stais -Ulskollets Mein or ial, 1862—1863, M 77. Tabell öfver relativa förhållandet emellan Jernvägar med olika spårvidd och byggnadssätt vid stigningar I : BO och 1 : 40. lått. Lokomotiverna Öppna Godsvagnar l Bruttolast. framgående ä banan vid öfverförande af 1,000,000 centner netto 1 mils viig med ! last å vagnarne och 7 0 °/0 af lokomotivets effektiva kraft, vid stigning af Bankbredd. Balernas tyngd per fot. drifhjulen. Tyngd på draga under medelgynnsamma uppför stigning omständigheter af 1 80. 1 : 40.
Då likväl åberopade Kungörelse uttryckligen nämner, såsom till införsel i Städerna lofgifvet, endast torrt och saltadt kött, var ännu Slagtares näring ej alldeles undergräfven; men när sedermera, genom Höglofl. Commerce-Collegii Kungörelse den 13 Mars 1826, Allmogen äfven blifvit tillåtet i Städerna försälja färskt kött uti hela, halfva och fjerdedels kreatur, « utan att derföre erlägga antingen accis eller bevillning för denna minutering, än mindre bidraga något till Städernas upprätthållande; - Bil. till Bevillnings-Utsk. Bet. JV.o 5i. g rättliållande; så synes, åtminstone mig, grafven vara öppnad för de uråldriga Bryggare-, Bagareoch Slagtare-näringarne.” ”Efter mitt omdöme tala dessa skäl för ett fullkomligt upphäfvande af den Städerna ålagda accis-tungan, som borde anses inbegripen under den bevillning, Bryggare, Bagare och Slagtare erlägga för inkomst af deras näringar; och det är med en så mycket större förundran jag anser, att Högloft. Utskottet kunnat uppgöra och till Rikets Höglofl. Ständer afgifva ett Betänkande, som uppenbarligen syftar att tillintetgöra en nedsättning i accisen, som, af Höglofl. StatsUtskottet i dess Inkomst-Betänkande föreslagen, blifvit af Riks-Ståndens pluralitet antagen och medgifven.” ”Då jag, under öfverläggningarne inom Höglofl. Utskottet, till dalum och innehåll citerat de nu å nyo åberopade Författningar, hade ingenting varit lättare, än att något närmare granska deras innehåll; hvarigenom man säkert undgått den besynnerliga framställning, att Städernas invånare, till vinnande af en genom trenne Riks-Stånd dem beviljad rättvisa, skulle inför Höglofl. Bilt. lill R. St. 2 B . i2.:te Häftet. 2 jo Bil. till Bevälniiigs-Utsk. Bet. N.o 5i. Ivongl.
Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ts Betänk. N:o 6, i ani. af väckt motion om bibehållande af det i Strengnäs inrättade seminarium för lärarinnors bildande, för att företagas till algörande i sammanhang med 64:de punkten i Stats-Utsk:ts Utlåt. N-.o 66, ang. regleringen af utgifterna under Riks-Statens 8:de Hufvudtitel. Ropades ja. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, nedannämnde dels den 11, dels den 14 och dels den 18 dennes bordlagde Betänkm, Utlåfin och Mem:r, nemi.: Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 79, i ani. af väckt motion om beredande af emeritilöner åt ålderstigna eller sjukliga prester; Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 67, i ani. af väckta motioner om åstadkommande och användande af Svensk jernvägsmateriel; Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 4, i ani. af väckta motioner om lörändradt röstbe räkningssätt vid prestval, äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, orgelnist, klockare och annan kyrkobetjening; Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 80, i ani. af väckta motioner ang. ändringar i Kongl. Förordningarne den 21 Mars 1862 om kommunalstyrelse på landet, om kommunalstyrelse i stad och om landsting; Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 13, ang. ändring i åtskilliga delar af Tryckfrihets-förordningen, för vinnande af större frihet att anlägga boktryckerier; Den 19 April. 361 Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 66, ang. regleringen af utgifterna under Riks-Statens 8:de Hufvudtitel; Samma Utsk:s Mern.