Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu, såsom förut är nämndt, conseil endast inträffar en gång i veckan, inskränker sig dessa tjenstemäns göromål till ett prot. för hvarje 3:dje vecka, eller om man antager 46 arbetsveckor på året och 6 tjenstgöringsdagar i hvarje vecka för Just.-expcd.n, men 1 tjenstgöringsdagar i veckan för hvarje Statsexpedition, föredragningen i Rakets allm. ärenders Beredning inberäknad, och om man på detta sätt uppställer jemnförelsen arithmetiskt, utfaller den sålunda, att då på hvarje prot.secret. inom Just.-exped:n belöper 69 dagars protrsföring om året, har deremot en prot.secret. inom de egentliga StatSexpedittna endast 3o| dagars prottsföring årligen alt bestrida. Den stora skillnad i besväret af tjenstgöringen torde följ - Den 26 Maj t. m. akliigen kräfva, att åtminstone prot.secrettne inom Just.- exped:n må anses vara förtjenta af de 1200 r:dr, K. M. ansett dessa tjenstemän böra ätnjula. Af den skildring, jag nu sökt göra af Just.Revisionens vanlottade tillstånd och af det behof, verket har af det förhöjda anslag, K. M. för detsamma af R. St. fordrat, tviflar jag ej, att R. o. Ad. skall erkänna, att Just.expedtn blifvit alltför styfmoderligt behandlad. Det enda skäl, StatsUtsk. åberopat för afstyrkande af den nåd. proposm, synes mig vara, alt statens tillgångar ej medgifva detta ökade anslag. Huruvida detta skäl bort användas här, der fråga är att medelst en alltför ringa uppoffring å det allmännas sida förhjelpa en hel domare-corps från oecouomiskt bekymmer för tarilig bergning och tilldela den en mot trägna och ansvarsfulla mödor svarande löneersättning, derom vill jag ej vidare yttra mig; nien att detta skäl ej alltid fått galla lika mycket, inhemtar man, när man bläddrar några blad längre fram i betänk. Frih. Boye:
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att sedan R. o. Ad. genom det fattade beslutet om räkne-enbelens benämning i sjelfva verket afslagit nu förevar:de punkt, propos. till bifall å densamma ej kunde framställas, samt hemstälde derefter om R. o. Ad. ansåge denna punkt f. n. icke föranleda till annat beslut än ogillande af Utsk:s hemställan om utbyte af benämningen Riksdaler Riksmynt emot benämningen Riksdaler. Ropades Ja. 8:de punkten, innehållande förnyad hemställan, ali den genom Mynt-Ordningen d. 9 Maj 1833 bestämda ulmynlningsgrund må oförändrad bibehållas. Frih. Palmstjerna: Det bar icke varit fråga om, att ändra grunden för ulmyntningen af annat mynt än 10-örestycken af silfver, och R. o. Ad. har redan beslutat att, i likhet med hvad K. M. föreslagit, dessa öre-stycken skola utmyntas af 8-lödigt silfver, samt sålunda innehålla lika delar silfver och koppar. Om R. o. Ad. fördenskull vidblifver det beslut, som redan är fattadt, torde Utsk:s förslag nu endast böra läggas till handlingarne. R. o. Ad. har derjemte beslutat, att ingen skulle vara pligtig att af delta skiljemynt mottaga mer än 1 R:dr Riksmynt. Om R. o. Ad. icke gör någon förändring i detta beslut, hvarom Utsk. för öfrigt icke yttrat sig, så kommer det att stå i fullkomlig öfverensstämmelse med den framställning jag nu gjort. Hvad angår de skäl, som Utsk. anfört, för att i detta afseende tillvägabringa ett annat beslut, än det af R. o. Ad fattade, så får jag uplysa, att de i vissa hänseenden äro alldeles origtiga. Utsk. säger nemi. ”att, efter hvad uplyst blifvit, mynt af 8-lödigt silfver är utsatt för hastigare förnölning, än det, som präglas af 12-lödig halt, samt, i följd af den större koppar-tillsatsen, under begagnandet i rörelsen erhåller ett sämre utseende.”
Det ville sig icke bättre för den påminnande än att ifrågavarande reqvirerade opus redan var tryckt, hvarom H., returnerande brefvet, underrättade honom i de ämablaste ordalag, låtande påskina att manuskriptet, om hvilket framställan gjorts, säkerligen kunde erhållas hos den för ordentlighet kända boktryckerifirman P. A. Norstedt &amp; Söner. » Käre vän — så afslöt H. sitt bref — » laga nu för all del, så att jag icke i akademien må bli ansedd som en slarfver. » Beträffande H: s tillspetsningar af uppsatser i Dagens Krönika, må erinras om en artikelrubrik, som på sin tid gjorde stor lycka, nämligen om » Förklädnad och skyddande likhet inom pressen », hvartill idén och motiveringen interjwcula upp-gjordes med H. I naturvetenskapliga ämnen författade H. någon gång i Dagens Krönika recensioner, hvilka väckte lika mycket löje som förbittring. För öfrigt innehöll Krönikan inspirationer af honom i den på sin tid mycket omtalade barkningsfrågan i Norrland, hvilka utredningar sedermera tillökade utgåfvos i bokform af honom tillsammans med Dagens Krönikas redaktör. Framställningen i denna broschyr är i öfverensstämmelse med sakens natur af öfvervägande allvarlig beskaffenhet, men här och der har H. dock icke kunnat neka sig nöjet att infläta en och annan lustighet. Så t. ex då några socknemän i ett till Konungens befallningshafvande afgifvet utlåtande yttrat en mening afvikande från H: s beträffande de insekter, som han ansett utgöra näringsmedel för fiskynglet, manade han dessa socknemän till stor försigtighet i sina uttalanden, emedan misstag i fråga om insekter voro så lätta att begå. Som prof härpå anförde han att t. o. m. en äldre fiskeritjensteman i detta afseende begått en ganska betydlig blunder, då nämligen insekter, som han på Kgl. Vetenskapsakademiens museum förevisade, i stället för att, såsom han ansåg, vara lämplig föda åt fiskynglet, befunnos helt enkelt vara nykläckta — vägglöss.
Vid betraktande af Artilleriets nuvarande styrka, jemförelsevis till de öfriga vapnen, har Kongl. Maj:t funnit en förstärkning deraf, så till Personal, som Materiel, vara af högsta nödvändigheten påkallad. Till detta ändamål och i afsigt att, åtminstone hvad personalen beträffar, kunna tillvägabringa denna högst vigtiga förbättring med redan inom Tredje Hufvud titeln anslagna Statsmedel, är Kongl. Maj:t sinnad att upplösa Dess Eget värfvade Regemente, och att använda alla derigenom uppkommande besparingar till förökande af Artilleriets styrka. Det är visserligen ej utan saknad, som Kongl. Maj:t, för att bereda dessa besparingar, sålunda minskar Svenska Krigsmagten med ett troget och tappert Regemente; men då Kongl. Maj:t funnit denna uppoffring nödig, hoppas Kongl. Majit blifva i tillfälle, att inom Armeen eller i andra Kongl. Maj. ts Nådiga Berätt. N.o 1. 65 andra befattningar kunna, i mon af ålder och andra omständigheter, använda Regementets Officerare. Hvad manskapet beträffar, kommer det att bero af en hvar deribland, att antingen uttjena sin capitulationstid, eller att antaga värfning vid annat Regemente. Alla, som, enligt Författningarne, äro berättigade till Pension, komma att deraf sättas i åtnjutande. Dessutom hafva inom Artilleri-vapnet äfven andra förbättringar blifvit dels verkställda, dels till vidare utveckling beredda. En bättre method för Krut-tillverkningen är undersökt och önskliga restdtat deraf inhemtade. Till utvidgande af Gevärs-tillVerkningen vid Carl Gustafs Stads Gevärsfaclori, äro förbättrade Mechaniskå anstalter till en del, med önskad verkan, redan Vidtagna, dels Under bearbetande. För Svea Ärtilleri-Regemente är en stallbyggnad äf sten för ett emot behofvet svarande antal hästar* på en Välbelägen local, under arbete. Efter vunnen erfarenhet om den nytta, Gymnastiska öfningar medföra, har Kongl. Bih. till R. St. Prot. 1828 och 182g. I Sami., 1 Band. i:sta Häftet.
Någon klagan häröfver har icke förnummits, och torde hädanefter så mycket mindre vara att befara, som ordfiden skulle af sjelfva menigheten genom val utses för 4 år. Jag får derföre anhålla om bifall till Gr. Sparres förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att någon anm. emot lista mom:t af förevide g ej blifvit framställd, men att deremot för det 2:dra mom:t, hvartill en talare yrkat bifall, af en annan ledamot föreslagits följande förändrade lydelse: »Falla rösterna lika för olika meningar, galle den mening, som ordfiden biträder»; och skulle, med ani. häraf, delning af proposin ega rum. Propos. på bifall till l:sta mom:t blef härefter först framställd och med ja besvarad; hvarefter och sedan propos. å bifall till 2:dra mom:t, oförändradt, blifvit gjord samt besvarad med flere nej och några ja, propos. på mom:ts antagande med ofvanberörde förändrade lydelse framställdes och besvarades med flere ja jemte ett eller annat nej; hvaruppå ja förklarades nu hafva varit öfvervägande. § 23 enl. Utsk:ts förslag. Tillkännagafs, att PresteSt:t bifallit denna g samt att BorgareSt:t för första punkten deraf antagit följande lydelse: »Prot., uptagande ämnet för öfverläggningen och beslutet, med skälen dertill, föres af ordfiden, eller den, som stämman till protisförande antager»; men i öfrigt lemnat §:n utan anm. Den i Oktober. 71 Hr von Koch: Jag hemställer, att PresteSt:ts inbjudning i afs:de å denna g mätte af R. o. Ad. antagas. Gr. Mörner: Mig synes BorgareSt:ts beslut i ämnet ega företräde framför Utsk:ts förslag, enl. hvilket sednare ordf:den skulle låta ombesörja prot:sföringen, hvilket väl icke betyder stort annat än att den skall verkställas på hans bekostnad.
I anledning af hvad sålunda förekommit, anser Utskottet detta ämne icke påfordra någon Rikets Ständers åtgärd. 9:0 Under den 22 December 1831 har Kongl. Maj:t i Nåder förordnat, att det förskott af 2,3oo R;dr, som af extra utgiftsfonden blifvit anordnad t till uppförande af ett afträdeshus vid Kongl. Lif-Gardels till Häst Cassern, borde fonden godtgöras af i83a års anslag lill de i Stockholm varande publika byggnaders underhåll. Utskottet, som ansett ifrågavarande utgift icke vara af beskaffenhet att påföras sistberörde anslag, har funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det anslaget för publika byggnaders underhåll hädanefter icke må disponeras till Cassern-byggnaders nybyggnad eller underhåll. Redovisningen för Stats-Verkets spanmål. Räkenskaperne, som ännu icke hunnit undergå granskning i Kongl. Kammar-Rätten, upptaga; Balancé från år i83o; Behållningar i contant, spanmål, inventarier m. m. 108,536. 5. Influtna Kronoräntor i spanmål 27,179:31.10. Extra Uppbörd genom vinst å spanmåls-försäljning m. m. 3,482:21. 9. Lcvereringar från Kongl. Ränte-Kammaren och Landt* Ränterien 194,384:26. 7. Balance, Skulder . 184,569: 2. 11. Levereringar till Kongl. Ränte-Kammaren och Landt Ränterien 64,368:27. 6. Och har vid denna Redogörelse icke något anmärkningsvärdt förekommit. Allmänna Magasins-Fonden. Hufvud-Boken, som icke blifvit granskad af Kongl. Kammar-Rätten, upptager för år 183 r, * i Debet: Tillgångar och fordringar vid årets början 2,279,048: 42. —. Afskrifningar af contanta medel och å spanmål 10,258: 44’ *•
Kunna de samt och synnerligen uppväga Marias känslor i det ögonblick hon – som tillråga på sin Moders glädje vet sitt barn älskadt af en dygdig Fader, ser på sin son och denne, småningom framträdande ur skymningen af sin första gåtlika tillvarelse, börjar le mot sin Moder, börjar tänka – väl menniskan att hennes första tanka är en känsla! – börjar älska – visa en själ – Nej – gerna för mig må Herrarna döda mång tusende likar för ett otydligt skrifvet ord, inkräkta riken, upptäcka öar och förstöra öboarne, afdöma hvarandra lif ära och gods, med alla sina krafter göra det omöjliga möjligt, samt näringsfrihet, tryckfrihet, tullfrihet, penningen till Gud hjertans gerna numera för mig. Jag skall tänka på Maria och förnämt beklaga dem. Så långt i går – Ehuru just kommen i skrifning slutade jag, ty det blef sent, och Pappa tyckte ej om nattvak för mig. ”Men Gunnilla, Pappa lilla,” sade jag ibland för att ursäkta mig. ”Du är ingen Gunnilla, kära Eva,” svarade han då alltid och se – derpå var intet svar att gifva. Vet du väl hvarföre Maria icke gret i går, när Adolf for. Jag har frågat i dag och hon berättade mig hurusom, kort efter deras giftermål Adolf blef häftigt och farligt sjuk, hvarunder han i yran ständigt ropade att han icke ville dö, han kunde icke dö, förr hade han kunnat dö, nu ville han vara med Maria – När sedan tiden för Marias nedkomst nalkades, tog hon ett högtidligt löfte af sin man, att hända hvad som hända ville, skulle de städse underkasta sig Försynens skickelse – och numera kunna de icke gräma sig öfver små ting, efter de lofvat hvarandra att äfven uti svåraste olycka söka trösta sig – ”Dessutom,” tillade Ängeln rodnande och med en blyg blick på mig, ”dessutom gret jag i går, fastän hvarken du eller Adolf sett det.” Förtjenar hon icke sin lycka kanske? Och han äfven? Jag har sagt Maria att jag i går skrifvit till dig om henne, men hon frågade icke huru orden föllo sig.
Afven under tid, dä bränvins-tillverkning, eller då sådan distillering, som i § 20 omförmäles, lofgifven är, må den, som sig dertill ej anmält, icke hafva sin redskap oförseglad, ulan gälle härvid hvad i förestående moment i afseende å redskaps försegling stadgadt är. § 39. Utskottets vid § 39 gjorda hemställan, att afgifteu för bräuvins-tillverkning måtte bestämmas lill 60 öre för hvarje kanna bränvin af den styrka, som i § 4 linnes omförmäld, har af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-stånden blifvit bifallen; hvaremot Bonde-ständet beslutat, alt sagde afgift borde utgå med allenast 16 skillingar banko eller 50 öre Riksmynt för hvarje tillverkad kanna sådant bränvin; och får Utskottet, som saknar skäl att frånträda sitt af (re Stånd gillade förslag, inbjuda Bonde-ståndet att med de öfriga Riks-ståndeus derom fattade sammanstämmande beslut sig förena. § 41.
Lyckliga äro desta orter, emot de wanlottade der motsatsen kan wisas, och om egodelningen härtill ar bidragande, sä sär nämnas, att der enftiftrn äro anbefalde, äro alla tmistigheker som derom numa Uppkomma, dragne frän Domarens pröfning, och under Konungens Vefallningshaf,vandes, samt sedermera direcne under Konungens cnflild a afgörande; därigenom hafwa mängfaldiga och langivariaa N tcgän gar upphört. I andra Momentet, pästäs akt, om icke i alla orter Rättegångar mari i ett sika önskelig! aftagande, sädant bör titlstrifivas Folkökningen, Jordbrukets och Bergwerkens iilltaganbe flor, handel eic. Men beklagligen torde, om inan rädfrägar Tabellwerket, befinnas att Folkökningen, sedan Fjerde Dand. n, is. Nitet 82 Den 4 November. Riket mäst uthärda twänne Folködande krig, innom de sednaste go ären, snarare af än tilltagit, och tyckes det skälet till Rättegångars ökande, genom ett tilltagande Åkerbruk, slöjder och Handel, wara tämligen längwäga hämtadt dä deremot det som synbarligen är mest wällande kill denna Landspläga alldeles undfallit Höglofliga Lag Utskottets uppmärksamhet
Beträffande derefter den areal, 206 tunnland 10 kappland, af allmänningen, som utgjordes af de till Dylta gård hörande, i jordeboken icke upptagna, torplägenheter, så utmärkte handlingarne, att större delen af torpen tillkommit långt före år 1711, och att de öfriga blifvit anlagda före år 1799; — Och ehuru några tillståndsresolutioner för desamma icke kunnat företes, likväl och enär dessa torp från äldre tider tillkommit samt å Kronans sida lemnats oklandrade, och innehafvarne af Dylta bruk under förra århundraden af de då gällande författningar rörande de åt bruk i allmänhet upplåtna krono-allmänningar icke varit betagna rättighet till anläggning af dagsverkstorp och verkställande af uppodling af å allmänningen befintliga mossar, efter föregången vederbörlig undersökning och pröfning, har Kammar-kollegium, -—■ derest bruksegaren icke medgåfves att till skatte köpa allmänningarne, i hvilken fråga Kollegium åberopade Krigs-, Kammaroch Bergskollegiernas omförmälda utlåtande af den 29 April 1857, — i underdånighet hemställt, om annan åtgärd i afseende på meranämnda torp borde vidtagas, än att, sedan behörig undersökning föregått, och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande pröfvat, huruvida torpen borde ega bestånd, skattläggning å de torp, som bibehölles, skulle i laga ordning förrättas. Kongl. Maj:ts Nåd.
Majit ville i nåder bifalla Rikets Ständers underdåniga framställning om rust-och rotehållarnes vid båtsmanshållet befriande från anskaffningen och underhållet af båtsmännens kappsäckar och småpersedlar, derest rustoch rotehållarne allt framgent kontant erlägga, enligt den af komitéen föreslagna beräkningsgrund, i fredstid en ersättning, motsvarande fyra femtedelar af kostnaden för de persedlar, från hvilkas utgörande in natura rusthållen och rotarne sålunda frikallas, men i krigstid full ersättning derför, samt Rikets Ständer för ändamålet med 50,000 Ridr från och med år 1867 tillöka det å Femte Hufvudtiteln uppförda förslagsanslag till båtsmännens beklädnad och tillika för bestridande af kostnaderna för de ifrågavarande persedlarnes första uppsättning, på Riksgäldskontoret anvisa ett kreditiv å 100,000 R:dr R:mt, att i mån af behof anlitas, emot det att hvad derå uttagits under de tvänne nästföljande åren 1868 och 1869 från omförmälda förslagsanslag Riksgäldskontoret godtgöres.
Ännu skymmes ögat och darrar handen vid blotta försöket att nedskrifva några rader om den hädangångna. Längre fram skall liennes närmaste qvinliga vän, fröken Ellen Key, teckna hennes personlighet och hennes så sorgligt afbrutna lifsgerning för Dagnys läsare. Här blott några drag af hvad som i hennes inre synes hafva fö- regAtt den själfvalda döden. Hon led sedan ett Ar af en tärande mjältsjuka och antydde redan då i bref till den, som tecknar dessa rader, att hon kämpade en hård kamp mot frestelsen att bära hand på sig själf. Allt sedan har hennes styfdotter, som var henne varmt hängifven, samt hennes närmaste vänner p.i det ömmaste vakat öfver henne och bistått henne i kampen. För kortare tider steg hennes mod; så under en tids vistande i hufvudstaden förliden höst; så vid ett besök i Paris i våras, som hon inbjudits göra med en vän; så ock under några dagars vistelse i Lund i början af sommaren, då hon, ehuru ytterst aftärd, syntes till lynnet upprymd och talade om sin plan att återkomma under hösten för några studier vid biblioteket. Äfven under sista vistelsen i Köpenhamn syntes hon för landsmän, som träffade henne vara sig lik. Sista dagen hon Jefde, köpte hon tur och returbiljett på Malmö, gällande för tre må- nader. Ännu d i trodde hon sig alltså hafva kraft att bekämpa fienden. Men hon missräknade sig. Den kroppsliga svagheten, själslidandet, den lifsleda som grep henne vid tanken på att hon, för hvilken arbetet var e n lidelse, icke skulle förmå arbeta, allt detta öfvermannade den förr så själsstarka qvinnan, och hon dukade under plötsligt likasom för ett ögonblickligt anfall af vanvett. Stäld vid sidan af hennes skrifter, så fulla af beherskad kraft, och af hennes föregående lif, som i åratal varit en öfningsskola i konsten att tigande bära plågor, blir hennes död dubbelt oförklarlig. Det ser ut, som hade under det sista Aret en osynlig fiende smalningom frånstulit henne denna ädla kraft, detta tåliga hjältemod, sbm hade hon, bit
Med högt klappande hjärta och blossande kinder, väntade jag Kellgren. Klockan var närmare åtta då han inträdde. Kellgren nalkades mig med obesvärad hållning och leende läppar. Han sade något förbindligt om den glädje han erfor, då han emottog min biljett samt försäkrade, att det skulle vara honom ett stort nöje, om han på något sätt kunde komma i tillfälle att göra mig en tjänst. Efter flera månaders umgänge och år, som vi varit skilda, var detta vårt första möte mellan fyra ögon. Icke en min, blick eller rörelse häntydde på, att han behöll något minne af den kärlek, han en gång hyst för mig. Jag var för honom grefvinnan **hjelm och ingenting annat. Endast med yttersta ansträngning kunde jag framstamma en tacksägelse, för det “magister Kellgren“ haft den artigheten att hörsamma en kallelse från mig, och därefter framställde jag anledningen till min önskan att få ett samtal med honom. Jag bad, att han ville gifva mig ett råd om huru min skyddsling skulle kunna komma in vid teatern. Vid dessa ord fäste Kellgren en hastig blick på mig, och det tycktes, som hade det öfverraskat honom, att jag åtagit mig en dylik kommission. Han lofvade emellertid att tala vid Kungliga teaterns direktör. “Detta löfte skall säkert förundra grefvinnan,“ bifogade han, “om jag säger er, att jag har en afgjord fördom mot teatern.“ “Är väl detta möjligt,“ inföll jag, “ni har ju i er tidning lofordat teaternöjena, såsom bildande och förädlande.“ Kellgren smålog; men det låg något vemodigt i detta leende och i tonen, då han svarade: “Jag ber, förblanda aldrig publicistens omdöme med mannens enskilda och något ensidiga smak. Då ni med den senare talar om teatern, skola vi alltid undantaga operan, såsom utgörande det enda spektakel, han älskar att bevista. Tragedien har alltid varit mig motbjudande, emedan den har till mål att framställa de mest onaturliga brott och förvandlar scenen till ett slaktarhus, där söner mörda sina mödrar, hustrur sina män och bröder sina systrar. Komedien åter afskyr jag därför, att jag, trots eget lättsinne, vördar sederna.
Det är redan förut påpekadt huru icke allenast inredningen i Riksens Ständers hus till alla delar blifvit bekostad af Riksg.Kont., utan att äfven här å Riddarhuset tillförene bänkar, mattor och belysning blifvit af samma medel betalde. Detta torde ock vara så mycket billigare, som denna sal begagnas till samlingssal för de gemensamma sammanträdena och de förstärkta Utskotten. Jag kan sål. icke annat än obetingadt instämma uti den åsigten, att denna kostnad till en del bör utgå från Riksg.Kont.; men jag tror för min del att R. o Ad. icke nu bör ingå uti skärskådande och pröfning, hvilka delar af dessa reparationer, sorn böra på sådant sätt bekostas. — Det är nemi. gifvet, att då detta hus tillhör R. o. Ad., så måste ock en del af reparationskostnaden bekostas af detta Stånd, och endast den del, som tillkommit direkte i och för begagnandet af lokalen under riksdagarne, ersättas af Riksg.- Kont. Detta urskiljande anser jag icke i första hand böra afgöras af R. o. Ad. såsom RiksStånd. Vi känna att den form. som bör iakttagas för liksdagskostnadernas bestridande, föreskri Iver att räkningen skall verificeras af Landtm, eller Talmannen samt derefter betalas af Riksg.Kont. Skulle nu Riksg.Kont. råka uti någon tvekan, Kommissariatet först och Fullmäktige sedan, huruvida en så beskaffad räkning är riktig och bör betalas eller icke, så får Riksg.- Kont. hemställa saken till StatsUtsk-.t, som inkommer med hemställan i ämnet till RiksStånden, och först då tror jag att saken, rätteligen upfattad, bör underställas detta Stånd. Jag anser sål. rättast att R. o. Ad. icke vid detta tillfälle fattar något beslut för bestämmande af de delar af reparationskostnaden, för hvilka ersättning må fordras, utan öfverlemnar denna omsorg till Riddarb.Direktionen.
Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af i,5oo R:dr till instrumenler, böcker m. m. att fördelas emellan Skolorna med 3oo R:dr till hvardera. Yifjande Utskotten härvid förklara, att, ehuru, efter Utskottens tanka, flere Navigations-skolor, än de nu föreslagne, skulle medföra nytta och tilläfventyrs vara af behofvet påkallade, Utskotten likväl ansett sig ej böra föreslå Rikets Ständer flere dylika Skolors inrättande för närvarande, i anseende till, dels det större anslag, som i sådant fall skulle erfordras, dels svårigheten att för närvarande erhålla ett tillräckligt antal skicklige Lärare dertill, och dels, samt hufvudsakligen på det skäl, att innan flere dylika Skolor bildades, man först borde af dem, som blefve inrättade, erfara, huruvida de uppfylla det med dem åsyftade ändamål. Som de städer, der dessa Skolor komma att inrättas, deraf draga största fördelen, anse Utskotten det villkor för anslags meddelande dertill böra fästas, alt desse städer bekosta de, för Skolornes inrättande erfordsrlige, i4 Steirsamt Allm. Bern.- och Ekon.-Utskottens betänkande, N.o 10. lius och byggnader, samt alt, om de ej inom viss föreskrifven tid denna skyldighet uppfylla, Kongl. Maj:t i Nåder måtte täckas tillåta, att den en sådan stad förut tillerkända rättighet att få Navigations-skola der anlagd, må å annan stad öfverflyttas.