Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min mening var. att det förra alltid af oss måst anses endast såsom en oidningsstadga, och att det andra åter har sitt upphof i opinionen, såsom religieuse stadga. Det ligger en stor skillnad deruti, om ett stadgande förskrifver sig från Religionens uppenbarare, eller om de, som sedermera utbildat den på jorden, hafva tillsatt det. Sådane tillsatser kunna rubbas af menniskor, likasom de tillkommit, genom menniskor, och jag kan ej förstå, hvarifrån Herr von Hartmansdorff hämtat grunden till den förundran, att då Konungen ej skulle kunna gifva en så - Ridd. 0. Ad. Prot. VII. Band. *8 434 T)an 14 Augusti /. tn dan dispence, Lagutskottet och Ständerne skulle kunna iörklara, att saken ej vöre nå-i got brott. Det är likväl den skillnad att när Lagstiftande magten gör det för alltid, då är det ett uttryck, af tidens anda, ej olämpligt användt , när det röret dessa tillsattser. När åter det är för det särskilta fallet , som tillåtelsen gifves, då är det formen af det heliga, som är antastad. Derföre kan jag ej annat, än alltid bestrida i principen all dispence för särskilta tillfällen, från hvad en lag stadgar, sorn opinionen satt i samband med religionen. Jag tror ej, att det kan nekas, att detta är sf samma natur som det aflatskrämeri var i stort, hvilket gaf anledning till Reformationen. Herr Hammar/kjöld: Jag förenar mig uti allt hvad Grefve Spens nyss yttrat, och vill blott upplysningsvis Rämna, att jag icke kari tro eller veta, med hvad skäl man skulle föreställa detta förbud, såsom ett religionsstadgande. Uti allt hvad som hörer tili kunskapen om religionen, finnes intet som dertill föranleder. Det är ej ett religieust utan ett prästerligt stadgande under den tid, då Presterekapet öfver hula Europa var i förfall, och man» sysselsatte sig mera med förderfvande af religionen, än med dess ordentliga vidmagthållande; mera med uttänkande af medel att vinna jordiska ägodelar, än med anvisande på andliga.
Ehuru väl det vackra och fulländade sätt, på hvilket fru Sjöcrona alltså fyller sin plats som husmoder och värdinna, är den mest i ögonen fallande delen af hennes verksamhet, hafva dock helt naturligt på henne, landshöfdingskan, ställts anspråk,då det gällt befordrandet på frivillighetens väg af vackra och välgörande ändamål, anspråk, dem hon alltid vetat att på ett värdigt sätt motsvara, o m än af naturen mera fallen för en verksamhet i det tysta på den enskilda välgörenhetens vida områden. Vi ha härmed i kortet sökt gifva en bild af fru Bertha Sjöcrona såsom husfru och värdinna och gå nu att om henne lämna några biografiska uppgifter. Landshöfdingskan Bertha Sjöcrona är född i Stockholm 1835 och där uppfostrad. Hennes föräldrar voro professorn vid Karolinska institutet, den såsom läkare mycket anlitade dokter Joseph Elliot, och hans maka Sophie Krook. År 1867 trädde hon i äktenskap med dåvarande assessorn vid hofrätten öfver Skåne och Bleking Cornelius Alexander Sjöcrona. Efter att under några år ha varit bosatt först i Kristianstad och sedermera i Stockholm, sedan hennes man blifvit utnämnd till expeditionschef i civildepartementet, inflyttade fru Sjöcrona på våren 1880 såsom husfru i länsresidenset Marieholm invid Mariestad. Tre döttrar och en son har fru Sjöcrona i detta hem sett uppväxa. Döttrarna äro nu gifta: Bertha med statens landtbruksingeniör i " Wexiö Adolf Roos, Helena med assessorn i Svea hofrätt Axel Roos och Anna med assessorn i samma hofrätt Louis Améen. Sonen Cornelius Hans studerar vid högre allmänna läroverket i Skara. K. Hedvig Lagerbring, född Nisbeth. Då grefve Snoilsky, landshöfdingen i Göteborgs län, i höstas afled, diskuterades frå- gan om lämplig efterträdare åt honom såväl i pressen som man och man emellan med en hos oss sällspord liflighet. Men så gällde det j u också rikets andra stad och ett af våra främsta län med stora kommersiella och militära intressen att bevaka.
Nto 18, 0111 Svenska undersåtares skyldigheter, när de vilja bosätta sig eller resa utrikes, samt utländningars rätt att inkomma och bosätta fjG Oen 5 December. sig i Riket, dels ock till följd af ytterligare motion i enahanda ämne ; N:o 17, i anledn. af fråga om förändring af 4 §:n 2° cap. Byggn.-b:n; N:o 1 B, i anledn. af väckta motioner om tillägg till K. kungörelsen den >4 Juli i835, angtde förändring af K. förordn. den 20 Januari 1824 om ändring eller utrifning af vattenverk; N:o rg, i anledn. af väckt motion rörtde hofveri-contract; N:o 20, i anledn. af återremiss å betänk. N:o i, angtde väckta förslag till ändringar, tillägg och förklaringar af de om skiftesverket i Riket gällande författningar; Wto 21, i anledn. af återremiss å betänk. N:ö 3* ang:de väckta frågor om ändring och förklaring i vissa delar af K. förorda, den I Aug. i8o5, samt andra författningar rörtde skogarna i Röket; Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet: N:o 1 i5, i anledn. af erhållen återremiss af Ulsk:s betänk. N:o 84> röride afskaffande af helfrihetsbref och förändring i följd deraf i vissa delar af K. förordn. den 22 April 182g, angtde passhandlingar för fartyg, hvilka seglat till utrikes ort; N:o 1 16, om upphörande af dubbla årsberäkningeu vid befordian till ecclesiastika embeten och tjenster; N:o 117, angtde föreslagen indragning af vice-presidentsembetena i Hofrätlerna, och förändrad benämning af Hofrätlsledamöter, samt om ordningen för upprättande af förslagtill ledamöter i Hofrätter Och Collegier; N:o 118, angtde Upphörandet af <let s. k.
(Se nedan sid. 629) återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 934 ff. Den 10 Juni 1815 627 tillkommer Utskottet att efterfråga eller granska verkställigheten af ett fattadt beslut. Han ansåg derföre Herr CommR. Egge utsträcka Constitutions Utskottets rättigheter utöfver den i Grund lagarne utstakade gräns. Herr Baron Cederström, Jacob instämde häruti och ansåg Utskottet böra utlåta sig om Stats Rådets yttrande, emot hvilket anmärkning borde göras, utan afseende å verkställigheten, som vore ett ämne hvarmed Utskottet ej ägde att sig befatta. Herr Kammarherren Silverstolpe fann nödigt att känna, om det i Staden Lund förut öfliga valsätt altid tillförene blifvit oförändradt iagttagit. Begärdes på bordet. Stats Råds Protocollerne för d: 8. April 1813. d: 24. i samma Månad, Berednings Protocollet för d: 18. Maji och Stats Råds Protocollet för d: 28. i samma Månad 1813. Anmärkningarne som derå uti Afdelningen blifvit gjorde förföllo. Protocollet för d: 17. Maji 1814. angående Handels agenten Sederholms underdåniga anhållan om understöd till upletande af en förlorad Malmgång begärtes på bordet. De vid Krigs Expeditionens i Stats Rådet hällne Protoeoll för d: 7. Julii och 11. Januarii och 2. Februarii samt Krigs Berednings Protocollerne d: 7 Mars och 23. Maji 1814. gjorde anmärkningar lemnades utan afseende. Krigs Berednings Protocollet för d: 3 Januarii 1815. samt Stats Råds Protocollerne för d: 27. Sept: 1814. och 10 Jan: 1815. angående Handlanden Benedicks lefverents lades på bordet. Vid Protocollerne hällne i Stats Rådet d: 5. Dito d: 6. Mars, d: 10 Maji och 7.
Crediten är för hvar och en lika behöflig inom som utom Riket, mera i förra fallet, åtminstone för de flesta innebyggare, än i det sednare: hvarföre då ej begagna samma Method, då man sedt dres välgörande verkan, och hvad vore vår handel i stort utan dessa grunder för dess utöfning? Det innebär motsägelse säger, Herr Silfverberg, att i en tid af allmän förlägenhet, villja yrka vexelrätt på accepterade invisningar såsom högst skadlig för alla minuthandlare och näringsidkare, hvilka utan betydlig förmögenhet, blott genom arbetsamhet, flit och Den 3 April. A 15 redlighet, kunna äga sin bergning med det hifetillsgällande, mera utsträckte Ceditsystémet. Ett Creditsystéme som innefattar möjligheten för gäldenär att kunna på längre eller kortare tid, eludera uppfyllandet af sine ingångne förbindelser, som grundar betalningsskyldigheten på förfallodagen, att efter som de vahror man tagit på Credit af andra, hafva en mer eller mindre afsättning och utborgade åter tijl 3:dje man i råttan tid af dem blifva inbetalte, har ingen bestämdhet, blifver alltid vacklande, och af säkerligen mindre nytta för alla trafiquerande, än det 60m för bibehållandet af Crediten, ålägger precision, så hos den förste, som den siste ägaren till vahran. Jag slutar här min vederläggning af de anmärkningar, som blifvit gjorde mot PrivatBanker. Fpr att vinna ett Riksgagneligt ändamål skall jag för min del, aldrig anse någon enskildt uppoffring för stor, och än mindre söka motarbeta detta genom svårigheters framkastande, hvilka endast hvila på supositioner och Sorn sådane, ej kunna förtjena synnerligt afseende. Framledne Presidenten Edelcrantz’s betänkande i ungefär samma sak , åberopar jag som ett factum till stöd för mine er-kle framställningar, och är öfvertygad att denne sakkunnige mans omdöme förtjenar att blifva en ledtråd vid reglerandet, af ett afbehofvet påkalladt, bättre ordnadt Creditsystéme, än det vi äga. Jag anhåller ödmjukeligen hos Höglofl.
Det der lilla epithetet kan en vän mycket lätt förlåta, — jag gör det fullkomligen. Men jag kan likväl ej underlåta, då Gr. Horn så skarpt tager till orda, och det i den fråga, som nu är före, och hvilken så mycket intresserar mig, att säga min vän Gr. Horn, att det icke är så alldeles rätt att fortfara med dylika declamationer, emedan det endast bevisar, att vissa ord och expressioner fixerat sig hos Grefven, och dessa ord äro i sig sjelf rätt stygga och oangenäma att höra uttalas, såsom revolution, anarki, försök att omstörta och skaka den Svenska thronen o. s. v. Det vore i sanning mycket att förifra sig öfver, om det icke vore hos ITr Grefven — jag säger det rent ut — en lix ide' derom, ty eljest hvarken kunde eller borde sådana yttranden af oss tillåtas. Vi håfve rättighet att erinra Gr. Horn, att det fans en tid, då hans farfar lefde och understödde Gustaf III, då denne farfar ville antaga namnet af Gustafs vän, och satte Konungens namnchiffer i sitt vapen, som siller här på väggen; denne Gr. Horn han kände .: Härvid gåfvo åtskillige ledamöter genom något buller missnöje tillkänna, och yttrade II. Ex., det lian hoppades, ali Gr. Frölich ej mätte skilja sig från ämnet, och alt II. Ex. med uppmärksamhet hade följt Grefvens anförande, för att se hvart det skulle leda. Gr. Frölich fortfor: Jag vet i sanning icke hvarmed jag kunnat väcka den oro, som spörjes, och tror, att den beror på misstag om hvad jag velat säga. Jag ville endast säga, att Gr. Horn icke, lika med farfadren, behöfde att gifva sill personliga stöd förden monarkiska prin - 120 Den 11 Mars f. m. cipen, eller monarken, ty ingen fara var för handen. Gr. Björnstjerna yttrade för en tid sedan, att R. o. Ad. borde besinna, huruvida vi icke stå vid en afgrund, och att vi derföre böra, så vidt möjligt är, behålla den ställning vi bafve.
Men jag har tillika uttalat den åsigt, att summan borde under loppet af år 1847 nedsättas successive med 500.000 r:dr b:co. Jag anser Ulsk:s förslag vara särdeles val uppstäldt och biträder det i öfriga punkter; men jag kan icke frångå den åsigt, att denna rörelse — hvilken alla talare, som hittills yttrat sig, medgifvit hafva ett skadligt inflytande på allmänna credilrörelsen och tillika vara särdeles svår för Banken att rätt förvalta — alt, säger jag, en sådan rörelse hör successive minskas. Man fäster sig dervid, att denna lånerörelse under loppet af de sednaste tre åren, isynnerhet det sista, ökats derigenom, alt den räntevinst, som å rörelsen uppkommit, åter blifvit utsläppt i låneväg, samt att det derföre icke skulle kunna gä an att minska beloppet af denna fond. Men del förslag jag uppgjort, går ut på att successive minska densamma; och då man finner, att man kastat sig in pä en oriktig bana, kan jag ej inse hvarför man ej bör vända om och söka att derifrån öfvergå lill en bättre. Denna vändning bör dock icke ske brådstörtadt, utan med iakttagande af nödig varsamhet. Hr Mannerskantz har redan för B. o. Ad. tydligen ådagalagt i hvilken betydlig mån rörelsen ökades redan vid förra riksdagen. Jag anhåller nu blott att få fästa uppmärksamheten vid den tabell, som finnes vidfogad Utsk:s betänk, och som igenfinnes sid. 46, hvaraf man ser, att för nästan hvarje lånegren har Utsk. tillstyrkt en tillökning i dess fond. Dä vi nyligen beslutade, att fonden för fastighetsbelåningen skulle tillökas, medgåfvo flere talare, som lifligt intresserade sig för detsamma, att discontrörelsen borde i följd deraf inskränkas. Men nu, då vi hafva kommit till denna sednare fråga, nu vill man icke gifva med sig. Sammalunda blir troligen äfven förhållandet med hvar och en af de öfrige punkterne, och då R. o. Ad. hunnit att genomgå betänk-.s 64 punkter, har Ståndet troligen bifallit den tillökning Utsk. vid hvar och en af dem tillstyrkt.
Syskrin, Handskskrin, Näsduksskrin, Arbetsväskor, Not-etuin, Portmonäer, Sidendukar, Fisehyer, Svarta och crémefärg, Barber, Muffar m. m. Tillbehör till moderna Spetslampskärmar. Till montering af arbeten: Coul. Tofsoch Bollfransar. Coul. Silkesplysch m. m. T i l l tJulen! Dam-Tröjor, Dam-Strumpor, Herr-Tröjor Herr-Kalsonger Herr-Strumpor Barn-Strumpor, n; r.l 2 3 4 6 6: 40, [H dussin dussin dussin dussin dussin dussin dussin dussin dussin dussin dussin dussin dussin 4 2 c t m. 47 c t m. — 10: 25 dussinet n:r 25 2: 10 dussinet Barnnäsdukar, med kulört bård, n:r 1 Barnnäsdukar, med kulört bård, n:r 2 2: 50 dussinet BarnnäsduJear, med kulört bård, n.r 3 3: 50 dussinet I: — dussiuet Barnnäsäukar med figurer af linne Kainbrik a kr. 1 dussin Glashanddukar 1 dussin Lamphanddukav 1 dussin Dammhanddukar Kr. och. hellinne Dumnäs dukar hellinne Damnäsdukar hellinne Damnäsdukar hellinne D ' tmnäsdukat hellinne Damnäsdukar hellinne Damnäsdukar hellinne Damnäsäukat hellinne Damnäsdukar hellinne DamnäSdukai hellinne Damnäsdukar hellinne Damnäsdukar hellinue Damnäsdukar hellinne Damnäsdukar 1 dussin hellinne 1 dussin hellinne 1 dussin hellinne 1 dussin bomulls Damnäsdukar Damnäsdukar emottagas K U D D A R Barn-Tröjor, Barn-Kalsonger, Barn-Damasker, Barn-Mössor, Barn-Kostymer, Barn-Klädningar, BarnVantar, Jwger Ylle-Tröjor och Kalsonger för herrar, damer och barn. Stickade Ylle-Koftor, Västar och Kjolar. Sydda Kjolar af finare och gröfre kvalitéer. Trikälif, TrlkäUf, Trlkålif. ylle, från 80 öre stycket.
Skrifvelse, IV:o 37*. Qfå K. M. täcktes, dock senast inora Tio år, låta utfärda Nådig Författning om det nya systemets antagande till efterlefnad. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 5 Juni 1841. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Juni 1841» Preste-Ståndet den 5 Boigare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 5 Ständers underdåniga Skrifvelse, angående granskning af Seglations-Ordningen den 28 November i835. (Bevilln.- , Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Bet. N:o 20.) S. A. K. Som Rikets Ständer af vederbörligen styrkte utdrag ur General-Tull-Slyrelsens Kammar-Gontoirs Annolations-böcker inhemlat, att Packhus-InspectionsFöreståndarne i bufvudstaden hafva, till följd af gjorda anmärkningar vid godsegares uppgifter i och för varors angifvande till förtullning, åtnjutit af tullmedlen högst betydliga inkomster, hvilka varit i ständigt tilltagande och lör år 1839 uppgått till 10,716 R:dr 12 sk. Banco, under det att, enligt hvad Rikets Ständer tillika hafva sig bekant, dylike tjenstemän i RikeLs öfriga städer antingen alldeles icke, eller åtminstone till högst obetydligt belopp, hafva uppburit en sådan inkomst, ehuru anledning icke förekommit, som skulle origga angifningar derstädes lemnats utan anmärkning; och då Rikets Ständer deraf hemlat den öfvertygelse, alt det sålunda anmärkte förhållandet harflulit af ett, genom någon ofullständighet uti nu gällande Seglations-Ordnings lydelse, möjligt missbruk, till hvars förekommande för framtiden, torde erfordras ej allenast ett närmare utredande af förrberörde omständigheter, än äfven en derpå grundad fullständigare omarbetning af Seglations-Ordningen; alltså få 846 Expeditions-Ulskoltets Förslag till lind■ Skrifvelse, N o 3^2. Rikets Ständer hos E.
Att, vid en sålunda öppnad communication, den be* tydliga landsträcka, hvarigenom Bandsvägen korn, me ätt gä, och sorn hitintills till större delen är obebodd, kan förmodas efterhand blifva iner befolkad, och i förhållande dertill odlad; samt 4:0 att härigenom en genväg af mera än 30 mil, emella1* Deri I I Maj. 201 emellan Stockholm och Trondhiem, och af anno Större betydlighet för de norr orri Stockholm be. lägna orter vunnes, emedan någon närmare väg från sistnämnde orter till Norrige nu icke fin. nes, än förbi Eda Skans och Kongsvinger; hvarjemte farten öfver det besvärliga Dovre-fjell undyikes. Riksens Ständer, som ganska väl insett vigten af detta förslag, rnen tillika nogsamt känna, det anläggandet af behöriga communicationer emellan bägge Kdnunga - Rikena Sverige och Norrige Utgör ett af de vigtigare föremålen för Eders Kongl Majas höga uppmärksamhet och nådiga omvårdnad, hafva härvid icke trott sig höra taga någon annan befattning, än att helt och hållet tili Eders Kongl. Majus nådiga välbehag i underdånighet öfverlemna ofvananförde förslag, hvarå Eders Kongl. Maj:t i Dess vishet lärer göra det afseende, Eders Kongl. Majd i nåder skäligt finner, Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormägtigste AHernådigste Konung! Eders Kongl, Maj;ts På Ridderskapets och På Prest - Ståndets Underdånigste tropllgtigste tjenare och underså t?»’,’ Adelns vägnar Carl Mörner. h, t. Landtmarskalk, vagnar J. A. Lindhlom, n, v. Talmaj,' sos Ben ii Maj. På Borgare-Ståndets vägnar H. N. Schwan. Ii. t. Talman, På Bonde-Ståndéts vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. Uppläst hos samteliga RiksStånden d. XI Maj. Stormägtigste Allernådigste Konung!
Rikets Ständer hafva denna Nådiga framställning i öfvervägande tagit; och, beträffande först hufvudfrågan, så anse Rikets Ständer, af deras skrifvelse den 10 Junii 1818 och Kammar-Collegii derpå grundade Circulaire-bref af den 11 October 1819, den slutsats icke kunna dragas, att Expeditions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse 2V-0 146' a31 den tillökning uti Stals-Secreterarelön, som vid sisla Riksdag beviljades, utan att Landhöfdinge-pensionerne dervid omnämndes, skulle lända till enahanda förhöjning i berörde pensioner, och sådant destomindre, som det icke tillika blifvit stadgadt, att desamma eller i allmänhet de pensioner för civile Embetsman med indelta löner, hvilka blifvit bestämda efter vissa deras vederlikars contanta löner, skola omedelbarligen förhöjas i samma mon, som dessa senare vinna tillökning. Och'då i öfrigt godkännandet af sistnämnde grundsats otvifvelaktig! skulle hafva den påföljd, att Indragnings-Staten blefve ti Hokt med ett betydligt antal LandtStals-Tjenstemän; samt alt dels en väsendtlig olikhet i Landshöfdingarnes pensionsrätt skulle uppkomma, dels det missförhållande uppstå, att någre Landshöfdingar erhölle högre pensioner, än Presidenter i Rikets Collegier, samt 1000 R:dr mera än hvad för Generaler af Rikets Ständer vid sisla Riksdag bestämdes, hafva Rikets Ständer velat öfver deras den 10 Junii 1818 aflåtne skrifvelse, angående indelte civile löntagares pensionsrätt, i underd. meddela den förklaring, att beloppet af de pensioner, sorn å allmänna Indragnings-Staten tilläggas dessa Embetsoch Tjenstemän, bör förfarande och intilldess annorlunda förordnas, utan afseende på redan tillkomne eller ytterligare tillkommande löne-förbättringar, bestämmas eTter 1818 års Aflönings-Stater.
Mcn rvärt glada hopp är akmed Den Högstes Wäl» sign el se, och under en rattwis och nådig Konungs wisa, hushällssamma och frihetalstande Spira', jämnte Fredens fortfarande lugn, som ar den största af alla walgerningar, stola vck alla näringar och företag blomstras, och en tarflig, nykter och trefmen arbctölefnad äter infö» ra», hwarigenom silman wälmåga upkommer, som jatrast bibehåller cn gifven och wgraktig öfryxrwiZk metz sndrg k>'LU»n«. ;§4 Dä upnär man äfwen den rätta Tkdepunkten ak gö, ra alfware med myncförandringen; hwjlken, enär Ware!, Loar!sn sänkt sig lii dek förhållande emellan Swensta Lpaoie Riksdalern kil urrikeS myntwärden, ak Silsret icke med uträkning kan förås utur Lander, bör med trygghet och framgång kmimr företagas och werkställas; och om denna lyckeliga stund, som mycket beror af werksam. ma och kloka författningar inom Riket, icke bör wara mycket aflägsen, sa kunde em-dlertid rcslisatioven, med nödig konäs samlande samt 6snerslOitconlens orga» niisranäs, beredas. z:s Til befordrande deraf hörer ock, ak Riksgälds Sedelstocken fastställa ril en wist högd, hwaröfwer den icke sar gä. 'Oaktadt narwarmide ansenliga Bewillning och Onloiret!- päraknade tilgäagar wid försäljningen af Jern och (Xflä, jämnte hwad wid Riksgälds-visconrsns indragning inflyter; kan Rörelse, Leitzler uti LrsäitSedlar, i anseende til betydeliga utgifter detta och nästkommande ar pä
Denne Ephori åtgärd är således ej annat än ett bringande i verkställighet af hvad Kongl. Skolordningens 4 Sect 6 Kap. 5 § och 7 morn., vid uppräknandet af Ephori åligganden uttryckligen föreskrifver, nemligen, att "vid alla SkoHor, sedan de vanliga läseterminerna blifvit slutade, bereda tillfälle till un’dervisning, emot serskild afgift, för de lärjungar, hvilka dessemellan vid ' läroverket qvarblifva och vilja sig af denna undervisning begagna, så vidt ”en eller flere af skolans lärare vilja sig denna möda åtaga.” Så vidt Utskottet kunnat fatta, måtte det vidare hafva varit motionärens afsigt att begära, det Rikets Ständer ville utverka Kongl. Maj:ts påbud, att Gymnasii-ungdomen skulle få rättighet att gifva privat undervisning. Men enär en sådan rättighet icke någonsin eller någorstädes, Utskottet veterlig!, varit densamma förmenad, så måste det äfven vara öfverflödigt att begära densamma. På grund af hvad sålunda i ena och andia hänseendet blifvit anfördt, hemställer Utskottet, att denna motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 21 Januari 1848. Häremot reserverade sig Herr Prosten Arrhenius, som ansåg, att, enär ifrågavarande motion endast innehölle ett klander af en embetsmans, enligt motionärens förmenande, origtiga åtgärd till verkställande af en i lag gifven föreskrift, densamma, på grund af go § Regerings-formen, icke bordt komma under Utskottets öfverläggning och pröfning. Uti denna reservation instämde Herr Prosten Tellbom. STOCKHOLM, Lundberg & A lim. Best.- oeh Ekon.-Ulskottets Utlåtande, Nu> 5. ff Nio 5. Ank. till Exp. Disk. den 22 Jan., kL 2 «. ■*. måtan de öfver väckt fråga, om indragning af så kallade Ordonnanser hos Befälet vid Kongl. Majus Flotta. Uti en hos Höglofl.