Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» 4:o af herrar prostar Gahne och Lindberg samt herr kontrakts-prosten Wåhlander: a Af Utskottets förslag, att nedsätta bevillnings-proeenten för rörelse och näring från fern till tre, hade bordt blifva en gifven följd, att Utskottet, såsom i afseende å fast egendom ock skett vid 25 §,. föreslagit en motsvarande nedsättning af alla uti §§ 9. 10, 27 och 28 förekommande afgift®— bestämmelser, synnerligast dem, som äro till visst belopp utsätta, emedan, i annat fall, den afsedda, skattelindringen endast skulle komma de förmögnare till godo, men gå förlorad för dem, som i första rummet deraf äro i behof, eller de mindre bemedlade. Då emellertid en sådan nedsättning icke blifvit vidtagen, få vi deremot oss reservera, och till Rikets Ständer vördsamt hemställa, att sistnämnde §§ mätte, med iakttagande jemväl af de utaf Utskottet föreslagna ändringar deri, erhålla följande lydelse, nemligen: § 9. Efter denna artikel må, utom i de fall 12 § omförmäler., bevillning ieke under nedanstående belopp påföras följande personer, nemligen: 1 Slockholm och Götheborg. Grosshandlare, mäklare, skepps-klarerare och apothekare B:ko R:dr 18: Andre handlande 12: .— Egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier 9: —, .— Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andre, här icke särskildt uppräknade, borgare 6: Skeppsredare, för hvarje egande läst 5- —- I första Klassens Städer. \:o Handlande, mäklare, skepps-klarerare och apothekare B:ko R:dr 12: Egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier 9: : Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andre, här icke särskildt uppräknade, borgare . x 6: ‘ Skepps-redare, för hvarje egande läst X — ö- / andra Klassens Städer.
Den som instämmer i Utskottets, af Borgare-Ståndet antagna, mening, att “hopsydda pelsverk, äfvensom fullfärdiga persedlar med pelsverk till öfvertyg, såsom skinnpelsar, muffar, boas m. m.“ skola förtullas lika med pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg endast af 25 procent41 röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, blir de tre andra Ståndens beslut gällande, att tilläggsafgiften skall fortfarande utgöra 50 procent. Den för Hår, hästeller Tagel, nu stadgade införselsafgift, 8 öre skålpundet, Mr, häst* har Utskottet ansett böra bestämmas till endast 5 öre; men då detta förslag, sorn eller Tagel. 24 Bevillning sUtskottets Memorial N:o 13. Orgelverk, äfvensom Harmonium och Fysharmonika. blifvit godkändt af Borgareoch Bonde-Stånden, ogillats af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, hvilka bibehållit den nuvarande tullsatsen, får Utskottet inbjuda dessa begge sistnämnda Stånd att, med frånträdande af deras mening, instämma i de begge andras. Eljest lärer derom böra röstas sålunda: 62:0. Den som, lika med Utskottet samt Borgareoch Bonde-Stånden, anser införselstullen å “Hår, hästeller Tagel11 böra nedsättas till 5 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, kommer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samtPresteStåndets beslut, den nuvarande tullen, 8 öre skålpundet, att fortfara. Till Utskottets förslag att vid rubriken “Orgelverk11 underartikeln: Instrumenter, musikaliska, måtte tilläggas orden: och Harmonium eller Fysharmonika, hvarigenom sistberörda instrument, som förut tullbehandlats lika med Positiv med 7
Anmäldes och lades på bordet följande från Utsk:n inkomne utlåt, och betänkm, nemligen från Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotten: N:o 91, i anledn. af väckt fråga om straff-frihet för den, som föröfvar olofligt tillgrepp, till afvärjande af trängande lifsfara, samt att tvångsarbete för bristande laga försvar ej må ådömas den, som Den 27 September. 511 är villig mottaga den tjenst eller förrätta det arbete, som honom allvist varder; Lag-Utskottet: IV:o 78, i anleda, af väckt motion om ändring i 9 och 10 §§ af 11 Gap. kyrkolagen; N:o 79, i anledn. af väckt motion om rättighet för borgmä stare i de städer, der poliskammare icke finnes, att kalla till polisförhör vid vite och påföljd af hemtning; N:o 80, i anledn. af väckt motion om förlängd tid för full följd af besvärsmål från Westerdahl fögderi af Stora Kopparbergs län; N:o 81, i anledn. af väckte motioner, ang:de uphäfvande eller förändring af K. placalet d. 12 Januari 172(5 emot oloflig» sammankomster för andaktsöfning»!-, jemte öfriga i samma ämne utfärdade författningar; N:o 82, i anledn. af väckt motion om brottmåls-ransakningars hållande i länshäktena; N:o 83, i anledn. af väckt motion om Tingspredikans hållande å viss timme; N:o 84, i anledn. af väckt motion om hvad iakttagas bör, då någon hänvisas till presterskapet att förmanas, innan han må fullgöra ådömd värjemålsed; och N:o 85, i anledn. af väckte motioner om ändring i lagens bestämmelser, ang:de ränta å förstärkta penningar eller varor. H. R, o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen ilen 30 September 1848. Plenum kl. 10 f. m.
Att en betydligare handel med förädlade skogsprodukter, såsom bjelkar, plankor, bräder och stäfver eller bundt-tunnor snart skulle uppstå i Falkenberg, om hamnen blefve försatt i sådant skick, att den betryggade för de ofta inträffande sjöskadorna derstädes, ådagalades deraf, att större och bättre skogar i vestra Småland och Kinds härad af Elfsborgs län, äfvensom i Halland, lågo närmare eller ej längre aflägse från Falkenberg, än från Halmstad, i hvilken sednare stad en ansenlig handel med trädvaror utgjorde föremål för sjöfarten. Härförutan har motionären uti en särskild skrift, bland annat, jemte uppgift att uti Falkenberg funnes Tullkammare-föreståndare, Tullvaktmästare, Kustsergeant och en Kustvakt samt två andra tullbeljenter under benämningen kustroddare, äfvensom att på omkring ‘/s-dels och Vedels mils afstånd från staden voro förlagda flera kustvakter, hvilka under patrulleringar sammanträffade vid hamnen, förklarat att hvad anginge underhållande af våghus och packhus samt fullgörande af öfriga skyldigheter, som för erhållande af stapelstadsrätt voro förenliga, staden Falkenberg åtoge sig att fullgöra hvad i sådant afseende kunde föreskrifvas. På Allm. Beso.- och Ekon.-Ulsk:s Betänkande N:o 73. På grund häraf och då statsmyndigheternas bemödande borde afse afl, under iakttagande af allmän och enskild rätt, alla de binder, som försvårade utvägarne att vinna bergning och välstånd, blefvo undanröjda, har motionären föreslagit, alt stapelstadsrätt måtte beviljas Falkenberg, helst derigenom det rättvisa förhållande skulle uppstå, alt innevånarne uti merauämnde stad och densamma omgifvande orter, eller hufvudsakligen Faurås och Årstads härader i Hallands län, jemte angränsande delar af Westergöthland och Småland kommo i tillfälle alt med största möjliga fördel afyttra sina produkter och, jemförelsevis, lika billigt, som under enahanda förhållanden annorstädes i Sverige, erhålla sådana förnödenheter, som måste till Riket införas.
Skulle åter frainställningarne bifallas, dels om indelningarnas indragning, dels om kronotiondens, ocb i händelse ordinarie räntorne framgent blefve i persedlar utsatte, äfven dessa sednares lösande efter medelpris, hvarpå löpande årets markegång icke komma att in verka, blefve deremot berörda hinder undanröjdt och i detta afseende tillfälle beredt att framflytta markegångssättningen så långt, bebofvet fordrade. For denna händelse ansågo kommitterade, lika med hvad Rikets Ständer vid sista riksdagen yttrat, att för fastställande af det markegångspris, son skulle tagas i beräkning för bestämmande af lösen för kronans räntor, April månad vore lämpligast, emedan försäljningsprisen å föregående åtets gröda då fullkomligen blifvit stadgade oeli kända. Vid afgörande af denna fråga, syntes dock, enligt hvad kommillerade förmält, böra tagas i betraktande, att så länge vissa tjenstemän bibthöllö nu innehafvande indelta löner, samt arrenden eller andia afgifter förefunnos, som finge till lefverering in natura uppsägas, det icke kunde undvikas att, till rättelse dervid, verkställa markegångs-säitning före uppsägningstiden, äfvensom sådant erfordrades med afseende derå, alt, genom konventioner om presträttigheter samt afhandlingar, dels af inrättningar, dels emellan enskilde, ofta vore bestämdt, att afgifter, utsatta i persedlar skulle lösas med penningar efter markegång; hvadan ock intill dess ändring uti dylika förhållanden kunde tillvägabringas, nödvändigheten fordrade, att, på sätt jemväl vid sednaste riksdagen antagits, markegångs-sättning till rättelse i berörde hänseende, vid nu stadgad tid bibehölles. Om derjemte, i likhet med hvad Rikets sednast föisamlade Ständer föreslagit, den markegångs-sättning, som borde ligga till grund för bestämmande af lösen för tionden m. m., som skulle efter medelpris godtgöras, blefve verkställd i April månad påföljande året, komrne följaktligen tvänne dylika förrättningar årligen att äga rum.
Djj i nåder förejlagit, ^afroe ^Di, till underflöd för folkolelärare^ aflöning inom de focfnar, der, enligt ^ongl. 9)laj:tö nådiga pröfning, ftatöbidrag för fådant ändamål, i följd af färffilda förhållanden, fan erfordra^, anvifat till ^'ongl. ^aj:té diöpofttion ett belopp af 20,000 3t:dr, att fortfarande till och med det år, då näfta 3lifödag flutaS, årligen, i mån af bebofvet, från Dlifögäldö^ontoret utgå, äfvenfont <28t, på lifa fätt och un&er famina milfor, beviljat årliga anjlag, delö af 9,100 £K:dr till fentinarier för bildande af folf|folelärare, och kelö af 12,000 £K:dr till flipendier åt fo(fjfolelärare 3Jlaj:t må till folfunderviöningenö befrämjande få använda de befparingar, forn å de till npjjberörde 3:ne föremål beviljade an# pag funna uppfomnia. <281 håfve ocf, under den 20 i famma månad, bo$ &'ongl.
St. efter sistnämnde grundsats kunna disponera öfverskotten för obestämda uppgifter, på samma sätt kunna de, efter tillstyrkandet uti förslaget N:o 193, under förutsättning, att öfverskotten icke till hela beloppet erfordras för Riksg cont:s skuld, på öfverskotten anvisa tillgångar t. ex. för mindre creditivet, i den mån dessa öfverskott dertill kunde lemna tillgångar; och således innefatta de orden: i den mån de icke till andra föremål < 23S Dea 8 Augusti f. m. blifva af R, St. disponerade, endast ett förbehåll, sorn står val öfverens med dem hvilka i andra afseenden kunna komma att bestammas, utan alt regeln i minsta män derigenom är öfverträdd. Hittills har visserligen händelsen varit, att bestämda utgifter varit anvisade pä öfverskotten af statsverkets inkomster; men jag tror, att ordning äfven i detta fall bör införas, att ingenting så der eventuelt bör ingå uti statsregleringen, utan att densamma, för att vinna förtroende, bör vara stödd på enkla oomkullkastliga grundsatser. Det är icke nog att strängt antaga en grundsats, utan man skall äfven sätta den i verkställighet och icke raisonnera bort den i tillämpningen. På dessa grunder och hvad jag förut i detta ämne anfört tillstyrker jag således bifall till Utskls förslag uti denna punkt. Hr Dalman: Jag är till största delen förekommen af den siste värde talaren. Det var min afsigt att, i anledn. af Hr af Billbergh* yttrande, utreda, huruledes ingen motsägelse finnes emellan denna punkt och det citerade mom. uti förslaget N:o ig3, äfvensom att visa skillnaden emellan dispositioner, som ske på Riksg cont., och dem, sorn ske för statsverkets räkning. Hr af Billbergh har föreslagit den redaCtionsförändring, att emellan orden några och statsutgifter skulle insättas ordet: ordinarie. Jag skulle tro, att meningen derigenom blefve för mycket obestämd och att, i händelse man ville gå in på en redactionsförändring, ordet: statsutgifter borde ombytas mot orden: bestämda statsanslag.
Sedan, under en ny Chef, förhållandet blifvit ånyo undersökt, afgaf EkplanteringsStyrelsen 1857 en berättelse, deruti framstäldes de stora fördelar, som Leckö skulle erbjuda såsom plats för ekplantering, men att deremot Borg - •JO D e ii 10 Mars e. m. holms hago voro härtill mindre passande; och slutligen harden nya Skogsstyrelsen, hvilken numera öfvertagit ledningen af ekplanteringarna, efter att likaledes på stället tagit kännedom om förhållandena, till alla delar instämt i det af alla de olika myndigheterna förut afgifna omdömet om Leckö kungsgårds synnerliga lämplighet för det ifrågav:de ändamålet. Lör min egen del har jag hvarken tillräcklig sakkunskap eller lokalkännedom, för att kunna ega någon fullt sjelfständig åsigt i frågan; men såvida en förnyade gånger uttalad och alltid sammanstämmande öfvertygelse hos alla dem, som i ämnet ega insigt oell som derom haft att yttra sig, utgör någon garanti för en saks riktighet, så kan det ej bestridas, att en sådan garanti vid detta tillfälle verkligen är för handen. Slutligen tillkommer en omständighet, som af Utsk. med temligen lätt hand blifvit vidrörd, men som, enl. mitt omdöme, är af stor vigt vid denna frågas bedömande, och det är 1829 års beslut i ämnet. R. o. Ad. torde påminna sig att detta beslut tillkom på det sätt, att, då vid 1823 års Riksdag Ständerna begärde att ekskogen på skattejord skulle uphöra att vara Kronans tillhörighet, K. M. fann sig föranlåten att afslå denna ansökning på den grund, att all den trygghet, som Rikets försvarsverk sålunda egde i afseende å tillgång på ekvirke, genom eftergiften skulle försvinna, derest ej på något annat sätt samma säkerhet kunde vinnas. Med anledning af denna förklaring, hvars vigt ej kunde bestridas, beslöto R.
Lands öfriga tillgångar nästan omätligt värde, Öfverlåtandet af ägande rätten till all Kronans Jord innom dess vidsträckta Skogar, Parker, Allmänningar och Utjordar, genom deras försäljning till Enskilte, en "åtgärd, lika öfverensstämmande med en klok Statshushållnings föreskrifter, som med våra Lagar och Stats-Verkets fordringar, skulle ej allenast till Staten inbringa ansenliga, hittills okända inkomster, utan ock, må hända, utgöra ett kraftigt medel till Financernes, Jordbrukets och andra Näringars upphjelpande ecb framtida bestånd, hvilka sällan hämtat stora fördelar af invecklade och konstlade Finance Systemet Förnuftet och rättvisan synas dessutom fordra, att, innan man beslutar en Beskattning, Den jj April. Sorn påkallar den högsta ansträngning af Folkets krafter och förmåga, och hvilken, med förutsättande jemväl af dess billiga fördelning efter rätts-principe, likväl i 3llt fall måste utsträckas till Samhällets nu varande mänga nödl. dande Medborgare-Ciasser, man förut bör sorgfälligt uppsöka och samvetsgrant! använda de icke betungande hjelpemedel, sorn Statens egsn inre styrka erbjuder. Det är ett bedröfligt anmärkningsvärdt förhållande, att Sverige, sorn kunnat vara ett odladt och folkrikt Land, måste ännu intill närvarande tid, se en ofante, lig del af sin jord bestå af ödemarker. Man har i vårt Fädernesland länge predikat den lära , att jordens frugtbarhet sr hufvudkällan till allmän välmåga, och att i följd deraf Jordbruket såsom Landets Moder-Näring, borde i främsta rpmmet skyddas, och likväl har man genom Författningar fredat ödemarker och skogar från odling och frugtbarhet samt inskränkt ägande rätten till en af jordens dyrbaraste produeter.
Under handläggningen af Målet hafva Utskotten väl från Herr Grefve Piper fått emottaga åtskillige handlingar och uppgifter, ämnade att upplysa dels Stenkols - Verkets närvarande tillstånd och ägande koltillgångar, dels beloppet af den Provenue, Sorn under flere års lopp af Verket vunnits, dels beskaffenheten af de ut - 1424 Statsoch Besvär s-XJtsiottens Betänk anderi? sigter, som Verket lämnar för sitt framtida be» stånd, och dels hvad till detsamrnas försättande i ett förbättradt skick erfordras; Men hvarvid dock Utskotten, nödgats anmärka, fftt då de besigtningar och Calcuter, som derföre blifvit lag* de till grund, antingen af enskildte personer blifvit förrättade och uppgjorde, eller utan nå* gon förutgången grundelig undersökning verk* ställde, samt derjemte finnas till omfånget in* skränkte, och i detailierna ofullständige, Utskotten icke kunnat betrackta förutnämnde uppgifter och handlingar, såsom medförande någon tillförl itel ighet vid bedömande af Stenkols» Verkets rätta beskaffenhet. D å nu Utskotten ansett, att, i händelse a£ nämnde Verks öfvertagande af Staten, första vilkoret derföre borde bl ifva, att Staten ej mindre för den utgifvande Köpeskillingen, än för de till Verkets underhåll utgående kostnader^ måtte i en framtid af den blifvande afkastningen kunna i det närmaste hållas skadeslös; Men af det redan anmärkta förhållandet inses, att någon säker beräkning häröfver för närvarande icke later göra sig; så förmoda Utskotten, att ett slikt öfvertagande destomindre nu bär kunna komma i fråga, som Staten härigenom skulle blottställas för äfventyret af förluster; Och kunna Utskotten således å den härom väckte Motion icke tillstyrka bifall. I följd af hvad
Uppläst hos Ridd. och Adeln den 29 Julik. Prest - Ständet dc« 29 , Borgarc-Ständet d. 29 , » Bonde-Ständet d. 29 » Stsrmägigste Allernädigste Lonung! afseende pä den af flere Riksdags-Fullmäg, tige fran Tackjerns-Bergslagerna gjorda framställning af Bergsmans-handteringens betryckta tillstånd och behof af lättnad i Letz bördor, och derwid särdeles blifwit yrkad este.gift af io:de, TackjernsSkatten, hafwa Riksens Ständer, som ej funnit med Statens behof förenligt, att bifalla någon eftergift af dcni.a Skatt, likwäl welal hos Eder KonglMast i underdånighet anhalla, det till beredande af mera lätthet för Tiondegiswarna att, derest de finna det förmvnligare att helldre tili sig lösa, än in natura utbetala Tionde, Tackjernet, wederbörandc maga undfå Nådig befallning, alt wid ärliga Tiondejerns - Taxans upprättande i möjeligalle matto iakttaga, att den icke öfwerffrider de i Orten da gängbara TackjernspriS; hwarlill Riksens Ständer i underdånighet fa utbedja EderS Kongl. Majus Nådiga föranstalltande Riksens Ständer framhärda rc. Upp - Den 29 Julik. -045 Uppläst hos Ridd. och Adeln den -9 Julik. Prest-Ständet den 29 - Borgare-Ständct d. 29 - Bonde-Ständet den 29 - „ Stormägtigste Allernädrgste Lsnung! ^a wid den här i Orebro sist hällne Riksdag blef widtagit, att enär icke lägenhet fanns, att till Klubbar ät Riks, Ständen upplåta rum i något af Kronans hus, hyran för de rum som dertill anwä ndas af Stats-Werket, räknadt bland Riksdaqsko'stna, derna, skulle erläggas, hafwa Riksens Ständer beflutit, att i likhet dermed äfwen nu förfara, och fä derföre hos Eder Kongl. Majit i underdånighet anmäla, dek täcktes Eder Kongl. Majit Lefia Hyresmedels utbetalning i Noder anordna Riksens Stander framhärda rc. Uppläst hos Riddoch Adeln d. Ly Julik. Prest-Ståndet d. 29 - Borgare-Ständetd. 29 s Bvnde-Ständet d. 29 Stormägtigste Allernckdigste Loiiung! ^?)enom wäckt Motion har Capitaine» Friherre Henning C.
I afseende på 1 ista morn. inskränker jag mig till att föreslå en liten förändring i redaktionen. Der står nemi.: ”den, som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes” etc. Månne det icke vore lämpligare och mera enligt med språkbruket i vår gamla, såsom förträfflig ansedda lag, att säga: ”kommer lian fjerde gången eller oftare åter, dömes han” etc. Derigenom har man förkortat §:n och jemväl gifvit den ett vackrare uttryck, utan att i ringaste mån hafva förändrat meningen i densamma. Att Disk. under denna punkt subsumerat minuthandlande, och alt denne således skulle vara hemfallen under de straffbestämmelser, som §:ii stadgar, är visserligen möjligt alt så är; men den stora mängden af domare och andra, som läsa §:n, skola, jag påstår det, svårligen af, dess ordalydelse kunna draga en sådan slutföljd. Jag anhåller fördenskull, att, när föredragningen hinner lill näsfa §, jag då får afgifva förslag till införande af de straffbestämmelser, som jag i detta afseende anser både nödiga och med författmns mening i dess helhet öfverensstämmande. Hr Hjärne: Jag anmälde mig vid början af Gr. Sparres yttrande, under det han talade om det straffarbete, som i lista mom. af ifrågavaride § blifvit föreslaget. Jag ber att, med anledn. af de inkast, som mot detta förslag framställts, få anföra de skäl, som inom Utsk. gjort sig för detsamma gällande. Man har nemi. allmänt ansett, alt de hittills gällande straffbestämmelserna varit vanmäktiga, enär samma brott beständigt blifvit itererade. Man måste således utfinna några andra sådana, och Utsk. tog då till föresyn dels den Norrska lagstiftningen i detta fall, och dels den nu gällande tullförfattmn, i afseende på smuggling; ty man kan säga, att lönnkrögare stå i samma kathegori som smugglare. Det är fördenskull, efter min öfvertygelse, ganska lämpligt, att tillämpa det härutinnan stadgade ansvar äfven på lönnkrögeri. I afseende å sista mom. åter, delar jag fullkomligt Gr.
Och hvad de säga, det säga de på ett språk, som visserligen icke cåtminstone kan kallas classiskt. Nu återigen och för sista gången är det tillfälle för R. o. Ad. att yttra sig i frågan, och det vöre val då skäl att yttra sig på ett sådant sätt, att icke Svenska folket må beskylla R. o. Ad. derför, att den icke häfver önskat en representationsförändring och icke dertill bidragit i hvad Ståndet har kunnat. Det är för att borttaga möjligheten af anmärkningar emot R. o. Ad. i detta fall, som jag vördsamt ber att få afgifva ett förslag, som jag har skriftligen uppsatt och som är helt kort. Gr. Frölich uppläste härefter följande.: R. o. Ad., som inser, lika med Const.Utsk., alt ingen sammanjemkning af RiksStms olika meningar är verkställbar, emedan de yppade skiljaktigheterne i alla Ståndens afgifne gemensamma tankar äro oförenJige, anser fördenskull det vara ändamålslöst att tillse huruvida Adelsoch PresteStms yttranden kunna möjligen i en eller annan måtto sammanjemkas, i hvilket fall de tvenne öfrige Ståndens förslag till representationens ombildning, såsom uppgjorde under förutsättning att ständsskillnadeu skulle upphöra, ändock synas antyda osannolikheten deraf, att alla fyra RiksSt:n skulle vid nästa riksdag antaga hvad som, genom votering i förstärkt Utsk., möjligen kunde, i enligt med R. o. Ad:s samt PresteSt:s åsigter om ständsskillnadens bibehållande och vidare utveckling, blifva lill hvilande lagdt på R. St:s hord. R. o. Ad., som dernäst bort besinna, huruvida ändamålet Den 9 M a-j.
Memorial angående en förkortad arbetsmetho. d i Rikets Collegier m. m., 26g. — om Remiss lill SlatsUtskottet af ett Memorial rörande inrättande af ett SpannemålsMagazin i Fahlköping, dito.— om bifall till StatsUtskottets Betänkanden angående 1:0 förbättrad aflöning för Krigs - 200 Re vi s i o nsBe tjen ilig; 2:0 föreslagna grunder för liqviderandet af UndsättningsSpannemål; 3:o att MagazinsDirectionen ej må införskrifva utländsk Spannemål, 269,270. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Återremiss till StatsUtskottet af dess Utlåtande angående Jagbackarne i Södermanland, 270. — om bifall till LagUtskottets Utlåtande, angående ägares af Bergmansliemman åliggande att fullgöra de hemmanen åtföljande skyldigheter, dito. — om Återremiss till nämnde Utskott af dess Utlåtande, rörande i.'o förslag att Skogsåverkan må anses och straffas lika med stöld, och 2:0 föreslagen vidsträcktare rättighet för Odlare till Grannarnes biträde vid dikning, m. m., dito.— om gillande af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkanden, angående 1:0 förbud mot införande af utländskt spunnit Bomulsgarn; 2:0 en fri Tackjernshandel; 3:o Boskapsafvelns uppmuntrande i Blekinge, och £0 Markegångs-sättningarne, 271. — angående huruvida Stenkol finnes på Öland, dito.