Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter den i allmänhet fastställda grund, två R:dr af tusende, och i lika förhållande af ett mindre värde, utgöres bevillning af alla skattlagda mjölqvarnar i städerne och på landet, af sågar, äfvensom af alla valk-, stampoch andra qvarnar, som icke äro mjölqvarnar, ehvad de begagnas för tull eller till afsalu. Tull-mjölkvarnar i städerna samt legooch salu-sågar, valk» och stampverk i städerna och på landet, som antingen hädanefter inrättas, utan att grundränta för dem bestämmes, eller, ehuru redan anlagde, ännu icke blifvit skattlagde, skola till bevillning anses lill fem för hundrade af den behållna inkomst de under nästföregående året åtnjutit. 2:o. Från denna afgift frikallas likväl de mjölqvarnar, som innehafvas af tjenstemän eller andra, i hvilkas inkomst af lönen eller handteringen qvarnens afkastning blifvit upptagen och till bevillning räknad; de mjölqvarnar och sågar i städerne och på landet, som nyttjas endast till husbehof och ej för tulltägt, vedergällning af främmande och grannar eller till afsalu; de för egna manufakturiers och fabrikers behof anlagde stampar och valkverk, samt slutligen de qvarnar och verk, som, under gårdens skattläggning begripne, i dess värde blifvit upptagne och till bevillningsafgift beräknade. 32 Bevillnings-Utskottels Betänkande, JVs A. § 31 Personer, som med qvarnar och sågar ega handtering eiler sysselsättning, erlägga: l:o. Vid skattlagda mjölqvarnar al' tre par stenar och derutöfver, betalas för mjölnare lika afgift med frälse-inspektoror i den klass taxeringsmännen bestämma, och vid sådana qvarnar af ett eller två par stenar, lika med rättare, såvida ifrågavarande qvarnar gå minst fyra månader af året.
Utskottets ifrågavarande förslag icke är vorden framställd, samt den tillstyrkta proportionen emellan lån och kreditiv synes vara lämpligast, har Utskottet vidblifvit nämnde förslag. Deremot har Utskottet icke kunnat undgå alt biträda en uti Borgare-Ståndet yttrad mening, att om Filial-bank åtnöjes med försträckning, motsvarande allenast 23 procent af teckningssumman, sådan försträckning rafi, dock ej till högre belopp än 123,000 R:dr, utgå endast i form af kreditiv. De ringa tillgångar, Banken för närvarande är i tillfälle att anvisa såsom förlag till Filial-banker, kunde derigenom blifva tillräckliga för inrättande af flera sådana Banker. Ridderskapet och Adeln har bifallit både litt. e och litt. f af 3:e momentet; varande det förra inom öfriga Riks-Stånd lemnadt utan anmärkning; hvaremot uti Borgare-Ståndet den erinran skett, att Filial-bankerna borde kostnadsfritt undfå assignations-blanketter från Riks-banken. Den låga ränta Filial-bank för kreditiv å Riks-banken erlägger, och den stora fördel, som med dylik kreditiv-rätt i öfrigt är förenad, utgör ett ganska giltigt skäl för Riks-bankens befriande från utgifterna för papper till och tryck ä assignationsblanketterna, och Utskottet kan sålunda ej biträda den ifrågasatta förändringen. Åt litt. g har Ridderskapet och Adeln gifvit den förändring, att Tre i stället för Två procent, såsom Utskottet föreslagit, böra erläggas som ränta, jemväl för den del af försträckningen, hvilken utgår i form af lån. Uti de Riks-Stånd, som återförvisat denna del af Utskottets betänkande, har den åsigt äfven sökt göra sig gällande, att räntan för Filial-banks försträckning 12 Banko-Utslcnllets Ullålande, JY2 48. borde bestämmas till Tre procent ; hvadan Utskottet ansett sig ega skäl föreslå bibehållande af den föreskrift, mom. litt k af 2U:e § i Reglementet nu innehåller.
Han kastade sig på sin häst, men hans sinne var icke gladt och lätt, som vanligt. Det tycktes honom tungt att besöka sitt hem, nu ett fängelse för ädla qvinnor, och beherrskadt af en stjuffader, som han ej kunde älska. Han red framåt, utan att ge akt på den bekanta vägen, då hans häst skyggade, ryckte häftigt till och hade nära kastat honom mot en stenhop, om han varit mindre god ryttare. Härvid vaknade Welam ur sin tankfullhet och varsnade en liten gumma, som stod vid vägen och som med sina besynnerliga rörelser och kastningar med armarna, hade skrämt hästen. En ung riddersman ansåg sig stå så högt öfver en person af folket, att han knappt kunde tänka sig möjligheten af, det en sådan kunde våga försöket att retas med honom. Welam var redan förut misstämd, och att bli mål för en gammal gummas gyckel, var mera än hans tålamod kunde fördra. Med ett häftigt "ur vägen hexa", gjorde han en hastig sats framåt; men gumman, i stället för att gå ur vägen, räckte ut sin hand för att fatta i betslet och rycktes af hästen ned, föll omkull och tumlade i diket. Welam ägde dock icke nog af sin samtids förakt för den ringa, för att rida bort och lemna gumman åt sitt öde; hans harm svalnade genast, när han såg hennes missöde, och i detsamma kastade han sig af hästen, för att se om hon skadat sig. "Hi hi hi, si på Hufvestaherrn! Den fattiga rider han ned i diket. Han kommer nog sjelf med ännu. Jo jo, svarte Klas reste, han, men hela boet är qvar ännu! Men honom, som var mitt hjertas barn, honom ha de pinat och plågat till döds. Åh håh, så fager kind! Jo jo, den är god att smeka åt sotnäsans flicka! Men blodig hands barn, smeker med blodig hand." "Understå dig att röra vid mig", skrek hon till vildt, när Welam räckte ut handen för att hjelpa henne opp, och stod med detsamma sjelf med ett hopp högt på stenhopen. "Gå, gå bara. Allt färdigt. Ock Hufvesta! Förräderi ock kungamord, nesa och ärelös död rufva der.
Den omsorg motionären ådagalagt för en ändamålsenligare vård af de sinnnesjuke är ganska berömvärd och jag skulle i denna fråga icke hafva skiljt mig från Utsk:s pluralitet om de hade inskränkt sig till att begära sådana förbättringar i hospitalsväsendet som med nuvande tillgångar kunna tillvägabringas; Men då Utsk. begärt en utvidgning af hospitalerna, så tror jag lika med den reservant, hvars tankar nyss blifvit upplästa och med hvilken jag inom Utsk. mig förenat, att det icke är alldeles försigtigt af R. St:r att antaga den redaktion som Utsk. föreslagit enär ordalagen äro så ställda att de kunna leda till en utvidgning, hvilken visserligen otvifvelaktig! måste föranleda till större eller mindre kostnader. Då man nu snarare måste förutsätta det förra, då är det icke R. St. värdigt att af K. M. begära ett företag utan att anslå dertill nödige medel. Det är af sådan anledn. och då jag förnummit att ett annat RiksStånd adopterat den af Hr von Hohenhausen föreslagna redaktm som jag får vördsammast anhålla att R. o. Ad. ville antaga Utsk:s förslag med den modifikation deraf som bemälde reservant föreslagit. Hr Lagerheim, Lars Magn.: Jag ber att få instämma i hvad den siste talaren yttrat, nemi. att R. o. Ad. ville fatta sitt beslut i öfverensstämmelse med hvad Hr von Hohenhausen i dess reservation föreslagit. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Med Frih. Cederström och Hr Lagerheim instämmer jag deruti, att en underd. skrifvelse till K. M. i detta ämne bör afgå, samt att skrifvelsen bör innehålla något annat än hvad Utsk. föreslagit. Jag kan dock icke med dem instämma deruti att ordalagen böra vara sådana som Hr von Hohenhausen i sin reservation tillstyrkt, emedan jag anser att flere förändringar i uppställningen bör ega rum, på det att R. St. icke måtte inledas i några större utgifter eller föras längre än de egentligen afsett.
Med förundran har jag hört samme talare npläsa citater ur eli af en ledamot utaf detta Ständ upräHadi förslag till representationens ombildning, hvilket förslag med tillhörande motiver blifvit understäldt Const.Utskrs ompröfning. Den värde talaren har likväl härmed gjort författaren en stor otjenst, ehuru hvad han upläst, är ganska vackert och jag lill stor del är villig att godkänna detsamma, men för dem, hvilka icke läst delta förslag, har författaren blifvit ställd i en falsk dager, serdeles som man utan kännedom om hans förslag lätteligen kan föras på tanken, alt författaren begått ett politiskt affall, det han dock icke gjort. Jag har nu yttrat mig öfver de hufvudsakligaste anmärkn:r emot Utsk:s förslag och får framdeles tillfälle att än vidare yttra mig öfver förslagen till gemensamma (ankar. Gr. H amilton: Lika med en talare, som yttrade sig i början af denna diskussion, måste jag bekänna, ali Coust.Utsk:s ilråvar:de förslag icke fullkomligt upfyller mina fordringar. Min öfvertygelse är, att i fråga om en representationsförändring steget kunnat uttagas något längre, än Etsk. uti sitt förslag gjort. Men denna min enskildta tanke måste i alla fall gifva vika för hvad jag anser numera möjligt, och delta numera möjliga ligger inom gränsorna af Utsk:s förslag. Jag har således i detta ögonblick endast att tillse, huruvida något af de utaf Utsk. framställda förslag är skadligt eller om icke hvarje af dessa förslag innebär en förbättring. Måste den sednare frågan besvaras med ja, anser jag mig också pligtig, att med min röst understödja Utsk:s förslag, och jag får äfven förklara, ali jag härtill år beredd. De våsendtligaste motiverne härföre ligga i Utsk:s betänk., och jag vill således icke nptaga tiden med deras uprepande. Deremot anhåller jag att få upgifva skälen, hvarföre åtskilliga af de här framställda Den 27 Ma] f, m. 213 anmärkmr emot Utsk:s förslag icke kunnat rubba min öfvertygelse.
Den förändring i förslaget, hvarför Utskottot nu redogjort, har emedlertid på kallat en annan, eller af det i förslagets 8 § bestämda snatleri-ansvar. Utskottet har nemligen med afseende å de mångfaldiga nyanser, som kunna förekomma vid de snatteri-brott, som i 3 af nu framlagda förslag omtalas, tillstyrkt alt böterna må höjas lill femtio daler. 1 öfrigt har Utskottet, genom en förändring i ordalagen af 2 mom. i denna §, sökt göra tydligt att endast tillgrepp ur trädgård och på åker deri afses. 1 ^ § har Utskottet sammanfört de brott, som äro föremål för förra förslagets 3 och 4 §§ samt deruti, med afseende å derom framställd anmärkning, äfven upptagit tillgrepp i Konungens slott, från Slaten eller mild stiftelse eller inrättning till fattigas försörjning eller sjukas vård. För sistnämnda tillgrepp saknades särskild bestämmelse i förslaget. 1734 års lag stadgar emedlertid högre ansvar för tillgrepp i fattigstufva och ur fattigbössa; och särskilda författningar angå stöld i Konungens hof och från Staten. Då nu meningen är att sammanföra allt hvad angår stöld, så vidt det är föremål för allmän lagstiftning, uti en enda författning, samt ett högre ansvar för nu omförmälda tillgrepp än för de vanliga, jemlikt förut antagna principer, ostridigt bör följa, har Utskottet härutinnan iakttagit gjorda anmärkningar, i enlighet hvarmed Utskottet jemväl dels utbytt de i gamla 4 § begagnade ord: »i och för sitt arbete tillträde äger», emot orden »kos hvilken han arbetar», för att klart bestämma, att här afses den arbetare, som för att arbeta uppehåller sig i annans hus, och icke den, som i och för sitt arbete tillfälligtvis besöker den åt hvilken han arbetar, dels °ck sökt med noggrannhet utmärka beskaffenheten af det brott, som betecknas med de ur 17o4 års lag lånade orden: »uppsåtligen förfar eller undandöljer». Bill. lill R. St. Med 5 § börja de egenlliga qvalificerade stölderna, hvilka dock äro af flera grader.
Landtbruks-Academiens inseende och hvilken förestås af en Directeur, sorn] är lönlös, samt af en .Lärare i Theorien, en för Practiquen, med åliggande tillika, att förevisa Modellkammarens tillbehör, och en Lärare i Machine-ritning, hvardera med 100 Rldr lön. Vid samma Schola användas till materialier och verktyg årligen 75 B:dr; och äro dessutom 6 Stipendier anslagne, hvaraf aine, det ena af Co Ridr och det andra af-joRidr, utdelas från Landtbruks-Academien, aine åter utbetalas af E. K. Mits och Rikets Commerce-Collegium, samt 2ine af Kongl. Bergscollegium, å 133. Ridri6 sk. hvartdera; börande innehafvarne af sistnämnde 4 Stipendier biträda vid modellernas framvisande. Denna mechaniska Schola, ehuru alltför inskränkt för ofvan uppgifna ändamål, synes dock på lämpeligt sätt kunna utvidgas eller ingå såsom bestånds-del uti ett Technologiskt Institut, af den fullständigare omfattning, som i förrberörde måtto ^är vorden 3 5° Underdåniga Skrifvelser. projeclorad. Med öfverlemnande af en utaf ÖfverDi recteuren Schwartz utförligen meddelad plan till en prar.tisk undervisningr.-anstallt för Slöjderne, eller Techr.ologisk Inrättning, fä Riksens Ständer allisa i underdånighet hernstäl. la, att E. K. M. täcktes, sedan vederbörande deröfver blifvit hörde, i Nåder förordna hvad för verkställigheten iakttagas hör; lärande de uti sådant afseende erforderliga utgifter antingen böra bestridas af Mariufaciur-Discontens vinst och af hvad å den så kallade Arbetshus-Fonden kan vara disponibelt, eller ock lämpetige anslag härtill utgå af Landtbruks-Academiens nanvände tillgångar.
Anspråken på anslag hafva varit stora och snart sagt de flesta orter hafva framkommit med sådana. Att rätt fördela de disponibla tillgångarne har varit svårt, och skulle nästan varit omöjligt, om icke Utsk. haft tillgång till de särdeles fullständiga och rättrådiga utredningar som blifvit gjorda i Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen. Då jag såsom Utslcs ledamot varit i tillfälle att på närmare håll taga kännedom om det sätt, hvarpå Vägoch Vattenbyggnaden fördelat de anslag som blifvit ställda till dess disposition, så anser jag det vara min skyldighet att här offentligen uttala hvad jag derom har mig bekant. Utom de skriftliga uplysningar som blifvit af Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen afgifna har den afdelning inom Utsk., som haft sig denna fråga till förberedande behandling updragen, skaffat sig tillfälle til! samtal med den person, som f. n. står i spetsen för denna Styrelse, och derigenom erhållit de mest detaljerade uplysningar. Rör att nu kunna fördela dessa anslag med största möjliga rättvisa har Utsk. följt samma grundsats som Vägoch Vatteribyggnads-styrelsen, och indelat arbetena i 3:ne klasser. I första klassen uptages sådana arbeten som äro af en mera allmän vigt; i andra klassen sådana som väl äro af vigt, men dock jemförelsevis i mindre mån än de i första klassen upförda berättigade till understöd, och i tredje klassen sådana arbeten som endast skulle kunna kom - Den 9 December f. m. 89 ma i fråga att utföras, om på de till 1 :sta och andra klasserna anvisade anslag upkommer något öfverskott. Det arbete, hvarom här är fråga, har varit pröfvadt i Vägoch Vattenbyggnads-Slyrelsen och omnämnes i det general-förslag som denna Styrelse vid innev:de Riksdag afgifvit till K. M. Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen yttrar derom, att man redan 1847 hegärde anslag till detta arbete hvilket då var beräknadt att upgå tili 60.994 Rdr 24 sk. Bko, men som denna summa då hvarken kunde erhållas eller påräknas, inskränkte man sig till att upföra en brygga af sten, vid hvilken lossning i lugnt väder kunde verkställas, men i händelse af storm, synnerligen nordlig, har man endast med största svårighet kunnat verkställa en sådan.
Inom öfriga pastorater, der likväl i allmänhet predikan hvarje söndag hålles i 2:ne kyrkor, finnas utom kyrkoherdarne inga ordinarie prestmän, så att biträden till tjenstgöringens upprätthållande der icke äro att tillgå, om icke kyrkoherdarne aflöna eller kunna erhålla adjunkter, i allmänhet kallade komministrar eller kapellaner. Detta förhållande, den mången gång förekommande svårigheten att vid behof erhålla sådana adjunkter, dessas flyttbarhet från den ena församlingen till den andra, då de erhållas, och den ringa bekantskap de derigenom ega om församlingarnes medlemmar, hafva hos många församlingar och deras kyrkoherdar föranledt önskan att kulina genom stadiga löneförmåner vid församlingen fästa personer, som vid behof kunna vara till biträde vid de presterliga göromålen; och derifrån har ifrån början föranledts att klockarelägenheter med åtföljande skyldigheter blifvit åt prestmän öfverlåtne. Detta förhållande har blifvit ytterligare styrkt genom Kongl, förordningen den 27 April 1742, hvaruti, på Rikets Ständers underdåniga tillstyrkan, blifvit uttryckligen stadgadt, att ifrågavarande lägenheter vid de större och mindre församlingarne kunde till kapellaner upplåtas, så vida församlingarne enhälligt derom vore ense och pastor det begärde; hvarjemte genom Kongl, resolutionen den 24 September 1782 tillsättningssättet blifvit ytterligare förklaradt sålunda, att enär vid val till klockaresysslor kapellaner kommo under omröstning, dervid borde förhållas såsom vid andra klockareval, så att sysslan besattes af kyrkoherden och församlingen, hvilken kallelse borde, i händelse af stridighet, utletas genom val, dervid de mesta rösterna skulle gälla; och har vidare genom Kongl, resolutionen den 9 December 1766 blifvit föreskrifvet, att vid kapellaners, sorn innehade klockaresysslor, rätt till boställen borde förblifva. Då sådane innehafvare af klockarelägenheter tillika begagnas såsom komministrar eller adjunkter, aflönas de alltid tillika af kyrkoherden, och klockareprest är lörpligtad att på sitt ansvar och sin bekostnad hålla det så kallade substitut, hvilket skall förrätta de under namn af uppassning och betjening förekommande, klockaren tillhöriga göromål.
— Deremot är Utskottets framställning af Borgareoch Bonde-Stånden bifallen. Stais-tffslcotiets Memorial N:o 69. Med hänseende till hvad sålunda förekommit torde först, för bestämmande af kontraproposition, omröstning få anställas enligt denna proposition: »Den som vill, att till kontraproposition vid den blifvande hufvudvoteringen antages Ridderskapet och Adelns beslut: att Rikets Ständer, med anledning af betänkligheter vid den af Kongl. Maj:t beslutade fördelningen af Flottans befälspersonal på två särskilda vapen, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att bemälda nya organisations utförande måtte tillsvidare uppskjutas; medgifvande Rikets Ständer, att de för befälsoch underbefälspersonalens lönestater nu anvisade medel fortfarande få till oförändradt belopp utgå; att då sjökrigsmaterielen, till följd af förminskning i antal och förändringar till beskaffenheten, numera ej erfordrar så stort antal befäl och underbefäl, som tillförene varit förhållandet, Flottans officersoch underofficerskorpser må förminskas till det antal Kongl. Maj:t, enligt förhanden varande omständigheter, kan finna lämpligt bestämma; anhållande Rikets Ständer, att Kongl. Maj:t ville vid kommande riksdag om den slutliga organisationen aflåta nådig Proposition; att det öfverskjutande antalet officerare och underofficerare emellertid må uppföras på en särskild reservstat, med bibehållande af alla nu innehafvande löneoch öfriga förmåner och med skyldighet att, om så erfordras, bestrida stations-, varfsoch kompanitjenstgöring i land; att de officerare och underofficerare, som sådant önska, må öfverflyttas på indragningsstat, med skyldighet att i krigstid bestrida den tjenstgöring vid någon af flottans stationer, hvilken kan varda dem ålagd och är svarande mot deras innehafvande grader; åtnjutände desse officerare endast lön till nu innehafvande belopp, men hvarken tjenstgöringspenningar eller inqvartering, hvilket allt bekommes endast under den tid de äro till tjenstgöring inkallade; — röstar
Arten af liennes lifagäming var, &amp; sserlig ' en skdan; at; liennes 5QO-Zwsjnbil&amp;iiii ' i vart land ej k h d e firas ined ' storartade - fester och ballri&amp;de högtidligheter, och försvinnaDnde liten var ' den pilgrimsskam af rättrogna katoliker, som den 7 ' oktober smlades vid hennes graf i Vadstena, men likväl har viil knal ?pt i t nkgon svensk kvinnas li&amp;gkoinst iignats en s&amp;dan aliin#~i och aktningsfull iippmiirksamhet, som den, hvilken l~ominit Birgitta till del. S&amp; - g o i t s&amp; hela vår dagliga och periodiska press har med anledning af .de. 500 hr, som förflutit sedan. hennes. namn inskrefs bland de katolska helgonens skara, med längre eller kortare, u ' pps$ser, mhngi af iiem tecknade af v %ra inera framst5eiide Iiistorici, vetat a t t hedra Iiennes minne. Deii heliga Birgittas niiirkvkdiga historia, nied stöd af nyare tiders forskningar, har delgifvits den läsande alliiläiilieten, liennes littdrära verk Ila varit föfiinål för intressanta iitliiggningar, och lieniles bild, so111 Iiittills insvepts i den ' niystislza slöja, i Iivilken inedelticlens personligheter oftast äro ' dolda, har därigenom liksom åter framdragits i ljuset,. liar blifvit mer sanil ' .och lefvande. A t t inom den katolska världen iitoni Sveriges granser den heliga Birgitta ej tillmates större betydelse an den '; som tillkoinmeï Iivart och ett af de tusenden af helgon, » den enda saliggörande kyrkans räknar bland sina, och a t t henne8 historiska bbnärkelse för den stora katolsia allmänheten iir okänd, torde bevisas af den tystnad, som, oss veterligt; om henne iakttagits i utlandet.
Sedan, vid föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 50, i anledning af tre Stånds ålerremiss af Memorialet N:o 58, innehållande förslag till ändring af 11 och 14 §§. Riksdags-Ordningen, angående Städernas representationsrätt, Högvördiga Preste-Ståndet, med afslag å Utskottets inbjudning, vidblifvit sin i ämnet tillkännagifna gemensamma tanke, men öfriga Riks-Stånden till hvilande för grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag antagit Utskottets förslag, sådant detsamma i Memorialet N:o 50 blifvit till Rikets Ständer slutligen Öfverlemnadt, får Utskottet härhos till Rikets Ständers godkännande vördsamt hemställa följande förslag till voterings-propositioner för omröstning i Förstärkt Konstituti.ons-Utskolt: Den som vill, att Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet N:o 38, väckta förslag till ändring af 11 och 14 §§. Riksdags-Ordningen, angående städernas representationsrätt, skall, sådant detsamma, i anledning af återremisser, blifvit uti Memorialet N:o 50 omarbetadt och till pröfning öfverlemnadt, hvila till grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag, röste Ja j Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, kommer nämnde förslag att, för grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag, hvila med de förändringar, som i Preste-Ståndets, uti Memorialet N:o 53 anförda, gemensamma tanke blifvit äskade, nemligen att ur det föreslagna 1 mom. af 14 §.
För att sälla Landbruks-akademien i tillfälle att å den åt akademien upplålne jordegendom dels föregå den enskilde landtbrukaren med efterlöljansvärda arbets-methoder, dels ock alt i försöksväg theorefiskt och praktiskt arbeta på dessa melboders fullkomnande, bar E. K. M:l föreslagit att, till ökad aflöning åt en inspektor med den högre bildning och skicklighet, sorn, med hänsigt till nu antydda förhållanden, erfordrades, ett belopp af 1,500 R.dr oell till försöks verkställande 3,000 R:dr, eller tillsammans 4,500 R:dr R:mt årligen måtte å Riks-staten uppföras. Då ändamålet med berörda egendoms upplåtande åt Akademien svårligen lärer kunna ernås med mindre de försök, som derstädes böra verkställas, utföras under ledning af en theoreliskl bildad och i jordbruk väl kunnig person, samt Akademien upplyst, all erforderliga tillgångar såväl för en sådan persons aflöning, som ock för verk ställande af nödige experimenter, hvilka oftast tillskynda Akademien förluster, saknas, hafva Rikets Ständer funnit sig böra bifalla E. K. M.ls i berörda hänseende gjorda Nådiga framställning; äfvensom, i anledning af gjord framställning om beredande af lämplig bostad ål ifrågavarande inspektor, genom alt iståndsätta och till hans begagnande öfverlemna den å Landlbruks-akademiens experimenlal-fält befintliga inspektorsbvggnad samt uppföra en ny byggnad för inrymmande af de i inspektors-byggningen nu inhvsta, vid egendomen anställda personer, Rikets Ständer, som af ett lör ifrågavarande reparationsoch byggnads-arbeten uppgjordt kostnads-lörslag inhemtat, alt utgifterna för reparationer å inspektors-byggningen och uthusen, jemte diverse omkostnader, beräknats till 9,000 R:dr och att, för uppförande och inredning af det föreslagna nya bonings-huset för gårds-folket, 6,000 R:dr Runt erfordrades, men anse nödige reparations-kostnader böra bestridas af Akademiens egna tillgångar, anvisat såsom bidrag 144 ExpeditionsU/skottets Förslag till anderd. Skrifvelse.