Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Remitterades, jemte algilna yttranden, till Sammansatta Bankooch Lag utskottet. S. D. Föredrogs ånyo en af Herr Björck, med anledning af 5G § Riksdags-ordningen, den 8 dennes väckt och då bordlagd motion, hvaruti föreslås: i:o. Att Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor må erhålla upp drag titt, för användning till lån för handeln, jordbruket och öfriga näringarne, på sätt, sppn särskildt stadgas, använda den del al jernvägs-lånet, sorn må vara disponibel. men icke erforderlig för arbetets bedrifvande under den närmast kommande tiden, likasom ock att, derest en sådan användbar tillgång icke linnes, utfärda och försälja obligationer, löpande med 5 procents årlig ränta, till belopp af 10 millioner R:dr Riksmynt, eller att. om medel af jernvägs-lånet till en del kunna på ofvannämnda sätt disponeras, utställa sådana obligationer till den summa, att den, tillsammans med de disponibla medlen, uppgår till sagda belopp, hvilka obligationer borde ställas till betalning å de tider, då medel al jernvägs-lånet för deras inlösen blifva tillgängliga; och 2:o. Att bemälde Fullmäktige må bemyndigas likaledes att för ofvannämnda ändamål skyndsam! upptaga ett lån, till belopp, icke öfvervägande 10 millioner R:dr Riksmynt, och stäldt att liqvideras med årlig ränta och med kapital-albetalning till 1f5 af beloppet vid slutet af hvartdera af de närmast kommande fem åren. Renjitterades, jemte afgifna yttranden, till Stats-Utskottet. S. D. Föredrogs ånyo en af Herr Björck, med anledning af 5G § Riksdags-ordningen, den 8 dennes väckt oell dä bordlagd motion, hvaruti föreslås föreskrifter för Fullmäktige i Rikets Ständers Bank: l:o. I afseende på betainings-anstånd för gäldenärer till Banken i vissa fall; Prot.-Utdrag den 9 och 10 December 1857. 713 2:o. I fråga om försträckningar åt Privatoch Filial-banker; och 3:o.
Ingen annan kan efter rättsbegrepp åläggas att bidraga till Fullmägtigs underhåll än den som har rät - 1 Utskottets memorial är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 415. 2 Jämför Andra fördelningens protokoll den 4 och 7 juli, ovan sid. 264—267! 8 Stycket fr. o. m. orden Företogs till t. o. m. ordet Bifölls, återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 571. — Jämför f. ö. plenarprotokollet den 4 juli, ovan sid. 258 med där i not given hänvisning. 276 Den 10 Juli 1812 tighet att välja honom och är behörigen qualificerad att sjelf blifva vald. Häraf följer, att, om Ståndspersoner skola löna Riksdagsman, skola de äfven få välja honom, samt om de få välja också sjelfva kunna väljas, dertill. Riksdagsmannen Nordstedt: Det är intet min mening, att Adelsmän eller Ståndspersoner skola deltaga i Riksdagsmanna val, utan endast sjelfägande Frälse bönder, i kostnaden för hans underhåll, emedan de genom honom få sin talan förd, gemensamt med hela Allmogen. Herr Grefven och Ordföranden frågade om Utskottet ansåge de af Riksdagsmannen Nordstedt anförde skäl föranleda till någon ändring i 15 och 17 §§ Riksdags Ordningen. Svarades allmänt Nej, utom af Riksdagsmannen Nordstedt, som öfver detta beslut anhöll om Constitutions-Utskottets skrifteliga yttrande.1 Bifölls. Utskottet åtskildes kl. 1/2 1. In fidem Protocolli. Ang. von Hartmansdorff. 1 Konstitutionsutskottets yttrande återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 568. Justeradt d. 28 Julli 1812. A. G. Silverstolpe.
”Men”, invände den unga flickan med ett uttryck, som röjde på en gång förtrytelse och förskräckelse, ”det kan ej vara rätt att öfverlemna oss åt en lycka, som kommer oss att glömma våra fordna både nöjen och pligter, ja till och med Gud och bönen. Detta tillstånd gör mig orolig.” ”Lugna dig, min dotter! Du är ung, ditt blod är varmt, men jag, som känner dig mycket bättre än du sjelf, jag bedyrar heligt att du aldrig skall glömma hvarken dina pligter eller din Gud, om du också liksom en annan syndig menniska – ty vi äro ju inga englar – i en upprörd stund kan vara mindre tillgänglig för dessa invanda och ömma känslor.” ”Mamma tror då ” ” att din frid blir återställd, när du godtgjort alla dina små försummelser – och då blir du den första som åter kommer till tals om resan.” ”Åtminstone”, svarade Blenda, ”vill jag först förordna huru jag skall ställa till med det, som jag lemnar qvar.” ”Blommorna, dufvorna och din gamla lama Britta?” ”Ja, ja!” ”Det förordnandet är snart gjordt. Anders Persson, som tar emot bostället i höst, har en beskedlig dotter, lilla Kerstin – henne testementerar du ditt rosqvarter, och för det hon med glädje skall skaffa sig sjelf ett nöje, ger du henne din gulrutiga shalett, som kanske ändå var för urblekt att ha i Stockholm och får hon ytterligare lilla papperslådan med luktvattensflaskorna i, så vet jag att hon är lönt för mödan!” ’Tack, lilla mamma – det kommer Kerstin visst icke att försaka. Jag vill dessutom be henne så vänligt, att hon nog blir god mot mina blommor Men dufvorna?” ”Dem lemna vi hos riksdagsmans-mor, som har dufvor förut – det blir stort sällskap för dem, och aldrig brist på korn. Och dessutom, om vi få det så stäldt i Stockholm att vi kunna ha dem der, så äro dina älsklingar i behåll, och vi behöfva bara skrifva efter dem.” ”Åh, min gud, hur mamma glädjer och lättar mitt sinne – blotta hoppet att få återse dem gör mig redan nöjd Nu ha vi endast qvar gamla Britta.”
7:o Beviljades åt fattiga inhyses mannen Pehr Månsson i Vägmon 4 r.d:r banco af fattig cassans medel. År och dag som ofvan P. Staaff P. L. på egne och öfrige socknemännens vägnar. Jon Olofsson i Undrom Erik Pehrsson i Nygården. År 1825 den 26 junii är ofvanstående sockenstämmo beslut upläst och godkänt, intyga: P. Staaff Herman Tideman. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 18–19, ÖLA. Sockenstämmoprotocoll hållet i Rödön 1825 d. 30 october. S.D. Efter 14 dagar förut skedd pålysning om ärenderne inträdde Rödöns resp. socknemän tillika med behörigen valde fullmägtige, från pastoratets öfrige socknar i Rödöns socknestufva, hvarest 1:mo Uplästes sist hållne husesyns document angående befundne nödige reparationer å församlingarnas 7 laga hus i Rödöns prästgård och vidkände församlingarna skyldigheten at iståndsätta och förbättra hvad förbättras och iståndsättas bör; men efter väckt fråga af pastor om gemensamt upbyggande af en ny kornlada, anhöll församl:n at den å kornladan tarfvande 58 förbättring måtte, tils de sig på ofvannämnda sak betänkt, varda upskjuten, sedan taket likväl blifvit så omlagadt att ladan ännu något år utan olägenhet af snö el. regn begagnas kan. Til de äskade reparationerna skulle af sockenskrifvarne material förslag med aldra första upgöras och ingaf pastor til detta ändamål en af honom upsatt förtekning på de församl. ådömde reparationer. 2:do Beslöts, det skulle nästkom.
Uplands-Lagen i 21 Flocken, äf jorde-Balken, Sudermänna-Lagen i 17, Veätmanna-Lagen i 41» 42, 43, Helsingé-Lageö i 13 Flocken, samt sedermera den allmänna Länds-Lagen i 31 Kapitlet och Stads-Eagen i 15 Kapitlet af samma Bihang lill Rikt-St. Prat. TglS.' 6 8 a Betänkande om Fattigvården i Riket. Balk föreskrifva Barns eller Franders skyldig-* het att föda och uppehålla Föräldrar eller slägtingar vid inträffande ålderdom eller sjuklighet. Gottlands-Lagen i 56 Kap. 2 §. VestgöthaLagen i Fornämi-Balken 12 Flocken 8 §* T>ahle-Lagen i Byggninga Balken 63 Punkten, Konung Birgers Stadga den 3 Mars 1303. Lands-Lagen i Byggninga-Balken 15 Kap. 5 §. Stads-Lagen i samma Balk 21 Kap. 4 §. och Calmare Recess år 1474 hafva synbarligen haft för afsigt att förmå sysellöst folk att träda i tjenst. Att dessa Lagar och Författningar likväl icke medfört någon hufvudsaklig verkan till lättjans och fattigdomens hämmande, bevises tillräckligen af det förut här ofvanföre beskrifna tillståndet Under de århundraden, då de utgåfvos. De första kände författningar, hvarigenom Tiggerier inskränkas, äro Vesterås-Ordinantia år 1527, och Vesterås - Stadga år 1528, hvilka innehålla, att Fogdarne skulle taga vara på Städare och Tiggare, samt icke tillstädja dem att gå och ljuga, att MuDkar, sorn hade Ränta, icke finge tigga, och att Tigge-Munkar icke fingo vara ute från klostret längre än fem veckor sommartiden och fem veckor vintertiden.
Proposition M 67. 19 T afseende 5 alla i bevärings—författningen förekommande undantag från beväringspligten, finnér Kongl. Majit, enär det mäste anses såsom en nödvändig följd af ett undantags-stadgande, att undantaget bör upphöra på samma gäng som anledningen till dess bestämmande ej längre förefinnes, för öfrigt böra stadgas: att det skall åligga dem, som från beväringspligtens fullgörande blifvit af särskilda tillfälliga orsaker befriade, att, om de före bevärings-årens utgång lemna den lefnadsställning, som utgjort anledning till deras befrielse, inställa sig vid nästföljande mönstring för att i beväringspligten inträda. I förening med föreskriften om indelta arméens och båtsraanshållets kompletterande under krig med beväringsmanskap är i nu gällande bevärings-författning stadgadt, att det i de ledigblifna ordinarie rummen insatta manskap endast må tillsvidare der förblifva, så framt ej särskild öfverenskommelse mellan vederbörande rusteller rotehållare och den bevärings-skyldige kan träffas. Derigenom skulle kunna inträffa, att, sedan en beväringskarl blifvit under kriget insatt uti ett ledigt nummer och såsom soldat vunnit krigserfarenhet, han icke destomindre vid hemkomsten af rusteller rotehållare till afsked anmäles. Då likväl det hvarken kan vara förenadt med rättvisa, att den, som under krigets faror tjenstgjort i numret, vid krigets slut skall emot sin önskan kunna skiljas derifrån, eller med Statens fördel öfverensstämmande, att, i stället för en öfvad och krigsvan soldat, en alldeles oöfvad rekryt insattes i arméens eller flottans leder, anser Kongl. Maj:t ifrågavarande stadgande böra sålunda förändras, att beväringsskyldig väl må under krig blott tills vidare insättas i ledigt nummer eller rote, men att efter slutadt krig det må af honom bero att, på de i lego-kontraktet betingade vilkor, i numret eller roten qvarstå, hvilket i sådant fall ej må af rusteller rotehållare förvägras. Det är likväl icke tillfyllestgörande att uti krigshärens leder hafva öfvade soldater; dessa måste äfven ledas och anföras af tillräckligt och öfvadt befäl.
Ständers Stats - samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskotts Stats-och Besvärs-Utskottens Betänkanden. 1437 Hildi ande, angående Kongl. Maj:ts Rådiga Proposition till Riksens Ständer, t anledning af förekommen frågd örn, Båtsmans - Roter i ngs införande i Färentuna Härad af Stockholms Läth H öglofl. Riddefskapét och Ädeln samt Högvördige Preste-Siandet hafva, till Statssamt Allmänna Besvärsneli Ekonomi-Utskotten gemensamt; äfvensom Vällofl. Borgare Ståndet och Hedervärda Bonde Ståndet till Stats - U cskoitet enskilt behagat remittera följande: (D2nna Nfidl a Proposition af d:n g December l8lfi tr ckt under Nir 13 i J;sta Sami. sid. 141, soin bör vara 145* blifvet hör 'litesluteri.) Då, i följd af Remissen, Utskotten nu gå j att, öfver denna Kongl. Maj ts Nådiga Proposition, meddela yttrande; anse Utskotten sig bötå fasta Riksens Högloft. Ständers uppmärksamhet derpå, att, enligt hvad uti samma Proposition närmare finnfes uti-edt, Färentuna Härads befrielse frän Rotering, emot utgörande af dé derföre ålngde skyldigheter, ej mindre för Kronan är vida förmånligare än om Hemtnaned derstädes, efter vanlig Roterings-grund till Rotering indelades, än ock instämmer med Häradets, genom dess Fullmäktig vid igogårs Riksdag yttrade önskan; och sorn häraf ett dubbelt skäl företer sig till Samma Härads bibehållande vid ofvannämnda frihet, samt härtill afven kommer, att, vid regleringen af de, intill nästa Riksdag påräknäde Stats inkomster , hvarom Betänkande redan blifvit af Stats - Utskottet afgifvet, och af Riksens Högloft.
Och när molnskyn i flera dagar dvaldes öfver tabernaklet, så togo Israels barn vara uppå Herrans vakt, och foro ingen vägs. Och när så skedde, att molnskyn var på tabernaklet till några dagars tal, så lägrade de sig efter Herrans ord, och foro efter Herrans ord. När molnskyn der var ifrån aftonen allt intill morgonen, och så hof sig upp, så foro de; eller när han sig om dagen eller nattena upphof, så foro de ock. Men när han två dagar, eller en månad, eller eljest länge blef öfver tabernaklet, så lågo Israels barn, och foro intet. Och när han då gaf sig upp, så foro de. Ty efter Herrans mun lågo de, och efter Herrans mun foro de; så att de togo vara på Herrans vakt, efter Herrans ord genom Mose. Och Herren talade med Mose, och sade: Gör dig två trummeter af tätt silfver, att du brukar dem till att kalla tillhopa menighetena, och när hären af stad skall. När man blås slätt med dem båda, skall församla sig till dig hela menigheten inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel. När man slätt blås med enom, så skola höfvitsmännerna församla sig till dig; de öfverste öfver tusende i Israel. Men när I trummeten, så skola de lägren draga af stad, som ligga österut. Och när I trummeten annan gång, då skola de lägren draga af stad, som ligga söderut; förty, när de resa skola, så skolen I trummeta. Men när menigheten skall församlas, skolen I slätt blåsa, och icke trummeta. Och det blåsandet med trummeterna skola Prestens Aarons söner göra. Och det skall vara eder ett evigt sätt till edra efterkommande. När I dragen till någon strid uti edro lande emot edra fiendar, som strida på eder, så skolen I trummeta med trummeterna, att uppå eder skall tänkt varda för Herranom edrom Gud, och I mågen löste varda ifrån edra fiendar.
— Men jag tycker imellertid, — inföll Alf småleende, — att du var bra sträng i dina betraktelser. Min Gud, om man icke skulle få älska de vackra, hvem skulle man då älska? — Den, hvars själ och sinne sympatiserade med oss, den, med hvilken vi kunde blifva lyckliga. — Åhja, det är mycket bra. Men huru skall man kunna gå och vänta med sin kärlek, ända tills man kommit under fund med en så tvifvelaktig och brydsam sak? Det är i alla händelser så, att qvinnorna fått behag enkom för att väcka vår beundran och kärlek, — tillade den unge kandidaten, med säkerheten hos en ung man om tjugoett år. — Att väcka vår sinnlighet borde du säga. Och det var äfven endast denna, som Sara väckt hos mig, jag är nu fullt öfvertygad derom, men saken är, att vi förblanda dessa båda känslor, och för att tillfredsställa den ena uppoffra vi den andra för hela lifvet. — Usch! Fan hvad du talar ledsamt! Jag vill älska skönheten, och jag vill vara lycklig deraf. — Ja, man vill det, men man misstager sig. Om man eger någon upphöjdhet, någon ädelhet, så blir man icke alltid lycklig genom att älska skönheten ensamt; den förgår. — Ja visst! Och det är då förbi med nöjet och kärleken äfven. — Och för att då kunna älska och vara lycklig efter ditt begrepp, så måste man välja ett nytt föremål, eller huru? — Hm, ja hvad skall man göra? — sade Alf skrattande. — Det är att alltför mycket likna djuren, det är att nedsätta och missbruka ordet kärlek. — Låt oss lemna detta ämne! Det förefaller mig, som om du föreläste ett kapitel af Jean Jaques Rosseaus Citoyen de Génève. Jag hoppas, att jag möjligen, en dag då jag blir gammal, skall förstå och erkänna det sublima i denna platoniska kärlek. — Men då är det för sent. Om du icke vunnit den, medan du är ung, skall du sedan hafva svårt att finna den. — Ah, se der hvilken dementi du gifver dig sjelf, Malkolm!
Förordningen angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1833, blefvo de föreslagna voteringspropositionerna af Ridderskapet och Adeln godkända S. D. Föredrogs Kongl. Mnjrts sisllidne dag å Rikssalen öfverlemnade nådiga Svar i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna grundlagsoch andra lagförändringar; och beslöts, att det nådiga svaret skulle bland handlingarne förvaras samt dess innehåll meddelas Expeditions-Utskottet lör iakttagande vid riksdags-beslutels uppsättande. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Förcdrog3 och remitterades till Expeditions-Utskottet, för iakttagande vid Riksdags-beslutets uppsättande, Kongl. Maj.ts förlidne gårdag å Rikssalen med - 742 Prot.-Utdrag den 17 November 1863. delade nådiga Svar i anledning of åtskilliga utaf Riket Ständer vid innevarande riksdag antagna grundlagsoch andra lagförändringar. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskotlels Memorial, JVs 87, med voteringspropositioner i anledning af de olika beslut, Riks-Stånden fattat vid förehafvande af Utskottets Utlåtande, JV2 80, öfver gjorda anmärkningar och skiljaktiga beslut i anledning af Utskottets Betänkande, JVs 57, rörande motion om förändring af Kongl. Förordningen angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855. De föreslagna voteringspropositionerna blefvo af Prestc-Ståndet godkända. Frän Vallofl. Borgare-Siandet. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial, 17, angående Talmannens i Bonde-Ståndet vägran af proposition i fråga om votering i Förstärkt Stats-Utskott med anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande ifrågasatt kostnadsersättning för en del resor i tjensleärenden.
Hvilkendera skulle Utskottet komma med först, eller skulle det komma med bäggedera, och reservera sig att sedan få inkomma med andra bättre tillämpningar? Jag tror ej, alt Rikets Ständer böra föreskrifva oss ett så besynnerligt förfarande. Om landet vore så olyckligt, att äga en Konung, till hvilken man ej egde förtroende, eller som ej kunde stju-a Riket, och Ministrar, som ej voro redlige män, vore det kanske nödigt, att göra en sådan krigsförklaring, som Herr Hjerta afgifvit. Han har sagt, att han ej hyser något misstroende eller någon misstanka; men hvad betydelse hafva då hans phraser, och allt hvad han anfört? Har det någon mening, så kan det ej hafva mening endast för framtiden, ty det är nu han fordrar verkställigheten. Skola vi nu begagna detta medel, så måste det vara den närvarande Regeringen , som han måtte misstänka för att missbruka de medel, hvilka den anförtros. Jag kan ej dela denna krigsförklaring, och tror ej den fredstraktat han vill deruppå grunda, medföra någon nytta för mitt fädernesland. Mine Herrar! låtom oss gå öppet och redligt tillväga, såsom Svenska Nationens ära det kräfver. Den fordrar ej alltid misstroende till Regeringen. Öppet skola vi säga: dessa utgifter hafva vi funnit böra utgå, dessa åter mindre af behofvet påkallade; dessa pålagor hafva vi ansett oss kunna ålägga Nationen. Som ett redligt folk böra vi hysa till en redlig Regering det förtroende, att den då äfven skall medgifva oss, hvad vi med skäl kunna ön_ ska, och frambära till thronen. Göra vi det enigt, skola vi få våra önskningar bL fallne. Aldrig hafva de i sådant fall b lif. 344 Den 12 Januari i. •vit oss nekade, och aldrig skola de blifva det. — Jag underlät nyss, att göra några anmärkningar vid de summor, som blifvit nämnde. Herr Hjerta liar sagt, att öfverskotten utgöra en million.
Sin Proposition, jemte Stats-Rådets tankar deröfver, till Riksens Ständer, som genast, utan att om denna Proposition förut öfverlägga, uppdraga åt Constitutions-Utskottet att utlåtande derom till Riksens Ständer afgifva. Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa Riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom fattå; Afstyrker Utskottet Konungens Proposition, då Constitut iöns-Utskottets Memorial, N:o 33, må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition afslå, eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta; gällande i detta fall Tre Stånds mening oell, oni Två Stånd stanna emot Två, deras, som beslutet uppskjutit. Men icke må, under någon förevändning, Riksens Ständer förr än å nästa Riksdag Propositionen till slutligt bifall upptaga. Samtycka då alla Riks-Stånden till Konungens förslag, begäre de dag att på Rikssalen få Riksens Ständers bifall dertill afgifva. Derest Konungens Proposition icke i sålunda stadgad ordning af Riksens Ständer antages, aflemne de sitt afslag, med skalen der för, skriftligen lill Konungen, genom deras Talmän. Om å Riksdag, då grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare uppskof föreslås, må det ej ega rum utan Konungens och aila Fyra Riks-Ståndens sammanstämmande beslut. RiksdagsOrdningen. § 29. usta momentet. Constitutions Utskottet, som utgöres af Tjugofyra Ledamöter, tillkommer att granska Rikets Grundlagar, samt att upptaga frågor och till Riksens Ständers Plena afgifva förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar af samma lagarp vid hvilka frågors och förslags behandling förhålleSj på sätt Regerings-Formens 81 $ föreskrit ver. § 49- 3:dje momentet. Vid pröfningen i Ståndens Plena — ej må ega ruro; —- Angående Grundlagsfrågors behandling är i 81 $ Regeringsformen serskildt stadgadt. §: 73.
Men huru litet har icke denna sats sedermera i sjelfva verket att skaffa med denna Lag och alla dess mångfaldiga inskränkande polisstadganden. Här får jag naturligtvis icke vidare ingå i närmare granskning af Faltigvårds-Lagen, ehuru jag ville antyda en allmännare brist deruti, utan måste inskränka mig lill det serskildta, under den allmänna grundsatsen äfven hänförliga fall, som innehålles i Lagförslaget för Sockne-Nämnden. Är fattigvården en religionens, en kyrkans angelägenhet, såväl som Statens, så mäste det vara en uppenbar origtighet att direct eller indirect utesluta Presterskapet från deltagande deruti. Sådant har likväl skett genom detta förevarande Lagförslag. Genom det deruti förekommande stadgandet, alt Kyrkoherden, ehuru ständig Ledamot i Nämnden, kan från dess sammankomster vara frånvarande, är redan ty tili g t nog medgifvet, att han anses såsom en öfverflödig medlem. I stadgandet, att han ej är sjelfskrifven Ordförande, utan att någon annan lika väl dertill gettom val kan utses, är medgifvet, alt lian utan men (orsaken från sammankomsterna kan utestängas och således från det mesta af fattigvården aldeles skiljas. Antagom nemligen — och fallet är ju ganska länkbart — att en utvald Ordförande af ett eller annat skäl funne sig besvärad af Pastors närvaro i Sockne-Nämndens sammanträden, huru skulle lian bära sig åt, för att utestänga honom? Det vore ganska lätt. Han behöfde blott utsätta sammankomsterne, då Pastor vore af andra embetsgöromål hindrad att infinna sig. En Lag, som utan att befria, eller rättare, ulan att kunna befria Presterskapet från ett åliggande, sorn embetspligt och aflagd ed gör för dem lill ett af de vigtigaste och heligaste, kan betaga dem den egentliga utvägen till dess verksamma uppfyllande, synes icke vara den rättvisaste. Det må vara mig tillåtet att här i korthet framställa de skäl, hvarföre jag anser Pastor utan val böra vara Ordförande i Sockne-Nämnden, då fattigvårds-frågor der afgöras, ehuru de öfrige Ledamöterne i Nämnden genom val utses. Ordföranden måste väl egentligen vara föredragande vid sammankomsterne.