Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä denna upgift således obestämd icke kan gifwa någon grund hwarken till beräkning af dest belopp eller till bedömmande af dest wcrkelighet, tror Utskottet undersökningen derom tillhöra KammarRätlen, som icke lärer underlåta att densamma i wänlig ordning företaga. I fall något mera bestämdt kan upgifwas lärer pröfningen deraf i det högsta tillkomma den Rewifion af allmänna Medlens förwalming, som Konungen i Räder föreslagit Riksens Ständer att af sine medel utse, och som, gemensamt med de Embetsmän Konungen dertill förordnar, äger att derom kunskap inhämta. z:o Ensaks Böter och Häradernes Sak-ören. De förra hafwa af alder utgjort en Kronans inkomst för rättwisans widmakthällande och de senare arv genom serskildt Resolutioner wista Embetsmän och wista allmänna behof anflagne. Stats-Utskottet har hwarken trott sig berättigad^ eller haft någon anledning att häruti foresta någon ändring och kan för öfrigt ej förmoda akt deste medel kunna gifwa nä- , 218 Den 5 Zebruarii. någon, i jemförelse emot Statens Behof, betydelig tillgäng. 4:0 Försäljning af.Krono-Hemman till Skatte, dä narwarande äboer i brist as penningar skulle emot första inteckning fä lösa till sig ägande rätten med Reverser och 6 procents ränta. Denna utwäg har Stats-Utskottet sä mycket mindre kunnat förestå, som frägan af en wist präscriptionstids utsättande rill desta hemmans inlösen, är af Riksens Stander enhälligt förkastad, och en del af deste hemman, nemligen Bergmans Frack-hemman, som äro Krono, besittas i kraft af deras Priwilegier med sull ägande rätt och behöfwa således ej lösas till Skatte. 5:0 Försäljning af Kungsgärdar, Kronolägenheter, Allmänningar och Recognitions-Skogar. I anseende till de förra är frägan derom ännu af Riksens Högloft. Ständer oafgjord och pä nytt till Utskottet remitterad med flere anmärkningar, som afstyrka försäljningen.
För att således erhålla en Controll öfver Sädesskattens vederbörliga och skyndsamma redovisande, som af ntt anförde skäl och orsaker synes nödvändig, tror Stat9-Utskottet, att ändamålet bäst och säkrast skulle vinnas om åt Magazins-Directionen blefve uppdragit, att i ett sammanhang, efter de från Randshöfdingarne hvarje år erhållande uppgifter, infordra ej allenast, som hittills skedt, hvad ir» natura inflyter, utan ock besörja infordrandet af de penningar, som skola erläggas för de Span nernåls räntor, för hvilka Directionen funnit skäligt bevilja lösen i Contant. Efter en sådan förändrad Bedovisnings-methode skulle ej allenast Räntans totala belopp i en general räkning blifva synlig, utan ock den redbara nytta åstadkommas, att Uppbördsmännen'icke kunde undgå att Skatten genast efter skedd indrifning utlefverera. Penningarne för den Säd, som med Contant löses, och som efter detta Förslag skulle komma att till Magazins-Directionens Casea från orterne öfverremitteras, borde dock genast till Stats-Conloiret öfverlemnas, så att någon rubbning i afseende på medlens disposition af detta Verk genom deri förändrade ordningen ej uppstod; Eikväl och som Magazins-Directionen efter Författningarne äger rättighet att upptaga all Ränte Säd in natura och derföre godtgöra Inrättningens organisation. *559 Stats-Verket efter det Eänets markegångspris, hvarest lösning med penningar ägt rum, synes och Magazins-Directionen böra få åtnjuta det öfverskott, som, utöfver sagde pris vid ett eller annat tillfälle kan komma att inflyta derigenom att Lösnings-prisen på grund af Kronans options-rätt understundom kan till högre belopp än Markegången , blifva bestämde, dels i förhållande till de i orterne gångbare pris hvarföre Spannemål kan köpas, dels ock efter resultaten af anställande upphandlings Auctioner för de restskyldiges räkning, och synes Magazins
Jag har, i detta fall, icke gjort annat än från en 200-årig glömska uptagit hvad de store männen föreslagit. Gr:n har vidare yttrat, att de religiösa tvistefrågorna icke böra behandlas af kollegiala verk. Jag har icke föreslagit någon ändring i nu gällande kyrkolag och författningar. Enl. allmänna lagen gå, såsom Gr:n väl vet, dylika frågor till domstolarne, hvilka samt och synnerligen äro kollegiala. Följaktligen få de kyrkliga tvistefrågorna en kollegial behandling äfven om de icke komma att tillhöra det af mig föreslagna Koll:t. Gr:n påslår, alt de religiösa frågorna kunna handläggas af hvarja Consistorium för sig, utan någon öfverordnad gemensam myndighet. Ja! det är just olyckan, emedan derigenom händer att våra Consistorier handla i strid med hvarandra. R. o. Ad. torde påminna sig de olika yttranden, som i dessa frågor nyligen afgifvits från särskildta Consistorier. Månne det då icke är skäl, att tillskapa en gemensam myndighet, hvilken ser till att åtgärder, som i sä grannlaga frågor föreslås eller vidtagas, göras sammanhängande och oberoende af 13 eller 14 särskilda Consistoriers skiljaktiga meningar. Gr:n har yrkat, alt faltigvårdsfrågorna icke malle tillhöra ecclesiastik-väsendet, emedan de vore rättsfrågor. Jag har förut sagt, och uprepar det än vidare, att fattigvård^målen aldrig kunna uphöra att vara religions-ärender, emedan de äro barmhertighetsverk, ty ingen kan bevisa sin rätt, att på en annans bekostnad försörjas. Det är endast af barmhertighet sådant sker. När kristne predikanter först komrao till Sverige, omförmälde de, att här icke funnes några fattighjon. Del är lätt förklarligt; ty när ingen barmhertighet utöfvades, kunde fattighjon lika litet finnas, som de förekomma bland väfvar eller skator, emedan den af dem, som icke kan försörja sig sjelf, omkommer. Ar fattigvården alltså icke en rättsfråga ulan en religionssak, så är det äfven oriktigt, att rycka dessa ärenden från ecclesiaslik-väsendet. De samhällen, som så gjort och betraktat fattigvården såsom en rättsfråga, hafva redan ångrat sig.
I anledning af hos Rikets Ständer förd klagan öfver de olägenheter, allmogen i åtskilliga socknar af Westei-Dalarna, hvarest afvittringar ännu icke försiggått, må.^te vidkännas i saknad af full dispositionsrätt öfver deras skogar, dervid är vordet uppgifvet, att af skogarne i Wester-Dalarne allenast de, sorn tillkomma Floda, Nås och Järna Socknar, efter dem öfvergångne allmänna storskiften, blifvit emellan Kronan och hemmansegarne afvittrade, och att, änskönt allmänt storskifte för mångå år sedan öfvermått iÅppelbo socken, någon dylik skogsafvittring derstädes hvarken emellan Kronan och hemmans-egarne eller emellan desse sednare ännu blifvit verkställd, samt Malungs och Lima socknar troligen under en lång följd af år foi t farande skola blifva i saknad af dylika för deras invånare högst behöfliga åtgärder, hafva Rikets S'änder, funnit sig föranlåtne att hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K. M. läcktes i Nider anbefalla vederböra ode Expedition s-Utsf>ottets Förslag till und. Skrifrelse, N.O 12Q. 3i 7 att tillse, det afvittringarne i Wester-Dalarne med all möjlig skyndsamhet varda verkställda. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Februari 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. 1845. Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtgärder att befordra skyndsammare antagande af det nya systemet /dr mått, mål och vigt. (Allm. Bes v.- och Ekon.-Utsk. Bet., N:o lil.) S. A. K. För att i möjligaste målto påskynda ett snart införande af det redan vid 1823 års
Arrende-medel af kimgs-gSrdar och andra krono-lägenheter, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. Artistiska förlags-rätten, angående utfärdande af en författning rörande —; motion af Herr Emil von Qvanten: se Motioner. Asarum, i anledning af väckt förslag om tillstånd för beväringsskyIdige från Listers och Bräkne härader alt undergå vapenöfning å mönstrings-slätten vid Asarum, i stället för den vanliga exercis-platsen Warnö i närheten af Karlskrona: B. I. 393, 460, A. 460. Asmundstorps med flera kyrkor i Skåne, i anledning af väckt motion om befrielse för dem från skyldigheten att utgifva dem ådömd kyrko-tionde: B. lil. 522, 625, A. 625. 2 18 — B — Assessorerna i Rikels Hof-Rätter, angående löneförhöjning för dem; motion af Grefve Henning Edvard Taube: se Motioner. Augments-räntorna, i anledning af väckt motion angående förändring i sättet för uppbörd deraf: B. I. 521, 555, A. 555. —, i anledning af väckt motion om deras ingående till Statsverket mot ersättning till rusthållarne: B. II. 521; lil. 47, A. 47. Augerums församling i Blekinge, i anledning af väckt motion om stats-bidrag för uppförande af boställe åt en kapell-predikant för en del af nämnda församling: B. V. 578, 584, A. 584. Auktioner, i anledning af väckt motion rörande tiden för deras hållande på landet: B. II. 198, 207, 255, A. 231, E. 324. Auktioris-verk, städernas, i anledning af väckt motion om förändring af gällande reglemente för dem: B II. 411, 450, A. 450.
Gust,; Det bär visserligen sedan lång tid iakttagits såsom praxis, såväl inom Statst/tsk. som hos Stånden, att då ,2:iie Stånd bifallit en högre summa, ett Stånd en medelsumma och det fjerde Ståndet afslagit allt anslag, anses genom 3:ne Stånds beslut vara afgjordt, att den minsta summa, sorn kan komma att gifvas, är medelsumman, och att följaktligen det bör voteras mellan den högsta summan och medelsumman. Pä samma sätt om 2 Stånd beviljat den minsta, i Stånd medelsumman och 4:de Ståndet den högsta summan, anses 3 Stånd hafva beslutat att högsta summa, som kan gifvas, är medelsumman och derföre voteras endast mellan lägsta och medelsumman. Men dervid har alltid förutsatts att ändamålet med anslaget varit lika för alla Stånden eller att alla Stånden derom varit fullkomligt ense. Sä är likviil icke förhållandet vid detta tillfälle. Plär äro vilkoren betydligt skiljaktiga och den votens-propos., som blifvit upsatt, äf derföre, enligt mitt förmenande, oriktig. Förhållandet är nemi., att 2:ne Den 27 Januari. Stånd bifallit ett statsbidrag af 100,000 Rdr för ett vnttenaftappningsarbete och 2:ne Stånd hafva afslagit allt bidrag. Således skall det naturligtvis voteras mellan ett bidrag af 100,000 lillr eller intet bidrag. Men nu hafva de 2:ne Stånd, som gifvit 100.000 lidr. icke beviljat dem på samma vilkor, och man kan således icke påtvinga det ena af dessa Stånd att hafva gifvit sina 100.000 Rdr på annat sått än det verkligen gjort. Nu har PresteSt. gifvit 100.000 Rdr sålunda, att 20,000 skola utgå som anslag och 80,000 såsom lån; BondeSt. likaledes 100,000 Rdr men endast, såsom lån; det faller väl då af sig sjelf att man måste först votera om kontrapropos.
Som redan nämnts Toro nedanför talarestolen l h g a bord rescrveraile för pressen och på de niiniiaste stolsraderiia ilade de friimmnnde delcgerade sina bestamda platser anvisade. Berlinsliorna., hvilka natur ligtvis utgjorde den förnimsta kontingenten, respekterade emellerticl ej alltid denna anordning. Trots upprepade bide godinodiga och skarpa iipgmaningar från ordf. togo de ofta helt ogeneradt do reserverade platserna i besittning, dessa inii nu aldrig sB tydligt med stora plakat fastade p&amp; stolsryggarne ha utvisat, att de T-oro bestiiindn för England, Amerika, Rumtinien, Schweden eller hvad det nu iii5 vara för friimunande Iiinder. Det gallde således att komma i god tid till saininankomsterna för att försiiha sig om sin plats som delegerad; ja, i god tid för att ens komma in i salen. J u liingre det led med kongressen, ju iner skiirptes disciplinen. Att komma ut, sedan man vii1 kommit in, Sar ibland lika svårt soin att komma in, da m m koiiimi ' c ut. V~ider fUre-, dragen, som följde på hvwandra i enoafbriiten rad med Iiiigst fi och ytterst korta pauser, höllos d ö r r a m obeveldigt stiiugda. Ltan upprepade upp visningar af juträdeskortet erholl ingen intriide, och lrongressiniirket med rosett i de olika liindernas färger var ej rådligt att lämna h.einina, SH vida man önslradq göra sin nationalitet gallande. Att begagna hatt under sarnm,7; nlroinstorna var strängeligen förbjudet. En lifligwe, mer intresserad och till den högsta 2Bogeisterung » lättare hanföd publik än den., .som vid demm kongress dag efter dag fyllde stora rådhnssalen i Berlin, Ircm inan e: j tanka sig. Bifalle: vid hvsrje nytt föredrag var alltid lifligt, ofta stormande. Alla talare applåderades.
Skulle man vilja updraga en jemförelse emellan de åligganden, som tillkomma Colkii Presidenlerne, och dem, som tillhöra HofR:s-Presidenterna, så skulle, jag nästan tro, att de förre hafva en vida trägnare tjenstebefattning än - de sednare, ty Collina äro så inrättade, att Presidenterna merändels måste vara närvarande, för alt den division, som arbetar för dagen, skall vara domför. Härutaf följer att Presidenterna måste alla sessinnsdagar vara i Collina tillstädes, hvilket deremot icke är förhållandet i HofRma, emedan hvarje division derstädes är fullkomligt domför, utan att Presidenten behöfver vara närvande och deltaga i divisionens öfverläggningar och beslut. Hvad serskildt beträffar det Collina, hvars President är min Chef, sä anser jag mig böra nämna, att det måhända icke finnes någon President, hvars lid, lill följe af den ordning, som inom Collegiet råder, tages så mycket i anspråk, som den ifrågavaride Presidentens, enär han, hvarje arbetsdag nödgas att i Collegiet vara tillstädes, hvaraf det blifver en gifven följd, att krafterna på detta sätt fortare medtagas, än om han finge efter beqvämlighet förvalta sitt embete. Då faller det också af sig sjelft, att han måste tröttna tidigare än eljest och att han vid uphunnen ålder af 65 år väl behöfver hvila. Men då han icke är så väl aflönad som HofRis-Presidenterna, utan på indragningsstat erhåller en pension, som, ehuru den för mängden af tjenstemän skulle vara ganska betydlig, likväl för en så hög embetsman ingalunda kan anses ens tillräcklig, så synes mig rättvisa och billighet oeftergifligen fordra, alt Staten vidtager en sådan förändring i afseende å hans ställning, alt han vid afskedstagande kommer i åtnjutande af en större pension, än den, hvartill han under nuvaride förhållande vore berättigad.
Jag utbeder mig derföre få upplysa hvarifrån oriktigheten härleder sig. Då jag vid början af innevarande Riksdag ämnade göra den motion, hvarom nu år fråga, vånde jag mig till vederbörande Tjensteman i StatsContoiret för att erhålla uppgift å summan* belopp. Men man svarade mig, att räkenskaperne ej voro afslutade, Jag väntade flere dagar; och då jag vid förnyad efterfrågan ändock icke kunde få bestämd uppgift, begärde jag få veta kostnadens ungefärliga belopp, ty jag kunde ej uppskjuta längre med motionen; och det synes af Utskottets Betänkande att den likväl kom för sent. Den summa af i84,ooo Riksdaler, sorn ninn meddelade mig, och hvilken jag i min ordning uppgaf för liögloflige Ridderskapet och Adeln, har verkligen blifvit för Riksdagskostnadcrne efter anslag, requirerad; men, vid råkenskapernes afslutande fann man, att 7,745 Riksdaler 45 sk. 10 runst. voro i behåll, hvilka i liquid emellan liiksgåldsContoiret och SlatsVerkei borde det förra godtgöras. Denna summa utgör just skillnaden emellan min och StatsUtskoltets uppgift å den verkliga Riksdags» kostnads-summan 176,256 Riksdaler 2 sk. 2 r, Högloflige Ridderskapet och Adeln täcktes häraf inhämta orsaken till skiljaktigheten och såsom 5o4 Den 22 April e, m. jag hoppas, benäget finna, att ingen förebråelse för bristande noggrannhet i uppgiften bör kunna låggas mig till last. Herr Tham, Wollrath-. Jag högaktar fullkomligen anledningen till den besparing StatsUtskottet föreslagi’, då de gjort nedsåttningar emot hvad Herrar Talmän och Utskottens Ordförande tillstyrkt; men jag hemställer om icke dess hushållning denna gång gått för långt. Jag tror, att det förslag Talmånnen och Utskottens Ordförande uppgjordt redan år mindre ån aflöningen var vid förra Riksdagen, och häruti har Utskottet ån ytterligare gjort minskning; likväl tror jag icke arbetet vara minskadt vid denna Riksdag, snarare ökadt.
Om icke alla de tecken svika, som på senaste tiden visat sig såväl inom vår press som uti beskaffenheten af konversationen och samtalen inom både familjesamqvämen och man och man emellan, synes det som om ändtligen äfven hos oss en liten plats skulle blifva inrymd för de andliga intressen, som i Europa länge stått på dagordningen och i Danmark och Norge blifvit “ brännande frågor “. Det kan sannerligen också vara på tiden att de materiela frågorna, hvilka visserligen hafva sin utomordentliga betydelse, åtminstone något maka åt sig, så att bredvid dem äfven rum lemnas för intressen, som icke uteslutande röra sig om skatte-och tullfrågor, billiga och dyra härord ni ngsförslag och dylikt. Att alldeles gå upp i dessa frågor, att deråt egna all sin tankekraft och endast i förbigående skänka en flyktig och likgiltig blick åt alla de unga och friska sträfvanden som brutit sig fram i våra grannländer och börjat visa sig hos oss, det går icke i längden. Dertill äro dessa sträfvanden icke allenast allt för berättigade utan äfven för starka och kraftiga. * Om någon läsare skulle finna besynnerligt, att vi intaga tvänne olikartade uppsatser i samma fråga, så kunna vi omtala att en af verldens mest spridda och ansedda tidskrifter, North American Review, uti intressanta och invecklade ämnen ganska ofta tillvägagår på detta sätt. För öfrigt är det ju äfven hos oss ytterst vanligt att de dagliga tidningarna låta andarna drabba tillsammans och tukta hvarandra, utan att derför redaktionen anser sig solidarisk med de åsigter som uttalas. Men för den händelse, att någon skulle önska känna äfven redaktionens mening i dotta spörsmål, så måste vi förklara Ibsens drama såsom ett enda kolossalt missgrepp, hvilket väl också praktiskt visat sig i de flesta, om icke alla, konstförståndiga teaterchefers vägran att uppföra stycket. Vi tro att den danske kritiker slagit hufvudet. på spiken, hvilken uttryckt såsom sin tanke, att när vaxkabinettens hemligheter tagas till ämne för den bildande konsten på öppna torg och offentliga platser, då men också först då skall allmänheten njuta af sådana dramer som Ibsens ” Gengangere ”. Red♦ De tränga sig, kanske mot vår vilja, på oss och ropa hög-ljudt sitt kraf på uppmärksam het.
Prot, 1840. 5 Sami. i A/d. 26 Haft. 1 2 Bevillning* -Utskottets Betänkande, N\o 35, icke hafva skäl alt å berörde motion fästa afseende, ulan tillstyrker Rikets Höglofl. Ständer att bibehålla 2 § uti nu gällande Författning oförändrad. 4 §. 1 morn. Enligt hvad Utskottet har sig bekant, hafva vid frågor om chartering å handlingar, som af Landtmätare expedieras, skil jagliga meningar och, till följd deraf, äfven olika förfaranden , på olika orter, i detta hänseende ofta förefallit; hvarföre Utskottet, till förekommande af missförstånd, anser lämpligt, att vid slutet af den i detta moment förekommande första afdelning orden: äfvensom Landtmätare, tilläggas. Då, i sammanhang med den under innevarande Riksmöte vidtagne förändrade organisation af Stats-Rådet, Hof-Canzlers-Expeditionen upphört, har Utskottet funnit densamma böra från 5:te afdelningen af detta moment uteslutas och förstås under 6:te afdelningen, hvilken likväl, till följd af samma förändrade organisation, torde böra erhålla följande redactions-fÖrändring: Justiticeoch öfrige Departementen af Kongl. Maj:ts Canzli, Hof-Expeditionen samt Riddare-SyneRätter. Till förenkling af Författningen och en deraf följande lättnad för rättsökande, utan att likväl någon egentlig rubbning i totalbeloppet af de nu sladgade afgifterne deraf uppkommer, har Ulskottet trott sig böra föreslå, att senare delen af detta moment måtte, i stället för föreskrifterna pag. 6, 7 och 8, erhålla följande lydelse: Vid dessa nu uppräknade Verk, Embets-ställen och Myndigheter skola alla handlingar, under hvad benämning som helst, och hvilka ej finnas här nedan eller serskildt i detina Förordning omförmälde, charter as som följer: Bevillnings-Utskoltcts Betänkande, N-.o 35, 3 usta Afdelningen. 2:dra Afdelningen. 3:d jc Afdelningen. 4:de Afdelningen. 5:te Afdelningen. 6: te Afdelningen. Handlingar, som inlemnas
Direktionens för berörde förening gjorda framställning, den 12 Augusti 1847 bifallit, att, i händelse föreningens obligationer icke hunne blifva färdiga till den för inköpet deraf bestämda dag, omförmälde 200,000 r:dr likväl finge, emot. serskild af Direktionen, i öfverensstämmelse med af Fullmäktige afgifvet formulär, utfärdad förbindelse i Banken lyftas den 7 nästpåföljde September, under vilkor, att samma förbindelse, så fort ske kunde och sednast före årets slut, utbyttes mot föreningens obligationer; varande dock, i följd af Direktionens sedermera framställda begäran, en summa af allenast 100,000 r:dr emot dylik förbindelse från Banken utgifven. Enär den förbindelse, Direktionen för Smålands och Hallands Hypolheks-förening sålunda till Banken afgifvit, i följd at de skäl, som här ofvan i fråga om utlåningen till Riksgälds-kontoret blifvit anförda, icke kan, såsom Fullmäktige uti infordradt utlåtande förutsatt, hänföras till egenskapen af sådana, utaf allmänna Verk och Inrättningar utfärdade, lätt realisabla obligationer, hvilka Fullmäktige, enligt Banko-reglementet, äro berättigade att uppköpa, samt i afseende på berörde förbindelse vidare förekommer, att densamma blifvit af Föreningens Direktion, utan åberopande af dertill af Föreningens delegare lemnadt uppdrag och bemyndigande, utgifven, hvadan den ock måste såsom en af enskilde personer afgifven skuldförbindelse betraktas; så och då Fullmäktige icke i Banko-reglementet äro bemyndigade att bevilja lån eller förskotter åt Hvpotheks-föreningar, anser Utskottet, att
Hvad olärapligheten af denna lånerörelsegren beträffar, vill jag endast erinra derom, alt den första rörelse, som Banken bedref, var girobankernas lån på guld och silfver, hvarmed sedan blifvit förenad den s. k. Mont-de-piéte'. I afseende åter på lättheten att belåna tjufgods, så kommer den förhöjning af minimibeloppet, som Utsk. här föreslagit från 5 till 10 r:dr, i min tanka visserligen icke att förminska densamma; dock torde ett sätt alt afklippa detta missbruk förelinnas uti den utväg, som Gr. Horn omförmält. Hr von Hartmansdorff har gjort mig förebråelsen af att här hafva framträdt såsom ombud för de fattige. För min del skall jag alltid anse både såsom en pligt och en heder att föra de folkclassers talan, hvilka icke äga några representanter inom RiksSt-.n, och jag skulle tro, att det just är genom ett noggrant skipande af lika rätt och iakttagande af deras intressen, som vi kunna lill någon del förekomma allt det billiga klander, som kan göras emot representationens nuvarande sammansättning. Då nu öfverläggningen ansågs vara slutad, blef 11 §, uppå framstäld propos., af R. o. Ad. bifallen. § 12. Bifölls. § 13. Frih. Cederström: Jag tillstyrker, att orden ”mäklare-attest eller eljest”, måtte borttagas, hvarigenom § skulle komma att sluta med orden ”enligt kända förhållanden”. Mäklare-attester kunna på ficliva köp afgifvas, utan att i verkligheten hafva ägt rum eller ens någonsin komma att äga rum, men hvarigenom dock beläning blifver möjlig. Deremot om det slår, att ”lånen utgifvas till högst f af pantens försäljningsvärde, enligt kända förhållanden”, äger Baneoslyrelsen derutinnan en vida tillförlitligare och säkrare ledning för sina åtgöranden, än uti de omtalade mäklare-attesterna, hvilka sä utifrån som inom landet äga intet vitsord. Hr von Hohenhausen: Jag får fästa Frih.