Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga Proposition, om Ma. gazips-Inrättningens förvaltning och närvarande belägenhet. Ut Supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. Dito Dito. S. D. T ill Lag-Utskottets nu föredragna Memorial af den 3 i denna månad om antagande af en Cjantzlist, utöfver de i Riksdags-Ordningen före - Din 13 April. 39 föreskrifna antal, lernnade Prest-Ståndet sitt bifall. Ut Supra. Utdrag af Protocollet, hållet hos Vällofl. Borgare-Ståndet, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 13 April 18 i 5* Herr Lagmannen Anders Nenzéns I.femorial, om åtskilliga ändringar i Eevillnings-Förordningen. H andelsmannen J. F. Ekmans Memorial, om lindring i Eevillningen för Strömstad. Till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottetHerr Commerce Rådet Saniessons Memorial om Nederlagsfriheten. Xlt Supra. Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om de nya Constitutionella förhållanden, Ex protor.ollo J. U. Almqvist. S. D. emitterades till Bevill riings-Ut skot tet. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. Dito Dito. S. D. K-emilterades till Constitutions-Ut skottet. sonä 4° Den 13 April. ’ som till följe af föreningen mellan Sverige och. 1 Norrige Uppkommit. T‘II Statur samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Magaziqs-inrältningens förvaltning och närvaran-* de belägenhet. Ut Supra, Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm« Dito Dito.” S. D. Remitterades till Stats-Uts&attet. Herr Rådmannen Carl Sjöboms Memorial," om understöd af Stats-Verkef för Fattigvårdsoch Arbets-Inrättningarna i Carlscrona. Till Statsoch Bevillnings-Utsbotten.
L. 6g. — angående fördelningen af de, genom en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad LiqvidalionsConvention, influtne medel. L. 6g. — angående Ottenby Kungsgårds användande till Stuteri. L. 6g. — angående anslag af medel lill kostnader - *9* nes bestridande för Hennes Maj:t Drottningens Kröning. L. 69. Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, om låneunderstöd till beredande af communication, medelst ångfartyg, emellan Stockholm och Städerne vid Bottniska Viken. L. 6g. — angående verkställd granskning af Hospitalsoch Barnhus-fondens samt Lazarettsoch Curhus-räkenskaperne. L. 70. LX. B. 276. LXI. A. 109. LXIV. B. 78. LXV. A. 108. B. 436. LXVI. A. 4. — angående lokal för RiksArchivet. L. 70. — rörande beviljadt anslag till Pensioner och Gratificationer för Högstsalig H. K. H. P rinsessan Sophia Albertinas HofStat och Betjening. LI. 63. — angående en åt H. Ex. Herr JustitiaeStatsMinistern m. m. Grefve Rosenblad beviljad lönersättning. LI. 63. — angående ÖfversteLieutenanten de Mottoni tillagde pensionsoch ersättningsförmåner. LI. 63. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga framställning om beviljande af särskildt anslag till FörsvarsVerkets iståndsättande. LI. 63. — i anledning af ifrågaställt upphörande af Skinnskattebergs Bergslags privilegier. LI. 63. —- om offentlighet vid UnderDomstolar och PoliceKamrar i Städerne. LI. 63. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Pro - iga position, angående ålder för dem, som af HofRätterne till DomareEmbetets utöfvande förordnas. LI. 63.
Dm tidepm-et dä Kronan thy förutan, atersär en obehindrad disposltionsrättighet öfwer de, som qiswa en aldeles förringa ar, rende afgift inträffar innom 2, z till ; är; och pä de öfrige som enskilde personer innehafwa, medföra de ingängnc conirackerne unter den tid de fortfara, en mindre förlust för Kronan, bade i afseende pä ärliga arrende-afgisten vcy sjelfwa arrendetiden, än de contracter, hwarifrän de leda sitt ursprung, och om i öfrigt Landshösdinge aflöningarne pä Gottland och Malmöhus Län wardq reglerade utan sammanbindning med arrenden pä Roma Klosters och Alncrups Kungsgårdar, som synes dec wara rätta, sä kunna Veste 2:ne sistnämnde likasom andre ledige blifwandc Kungegärdar disponeras pä sätt Riksens Högloft. Ständer nu finni» godt derom förordna, eller ock ordenreligen indelas pä Landshöfdingarnes löner, derom likwäl särskild undersökning torde böra föregä ett slutelig! afgörande. Hwatz Tofta hemman angär, sä emedan detsamma är ett skattlagdt Krono-hemman, med faststäld ränta, ty anser Stats-Utfkoktet detsamma icke böra behandlas pä samma sätt som Kungsgärdar, utan tror, alt det, såsom warande utan Äbo, bör uppä öpen auction till Skat - rvgz Den i6 Decrmbee. Sk ike försälja-, med bibehällande af desi miwarande rä-ita, swi k.n vä hittills manligt sätt dels kill Kro» nan och dels kill Iadeln,ngSh«sware uigär. Wid fragan om det förmånligaste sättet till an» mängande as Krono Godsen, har inom Stats Utlkot, tec olika meningar upstätt, om hwad som more när» »nast instämmande nied Samhällets werkrliga närwaraade och framtida fördelar.
Utskottet med bifall till Motionen i denna del föreslår följande förändrade Redaction af ifrågava^ LagUtskoitets Betänkandet!, 523 >,Är Saken hos IdäradsRätt anhängig» då skola Borgenärerne genom anslag och kungörelser, så stämmas, Som i <) §. sägs» att sig inställa före klockan 12 på dagen å andra Piättegångsdagen af det Ting» Som näst efter sex månader infaller! äske de fleste Borgenärerne Urtima Ting; varde det utsatt, att genast efter sex månaders förlopp hållas,” T idala; liar Herr Professoren yrkat» att den rättighet 5 §. i 6 Gap. tillägger Pant-égare och Litecknirigshafvare, att u» tur pant eller intecknad fastighet njuta Ränta intill lyftnings eller utredniiigsdagen» jemväl matte tillerkännas dem hvilka enligt 3, 4» 5, Ö, 7 och 8 §.§.17 Cap, HandelsBalken ega förmånsrätt för sine fordringar; men då ett helt olika förhållande inträffar i afseende på sistnämnde fordringar, hvilka» jemte det att ränta derå icke är förskrifven» äro af elen beskaffenhet» att det beror på fordringsegaren att dem utsöka när hail vill och dess utom då Con» Cours inträffat» få äfven Under anslagtiden» efter fullgjord bevakning och så Snart penningar inflyta, af Massans tillgångar lyftas; hvaremot innehafvare af så Väl lös» pant sorn Inteckning i fastighet äro vid Utsökandet af deras fordringar underkastade de flere omvägar» hvilka i Lag äro fö» reskrifne; så finnér Lagutskottet skäl icke La^Utskottets Betankahden. 5g gÄ4 LugXJtskottets Éetahknitdm'. förekomma att Herr Professorns berordé yrkande till bifall understödja.
Det är således icke misstroende till Banquens Credit, som vållar Sedlarnes ringare värde va Specie-Myntets; utan de Millioner Riksda - Den i5 stpril. 447 ler, som genom en erkänd ofördelaktig handel årligen utgår till utrikes ort, oberäknadt afundsjukan deröfver, att man ej kan åtkomma Banquens redbarheter, för att deraf göra en handelsvara. Sedan nu Regeringens bemödande framför allt åsyftar lifvande sf Näringsflit och Odlingar, samt National-lynnet för närvarande äfven är spändt åt samma ändamål, bör man ej betvifla, att det ju snart nog vinnes, allenast hinder derför icke läggas i vägen. Kunde Patriotisme och Nationalstolthet i samma måll tilltaga, så att man ej satte särdeles värde på annat än inhemske producter, skulle vl med hastiga steg hinna till målet. Vi äro härstädes församlade i ändamål att hjelpa, men icke krossa våra hemmavarande, af hvilka en betydlig del är behäftad med skuld. Resultatet af vårt bemödande bör derföre blifva att småningom fälla en högt uppdrifven Cours och förskaffa sedlarne mera värde, utan att qväfva Industrie eller påskynda Gäldbundnes ofärd, hvilket genom indragning af RörelseCapitalet, enligt Utskottets tillstyrkan, ostridigt skulle inträffa. Ändamålet af de inrättade partielDisconterne, på den fot de varit, och under den Styrelse de haft, har till det mästa förfelats. Jordbrukaren och Fabrikanten har deraf haft föga understöd, men deremot, enligt Professor Agardhs yttrande, förflugne Speculanter och BanquerouteSpelare så mycket mera. 448 Deli i5 April. Skola derföre dessa Disconter fortfara, hvilket för Odling och Näringar torde vara nyttigt, böra de vara under en Styrelse sora hvarken kan eller vill öfverträda elen Instruction, som föreskrifves.
Beträffande i:sta punkten, så få Utskotten åberopa hvad förut blifvit yttradt om egenskapen af en Calcul, och att veterligen alldeles osäkre Fordringar icke böra deruti upptagas. Hvad angår 2Bra punkten eller Bankens erhållne utdelningar, så hafva Utskotten saknat allt skäl att föreslå, det Banken skulle återbära denna dess Lagliga Inkomst, enär på enahanda grund det också skulle kunna sättas i fråga, att Banco - Disconten skulle på en ägande Fordran hos en på obestånd kommen Gäldenär afskrifva ett belopp svarande mot hvad denne, såsom Intressen för begagnade Lån, till Banco-Disconten förut betalt. Vidkommande 3:dje punkten, rörande Silfver-Actie-Capitalet, så får härvid anmärkas, att Banken icke gjort någon serskild vinst på det, till Actiers erhållande, insatte Silfver, enär detta Silfver blifvit efter myntfot insättaren till godo beräknadt. Och, då dessutom Actie-Capitalet, hvilket utgjort egentliga Lånings-Fonden, genast, efter det Disconten kommit i verksamhet, blifvit, uppå Directionens Assignationer, uttaget, antingen i Silfver eller ock i BancoSedlar, för hvilka Silfver den tiden obehindradt kunnat erhållas, lära Actie-ägarne, i fall Malmö Discont-Bolag kommit att ordentligen upplösas, samt tillgång då funnits för Actie-Capitalet, sedan Discontens samtlige Borgenärer först blifvit till fullo förnöjde, icke kunna äga större eller annan pretention på Silfver, än hvarje Innehafvare af Bankens Sedlar, ii 2 4 Statsoch B anioUtskottens Btlänkandeh. Slutligen har en värd Ledamot af Höglofl.' jRidderskapet och Adeln anmärkt, att Discontens Tillgång uti förre Directeurernes samt någre Låntagares seqvestrerade Egendom bör blifva större, än de uti Calculen upptagne 70,000 Riksdaler.
— Lånet för jern^ vägsanläggningen mellan Borås och vestra stambanan. — 72 — Transport: 100:150: — inom Westerbottens län: för utdikning af Hamptjernsoch Degermyrefna inom Degerforss socken, ott lån å R:dr 7,800: — Låuet är utbetaldt. inom Norrbottens län: för utdikningsarbeten vid Kukkola by inom Carl Gustafs socken, dito å » 15,000: — Dito. Tillsammans — Vid beviljandet af det under sednaste riksdag föreslagna lån för anläggningen af jernväg mellan staden Borås och statens vestra stambana vid Herrljunga eller den punkt, som af Kongl. Majit i nåder bestämdes, förklarade Rikets Ständer, att detta lån skulle motsvara två tredjedelar af den verkliga kostnaden för nämnde jernvägs anläggning, dock finge detsamma icke öfverstiga 1,700,000 R:dr. Sedan en af Majoren C. Adelsköld, med beräkning af 4 fots spårvidd, uppgjord plan för denna jernvägs anläggande blifvit af det för sagde företags utförande bildade aktiebolag antagen, har Kongl. Majit, enligt Dess till Fullmäktige den 24 Januari innevarande år afiätna nådiga bref, fastställt denna plan, som upptog en slutlig kostnadssumma af 2,135,000 R:dr, samt alltså bestämt det lån, hvilket Borås jernvägs-aktiebolag för ifrågavarande företags verkställande skulle erhålla, till 1,436,066 R:dr 67 öre, under förbehåll likväl, att bemälde bolag utfäste sig att, t händelse den verkliga kostnaden för jernvägsanläggningen samt den erforderliga rörelsematerielen, efter arbetets fullbordande, skulle befinnas icke uppgå till den beräknade summan, genast, derest så komme att yrkas, återbära till staten hvad bolaget uppburit utöfver två tredjedelar af denna kostnad.
Kammar-kollegium, uti dess ofvanintagna utlåtande, ansett sig så mycket mindre hafva erhållit uppdrag att afgifva något förslag till en så genomgripande förändring uti den Svenska jordens nuvarande beskattningssätt, som den nu ifrågavarande, helst uppgörandet deraf skulle, om fullständighet söktes, föra Kollegium utom den verkningskrets inom administrationen, som är åt detsamma anvisad, härmed vördsamt föreslå Rikets Ständer att uti förnyad underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, till utredande icke allenast af sjelfva grundsatsen, huruvida jordens frigörande från grundskatter genom kapitalisering eller på annat sätt, må vara för Staten och för deri enskilde fördelaktigare än nuvarande sätt alt utgöra denna skatt, än äfven om, och under förutsättning att så vore, utförandet deraf kan anses vara förknippadt med så olösliga svårigheter eller på ett så oroväckande sätt ingripa uti nu bestående förhållanden, hvilka ingalunda böra rubbas, att endast derför tanken på jordens befriande från grundskatter bör öfvergifvas, i nåder förordna en Komité af sakkunnige personer för att taga denna fråga uti hela dess vidd uti noggrannt öfvervägande och till näst sammanträdande Ständer låta öfverlemna resultatet af en så beskaffad undersökning, jemte förslag till de beslut, som deraf kunna föranledas. Stockholm den 18 Juni 1863.
Löwenhjelm åberopa en 47-årig erfarenhet, får jag just till denna erfarenhet framställa den fråga: om icke, i fall ett sådant beväringssystem som det i motionen framställda, eller ännu bättre det i Gr. Horns reservation föreslagna, varit infördt i Finland, detta landskap då ännu varit Svenskt? Den slående arméen eller dess befälhafvare visade mera farhåga för att genom ett envist försvar utsätta allmogens kojor för fiendens härjningar än ägarne sjelfva, hvilka jag tror dessa gerna hade uppoffrat för att få förblifva Svenskar. Jag undrar icke, om Hr Gr. Löwenhjelm icke kan finna någon stor skillnad emellan legda soldater och beväringsmanskap; ty jag är öfvertygad, att äfven den legda soldaten under en sådan befälhafvare som Hr Gr. alltid uppfyller sin skyldighet. Jag är i öfrigt förekommen af flera värda talare och isynnerhet af Hr v. Troil, samt vill nu endast tillägga, att jag af Franska krigshistorien inhemtat, att de s. k. massorna, med den mindre öfning dessa 1792 hade, likväl i offensivt krig öfverlräffade Preussens och Österrikes m. fl. magters legda soldater samt gjorde betydliga eröfringar; och Hr v. Troil hor riktigt anmärkt, att det icke lyckades Europa att kufva Frankrike, förrän det organiserade nationalbeväring. Jag förenar mig således med dem, som yrkat återremiss af betänk., fastän detsamma redan blifvit af 2.’ne Stånd bifallet, på det R. o. Ad. åtminstone må ådagalägga hvilken opinion inom detta Stånd är rådande angående nationens håg och förmåga alt genom beväringen försvara Rikets sjelfständighet och frihe t. Den a4 Maj. Hr Lefren: Jag skall bedja att få besvara ett yttrande af Gr. Löwenhjelm. Hr Grefven har nemi. skäligen positivt sagt, att Svenska soldaten blott är utmärkt, då han är i rote och led samt fullständigt utrustad, men att han saknar den liflighet, som fordras för att hastigt ryckas i striden. Jag vill citera exempel; de tala. 1813 exercerades beväringen i4 eller 20 dagar och gick derefter hem.
469 vid bergningar förmodas blifva äfen mera säker och hufvudsaklig nytta, än de hittills begagnade Dykeri-klockor och vallenkikare, har derjemte hemställt, att på allmän bekostnad flan trycket måtte utgifvas en fullständig beskrifning om den nya bergni pgs-melhodeu med tillhörande ritningar öfver de redskap och instyumenter, sorn användas, samt slutligen, att Utskotten nnitte inkomma med förslag till grunder för de Reglementariske föreskrifter, som k mide finnas lämplige till efterlefnad för den Auctprilet, sorn efter nuvarande Dykeri-Octroys slut, kommer alt emottaga och verkställa de med denna befattning förenade åligganden. Uti desse Herr af Uhrs framställningar, liai; Herr von II a r trn a usdorff hufvudsakligen instämt, men med det tilllägg, att då i närvarande Dykeri-Reglemente, nästan icke, eller obestämdt, omför m ales skyldigheten för Inrättningen, att sträcka sin omvårdnad till räddningen al skeppsbrutne personer, bland föreskrifterne för den nya Inrättningen måtte stadgas förbindelse för densamma, att vara försedd med och använda så kallade Lif-räddnings-båtar, samt rälttighelen till beräknande af bergnings-procent förenas med det vilkor, ali dess be - 4 <70 S t a t s-U t s k o 11 e l s B e t S n k a nd en. lopp komtne att minskas i händelse ick« alla möjliga försök till räddning af besätt-, ning och passagerare ä förolyckade fartyg af Dyk erie t blifvit gjorde.. Sedan Utskotten uti särskildt Utlåtande, sorn nu tillika afgifvås* yttrat sina tankar om framtida orgaidsilionen af Dykeri-Inrättniimen samt om grunderna för det fastställande nya Reglementet, anse Utskotten hvad nu omnämnde.
Celestine blef blodröd i ansigtet, och i samma ögonblick smällde hennes hand på Adams kind. Adam såg i början något flat ut, men snart bemannade han sig, böjde hufvudet framåt och gjorde sig färdig att, utan all respekt för det täcka könet, besvara örfilen, då en kraftig hand oförmodadt grep honom i lufven och en väldig stämma hördes: ”Blygs, din långa lurk! Jag skall ge dig för att flyga på fruntimmer!” Handen, som nu släppte Adams hårtestar, tillhörde en något kort, men starkt byggd, medelålders man i uniformsrock. ”D’ä hon, herr fanjunkare, som börjat skälla på mej”, sade Adam, i det han ömmade sig om hufvudet, som ännu sved efter den kraftiga hårdragningen. ”Om jag vore i din mors ställe, så skickade jag dig genast tillbaka till Stockholm till din mästare, som nog lärer veta ta’ hund ur dej; ty hvad du egentligen har här att göra, det begriper jag i sanning icke det ringaste”, fortsatte fanjunkaren. ”Ja, men si nu är ni lika litet i min mors ställe, som ni är i min fars, så gerna ni än ville vara det”, skrek bortbytingen, räckte, hvad man kallar, lång näsa och skyndade ut på gatan. ”Får ni ha den der lymmeln hemma några dar, så tar han väl ner hela huset”, sade fanjunkarn till Celestine. ”Stackars Sara! hon har inte särdeles mycket nöje af sin äldsta son”, genmälte Celestine; ”men det var en olycka att han skulle komma i bagarlära, utan att dessförinnan knappt få lära sig läsa innantill en gång. Men så går det när man kommer ut på fri villande hand och ej haft någon far, som med allvarsamhet och tukt vårdat ens barndom.” En tår perlade, vid slutet af dessa ord, i Celestines ögon. Denna tår underrättade mer än tillräckligt fanjunkaren, att Celestines ord varit i säck, innan de kommit i påse. ”Hur är det med Sara i dag?” frågade fanjunkaren. ”Bättre, än jag i går förmodade”, svarade Celestine. ”Nå, Gud vare lof för det! Annars är våren ej att leka med för dem som hafva svaga bröst.
Stats-Contoirct, samt i följd deraf tillstyrkt antagande af den dertill uppfattade planen, såsom grund förarbetets fullföljande , hvarjemte Revisorerne, med anledning af hvad Kongl. Sats-Contoiret dervid tillika hade uppgifvit, funnit, huruledes, genom visse ändringar i särskilde delar af Rikets Uppbördsoch Redogörelse V rl:, Riks hufvud-bokens omfattning skulle kunna sträckas äfven derhän , att derigenom vunnes ännu närmare upplysning, ej mindre om beloppet i penningar af Nationens utgifter, än och i afseende pa en mera enkel, men säkrare Controll 3 Statens hela pennittge-förvallning, samt jemförelse emellan särskilde beskattnings sätt och kostnademe dervid; hvarföre Revisorerne ock föreslogo de i desse hänseenden nödige åtgärder och audrin 4IS4 Sta ts-U ts ko 11 e ts B etan kände n. gar, till befordrande af sådan större fullständighet och nytta u *r detta Bokslut;och hafva Kongl. Kammar-Collegiurn samt Kong1. Kammar-Rätten, Under den 6:te Junii 1821, afgifvit deras infordrade utlåtanden i fråga om de författade Rikshufvudböckernes föreläde sins emellan till syftemål och form, samt dervid, med åberopande för öfrigt af hvad 1820 års Revisorer utvecklat och andragit, sig yttrat, huruledes det genom Kongl. Stats-Contoirets försorg författade Bokslutet utmärkte en ökad förtjenst deruti, att, då detsamma upptoge och redovisade, jemte den del af Krono-Uppbörden, som tillhörer Statsverket, äfven hvad som till endre Verk ingår, tillika med afkortningar och dispositioner både Utom ochefter Stat, vunnes också den stora nytta, att levereringar och påföringar olika Verk emellan, som, i anseende till förvaltning och redovisning ej hafva något gemensamt, här på ett ställe blifva controllerade; utur hvilke, med flere anförde skäl, som i Riksens Ständers Revisorers tryckte berättelse öfver 1820 års granskning af Stats-Verkets räkenskaper finnas upptagne, Kongl.
Sluteligen får jag till Höglofl. Ridderskapet och Adelns uplysta pröfning wördsamt hemställa, om icke sedan saken bttfwil fullkomligen utredd, den bör i egenskap af Oeconomiä mäl underställas Kongl. Maj.-ks Nådiga pröfning, med ven underdäniga anhållan derjemte, alt Kongl. Majrt i Nä, der täcktes läts dem af sine trogne undersåtare hmars ägor genom matten updämningar äro skadade, och kunna annars rist sä mät enskilt som afl, märi - ZA2 Ten 21 Julli. mannas bekydestga nytta och winst förbättras, efter företeende omständigheter, wederfaras den rättwisa, akt sedan -vattemv.ärrs ägare erhä 'it fullt staseständ eller ersärrning, och Kongl. Mastt och Kronan bliflvit försäkrad om sin urgamla inkomst, fä wa,- tsnwerlet ändrar, flyktat eller om sä fordras nedriswit. LrtherrL Ltael von käoliliein: Dä Kongl. Maj:c wiv förordningen om enstifen, fann der wara hinderlig^ för detta goda ändamål, art dom. stolswägen skulle nytrjas, hwilken, dä alla bsnoilcia juris begagnas, kan förlänga en saki lio eller flere ärs std, och derföre stadgade, ar-' Vefla attnder, säsom Oeconomi,?a, ställe genom LandshöfKrngen och Kammar-Colleginin behandlas och derifrån direole ruder Konungens pröfning dragas i händelse af twisteri sä önstade jag. att delta arénde, säsom af enahanda ark, pä samma satt mätte handteras. Detta är. jemwal i-kttagit med Görha Canal, och blifwer derföre sä myckel mera amvändbart, wid detta tillfälle. ^epp von 8Lku!tL6n!aeim, Davist: Till de goda stal som Friherre Lilfverkd.Mst och Höglofl.
Cronhjelms, men som jag tror icke innehöll det redactionsfel, som blifvit anmärkt mot Hr Gr:s propos. Jag anhåller derföre, att Frih. Rantzou måtte ånyo uppläsa sin propos., på det antingen den eller Gr. Cronhjelms, med den förändring Frih. Ehrenborgh nyss föreslagit, må blifva af R. o. Ad. antagen. Jag ville dock snarare tillstyrka bifall å Frill. Kantzous propos. derföre, att den lernnar en större latitud för Bancofullmägtige att kunna förstärka cassan, då sådant behöfves, så att de ej nödgas ensamt afse densammas sjunkning under minimibeloppet. Frih. Rantzou: Jag har ingen förkärlek för redactionen nf mitt förslag; emedlertid får jag äran upplysa, att den är så lydande: R. St. föreskrifva Bancostyrelen att i främsta rummet vaka deröfver, att Banken må kunna fullgöra sina förbindelser och i sådant, afseende anbefallas att hålla silfverfonden vid nödig styrka, dock att en viss minimisumma af a millioner r:dr i silfver bör alltid finnas i Bankens hvalf. Hr Rosenblad: Det är visserligen sannt, att alla nu 134 Den i\ Juli f. m. ifrågakomna proposlr vidlåder någon obestämdhet i bokstafven; ty äfven i Utsk:s betänk, står, att cassan ej får bibehållas i lägre förhållande mot sedelstocken än som i lill 3, och det kunde likväl handa, att om cassan någon gång nedginge under detta förhållande, åtminstone någon, om än aldrig så kort, tidrymd mäste åtgå, innan förstärkning kunde vinnas. Men ett sådant stadgande är icke farligt och ej helier de redactioner, sorn af Gr. Cronhjelm och Frih. Rantzou blifvit föreslagna. Deremot är bokstafyen farligast i Hr af Ekenstams propos.; ty den talar om, att ingen sedelemission får äga rum, när proportionen understiger förhållandet af 3 till 5.