Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, vid sista Urtima Riksdagen, Riksens Ständer, enligt deras underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t af den ij Julii 1818 och 12 §. i Riksdags-Beslutet den 21 i samma månad, till Strömrensningar och lättade transporter^ öppnande, med hvad mera som kunde befrämja en ökad production och lätta afsättningeu af sådane Landtmannavaror, hvilka, till Landets känbara förlust s måste liemtas ifrån Finland och andre fremmande Länder, anslagit en Summa från Riksens Ständers Bank af |loo,ooo R:dr årligen från och med 1819, till och med det år då nästa Riksdag infaller, att öfverlemnas lill Kongl. Maj:t, för att, efter de för Statsmedlens förvaltning lagde grunder och oförryckt till det afsedde ändamålet användas, hvaröfver Riksens Ständers Revisorer vid de vanlige Revisionerne borde anställa granskning ; Så hafva undertecknade till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende valde Revisorer fått emottaga Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af den 10 nästlidne October, hvarmedelst till Revisorerne blifvit öfverlemnade tillförordnade Commitlerades till förvaltningen af detta Revisorers Berättelse. anslag, Ilufvudböcker och Räkenskaper för åren 1819 och 1820, äfvensom Revisorerne bekommit de dithörande Handlingar och Protocoller intill sistlidne Augusti månads utgång; i följd hvaraf Revisorerne verkställt granskning af dessa Räkenskaper och Handlingar och få deröfver afgifva vördsam berättelse till Riksens Höglofl. Ständer.
För bestridande af Riksgälds-kontoret åliggande utbetalningar, eger detta verk, enligt 146 § i reglementet, att i Banken räntefritt begagna kreditiv, till belopp af högst 1,500,000 R:dr från den 1 September det ena året till den 30 Juni det nästpåtöljaude, och således under 10 månader af året. För detta kreditiv är förlag ej afsatt; i följd hvaraf, och på det att maximum för sedelstock ej må öfverskrida.1?, 118 § i reglementet stadgar att från summan af beräknad sedelstock skall äfd ragns omförmälda kreditiv till Riksgälds-kontoret. Såsom grund för detta afdrag är antaget, att k redi ti vet aldrig skulle komma att af Riksgälds-kontoret anlitas vid andra tillfällen, än då Kontoret tillhöriga medel voro under leverering eller, med andra ord, under den tid, som förflyter emellan uppbörden och aflemnandet af de till Riksgälds-kontoret ingående medel. Krcditivet 6 Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. begagnas ock mera sällan, men då sådant sker, uppkommer, genom stadgandet om aldraget från beräknad sedelstock af hela kreditivbcloppet, en ofta till förvillelse ledande kastning i sedelstocksberäkningarne. Då numera Riksgälds-kontoret, såsom innehafvare af egna, ganska betydliga, fonder, hvilka äro af Kontoret förräntade, icke i allmänhet, torde vara i behof af kreditiv å andra tider, än när utlånta medel icke kunna, för verkställande af opåräknade utbetalningar, nog hastigt indragas, men det deremot vid sådana tillfällen bör vara för Riksgälds-kontoret af fördel att hafva fri dispositionsrätt till kreditiv i Banken, har det synts för både Banken och Riksgälds-kontoret mera lämpligt, derest det kreditiv, som nu är Riksgälds-kontoret beviljadt, hänvisas till utgifning från Diskont-kontoret, hvaraf skulle följa, å ena sidan, att
Den som bifaller 3 mom. i 12 §:n af Ulsktns förslag röride folkundervisningen, voterar ia; den del ej vill, voterar nei; Vinner nej, anlager R. o. Ad. det förslag lill redaclion af ofvannämnda 3 morn., som Hr von Rosen föreslagit. Hr von Rosens förslag blef anslaget bredvid den uppspikade voter:s-propositionen. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 13. Nej — 29. Hr Gripenstedt: Mot det genom votering nu fattade beslutet nödgas jag reservera mig, emedan jag är öfverlygad, att frukten deraf blifver tomma skolhus och slarfaktig undervisning. Hr Lagergren: Jag får instämma i Hr Gripensledts reservation. 4 morn. i 12 §:n. Hr von Hartmansdorff: Förevar, mom. lyder så lunda: ”1 den händelse alt föräldrar eller målsmän skulle tredskas all efterkomma de föreskrifter, som, i afseende på barnens skolgångsskyIdighet, blifvit meddelade, skola de undergå varningar först af presterskapet och, der sådant ej hjelper, af kyrkoråd eller communalstyrelse, så framt en sådan framdeles varder inrättad.” Att varnas af presterskapet eller af kyrkorådet är ungefär detsamma, emedan kyrkoherden är ordförande i kyrkorådet. Bättre synes mig vara, 0111 varningarne meddelades af skolstyrelsen, för hvilken kyrkoherden äfven är ordförande. Skolstyrelsen äger närmaste kännedom om de förhållanden, som angå skolan, och synes derföre vara närmast till att gifva varningar. Corn - Den Februari e. m. munalstyrelse är benämningen på samma myndighet, som i förslaget lill författning rör:de communalväsendet kallas sockennämud, hvarest kyrkoherden äfven skall vara ordförande i frågor, som angå un 'ervisningsanstalterna. Någon egentlig skilnad på varningens lindrigare eller svårare beskaffenhet uppkommer således icke deraf, att hon meddelas genom den ena eller andra af dessa myndigheter, enär hon i alla dessa hänseenden gifves af samma person, nemi. kyrkoherden.
Rimt årligen eller tre fjerdedelar af den lön, som, efter sednast beviljade löneförhöjning, yngste lärare vid Elementarläroverk nu innehafva; — och har Kongl. Majit, med afseende å de åsigtcr Rikets Ständer i likartade fall förut uttalat, samt då så väl billigheten fordrade, att den af sjukdom hemsökte måtte kunna äfven före uppnådd pensionsålder erhålla afsked med bibehållande af någon del af sine löneinkomster, som ock för det allmänna vore af vigt, att icke tjensten under en alltför lång och obestämd tid endast af vikarie uppehölles, — föreslagit Rikets Ständer, att Adjunkten Rosell måtte, sedan han, på grund af vederbörande målsmans derom gjorda ansökan, från sin nu innehafvande befattning såsom lärare vid Skara högre Elementarläroverk erhållit afsked, å allmänna Indragnings-staten uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en årlig pension motsvarande tre fjerdedelar af den lön, yngste lärare vid Rikets Elcmentar-läroverk nu innehafva, eller 750 R:dr, att utgå från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked varder Rosell meddelad t. I betraktande af härvid förekommande förhållanden, tillstyrker Utskottet, det Rikets Ständer måtte bifalla hvad Kongl.
18:de punkten, ang:de vackt motion om anvärfvande ock underhållande pä Gottland af en trupp & 1,000 man; och 19:de punkten, ang:de den korporaler och spel vid Gottlands nalional-beväring under de årliga mötena tillkommande dagsaflönings bestridande af förslagsanslaget till beväringsmanskapets vapenöfning. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallna. 20:de punkten, an gide utförande af förslagsanslaget till beväringsmanskapets vapenöfning med oförändradt belopp. Den 19 April f. m. 137 Hr von Hartmansdorff: Utsk. liar uplyst, alt utgifterna å ifrågavar:de förslagsanslag med 20,601 R:dr 38 sk. årligen öfveråtigit den summa, hvartill anslaget varit i Riks-Staten uptaget. Likaväl föreslår Utsk. icke att förhöja anslaget, ulan att låta det förblifva lika ringa som förut. Skälet dertill säger Utsk. vara det, ali denna brist kan anses hafva varit en följd af tillfälliga förhållanden. Hvilka äro dessa tillfälligheter? Det omtalar icke Utsk., men ett säkert förhållande år det, att när folkökningen fortfar, sä ökas äfven antalet af beväringsmanskap, och följaktligen fordras större anslag för dess vapenöfningar. Man kan således förutse, icke blott en lika stor brist som hittils, utan jemväl en större. När nu R. St., å den ena sidan, hafva uptagit inkomst-lillarne till deras fulla belopp, t. ex. spannmålen till 6 R:dr 32 sk. b:ko för T:u, så är det icke alt hoppas att några betydliga öfverskott på desamma komma att ega rum. Om då brister upstå i förslagsanslagen, hvarmed skola väl dessa betäckas? Slats-kont. får visserligen af Riksg:s-kont. ersättning för de brister, som yppas, men denna liqvid med Riksg:s-kont. inträffar icke förr än lj år efter det år, då utgifterne varit bestridde. Under liden mäste Slats kont. ligga i förskott för de brister, som på Stats-anslagen upkommit.
Ridderskapet och Adeln. sD. Föredrogos ånyo och gillades följande Banco-Utskottets den 26 och 27 sistlidne November under JSho 1 och 2 afgifne, saint den 28 derpåföljde November e, m. på bordet lagda Memorial; 1:0 I fråga om Formulair för den Ed, som Rikets Ständers Ledamöter af samma Utskott och de vid dess Cancellie anställda Tjenstemän vid innevarande Riksmöte böra aflägga; t V-o Om tillåtelse, att antaga Notarier till besörjande af Rrotocolls * föringen vid Utskottets fördelningar, samt om aflöningens för Utskottets Cancellieoch Vaktbetjening anordnande af de för Riksdagsiostnajerne anslagne Allmänna Medel S. D. Remitterades till StaisUtskottet: X:o Kongl. Majits den ig sistlidne, .November aflatne, samt den 28 i sattina manad Frel, Vtdr, d. j Dec. 18:8. 71 "f. ra. på bordet lagda, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående fördelningen af de genom en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad EiqvidationsConvention influtne medel. Kongl. Maj:ts den 19 sist 1 idne November afgifna samt den 28 i samma månad e. m. på bordet lagda Nådiga Proposition om upplåtande af 2:ne 'Finnland jord på Kotten N:o 8 af Eskilstuna Kungs-Eadugårds egor till inrättande af en ny Begrafningsplats för Eskilstuna Stadsoch KandsFörsamlingar. Kongl. Maj;ts den 26 sistlidne November afgifne oell den 28 i samma månad e. m. på bordet lagda Nådiga Proposition om fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Vattu-communicationers befrämjande. Bevillning!- Utskottet:
Men det ena goda utesluter icke det andra, plägar man säga, och det är icke heller utan prejudikat, att sedan Const.Utsk. i särskilda punkter framställt de anmärkmr, som vid granskningen af StatsRåds-prot. ansetts böra göras, det sedermera äfven gifvit ett generelt omdöme öfver Regeringens handlingssätt, om dess nit, skicklighet och drift. Jag tror också att det finnes en väg för Utsk. att i detta afs. beträda, och det torde icke skada att framställa en önskan derom, att Utsk. måtte kunna gifva R. St:r en föreställning, huruvida något varit efterliggande i Regeringen sedan den föreg:de perioden Det vore icke svårt att med ledning af en föreg:de erfarenhet kunna se hvad man haft skäl att vänta, att Regeringen borde hafva uträttat under denna tid. Const.Utsk. borde derföre framlägga ett slags berättelse härom, ungefärligen på samma sätt som de berättelser JustitieKansleren infordrar från de öfriga embetsverken. Detta kunde blifva en lika vigtig anledn. för R. St:r att bedöma, huruvida 1,07 §:n borde tillämpas, som de direkta anmärkningarne. Af Utsk:s skyldigheter anser jag dock dem stå främst, att då 9 §:n Reg:sF:n stadgar: »Uti alla mål, som hos Konungen i StatsRådet förekomma, skall prot. föras. StatsRådets tillstädesvrde ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, hvarom i 106 och 107 §§:ne vidare stadgas, ovilkorligen till prot. sina meningar yttra och förklara,» taga en allmän kännedom och uttrycka sin mening för R. St:r om hurudana Stats - Den 18 J uli. 431 Råds-prot.-n i allmänhet äro beskaffade. Utsk. har visserligen gjort det i afs. på ett särskildt fack af ärenden, nemi. det som antydes i i:sta punkten; men jag tror att det ieke hade skadat nu, och icke för kommande tider hade varit onyttigt, om Utsk. velat meddela sitt Utlåt, om huru det ansett den Grundlagsparagraf hafva blifvit upfvlld, som säger att prot. skall föras.
Domstolarne på hjertat att de, med stadig blick på sin skyldighet att sjelfmant verka för ärendenas lagliga och skyndsamma gång, genom att begagna de medel ofvananforda lagbud för sådant ändamål anvisa, såsom målens afgörande tredskovis och »på kärandens inlaga», då svaranden uteblifvit; genom föreläggande och tillämpning af vitén, så afpas sade efter sakens och personens beskaffenhet att de kunna något verka; allt naturligtvis med urskillning och rättvisa, men utan den öfverdrifna betänksamhet, hvarpå exemplen icke äro så sällsynta. Jag väntar mig här den anmärkning, att nyss öfverklagade olägenheter, för så vidt de betraktas såsom vållade af domstolarne, bordt föranleda tillåtal. I sådant afseende har dock mött den betänklighet att, då det onda är temligen allmänt, då jag trott mig finna dess orsak icke i tadelvärd afsigt, icke i beräkning på slem vinning, med ett ord, icke i dåliga bevekelsegrunder hos domstolarne eller domarne, utan fastmer i en, efter min tanka, mindre riktig uppfattning af deras skyldighet, i afseende på rättegångarnes utveckling och fortskyndande, det skulle innebära en orättvisa att, genom en eller annan domstols eller domares antastande, låta några få umgälla en förseelse, till hvilken så många gjort sig skyldige, att icke alla kunde derför lämpligen tilltalas. Jag har sålunda ansett det vara i sin ordning att först på förhållandet leda en allmännare uppmärksamhet och påpeka de menliga följder, det alstrat, Skulle ändock anledningarne till anmärkning i detta afseende fortfarande qvarstå, bör åklagaremakten sedermera finna sig oförhindrad att försöka hvad genom åtal kan uträttas till de anmärkta olägenheternas undanrödjande. den 13 Febrnari: Det inkallade vittnet kom tillstädes och intygade, att han på K:dens begäran skrifvit reversen, sedan köp om kärran blifvit aftaladt, och att K:den ritat sitt bomärke under reversen. Detta vittnesmål bestred Ktden och anhöll om förhör med flere närvarande vittnen och ett frånvarande. De närvarande vittnena intygade, att det nyss hörda vittnet förut haft olika berättelser om förloppet af den omnämnda händelsen.
Jag tror att i ett land, hvars Grundlag fästat så mycken vigt vid tillvarelsen af en constitutionel Rådkammare, der finnes mening och ändamål i det stadgande, att Konungen utnämner Embetsmän i StatsRådet, hvars Ledamöter dervid äga de pligter och rättigheter 9 RegeringsFormen föreskrifva. Må jag äfven få erinra liidderskap. et och Adeln, att de instruetioner, som berättigat vederbörande verk att nämna ifrågavarande Embetsmän, i administrativ väg af Konungen blifvit utfärdade, och i samma väg kunna ändras, äfven som att det ena af dessa Embetsverk ej existerade, då Grundlagen stifBen lo Julii /. m. *79 fides. Man talar om behofvet af förändrade administrativa former lämpade efter tiden — man jemför oss med andra constitutionella Länder, der Ministérer finnas med full ansvarighet inför opinionen och lagar, men der de också för sin verksamhet äga fritt val af både former och organer, och under detta vill man hos oss omgifva hvarje åldrigt bruk för Regeringens verksamhet med Grundlags helgd; underkasta ändring i sättet för Postmästares tillsättande, samma form som för kullkastandet af våra Grundlagar, Jag tror att det är emot sådane tydningar eller rättare misstydningar, som 83 § RegeringsFormens bud och Grundlagens bok6tafliga tillämpning är riktad. Hvad nyttan af de förändrade utnämningssätten beträffar, så tror jag det vart obestridligen bättre att de vigtiga LandtRänttr.ästareoch Kronofogdetjensterne utnämnas af Konungen i närvaro af Rådgifvare, pligtige att sig deröfver yttra, äa af ett underordnadt Embetsverk, der så lätt de hemlige insinuationerne kunna undandragas uppmärksamheten. Jag tror, stt vi då skola sakna exempel af enskildtas drängars tillsättande till Kronofogdar, att färre balancer skola uppkomma, och de grundade eller ogrundade ropen om Kronobetjeningens prejerier försvinna.
Sedan major von Fiandt blivit tvungen att lämna Perrho och Kockonsari samt retirerat 5 mil, kunde han först vid Dunckars hitta en passande ställning mot den överlägsna fienden. Jag fann Gamla Carleby och arméns rygg så hotad, att endast ett häftigt anfall på fiendens huvudstyrka i Lappo kunde avvärja faran. Jag befallde generalmajoren Adlercreutz att avgå till de vid Neder Härmä samlade trupperna och taga befälet. Han skulle sedan gå till attack, som verkställdes den 14: de, med den lyckliga framgången att Finska armén avgick med seger, dock dyrköpt. Major Adlercreutz lämnar en detaljerad rapport, som visar arméns tapperhet och mod, att inte ge fienden några fördelar. Tack vare Adlercreutz kloka dispositioner, rådighet och högre militäriska kunskaper, som han redan tidigare visat, lyckades företaget. Fienden har nu dragit sig tillbaka till Salmi, samt där intagit en säker och fördelaktig ställning. Högkvarteret Ny Carleby den 20 juli 1808. MARURITZ KLINGSPOR. Rapport av major Adlercreutz. Sedan fienden tycktes vilja framtränga till Gamla Carleby genom Perrho och major von Fiandt varit tvungen att retirera och fienden hade en överlägsen styrka i Savolax beslöt fältmarskalken att våga en avgörande affär med fiendens huvudstyrka vid Lappo. Jag fick order att utföra detta. På morgonen den 13: de hade avantgardet avancerat till ¾ mil från Lappo. Där stötte vi på en stark fientlig korps som i spridd ordning attackerade med mycken häftighet. Jag lät överstelöjtnant Aminoff attackera i sin tur, men som fienden var mycket överlägsen och huvudkolonnen långt efter blev vi tillbakavisade med någon förlust. Så snart kolonnen hunnit fram lät jag dem formera sig i tät och oländig skog, som fienden innehade. Brigadchefen Cronstedt dirigerade själv täten i denna attack som gjordes med yttersta häftighet. Fienden gjorde yttersta motstånd, vilket inte hindrade vårt framträngande, som skedde med bajonetten under häftig fientlig eld. Jag fann angeläget att trupperna fick vila, men fienden lämnade oss inte utan oroade och attackerade så fort vid stannade. I den oländiga terrängen var det mycket tröttande.
Det är visserligen icke sällspordt att, då man ärft jordegendom, men saknar smak eller förmåga att sjelf bruka den eller eger mera sådan jord än af en person kan med fördel skötas, man i sådana fall, inseende det skadliga i arrenden på kortare tid, afslutat kontrakt på längre tid en, i fråga om arfvejord, af lagen skyddas, men med den arrendator, som känner ovissheten af kontraktets bestånd, måste i de flesta läll ej vara mycket vunnet, och den åter, som är i okunnighet derom, kan tillskyndas förluster af den mest ruinerande grad, hvarå exempel ej heller saknas. Om än, i strid med min uppfattning, ifrågavarande för arfvejord gifna lagstadgande skulle kunna i arfvejordsintresset försvaras, så, epär man redan enligt Kongl. Förordningen den 21 December 1857 berättigats att genom gåfva och testamente förfoga öfver arfvejord lika vidsträckt, som öfver den jord, man förvärft, synes ensamt deraf följa att jordens egenskap af arf eller aflinge än mindre bör få verka i fråga om arrende eller andra nyttjanderätts-aftal; och vågar jag på grund af hvad jag nu haft äran anföra, vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ville, för sin del, besluta sådan ändring af ofvannämnda Kongl. Förordning den 13 Juni 1800, att hvad der är stadgadt om tiden för beståndet af arrendeoch landtbo-kontrakter, som slutas om af lingejord, må äfven gälla i fråga om slik upplåtelse af arfvejord. Stockholm den 26 November 1862. F. C. Wrede. 248 Motioner hos Ridderslrapet och Adein 1862 N:o 84. ]f;o *4. Al Friherre Crdrrströill; ISimIoI(\ angående förhöjning af den åt Öfversten m. m. Grefve Adolf Eugene von Hosén tilldelade pension.
Sådant är törhållandet, säger man, i England, der Öi ver hust t väl tillåter ledamöter utdela någre bi Heter tillfälligtvis, men icke lemnar allma heten samma rättigheter , som i Under-» huset Men Engelska Pairskammaren, denna ofanteliga' \ris*ocrrtiska byggnad, som hvilarpå en liks ofantlig personlig rikedom, och vördas med skäl af foUets allaclasser och politiska partier som ftihetens rätta försvarare, denna Pärskammare kan icke liknas vid något af våra fyra Riksstånd, hvarken till sina politiska functioner eli r dess mägtiga inflytande på hec la landet. Hvad som pissar för Engelska pairskarnmar n, hvad secler för densamma stadgat, kan så ied s ej med fog citeras som exempel för vår consotution och våra Riksstånd. Nej, mina Herrar! N-jom oss med hedern att vara Svenskar, med våra Svenska seder och tänkesätt och med en för Sverge högst lämplig constitutiont och nöjde med vår lott, som utfallit ganska lyckligt, truktom att under jagandet elter ett bättre, förlora det goda vi ä aj och sökom aldrig, att efterapa andra lätiders seder eller lagar. Af det jag nu vördsamligen haft äran anföra täck;es Höglotlige Ridderderskapet och Den 27 Januarii. Adeln finna, att jsg ej kan våga tillstyrka ett förslag, som, ehuru vackert i sin tendens, är förknippadt med allt för många betänkligheten och troligen skullp utestänga många ilrån sin yttranderätt.
I andra punkten af Betänkandet anför Utskottet, att slägtingarnes nytta eller skada vore en borgen för iakttagande af den omyndiges bästa. Men bör Lagstiftaren calculera på slägtingars egennytta. Jag hoppas, att ännu finnes moralitet inom Fäderneslandet; och jag tror, att mången slägtinge undviker anmärkningar emot förmyndare, för att undvika sken af egennytta. Huru ofta är icke dessutom den närmaste slägtingen sjelfva förmyndaren, och de aflägsnare slägtingarnes möjliga nytta eller skada är i högsta grad oviss, och således icke att påräkna. Jag vet nog, att strid är med ett mägtigt förmyndare-intresse, och ehuru äfven jag för min del önskar, att barna-arfs tysta förmånsrätt icke måtte behöfvas, utan försvinna, tror jag, att någon Don 7 Maji e. m. ersättning derföre bör åt de omyndige beredas. Jag anförtror de omyndiges sak till eder benägenhet, mina Herrar; och öfverlemnar Betänkandets återremitterande till edert bedömande. Herr Ribbing, Arvid: Hå Ordföranden i Lagutskottet redan yttrat, att en annan fråga lämpligast kan behandlas i sammanhang med detta Betänkande, om återremiss deraf beviljas, och en sådan tvifvelsutan kommer att ega rum, anser jag det vara öfverflödigt, att nu! ingå i något yttrande i afseende på de af Friherre Hermelin föreslagne controller, att, genom förmyndarens tillhållande, att oftare redovisa för sin förvaltning af myndlings egendom, bereda de omyndige en större säkerhet, hvilket visserligen är ganska angeläget. Herr Hjerta, Gustaf, hade inlemnat ett Anförande, hvilket upplästes, så lydande: Under medgifvande, att samfäldt ansvar bör åläggas förmyndare, för de förvaltnings-åtgärder de med omyndigs egendom kunna vidtaga; men äfven under förutsättande, att man icke kan till sådant ansvar fällas, då man hvarken tagit del eller kunnat förekomma skedd förseelse; torde jag få fästa Utskottets uppmärksamhet deruppå^ att redactionen synes böra blifva följande Den 7 Maji e. tn.
Vid genomgåendet af Banco-Fullmägtiges Protokoll rörande Tumba, har det ådragit sig Revisorernes serskilda uppmärksamhet, att sedan Bruksförvaltaren, Kamereraren Möller den 10 Januarii innevarande år till BancoFullmägtige aflemnat en räkning å 326 R:dr 24 sk. för af honom verkställd mathållning vid Tumba för åtskilliga personer under sistlidne år, har, vid föredragningen deraf, den ibland Banco-Fullmägtige, som bar sig uppdragen speciella inspectionen vid Tumba, Herr Kammarherren Rosenblad, anfört, att anledningen hvarföre denna räkning så betydligt öfversteg de föregående årens, vore, att Herr Kammarherren, som hyste den öfvertygelse, att Möller ej kunde vara ersatt för sina kostnader genom de af honom upptagne belopp, anmodat Möller, att serskilt i räkningen uppföra ett arfvode af R:dr 133: 16., hvilken anmodan Möller ock efterkommit, hvaruppå Banco-Fullmägtige bifallit berörde utgift. Och hafva Revisorerne, enär omförmälde j33: 16. tillkommit endast i följd af Herr Kammarherren Rosenblads anmodan om desammas upptagande, ansett sig icke kunna underlåta alt hos Rikets Ständer anmärka denna utgiftspost.