Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
?.6 §:n lyder sålunda: ”Sockennämnden skall i alla åt dem uppdragne ärenden bevaka samhällets rätt oell föra dess talan, samt åligger följaktligen att, då den anlitas af embetsman och myndigheter eller andra Vederbör., meddela upplysningar och yttranden i dessa delar, och är deremot berättigad att af embetsman neli myndigheter påkalla biträde och upplysningar i allt hvad berörde ärenden angår.’’ Jag skulle tro, alt om vederbör, myndigheter hörde sockennämnden i stället för församlingsboerne tili sådana frågor, som t. ex. vagonläggningar, gäslgifvarégårdars inrättande, med flera dylika ämnen, öfver hvilka menigheterna skola höras, man dermed hlefve ganska illa belåten; ty då beslut blifvit fattadt eller författning titgifven på grund af sockennämndens tillstyrkande, skulle måhända en massa af protester af hemmansägare inkomma mot det utlåt., sorn sockennämnden afgifvit, dervid de protesterande åberopade att de Varit okunnige om hvad sorn skett, och att sockennämnden vttrat sig emot deras intresse; och sålunda kunde måhända pfuraJiteten inom församlingen vara missnöjd med hvad som skett; och auetoriteterna i landet, som på ett sådant utlåt, giundat sina beslut, kunde sålunda komma alt handla tvertemot hvad som allmänt önskades i församlingen och derigenom föranleda både skada och kostnader. Jag begär derföre att i alla sådana fall, der genom offentlig myndighet socknens yttrande skall inhemta*, sådant må ske, icke genom sockennämnden, utan på allmän sockenstämma, der hvar och en röstberättigad äger att till prot. afgifva sitt yttrande. 27 §:n som bestämmer, att på sockennämnden skall ankomma, huruvida församlingen hör höras på sockenstämma innan sådane yttranden meddelas, som enl. 26 Jin blifva påkallade, kommer, i följd af hvad jag nyss yttrade, alt förfalla. Uti 28 §:n stadgas att sockennämnden sammanträder i sacristian, socknestugan eller på annat öfverenskommet ställe på vissa efter fattadt beslut bestämda tider, samt i öfrigt då ordform finner sådant nödigt eller flertalet af nämndens ledamöter det hos ordform påkallar.
St. bifallit, att lönefrågan blir hvilande, tills ett svar i förra afseendet blir meddeladt. beträffande det förslag, som StatsUtsk. afgifvit, att härtill använda Sundhets-collegii hus på Riddarholmen, så kan jag åtminstone ej föreställa mig, att detta verkligen skulle vara så alldeles overkställbar!. Detta hus är icke hvad man kallar litet, utan ett hus med ii fönster å långsidan och 4 fönster på gafveln. Det är 3 våningar högt och lemnar tillfälle att, genom ett par alnars påmurning, bereda en stor sal. Ett sådant hus kan jag ej anse litet, utan tror jag, att många tusen volumer af den digraste beskaffenhet der skulle kunna inrymmas. Emedlertid vill jag icke i detta fall vara envis, utan må frågan bero af en blifvande undersökning. Hvad den omtalade fuktigheten beträffar, så vet jag, som sjelf varit på stäliet och, så mycket på mig kunnat bero, undersökt huset, att denna olägenhet verkligen äger rum i den nedra våningen, dock icke lill den grad, att icke folk der kan bo och bibehålla sin helsa. Der bo nu vaktmästare. I våningen dernäst är ett slags magazin för armeens fältkistor; och då dessa, som äro sammansatta af fint poleradt stål, icke tagit fukt, så synes ingenting der vara att af fuktighet befara. Våningen deröfver utgöres af Sundhets-collegii sessionsrum, och hafva icke den ringaste olägenhet af fukt. Der ofvanpå är en halfvåning med fönster, som icke skulle behöfva reér än takets upphöjande ett par alnar för att bilda ett mycket lämpligt förvaringsrum för böcker och handlingar. Husets local är dessutom midt ibland embetsverken, samt således lämplig för alla, som behöfva förfråga sig i archivet, och nära stadens bok-auctionskammare, der en skicklig chef för archivet ofta nog kunde göra complettering af nödiga verk och böcker, hvarpå TJtsk. ansett sig böra fästa särdeles afseende.
Men nysinämnde förhällande har genom den är 1807 med Direciionen af BrandförfäkringsWerket ingägne öfverenskommelse blifwit aldeles sörändradt och fördelarne hafwa derefter endast stadnat pä BrandförfäkringsWerkets sida, nar RiksgäldsContoiret nu mera utan alt kunna draga någon nytta af BrandförsakringcFonden icke desi mindre stall »vidkännas samma besivärande ffyldighet som förut, akt wid timade brsndstador halla Direclionen erforderliga penningar tillhanda. Om Kongl. Maju i Nader tillätit att Brandsörsäkringsmedlm emot witza wilkor skulle fa insattas och förräntas uti för detta Kongl. NiksgäldsDireckionen; och om ifrån en sadan tillåtelse welat härledas någon ffyldighct för RiksgäldsContoiret, sedan det kommit under Riksens Högloft. Ständers egen förvaltning, att owagerligen och utan afseende pä omständigheterne och Contoirets flenninge behof, under enehanda wilkor till förräntande emottaga BrandförsmringsFonden, synes den RiksgäldsContoiret äkagne -fbrbindelfe, att bispringa Allmänna BrandförfäkringsWerket med län. sedan alla andra Relationer bada Werten emellan upphört eller bordt upphöra; icke kunna pä annat sätt förklaras, än att RiksgäldsContoiret genom ett flikt begifwande liksom stolar köpa sig fri ifrån ofwanberörde pä Contviret öfwerflyttade skyldighet. Enär Den n November.
2:o att ä ett år 1841 förfallet lån till ett återstående kapital af 807 R:dr 48 öre, någon vidare godtgörelse icke kan erhållas, sedan såväl läntagare som löftesman aflidit samt deras efterlemnade bo, der urarfva-förmån är vorden sökt och beviljad, blifvit slutligen utredda. 3:o att någon vidare inbetalning efter all sannolikhet icke är att förvänta för 5 stycken under åren 1842, 1843 och 1848 förfallna län å tillsammans 7,080 R:dr 92 öre, ehuru en eller flere personer, som för desamma äro ansvarige, ännu lefva, men, efter mot dem vidtagna lagsökningsoch bevaknings-åtgärder, antingen befinna sig i utblottade omständigheter eller för längre tid sedan begifvit sig till okänd utrikes ort. Med anledning häraf, och sedan Utskottet, på framställning af vederbörande, medgifvit, att de i första punkten omnämnda fordringar må frän kapital-räkningen afföras och ä balans-extrakten inom linien upptagas, anser Utskottet sig bora, enligt Banko-diskont-direktionens derom gjorda hemställan, tillstyrka, l:o. att afskrifning må af Rikets Ständer beviljas för återstående beloppen af de uti andra och tredje punkterna upptagna 6 stycken län. med tillsammans 7,888 R:dr 40 öre Riksmynt. II. Allmänna Diskont-fonden. Denna fond uppgick vid 1861 års utgång till Runt 6,025,000: — hvaraf, jemlikt Banko-fullmägtiges pä grund af 153 § 1 mom. i Bankoreglementet meddelade föreskrift, blifvit den 28 Januari 1862 till Rikets Ständers Bank äterbetalde 135,000: — så att fondens belopp vid 1862 års slut var Runt 5,890,000: — Enligt 1861 års bokslut utgjorde summan af utestående lån — de såsom osäkra inom linien förda häruti icke inberäknade — vid nämnde års slut - Runt 5,988,210: 84.
Knappast hade han tänkt denna tanke, förrän han åter stod uppå den gröna stigen, och när han så färdats ett stycke, låg kungs-gården midt framför honom. Nu vardt svennen öfvermåttan glad, och besinnade sig inte länge, utan gick dristeligen in i den fagra salen, der hans matmoder plägade sitta. När så grodan blef honom varse, undfick hon honom vänligt, och sporde efter hans ärende. Svennen genmälte: »jag är kommen för att bjuda dig min tjenst, om du eljest behöfver den.» Tåssan sade: »var då välkommen till mig, ty jag behöfver en svenn, som aldrabäst. Om du tjenar mig troget, skall din lön blifva större än du nu kan tänka.» Heren försäkrade att trohet inte skulle fattas, om hon allenast icke fordrade mer än han mäktade fullgöra. Då tog grodan till orda: »din tjenst skall icke blifva tung eller mödosam. Det skall blifva ditt göromål, att du skall bära upp qvistarne, som du tillförene skurit och bundit, och lägga dem samman till ett bål på gården. Men du skall bära en qvist för hvar dag sol är på himmelen, och du skall göra det så väl Onsdag som Thorsdag, så väl jula-dag som midsommars-dag, och du må inte bära upp flera qvistar tillika, utan blott en enda. När så året är om, och du burit upp den sista qvisten, skall du tända eld på ris-högen, och gå in i din kammare för någon stund. Gack sedan ned, och kringsopa bålet väl, att alla qvistarne brinna upp. Om du då märker något i elden, skall du taga det ut, och frälsa det.» Heren lofvade noga efterkomma sin matmoders begäran i allt detta. Derefter förde grodan honom upp i högan loft, till en liten kammare, och sade: »här skall du framdeles bo och vistas. På detta bord skall du alltid finna mat och dryck, när du vill äta; denna säng skall alltid vara bäddad och redo, när dig lyster hvila; och du eger i allt din goda frihet. Var allenast trogen i hvad dig är tillsagdt!»
Endast erfarenheten torde med säkerhet kunna upplösa dessa tvifvelsmål, och för att ens approximativt leda sig, genom anställande beräkningar, till dessa resultat, skulle till en början fordras bestämdt uppgjorda planer, hvarefter den förändrade fångfÖrings-anstallen borde inrättas, och hvarpå calculerne kunde grundas. Uppgörandet af en sådan fullständig plan mötte dock, bland andra svårigheter, äfven den, att hvad som för en del af Riket vore bå - Bil. t. jBesv. och Oecon. Utsk. de nyttigt och tjenligt, Liefve nti en annan Province overkställbar! och förkastligt. Sålunda, oin bruket från andra länder i någon mou kunde i Piikets mest befolkade och odlade provincer tagas till eftersyn, kunde det samma ingalunda gälla för de nordliga tracterna, der förhållandet skiljer sig så betydligt, att t. ex. landsvägen framgår ofta hela milen och derutöfver, ulan att omgifvas af knappt något spår efter men nisko-' handen, och der afståndet emellan häcktet, som innesluter brottslingen, och Tings-slället, hvarest han skall förhöras och dömmas, är mångfaldigt större, än i de tätare hehodda orterne; andra betydliga olikheter och svårigheter att förliga. Men då likväl förslaget var af sådan vigt, att ull möjlig åtgärd borde lemnäs till utredande af dess användbarhet äfven i Sverige, serdeles som den, redan år 1823, anmärkta betydliga kostnaden genom fångskjutsen ännu mera påkallade Rikets nu församlade Ständers uppmärksamhet, sedan Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof utvisade, att kostnaden för fångskjutsen och underhållet år 1826 öfverstigit det vid senaste Riksdag gjorda anslaget med icke mindre än en summa af 110,749 R-‘dr 3o sk. 3 r:st., så ansåg, vid ett slikt förhållande, Hr Grefven, att vördsam hemställan borde göras, 0111 icke Rikets Ständer skulle genom un - aa Bil. t. Bes v. och Oecon. Vlsk.
Med anledning häraf hafwa Herr Baron och Landt.Marstalken samt Herrar Talmännen, uti meddeldt yttrande om wedergäkknrng för Ständens Secreterare, Tjenstemän wid Stäm dens Cantzlier samt Waktbetjeningen wid de samma, anset bäve sin skyldighet och billigheten likmätigt, att för fine förflag antaga de uti det remitterade Dictamen lagde Hmwudgrun. der, arbetsmödan, och de, igenom Riksdagens hällande pä annan ort än i Hufwudsiaden hivar och LgS Den 5 September. och en tillskyndade drygare kostnader; samt i följd deråt öreslagu: 1:0 Art, Ukas m SUrten alltid answarar för bestridandet af kostnaderne för Landt-Mar» fläckens och Talmännens inqwartering, jemte de densamma ätsöljande rättrgheter, Staten, sä wäl af denna grund, som i anledning af den alltid fö ida praxis wid Riksdagar utom Stock» holm, äswen bör, efter inhämtade uppgifter af hwad hwar och en i denna del werkeligen be» gagnat widkännas samma kostnader i afseende pä Ständens Secreterare och hwarje annan wid Ständens Cantzlier under Riksdagen nöd» »vändigt tjenstgörande Tjensteman sä wäl som Ständens nödwändiga Waktbetjening. 2:0 Att bemälte Embets» och Tjenstemän böra frän och till Stockholm erhälla Resrpen» rungar och Dagtractamente under resan till och frän Orebro, enligt de i Rese Reglementet stad» gade grunder: äfwenledes enligt förra wänlig, hetm wid Riksmöten, hällne annorstädes än ! Hufwudstaden. z:o Att bemälte Embets» och Tjenstemän ytterligare, likmätigt praxis wid dplike Riksmö» ten, böra ätnjuta särskildt
Först och främst sex? det ut, sorn skulle de Bruksägare, hvilka sedan anmält sig till, men icke erhållit skatteköp asina Recognitionsskogar, och sorn nu efter hvad Utskottens Betänkande i öfrigt innehåller, anses icke hafva förlorat'sin rätt dertill, böra å nyo inom det föreskrifna året, sig dertill anmäla, så vida deras rätt skulle vara bevarad; sådant ändå vara öfverflödigt, och det bör derföre i beslutet uttryckas, i händelse det i Öfrigt skid. le blifva beståndande. Af detta beslut, sådant det är uppfattadt, synes vidare följa, att endast de Bruksägare, som icke iakttagit preescriptionstiden för anmälan till skatteköp, men icke de, hvilka väl densamma reservationsvis iakttagit, men sedermera efler den lemnade rättigheten, afsagt sig skatteköpet, skulle underkastas den föreslagna förhöjningen i Recognitionsafgiften, ehuru likväl meningen måtte vara, att sådant äfven skulle gälla i afseende på de sistnämnde; detta borde sålunda också till förekommande af ali oriktig tydning bestämdt uttryckas, Att såsom Utskotten föreslagit, ålägga skogarne en Recognitionsafgift i penningar, svarande mot de onera Recognitionshemman i orten böra utgöra, förekommer mig såsom nästart omöjligt, emedan all säker grund saknas för dess bestämmande. Recognitionshemman skola deltaga i alla allmänna utskylder och besvär * såsom rotering, skjuts, väghållning, publique byggnader, Fjerdingsmanstjenst m. m. och huru skall detta i penningar med den säkerhet, sorn för en ränta vara hör, kunna mätas och värde-' Den II Augusti e. m. Ug ras> oell denna värdering af auetoriteteme pröfvas. Nya framtida skyldigheter, sorn kunna Héihman åläggas, antingen i Följd af Riksens ■JStanders beslut eller enskildta öfverenskommelser, skola efter den antagne grunden afven beräknas och räntan derefter för hvarje gårig jeriiias.
S. D. Sedan Ståndet den 9 i denna månad handlagt de 11 första punkterna af Stats-Utskottets Utlåtande JV2 87, angående fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel, så företogs nu till behandling de tre nästföljande punkterna af samma Utlåtande, och algjordes i den ordning samt på sätt här nedan förmäles, nemligen: 13:de punkten, deri Utskottet hemställt, att Rikets Ständer måtte i under dånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta verkställa erforderliga undersökningar för utrönande af lämpligaste sträckningen för norra stambanans fortsättande från Sala, Bifölls; 14:de Prot.-Utd.rag 353 14:de punkten, deruti Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka, hvad Kongl Maj:t, i fråga om anvisande af medel till anläggning af en sammanbindningsbana genom Slockholm med stationsgård vid Röda Bodarne invid Klara sjö, i nåder föreslagit. Utskottets yttrande, så vidt detsamma innefattade afstyrkande af bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anvisande af medel till anläggning af en sammanbindningsbana genom Stockholm, bifölls; och I2:te punkten, innefattande hemställan, att norra stambanan må framdragas till Saltsjön samt bangård för densamma anläggas vid eller i närheten af Ladugårdslandsviken. Med afslag. å Utskottets hemställan i denna fråga, beslöt Bonde-Ståndet för sin del, att åt Kongl. Maj:t skulle öfverlemnas att bestämma den punkt i hufvudstaden, hvarest stationsgård för norra jernstambanan lämpligast borde anläggas. S. D. Fortsattes föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtande, JVs 87, angående fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel, af hvilket Utlåtande de 14 första punkterna förut handlagts, och blefvo de återstående punkterna 15—29 i samma Utlåtande af Ståndet godkände. S. D.
Ett fartyg och lasterna till största delen äro bergade med hjelp från landet. Två personer, af hvilka ett fruntimmer, som medföljt ett af de strandade fartygen såsom passagerare, hafva vid olyckstillfällena omkommit. Varubytena inom länet omfatta hufvudsakligen spanmål, potates, bränvin, slagtkreatur, ladugårdsprodukter, fisk och skogseffekter, som till städerna införas af landtboer, hvilka i stället der förse sig med salt, specerier och hvarjehanda andra köpmannavaror. Sinsemellan sälja och köpa jordbrukarne spanmål, potates och ved för bränneriernas behof. Från andra inrikes orter föres till länet hufvudsakligen spanmål, som ankommer både sjöledes från Skåne, Gotland och Öland och landvägen från Småland, jemte skogsprodukter, kreatur och ladugårdsprodukter från Småland, jern från åtskilliga orter samt väfnader, garn och andra fabriksvaror, tillika med hvarjehanda utländska köpmannavaror, som blifvit annorstädes importerade. Blekinge Län. Marknader. Salutorg. Bränvins-minutering och -utskänkning. 15 Till andra orter inom riket afsätter länet dels diverse brukseffekter och fabriksvaror, på sätt i föregående afdelning blifvit närnndt, dels ock skogseffekter till Skåne, fisk, potates och fläsk, men förnämligast bränvin, hvaraf under förpassning sjöledes, från länet afgått: år 1856 1857 1858 1859 1860 kannor 496,518 1,227,530 1,199,024 1,656,021 1,746,573. Härvid bör dock anmärkas, att detta bränvin haft vida mer än 6 graders styrka, stundom ända till 12 å 13 grader, och att en del deraf blifvit tillverkadt inom nordöstra delen af Skåne. Det mesta har förts till Stockholm, dernäst till Göteborg, Gefle, Wisby samt städerna i Calmar län. Gårdfarihandel förekommer väl ännu, men har, synnerligen å landsbyggden, högst betydligt aftagit.
En hvar, som från ett till annat fattigvårds samhälle flyttar, vare pligtig att från pastors-embetet i den församling, från hvilken personen flyttar, medföra bevis, innehållande, utom hvad i öfrigt är eller kan varda föreskrifvet, uppgift d den flyt t andes föroch tillnamn samt stånd och yrke, å dess födelsedag, år och ort, å dess föräldrar, i fall de är o kända, och den församling, de vid dess födsel tillhörde, å tiden, då personen till församlingen inflyttat och då han derifrån utflyttat, huruvida han är arbetsför, samt om han ä ajflyttnings orten blifvit för året mantalsskrifven. Detta bevis skall den inflyttande skyndsamligen och vid vite af /• r.dr 3i sk. banko, till ofvannämnde fördelning, sednast innm 14 dagar efter inflyttningen, aflemna till pastors embetet i den f örsamling, dit inflyttningen sker, Fid enahanda påföljd åligge den, som en månad vistas inom annat samhälle, än derhän är mantalsskrifven, att, inom denna tid, till pastor i vistelseorten aflemna behörigt frejdebetyg. § 20. \ Legsamt Allm. Desv.- och Ekon. Utskottens Betänkande * N.o fo. 9 § 20. Ridderskapet och Adeln har beslutat, att 3 mom. af omförmälda § skulle ei hålla följande förändrade lydelse: ”Befatta eller tillåta föräldrar, stjufföräldrar, foster-föräldrar eller andre personer barn, sorn äro tinder deras värd och sorn icke uppnått i5 år, att bettla, blifva sådana föräldrar eller målsmän behandlade på sätt nästföregående moment om bettlare föreskrifver men då Utskottens förslag i denna del redan är af de öfrige irenne Riksstånden bifallet, lärer Riddeiskapets och Adelns enskildta beslut om en förändrad lydelse af omförmälda mom. förfalla.
Därute väntar modern med oroligt hjärta. » Absolut ro! Hon får på intet vis uppröras — ni förstår! Mycket betänkligt, men vi få väl se, kanske — » Han drog på detta » kanske »; läsaren känner utgången. Och fru doktorinnan följer gråtande den med blommor höljda kistan. Hennes tårar gälla hennes hjärtas barn, denna varelse som visserligen var » bara talangfull », men som dock besuttit en betydande begåfning och nu genom en förtidig död ryckts undan en förhoppningsfull framtid. Så tänker fru doktorinnan. Men Klara har vetat bättre, då hon dö- ende sade: » Jag känner mig så nöjd. » H v e m har rätt? En fråga för våra » baldrot ningar » af i " D — f. * $ | | forna tider ansågs dansen såsom något och var en konst, som endast utöfvades af trålar och slafvar. Andra tider, andra seder! I våra dagar dansar man öfverallt, ända ner ifrån draggen, som på krogen tager sig en svängom vid dragspelets skrällande musik, upp till de högsta kretsar, där man tråder dansen vid orkesterns brusande toner. En bal erbjuder en egendomlig anblick. Man ser unga flickor, som eljes blygsamma och tillbakadragna icke skulle tillåta den minsta förtrolighet af en främmande man, utan tvekan eller motvilja hasta ur den ene kavaljerens armar i den andres. Och hvilka kavaljer sedan! Många, hvilkas namn de nyss hafva hört för första gången, och andra, lättsinniga roué- er, hvilkas blotta vidrörande borde vara en skymf för hvarje hederlig kvinna. Men hvad gör det, blott de få dansa, dansa hela natten — hvarje dans! Och mödrarna, ungdomens och moralens väktare, hvar äro väl de? Jo, de sitta rundt väggarna och se på, så innerligt förnöjda och stolta öfver, att deras döttrar äro så firade och uppburna, utan att finna det minsta stötande i den förtrolighet, som råder de dansande emellan.
Den utgör visserligen i och för sig sjelf nog, men jag tror att ingen på detta rum saknar kännedom cm den ståndpunkt, biskop Agardh intager såsom vetenskapsman och snille såväl i Sverige som i Europa, och man behöfver i det, fället icke citera förh:den, som äro allmänt bekanta. StatsUtsk:t har också tillräckligt, åtminstone med afs. på detta Stånd, motiverat sitt tillstyrkande om en högre pension åt Agardhs enka, då det här syftat på att Svenska folket måste anse såsom en dyrbar pligt att åt den frejdade mannens snille egna en gärd af sin tacksamhet. Hvad som StatsUtsk:t för detta ändamål föreslagit, är det minsta man kan göra, och jag tillstyrker derföre bifall till förev:de hemställan. Hr Ter smeden, Per Reinhold: Jag får anhålla att till alla delar instämma i hvad en ledamot af StatsUtsk:t samt nu sednast en talare yttrat. Biskop Agardhs förtjenster såsom vetenskapsman äro tillräckligt kände för att här icke behöfva vidröras. Jag anser den summa, som motionären åt enkan föreslagit i pension och hvilken Utsk:t godkänt, såsom en skuld, i hvilken Svenska 334 Den 29 Augusti e. m. folket står till en sådan man. Att helt och hållet afslå densamma tycktes den förste talaren ifrågasätta, men lian fullföljde icke denna sin mening; att nedpruta beloppet, anser jag ännu mindre värdigt, hvarföre jag röstar för bifall till Utsktts förslag. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Då jag begärt ordet, är det visserligen icke för att bestrida frami. Biskop Agardhs egenskap af snille, men deremot vågar jag, i följd af verkställde undersökningar, bestrida tillförlitligheten af åtskillige hans litterära produkter. Så t, ex. kan jag bevisa att hans sednaste statistiska arbeten hvimla af fel. Ang:de hans förtjenst om läroverken i det stift, som varit honom anförtrodt, kan jag ej yttra mig, emedan jag icke derom eger någon noggrann kännedom, men om hans tryckta arbeten, hvilka äro för alla tillgängliga, derom harju hvar och en rätt att uttala sitt omdöme.
De upplysningar Herr CanzliRådet deruti behagat meddela, jemte förslag att omsätta det derstädes i December månad förfallande lån, vittna om Herr CantzliRådets nitiska omtanka för RiksgäldsConloirets förmon och bästa; och hvarföre Fullmägtige nu få betyga Herr Cantzli - Rådet de-. ras erkänsla och tacksamhet. Uti sakernas nu varande skick skulle Fullmägtige helst önska omsättning af detr ta lån m. m. Den x Martti, 1799. den Nov. skrifver Riksgälds-Directionen: Igenom Herr Canzlie-Rådets Promemoria af den 28 sistl. Oct. hafva Fullmägtige inhämtadt att omsättningen lofvar en lycklig utgång. Det verksamma bemödande Herr CantzliRådet härutinnan användt, vittnar om Herr CantzliRådets nit för det allmännas och Riksgälds - Contoirets bästa. Fullmägtige, som nu uppfylla den glada skyldighet att aflägga sin tacksägelse, äro fullkomligen öfvertygade, att Herr CantzliRådet icke upphör med vanlig verksamhet befordra denna för Svenska Rikets credit så angelägna negociation till lyckligt slut &c. 1799, den 23 Dec, behagade RiksgäldsDirectionen efter önskad framgång af omsättningen yttra: ”En så lycklig operation anse Fullmägtige med skäl böra tillskrifvas Herr CantzliRådets berömliga omtanka och verksamma nit; och vilja Fullmägtige framdeles, när operation blifvit fulländad, lemna Herr CantzliRådet något öfvertygande vedermäle af deras erkänsla och tacksamhet för de vigtiga tjenster Herr CantzliRådet vid detta tillfälle gjordt Fäderneslandet och detta Contoir isynnerhet.