Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nordvall, Jolin E., Sverige och Ryssland efter freden i Kardis. — Schenström, F., Armfeltska karolinernas sista tåg. — [Upmarck, Peter,] Bref från Karl XII: s läger i Sachsén 1707. [Utg. af H WJ '. Svensk literatur. Erdmann, N, Aug. Blanche ' s. författare. ST (5, 6) 145 — 157 Estlander, B., Runeberg i tysk dräkt. Haraldson, A., Den literära vårmarknaden. — —, Litterär öfversigt. Literära notiser. — Meyer, Ernst, Drottning Kristinas » Alexander ». N [ordensvan], G., Bref från Sverige [om literära och konstnärliga [- förhållanden] .-] {+förhållanden] .+} FT (5) 397 — 401. Svenska kyrkans lära. aTottie, H. W., Den kyrkorättsliga bestämningen af svenska kyrkans lära. — Ullman, U. L., Om den af riksdagen föreslagna ändringen af kyrkolagens bestämning beträffande svenska kyrkans lära. Svenska landsmål. Hagfors, K J., Gamlakarlebymålet. Ljudoch formlära samt språkprov. Lindgren, J. V., Burträskmålets grammatik, h. 1 (ljudfysiologisk öfversikt, aksentlagar, vokallagar). Teater. G [randinsofi], E., Teater-revy. — Hertzberg, R., Svenska teatern [i Helsingf.]. Ls [indgren], AOperatyper. bibliografisk öfversikt. Teater. Paludan, J., Har mag. Johann Veltens skådespelartrupp uppträdt i Stockholm? Öfvers. Teaterbref från Göteborg. Från en ästetiker i landsorten. Victor Hugo på dramatiska teatern. Volontaire, Från parkett. Teologi. [Ahnfelt, Otto], Den teologiska / vetenskapens närvarande ställning och uppgifter. Holmberg, E., Hur jag förklarar kyrkan för mina nattvardsbarn. LF (1) i — 12. Malmström, And., Hur kunna Gamla Testamentets skrifter bäst göras fruktbärande inom våra församlingar?
Stephens under de sednare åren rigtat sina studier i synnerhet åt sådana forntida minnesmärken, hvilkas inskrifter äro utförda i den äldsta runeskrift, det fornnordiska runealfabetet. Dessa runeskrifter äro af största märkvärdighet emedan de innehålla lemningar af vårt språk i dess äldsta kända gestalt. Dessa runeskrifter hafva hittills aldrig blifvit nöjaktigt tolkade. De härröra från en långt aflägsen tid; och man antager, att de gå tillbaka ända till omkring tredje århundradet; — detta samma runalfabetet var i fortfarande bruk tills det mot slutet af det första årtusendet efter vår nuvarande tideräkning gaf vika för enklare former. Till England infördes bruket af denna runeskrift från Skandinavien, troligen under tiden från 4 till 6 århundradet, och fortfor i bruk der, intill dess hon utträngdes af latinska alfabetet. Deremot hafva dessa runeskrifter ej funnits i andra länder än Skandinavien och Britannien, med undantag af högst få stycken, som sannolikt genom resande blifvit förda till andra länder. Det har, efter ihärdiga forskningar, lyckats Herr Stephens att finna nyckeln till dessa värdefulla inskrifter och bestämma hvarje använd runebokstaf. Resultatet af dessa forskningar kommer att framläggas i det förut omtalda arbetet. Då detta anmäldes till subskription med utsatt subskriptionspris af 1 guinée exemplaret, voro endast omkring 50 inskrifter och minnesmärken aftecknade, och hela antalet beräknades ej blifva mer än 70; men den nitiske samlaren och forskaren har nu omkring 150, och oaktadt den derigenom uppkommande högre kostnaden ämnar han lemna dem alla i noggranna facsimiles af orginalerna, omsorgsfullt graverade efter fotografier, afklatschningar i gips eller pappmateria, eller från de noggrannaste afteckniugar, i de fall, då sjelfva orginalerna ej varit tillgängliga för artisten. En utförlig inledning, med tillhörande alfabet, skall gifva förklaring öfver denna ur-äldsta nordiska skrift; hvarje monument skall blifva öfversatt och uttydt, hvarje ord förklaradt i en åtföljande ordbok. Vi skola sålunda lära känna ett fornspråk, nära nog enahanda i Skandinavien och i England, före utvecklingen af de särskilda Skandinaviska och särskilda Anglosaxiska språkegenheterna.
December 1860 nådigst beslutade reglering af amiralslönerna med 500 R:dr och dels å aflöningsanslaget för Flottans civilstat, i följd af öfvertaliga Kammarskrifvares afgång, med 45 Ridr, tillhopa 545 R:dr; och anser Utskottet dessa belopp, då de icke vidare blifva på berörde stater behöfliga, böra derifrån afföras; blifvande anslagen under rubrik “Aflöningsstater“, hvilka för närvarande utgöra 1,300,052 R:dr 5 öre, lör nästa statsregleringsperiod dymedelst minskade med förenämnde 545 R:dr, men, i enlighet med hvad Utskottet bär ofvan tillstyrkt, ökade med 2,939 R:dr 20 öre, hvadan summan af dessa anslag kommer att uppgå till 1,302,446 R:dr 25 öre. f) Under åberopande af de skäl, som uti förut omförmälda Statsrådsprotokoll finnas anförda, har Kongl. Maj:t begärt, att aflöningsanslaget för Flottans konsiruktionskorps måtte fortfarande ställas till Kongl. Maj:ts disposition i och för aflönande af korpsens personal och af den provisoriskt tillsatta virkesförrådsförvaltningen. Och inhemtas af berörda protokoll att, vid underdånig föredragning af denna fråga, Departements-chefen (pag. 18) bland annat anfört, hurusom, med anledning af Rikets sist församlade Ständers, efter pröfning af ett då framlagdt förslag till ny aflöningsstat för Flottans konstruktionskorps. gjorda anhållan, dels att vid nästkommande riksmöte få af Kongl. Majit emottaga förnyadt förslag till förändrad organisation af nämnda korps, affattadt, så vidt lämpligt pröfvades, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer i sådant hänseende angifne grunder, dels ock att vid korpsen ledigblifvande tjenster, tillsvidare och intill dess korpsens organisation blefve slutligen bestämd, ej måtte återbesättas, Kongl.
Hon skulle då hafva bättre förmått emotstå årens förstörande inverkan på materielen; hon skulle nu befinna sig uti ett, i förhållande till kostnaden, kraftigare skick; hon skulle, med ett ord, i det hela med jemförelsevis större, med bättre resultat hafva lönat frikostigheten. Att viljan varit god, att nitet icke tröttnat inom vapnet, visas af det anmärkningsvärda förhållande, att, oaktadt Svenska marinbudgeten, näst Norriges, varit den minsta af sjö-nationernus, Svenska Flottan dock ännu innehar ett långt högre runi bland sjömakternas, än det budgeten antyder. Men med de otillräckliga medlen har det icke varit möjligt att med bästa vilja ens bota tidens åverkan, än mindre att följa dess fordringar, och ehuru sednare Riksdagar visserligen i icke ringa mån höjt förhoppningarne om en bättre Flottans framtid, återstår likväl ännu mycket, innan hon kan anses frigjord från det aftyningstillstånd, som oundvikligt inträdde under den långa följd af år, då hon nästan lemnades åt sitt öde och allvarsamt hotades med förintelse. Det är denna olycka, som i fäderneslandets intresse måste motarbetas; ty öfvergifve vi hafvet, skall hafvet öfvergifva oss och, långtifrån att, såsom naturen ämnat, vara ett värn kring våra kuster, blifva en inbjudande lätt vcäg för en fiende att sätta foten på vår mark.
Riksdans-Ordningen, på sätt Ståndet lämpligast finner, om Revisorer lill de derstädes anbefallte särskilta gransknings förrättningar. Hvarförutan Ståndet, enligt 6p. §. Riksdags-Ordningen, j)å sätt det lämpligast finner, förordnar om ersättandet af de, genom dödsfall eller andre tillfälligheter, mellan Riksdagarne, uppkommande ledigheter bland fullmäglige eller Revisorer. Fullmågtige och Revisorer taga sina Säteri efter de Alters ordning i Matrikeln, hvilka de tillhöra. I anseende lill de personer, hvilka till dessa befattningar kunna komma under omröstning, iaktages hvad Riksdags-Ordningens 70. §. härom stadgar. §. 46. Till befrämjande af nödig ordning vid Ridderskapets och Adelns sammankomster är särskild Stadga upprättad, som i Riddarhus Salen alltid bör vara lill efterrättelse anslagen. ' / §• 47 Riddarhus-Utskottet består af Tolf Ledamöter. Inför detta Utskott skola Ledsmör Den 17 November, f, m, id ler af Ridderskapct oell Adeln, hvilka, efter de tvänne förstå äiiteckningariie, vid Riksdagen sig infinna, styrka deras behörighet lill Säte och Stämma, och utbekomma polletter. —- Detta Utskott tillkommer', att öfverse Riddarhus samt Adeliga Jungfru Stifts ä render nes förvaltning, sedan förra Riksdagen; revidera Riddarhus Cassan och Adeliga Cadette Seholm Fonden, såsom oek alla öfrige under Directionens styrelse ställ . «/ de Cassör, Donationer och Legal.er; Rörandes öfver allt delta Utskottet lill Ridderskapet och Adelil aflemna sin berättelse, deruti äfven de förändringar höra föreslås , hvilka Utskottet antingen i anseende till förvaltningen eller i andra hänseenden, kart finna nödiga. I öfrigt äger Utskottet, att • ställa sig till efterrättelse, hvad denna Riddarhus Ordning stadgar; äfvensom de 1 Grund-Lagen för Riksens Ständers Utskott gifne föreskrifter, hvilka kunna på Riddarhus Utskottet tillämpas; §• 48.
Förebilden för den nya organisation, som här för krigsförvaltningen föreslås, finnes i de många nya styrelser senare tider skapat; i general-tullstyrelsen, general-poststyrelsen, telegraf och fångvårds-styrelserna, styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader m. fl., alla med en allena beslutande chef samt rådgifvande föredragande. Ingen, som med uppmärksamhet följt dessa styrelsers alltmera utvecklade nit och verksamhet, kan förneka de stora framsteg och förbättringar, som hvar och en af dem, inom omfånget af tilldelade bestyr, åstadkommit. Sammansättningen af dem är ingen nyhet, såsom lånad från den äldsta inrättning i förvaltaingsväg som Sverge eger, eller 51 liins-sty reiser na; hvilka under flera århundraden förblifvit oförändrade och derigenom ovedersägligen bevisat det ändamålsenliga och gagnande i den form de ursprungligen erhållit, och hvilka sätta utom allt tvifvel, att en lika organisation väl lämpar sig för militärförvaltningens särskilda grenar. Endast en sådan organisation kan uppmuntra den i spetsen för hvarje förvaltningsbestyr ställde chefen att med håg och nit arbeta för tillvägabringande af gagnande förbättringar inom sitt vapen, att sjelf föranleda uppslag i ärendena, utan afvaktan att de honom gifvas eller anbefallas, hvilken böjelse är i allt stalsbestyr prisvärd, emedan staten är en lefvande fortgående organism, icke ett hjul i oföränderliga spår. Hvad den ifrågaställda sakkunnig hel en beträffar, borde det icke kunna förnekas, att åt densamma inrymmes en större inverkan på ärendenas pröfning, då chef och föredragande ledamot, begge tillhörande samma vapen eller förvaltningsgren, till öfverläggning sammanträda, än då, såsom nu sker, blott en af dem i förening med presidenten och annan ledamot i målens behandling deltaga.
Ridd. och Adeln skulle anse sig böra antaga något af de nya förslagen som i detta afseende blifvit framstälda har det synts Kongl. Akademien, som bland dessa det sist anförda: »Enhälligt tillerkänd af Svea Rikes Ridderskap och Adel 1856», ehuru mindre betecknande än det af Akademien uppgifna, vore att föredraga de öfriga. Utskottet har härefter tagit detta ärende i förnyadt öfvervägande och anser sig dervid i så måtto böra förändra sitt föregående förslag att, jemte det medaljens åtsida förses med en prägling af frami. Presidenten von Hartmandorfifs bröstbild, titeln Presid. i K. Kamm.-R:n borttages samt omskriften derikring blifver »Aug. von Hartmansdorff F. 1792 D. 1856.» Frånsidan: en eklöfskrans med inskrift inom kransen: »Enhälligt tillerkänd af Svea Rikes Ridderskap och Adel 1856.» I följd hvaraf inskriften i afskärningen: »Aktningsgärd af Svea Rikes Ridderskap och Adel 1856» icke erfordras. Utskottet föreslår således att den af Höglofl. Ridd. och Adeln öfver frami. Presidenten Aug. von Hartmansdorff beslutade medalj måtte präglas af 10:de storleken med följande gravering och inskrift nemligen: Atsidan. Presid. von Ilartmansdorffs bröstbild med omskrift »Aug. v. Hartmansdorff F. 7792 D. 1856. Frånsidan. En eklöfskrans och inom densamma: Enhälligt tillerkänd af Svea Ilikes Ridderskap och Adel 1856. Stockholm den 8 Oktober 1857.
Stats-Utffotrcts den to dennes afgifna utlätando öfwer Riksdagsmannen Grille» Ellerz, och bierWZN5-INNL inlemnade Memorial, angäendcen sadan prolongation ä återbetalnings-tiden af det till de olvcklige innewänarne i Wästerbotten af Rikftns Högloft. Stander bewiljande Län, att fem är finao beräknas utan inbetalning och summan sedermera pä twannc är godtgöras, ansäg Bonde-Ständct wid bctragtande af bemälte mnewänares uödstälte belägenhet fig böra det salunda sökte anständet bifalla; och skulle de öfrige Nespective Ständen wördsamt och manligen inbjudas att sig härutinnan med Bonde-StänLet förena Er supig, S. D. KodkandcS Högloft. Stats.Utffottets ntlätanLe den 28 Februarii angående Lindö hemman i Södermanland. Et supig. S. D. Efter föregängen granssning af Stats-och Dan» co-Utffottens Memorial den n dennes, med bifogadk profcct till Znstruetion för Riksens Ständers Revisorer öfwer Stats-Banco» och Riksgalds-werkcn, beslöt BondeStändet att sä wäl i allt öfrigt som hwad särskildt angar § §. hwarom in.nom det sammansatta Utskottet twä Ständ slädnät emot twä, samma Instrnction, säd -n den blifwit föreflagen godkänna, med tillagg att den Tableau, utwisanLe Skats-wcrketS tillständ och beskaffenhet, som efter hwar» je Rewision bör genom trycket till Allmänhetens kännedom utfärdas, ma, till befordrande af nödig kunskap därom i Landsorterne, fä Allmänna tidningarne ätfölja. Et supi». S. D. Till Stats-Utskottetö den 2ft sistlcdne Februarii afgifna Memorial rörande ersättning af Stats-medlen för de utgifter och skrifmaterialier mmsom under innewarande Riksdag för Högloft.
Prot.-Utdrag den 18 Augusti 1851. 511 S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedanstående Betänkanden och Utlåtande: N:o 46, i anledning af väckt motion, att 1 § af 9 kap. Ärfda-balken måtte tillökas med ett nytt stadgande för bestämmande af hvad egendom i bouppteckning bör upptagas och värderas; bifölls. N:o 47, i anledning af väckt motion, angående Kronofogdes och Landtmätares rätt att såsom rättegångs-fullmägtige begagnas; bifölls. N:o 48, i anledning af väckt motion om ändring i lagens stadganden om tiden, då hemman å landet och hus i staden skola afträdas; bifölls N:o 49, i anledning af väckt motion om ändring i 21 kap. 3 § Rättegångs-balken; bifölls. N:o 50, i anledning af väckt motion om bestämmande af vissa dagar för lifgifvande af domar och utslag i Hofrätt och Rådstufvu-rätt; bifölls. N:o 51, i anledning af gjorda anmärkningar mot Utskottets i 3:dje punkten af dess under N:o 25 afgifna Betänkande, framställda förslag till förordning om vissa bestämmelser i afseende på fullföljden och behandlingen af mål i Hofrätt. Preste-Ståndet, som bifallit det uti Betänkandet N:o 25 framställda förslag, gillade äfvenledes de mindre väsendtliga förändringar deruti, som i Utlåtandet N:o 51 blifvit tillstyrkta. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtanden: N:o 49, i anledning af erhållen återremiss af Utskottens Betänkande N:o 18, angående väckta förslag till en förändrad organisation af landtförsvaret. Yttrandet rörande lista punkten af Betänkandet N:o 18 lades till handlingarne, och vidblef Ståndet, med afslag å Utskottens förändrade tillstyrkande i 2:dra punkten, sitt i detta ämne förut fattade beslut.
Hvad särskildt angår Friherre Cederströms anmärkning, att som ÖfverDirecteuren vid Landtmäteriet är Ledamot af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, en tillförlitlig ledning för bedömmandet af nya .LandtmäteriTaxan borde vara att påräkna, får jag äran förklara, att när Friherre Cederström i Lagoch EkonomiUtskottens plenum d. 18 sisth Mars begärde en jemförelse emellan gamla och nya LandtmäteriTaxan, var jag icke beredd, att då genast aflemna en sådan, och jag förmodar att ganska få Embetsman kunna vara i tillfälle, att när som hälst och hvar som hälst afgifva tillfredsställande förklaringar öfver grannlaga frågor; men i det derpå följande plenum d. 27 Mars var jag försedd med desamma upplysningar jag nu går att meddela. Friherre Cederström var icke närvarande i det sistnämde plenum, och när ingen annan än han begärt ifrågavarande jemförelse, ansåg jag öfverflödigt att då förhala tiden med densammas omnämnande. Det har sin stora svårighet med sig att anställa jemförelse emellan arne författningar, hvilka äro byggde på helt olika grunder, och jag får således på förhand förklara, att icke några giltiga skäl kunna på Den 9 April e. m. 127 detta sätt inhämtas lill den nya LandtmäteriTaxans hvarken gillande eller förkastande. Den gamla Taxan af Ar 1799 var hufvudsakligen byggd på dag-tractamente, då den nya deremot tillägger viss betalning för hvarje afmätt tunneland. Den gamla var icke lätt controllbar, på huru många dagar hvarje arbete borde kunna hafva rnedhunnits, då deremot den nya är i detta fall mycket klar och tydlig. Den gamla var så uppställd, att den lättjefulle eller senfärdige
— I den händelse man ville införa en sådan controll, genom tillverkningens sättande under tillsynaf någon embets - Den 19 Februari e. m. 3ä9 embetsman, blefve troligen, på sätt förhållandet är i de länder, der denria utväg begagnas för sedelpapperslillverkning vid enskildta verk, kostnaden i högst betydlig mån förökad. Då Staten i R. Sits Banks pappersbruk Tumba äger ett verk, der, under embelsmuunalillsyn, vid all tillverkning den noggrannaste redovisning är införd, och då med de i och för nya sedeltillverkningen åstadkomna förbättringar vunnits kännedomen att tillverka ett papper, lätt alt urskilja från andra, och svårt alt, utan särskilda iniältningar och special kännedom af tillverkningssättet, eftergöra; så torde det finnas ändamåIsenligast all begagna delta tillfälle för vinnande af ett baltie stämpelpapper. Kostnaden blefve otvifvelaktig! större för ett bättre papper, än nu, då knappast annat än lägsta anbudet beliöfver nises; men då alla vid Tumba förekommande faux-frais till Ungefär lika belopp, endast i och för sedeltillverkningen, måste utgå, så beliöfde Tumba endast debitera statsverket materialoch arbetskostnad. Det andra säkerhetsmedlet, stamp lingen, är äfvenledes för det närvar, af lika litet tillfredsställande egenskaper. Härtill begagnas s. k. h v i t s t ä m p | i n g af ungefär lika beskaffenhet, som å Bankuns gamla sedlar. Huru föga säkerhet emot eftergöring denna hvilslämpling Irmnar, utröntes vid ett inför obetydliga materialier och utan användande af stor konstfärdighet, densamma eftergjordes. Då man nu erinrar sig, att stämplar finnas å till och med i5o rsdr, så lärer man inse behofvet alt försvåra eflerapningen. I flera länder begagna r man svartstämpel, men genom bröderna Duporls uppfinning att öfverflytta gammalt tryck, såsom en slags patrice på rent papper, har den dermed åsyftade säkerhet gått förlorad. (Jag får i detta hänseende hänvisa till Hr Engelkes beskrifning om rö3g års industri-exposition i Paris).
Hypothcker hvarpå Lån iå göras, äro: f.O. Fr ålfe Säterier ^ sedan de efter sjelfva jorden eller afkastningen af Åker och Äng blifvit värderade, hvarpå må utlånas högst f.delar af värdet. 2:0. Fr ålfe Hemman, efter samma grund halfva värdoringssumman. 3 o. KronoSkatteHeminan , endast då de ägas af Adelsman, erhålla Lån derå till 3-del af värdet, äfven enligt föregående grunder. 4:0 På försäkrade väl underhållne och fördelagtigt belägne Stenhus i Stockholm får utlånas halfva Brandförsäkringsvärdet med vilkor af 2 Procent årlig afbetalning 2 §. Hypotheker hvarpå Lån få göras, äro: I :o. FrälfeSäterier , sedan de efter sjelfva jorden eller afka6tningen af Åker och Äng blifvit värderade, hvarpå må utlånas högst |;delar af värdet. 2:0. Fr ålfe Hemman, efter samma grund halfva vårderingssuinman. 3:0. KronoskatteHemman, endast då de ägas af Adelsmän, erhålla Lån derå till en tredjedel af värdet, äfven enligt föregående grunder. På försäkrade väl underhållne och fördelagtigt belägne , af Adelsmän ägande Stenhui i Stockholm, då BrandförsäkringsCnntoret Fribref derå utgifvit, får utlånas högst 488 Den ia Julii c. ml pi första Låncsumman, sedan Låntagaren i 5 år sig af Lånet begagnat. Desse panter böra hälst vara belägne inom Stockholms , Uplands och Södermanlands Län, så länge möjeligen derstädes till dem finnes tillgång och Låntagare sig dertill anmäla. Då lån beviljas uttöm de nu uppräknade Länen, så åligger Låntagaren, till förekommande af vidlyftig skriftväxling, att ställa vederhäftig borgen, för räntans erläggande, på bestämda tider, af någon inom eller nära Stockholm boende och af Direction godkänd person.
E. t efter mitt omdöme väl lyckadt fö sia^ dertill innehåller nya Lagprojectet i 10 Cap, Ärfd* Balken; men om detsamma icke annorlunda, än i sammanhang med öfriga delarne af nya lagen, finnes lämpeligt att antaga, hvilket dock utan olägenhet torde kunna ske, endast med förändring af en anvisning i 17 §:n tili ett Lagrum i jordaBalken; sä lära likväl icke Riksens Ständer , genom godkännande af Lagötskottets utlåtande, böra gifva åt det nu gällande Lagbudet, nemligen > 6. Cap* 1 §. ÄridaBalken, en med dess lydelse oförenlig och äfven i andra afseenden lörvillan de tydning. Otn återremiss af Betänkandet uppå ni| %nfprde skäl, anhåller jag vördsammast. Dea io Junii f, m. Bilagor till PleniProtocollet för den iS Junii, förmiddagen N:o i. Herr Ehrenborg, Ca/per: Om den ifrågavarande Lagförändringen är af den angelägenhet, att den måste föregå den under utarbetning varande nya Lagens allmänna antagande, och ett blott upplifvande af det endast ex usu åsidosatta stadgandet i i Capi § RättegångsBalken om menighetens valrätt till Nämndemän icke under tiden kan göra tillfyllest; så kan vid samma förändring visst icke vara något att erindra, endast atfc erforderlig tydlighet och bestämdhet dervid iagttages. Härtill har jag för min del trott höra, dels, att då det föreslagne stadgandet innehåL ler, att vid en Nämndemans afgång val bör ske i de Socknar för hvilka ledigheten skett; men sådant förutsätter hvarje Häradseller Tingslagsindeloing i vissa Nämndemans Districter, en uttryckelig föreskrift intages så väl om en sådan indelning, som angående nu varande Nämndemäns fördelning på samma Districter, så att, när någon af dem afgår, man må veta för hvilket Dist rict ledigheten skall anses vara inträffad; dels att det tydeligen bestämmes, om rättigheten att välja *3$ Den i g Junii f. m.
Hvad bryr hans vrede mig När till mitt hjerta jag får sluta dig (omfamning.) Så må den räcka 76 Elfte scenen. DE FÖRRE. BOTVID(från fonden). Jag stör väl icke BOTVID (sakta). (då de icke märka honom, går han sakta framåt, sägande med ett vemodigt löje.) Intet störer dem, De sälla tu! Nytt öl och litet drucket! Jag hade ock min gyllne tid som de, Så var det alltid med hvar mensklig fröjd. Men döden kom och gjorde slut på leken, Och klostret gaf den heta ungdomssorgen (efter en paus) En gömma om den ock ej glömska gaf! Men nu så vill min gjorda dröm jag tälja Och kanske så till rätta ställa allt! (högt) Herr lagman Bengt! förlåten om jag stör. J prior, kunnen ej de båda störa BOTVID. SIGRID. BENGT (vänder sig vänligt till honom). Som nyss till ett J bundit hop för Gud! Jag önskade med eder enskildt tala. Jag går, min fader! (sakta till Bengt) Än en gång, betänk! Betänk du sjelf, att jag har husbondväldet, Och att vid första ord du ännu yttrar Om denna sak, så straffas du... BENGT (leende). (likaså). (gladt). Med hvad? Med munlås af den gamla, svenska sorten: En kyss för hvarje ord SIGRID BENGT (skälmskt). Då tiger jag! Gå nu till gästerna, och med behag Värdinna var uppå vår hedersdag! (följer henne till dörren, hvarpå hon går.) Tolfte scenen. BENGT. BOTVID. Nåväl, herr prior, sägen hvad J önsken? Omtala att jag räddat Jarlens gåfva! Hvad? brändes den ej upp på min befallning? Jag vågade att trotsa edert bud. Och hvarför? BENGT BOTVID. BENGT. BOTVID. BENGT. BENGT (ömt). (förvånad). Om just en gåfva utaf denna art, Derför att i natt jag drömde BOTVID. Som till er från er broder kom, och den J På annat sätt behandladen än så, Som det i drömmen tycktes mig; och minnet