Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag endast skrifver för dem, som ej känna mera af det norska säterlifvet än »Säterjentens söndagsmorgen» för fiol eller piano, samt Björnsons enstämmigt berömde bondhistorier, vill jag närmare beskrifva en säter, ty jag antydde ju i inledningen, att detta verk gör anspråk på att räknas bland nyare tidens filantropiska skrifter. En säter består af två eller tre trähus, stuga och »fjös» (kostall) i form af en skånsk pigkista, på kistfot, med sluttande lock. Enda skilnaden är, att säterns hus äro en del större, att dess väggar äro fjellgrå, då kistans vanligen äro blå eller gröna, men locket eller taket är gräsgrönt samt stundom prydt med en eller två getter, som der beta naturliga blommor. Kistan och säterns stuga skilja sig äfven deri, att den senare har fönster och att man ej behöfver lyfta af taket för att komma i beröring med innehållet, ty der finnes två halfdörrar, som kunna öppnas; eljes är likheten så i ögonfallande som den kan vara emellan två sådana föremål, då man betänker den ofantliga sträcka af tilltagande kultur som ligger emellan en norsk fjellsäter och en skånsk blåmålad pigkista. Träder man från »tunet» (gårdsplanen) in i säterns förstuga, mötes ögat der af en del tomma mjölkkärl af trä; till venster är mjölkrummet inhöljdt i ett egyptiskt mörker, men med stillastående sjöar af mjölk och en grädde, hvartill inget land har maken, om man också jemförde den med grädden på de största samhällshöjder, och så berg af ost i alla former, och förträfflig är den, om man eljes kan lära sig att äta ost i denna dess lyckliga, unga och färska ålder. Till höger finnes stugan (och för tillfället vi), till höger i denna ett golffast bord och bänkar, som i en vanlig fornnordisk ryggåsstuga; längre uppe en säng och under gafvelfönstret en bänk. Vid andra långväggen har den store låge spishällen en framstående plats under skorstenspipan, i hvilken vinden blåser på lur, så att rök och gnistor dansa utåt golfvet.
St. Just.-Omb. Emb.-Btr. d. i5 Januarii tS34. 9 dragningsmagten blifver en verklig censur och Tryckfriheten försättes, i afseende på periodiska skrifter, i ett afgjordt beroende af Regerings-magtens större eller mindre undseende för tidell varfvets och allmänna tänkesättets fordringar. I lagbudet angående lögnagtiga uppgifter och vrängda framställningar, bar, genom Tryckfrihetsförordningen af år 1812, ett stadgande, med bestämmandet af böterna blifvit tillagdt med de orden: ”eller motsvarande ”kroppsplikt, efter brottets beskaffenhet, böterna förvandlade enligt 5 9 mom. af denna Lag, och skriften confisqueras." Derigenom har detta ia:te moment i 3:dje §. blifvit ytterligare besväradt med både en otydlighet och en origtighet. Det otydliga ligger i ordet: ”kroppsplikt,” som pä detta ställe anses ega dubbel mening: den ena alt emot böterna, hvilka skola mätas efter Tryckfrihetslagen, icke svarar annat straff, än fängelse på fästning, och den andra, att sådant fängelse, såsom icke varande corporelt straff, ej heller utgör kroppsplikt, så att i detta fall, der det ankommer på Domaren, alt efter brottets gröfre beskaffenhet, då det icke får försonas med böter, om hvilkas förvandlande således icke är fråga, bestämma deremot svarande kroppsplikt, gifves dertill ingen annan grund, än den, som i Allmänna Lagen, 5 Cap. Straff-Balken, är lagd. Såsom en origtighet qvarstår citationen af 9 mom. i 5:te §., sedan detta moment genom de af Lagstiftande Magten vid 1815 års Riksdag gjorde tillägg i 5 §. blifvit det i5:de, så att tillämpning efter ordalydelsen af förstnämnde grundlagsmoment gifver oväntadt resultat.
En styrka, som bestiger sig till cirka 3,000 man, anser jag ej vara för liten för en Öfverste, helst det måste tagas i betraktande, att, när arméen går i fält, så måste en del af Öfverstarne tagas till BrigadChefer, — till Befälhafvare i högre mening, — och andra användas i staben. Jag anser det således icke ,vara förenligt med riktiga grundsatser för en armées organisation, att man borttager hälften af Öfverstarnes antal, emedan, efter den beräkning jag gjort angående Regmas styrka i krig, hvarje Öfverste då skulle få 6,000 man under sitt befäl. Jag betraktar Regementsoch Öfverste-inrättningen icke ensamt ur den synpunkt, att den är gjord med afseende å krig, utan jag anser den vida hufvudsakligare vara afsedd för fredstid. Hr Stjernsvärd säger, att man måste reorganisera Arméen när man går i fält, och han synes vilja hafva brigaderna formerade redan under fredstid. Jag å min sida är deremot öfvertygad, att om vi skulle hafva dessa brigader formerade i fred, skulle, när krig utbryter, icke hälften vara tjenlig att rycka ut i fält, dels till följd af ålder, dels ock emedan Cheferna, som kunna vara ganska goda ltegdsBefälhafvare, möjligen icke innehafva den skicklighet, som erfordras för att vara BrigadChefer. Jag anser nemi. EegdsChefen vara väsendtlig i fredstid: han är Chef för den gamla krigarefamiljen, och den som misskänner vigten af den sammanhållning, som en duglig RegdsChef kan gifva sitt Reg:te; den, som icke inser, att det är en väsendtlig omständighet i hans åliggande, att söka i Reg:tet ingjuta en god anda, utan tror att det är klokt att så utsträcka hans befattning, att han blir en BrigadChef med flera bataljoner, än han har under fredstid, han blundar också för den möjligheten att sammanhålla Reg:tet, och inser ej, att man icke har rättighet att vänta, det en god esprit skall bibehållas, hvilket deremot är lätt, då Reg: tet icke är för stort.
I Kullings och Gäseneds härader af Elfsborgs län, der roteringen är indelt på halfva, bela och aldrig öfver 1^ mantal i hvarje rote, är hemmansvärdet oftast icke öfver circa 4000 r:dr, under det i andra orter roteringen ofta har sig anslaget 2:ne hela mantal och deröfver med hemmansvärde till circa 8 å 10,000 r:dr. Då nu denna bårda och ojemna rotering existerat inom uppgifue härader uti öfver 150 år, torde lättnad härutinnan vara grundad på både rättvisa och billighet och skulle i betydlig mån underhjelpa dessa jordbrukares ändock i alla fall hårda villkor. Jag har i full dager velat framställa delta förhållande och före - Den 24 Augusti f. m. 393 föreslår, att rättelse härutinnan måtte tillvägabringas, antingen genom bevillning, vacanccmedcl, eller ock det dessa bardt roterade hemmanen uti de uppgifne häraderne mätte få sig lilldclt enahanda ersättning, som förut, under enahanda villkor oell under samma förhållande, blifvit beviljade rotcringsskyldige i andra orter. Om remiss till vederb. Ulsk. anhåller jag vördsamt. Begärdes på bordet. Frih. Cederström, Thure Fredrik, uppläste följande motioner: 1. Uti urid. skrifvelse af d. 8 Dec. 1840 hafva R. St. hos K. M. gifvit tillkänna, att de för deras del beslutat afskalfaudet utaf den uppenbara kyrkoplikten. I nåd. svar härå, meddeladt å rikssalen d. 10 Juni 1841, förklarade K. M., att K. M. delade den af R. St. uttryckta åsigt, att kyrkoplikten vore ett föga lämpligt straffmedel; men i betraktande deraf, alt förslaget blifvit utsträckt äfven till Ijufnadsbrott, och då emot samma förslag blifvit anmärkt, att en betänklig rubbning i nuvar. straffsystem syntes uppkomma, derest tjufnader första och andra resan endast skulle medföra penningeböter och enskild skrift, ansåge K. M. sig förhindrad att förslaget bifalla.
Men för att be» taga Allmänheten en sä ssadelig willfarelfe, hwilken äfwen werkar till Banco-Sedlarnes wanwärde, böra Riksens Stander genom deras Banco, Utskott widtaga sädane anstalter, de der fullkomligen trygga emot alla möstiga understes i denna wäg. Sjelf - LZZ4 Den Z Augustt. Sjelfwa planen skulle bliswa fyllander Ecc sa kalladt Annuicers-Län upptages till sa stor Suruma, st»u kan erhallas, men hwliket dock ej beräknas högre an till — - 1,520,200 Banken förskjuter desiutom utaf det, sem genom Riks-Disconten kommer att indragas 2,222,222 Summa z, 5 00,022 Som Annuitets-Lanet ej kan päräknas lika hastigt, som behvfwen fordra, fa jkulle Banken ataga siq derpå meddela Förikolt till högst En och en half Million mot Wande wilkor, nemligen: r:o. Skall allt hwad som uppä AnnuitetsLanet inflyter, aflemnas till Banken i afräkning a hwad Banken till äswentors kan hafwa förskjutit. 2:0. Annuitels-Lanec kommer att hallas öppet, åtminstone till l8»z ars flut, samt z procents ranta emellan hwarje inbetalning Banken godtgöras. Nar Länet blir tillflutet, komma de under tiden af ränte - anslaget besparde 2 procent, akt inbetalas till Banken uppå dest da ägande Förskotts - fordran; Hwarefter hwarje ar uppå samma fordran kommer att erläggas tillhopa 7 procent, hwaraf 2 afga pä Capitalet. Det will saga:
Skulle åter de af Riks-Stånden, i och för granskningen af LåneContorens i Götheborg och Malmö räkenskaper, valde Revisorer och Suppleanter emellan Riksdagarne afgå eller af laga förfall hindras att berörde 6 Banco-Utskottets Memorial, N:0 11"4* uppdrag utöfva, ega Ståndets Fullmäglige i Banken och Riksgälds-Contoret, alt så framt icke vederbörande Riks-Stånd derom annorlunda förordnat, genom omröstning per capita, välja annan Revisor och Suppleant; böjande dervid den främste bland Ståndets Fullmägtige i Banken föra crdet. g: o. Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoref, må för framtida uppsigten och controllen öfver Götha Canals vidmagtbålknde gemensamt utse och välja en person att, å Bankens och Riksgälds-Contorets vägnar, såsom ledamot deltaga uti Götha Canal-Direction; skolande nytt val dertill hvarje år anställas, hvarvid dock det förut utsedde ombudet kan åter inväljas. Bemälde Fullmägtige må ock gemensamt utse ett ombud alt, å Bankens och Riksgälds-Contorets vägnar, deltaga i de årliga revisionerne af Canalverkels räkenskaper. 10:0.
Lyckligtvis har unionen, utan några sådana stadganden, redan bestått i 50 år. Frih. Armfelt: Jag anhåller att h. o. h. få instämma med • Gr. Sparre. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Jag ber blott att få fästa uppmärksamheten på att vi hafva ett Norskt skarpskyttegarde här, och att, för den händelse de t. ex. i ett upplopp skulle blifva attackerade, den ifrågav:de §:n kunde hafva sin rätta tillämpning. Jag får på denna grund anhålla om bifall till den nu föredragna §:n. Gr. Mörner: Jag tackar den siste värde talaren, för det att han väckt uppmärksamheten på det af honom anmärkta förhållande. Han torde då kanhända äfven hafva godheten upplysa, om det icke finnes en ordres, som undandrager de här i Stockholm garnisonerande Norska skarpskyttarne från ansvarighet efter Svensk lag och inför Svensk domstol. Jag tror äfven att någor hvar minnes hurusom, då för en tid sedan ett gatu-uppträde mellan några man vid Svea artilleriregemente och Norska skarpskyttar egde rum, det visserligen blef krigsrätt ang:de de Svenska artitleristernas förfarande, men ingenting afhördes om de Norska skarpskyttarne och deras beteende; och sade man, att detta skulle härröra från en ordres af öfverkommendanten eller någon annan myndighet derom, att de Norska skarpskyttarne icke skulle lyda under annan än Norsk krigsrätt. 452 Den 14 Juli. Är detta verkligen förhällandet, hvilket Hr von Francken, såsom militär, bäst torde vara i tillfälle att kunna upplysa, synes någon varsamhet från Svensk sida icke vara alldeles olämplig eller öfverflödig. Hr von Francken: Såsom ej kännande det af Gr. Mörner antydda förhållande, kan jag ej lemna någon upplysning derom. Jag kan emellertid icke förmoda, att öfver-kommendanten skulle hafva utgifvit en ordres, som vore i strid med den Svenska lagen. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Mig vill det synas, som om, då de Norska myndigheterna i de föreg:de kapitlen blifvit ställda i paritet med de Svenska, allt skäl skulle förefinnas att äfven här följa samma grundsats. Gr.
Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, så väl att Läns Lazaretterne och Kurhusen måtte hädanefter tillgodonjuta åtminstone icke mindre anslag än hittills till fria läkemedel oell underhåll för fattiga patienter, som ock att de under Kongl. SeraphimerOrdens Gillets disposition stående fonder, förvaltning och till tand må genom en of* 558 Besv. och Ekon. ZJtsk. BetanliCinäeni fentelig revision allmängöra?, och Läns Ho» spitalerna öfverlemnas i Konungens Befallningshafvandes och de af dem för Lazaretterna och Kurhusen tillkallade LänsDirectioners vård, hvilka äga att emottaga dessa Stiftelsers alla redan tillkomna eller tillkom» mande fonder, dem efter gifven instruction och bästa öfvertygelse för ändamålet använda, Länens invånare om sin förvaltning underrätta, och för den samma inför Kongl. KammarRätten behörigen redovisa j hvarförutan Herr Professoren föreslagit, att för hvarje Hospital någon, heldst inom Länet boende, Riddare af Kongl. SeraphimerOrden måtte utses som Hospitalets beskyddare och Directionens förman, hvilken hade att vaka ofver Ordningen vid inrättningen. Häruti hafva Herrar Prostarne Hasselrot och Hagberg instämt, hvaremot Herr Prosten Kolmodin, hvad Wisby Hospital-fond beträffade, med Herr Prosten Säve och Biskopen Herr Doctor Eberstein sig förenat. Uti den af Pierr Professorn Thyselius gjorda motion har Herr Prosten Billdahl instämt, under åberopande af det efterdöme, som blifvit lemnadt genom en så beskaffad förmonligare inrättning af Skaraborgs Läns Lazarett uti Mariestad, hvarest de sjuka numera kunna, utan föregången anmälan, insändas till Läns-Lazarettet, och blifva der genast emottagne, de förmögnare mot någon skälig afgift, och de fattigare utan ali slags betalning, samt njuta tjenlig spis, medikamenter och Läkaretillsyn, skötsel och om» Besv. och Ekon. TJtsk.
I afseende på den första omständigheten, emot hvilken Herr Ribert ensam yttrat sig, får Utskottet förklara, sitt Utskottet långt ifrån att kunna med den värda Ledamoten dela hans mening, att det vofé lättare, att verka på ett val gjordt af Ridderskapet och Adeln 1 massa, än på ett val sorn verkstäldes endast af ett inskränkt antal Ledamöter, tvärtom tror att såsom princip, ett motsatt förhållande alltid måste stå fast, hälst detsamma synes vara grundad! i sakens egen natur* så framt icke det sätt, hvarpå samma val förrättas* i öfrigt skulle fifinas så ändamålsvidrigt utstakadt, att öppet tillfälle derigenom vöre lerfinadt för en Obehörig inflytelse; Och det är ur denna synpunct Utskottet anser det äf Herr Riben upp» gifne medel* att genom listors utdelande vid Electörsval åstadkomma étt resultat, söm vore till förmån för ett visst parties afsigter, icke innefatta någöt Verkligt motskäl till förringande af de grunder hvarpå Utskottet stödt sitt Förslag om Bänkmännens afskaflande, titan endast röra frågan om verkställigheten eller sättet huru Electorer sköia utväljas; och då Utskottet såledés icke finner anledning vara för hadden sitt fråhgå de skäl, Utskottet i sitt förfa Betänkande framstäldt i afseende på Bankmannens upphörande, får Utskottet au endast Bil. till Ridd. e. Ad. Pr. IV Band. 13 Den 15 Maji e, tni åberopa hvad Betänkandet i denna del innehåller. Vidkommande sedermera den del af ämnet, sorn angår sättet, hvarpå Electors val mä af Ridderskapet och Adeln lämpeligast kunna företagas, sä har Riddarhusutskott väl å ena sidan icke kunnat frångå den öfvertygelse, att den utväg
Med afseende å allt, hvad sålunda blifvit anfördt, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer behagade hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af den nya, men sämre, föreskriften i 13 § Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Landtmäteri-instruktionen den 6 Augusti 1864, den gamla föreskriften i 22 § Landtmäteri-instruktionen den 4 Maj 1827 må blifva satt i stället. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 14 November 1865. A. W. Uhr, från Nerikes län. i&:0 $14. Af Anders Wilhelm Uhr från Nerikes län, om utfärdande af ny skiftesstadga. Jag har vid flera riksdagar gjort framställningar om förbättring af gällande föreskrifter rörande landtmäteriet, och ehuru jag dervid icke rönt all önskvärd framgång, är jag likväl icke den, som förtröttas i mina bemödanden att vinna berörda ändamål, hvarför jag ock ånyo tillåter mig taga Rikets Ständers uppmärksamhet i anspråk för följande framställning. Kongl, skiftesstadgan af den 4 Maj 1827, denna ytterligt vigtiga författning för rikets alla jordbrukare, är numera att likna vid en gammal rock, försedd med en mängd lappar, och dessa lappar, som kallas Kongl. Kungörelser eller Bref, uppgå till ett antal af nära ett helt tjog.
Raabs, Carl Adam, motion, ang:de afskaffande af de vid sisth Riksdag beslutade Filial banker och Privatbanks-systemets ånyo införande. Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle att denna motion remitterades till RankoUtsk. Ropades Ja. Frih. Raab: Jag skulle vördsamt hemställa, huruvida det icke vore lämpligt att min ifrågav:de motion remitterades till Banko-, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.Utskm. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att R. o. Ad. redan beslutat att remissen borde afgå till BankoUtsk., och att detta Utsk. vore oförhindradt att sammanträda med Lagsamt Allra. Besv.- o. Ekon.Utskm, derest sådant befunnes vara nödigt. Föredrogs Den 10 December. 195 Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 7 dennes på bordet lagda Mern. N:o 1, ang:de tillökning af Utsk:s Kansli-personal. Föredrogos och biföllos Exped.Utsk:s nedannämnde d. 7 dennes på bordet lagda Mern.: JYi I, ang:de ökadt Kansli-biträde m. m.; A? 2, ang:de uplagan af Bihanget till RiksS(:ns prot.; J\$ 3, i fråga om prenumeration å Bihanget till RiksStms prot. Föredrogs och bifölls Riddarh.Utsk:s d. 7 dennes på bordet lagda Mern. N:o 1, ang:de tryckningen af R. o. Ad:s prot. vid innev:de Riksdag. Ilr Bildt, Didrik Gillis upläste 2:ne sålydande motioner: 1:0 Då StatsUtsk., utan derom inom RiksSt:n väckt motion, icke kan npgöra förslag till ersättning åt Hr Landtmarskalken och de öfriga RiksStms Hrr Talmän för deras riksdagskostnader, anhåller jag vördsammast det H. R. o.
Från en lill annan låne-rörelsegren, hvarom Furstärkntn Fullmäklige, med slöd af föreskriften i 140 § af Banko-Reglementet, för-saful"aJna'e' ordnat, redovises i följande §§ af denna berättelse. § 34- Län mot pant af Guld och Silfver, hvilka från 1855 års början ntBelåning af gjorts af endast omsättningar, som upphörde den 31 Mars 1856, liva ref^fiifoer^ ter icke andra än slulliqvider kommit i fråga, hafva blifvit utgifna till föl jande antal och belopp: sednare halfåret 1855 1,484 lån på B:ko R:dr 60,695: under 3:ne månader lill och med den 31 Mars 1856 571 > » » 19,654: Tillsammans 2,055 Ian pä B:ko H:dr 80,349: Det uti denna låne-rörelse den 30 Juni 1855 utestående kapital utgjorde 211,552: A sammanlagda låne-summan R:dr 291,901: skedda inbetalningar, deruti inberäknade de genom omsättningar och panternas försäljning å auktion verkställda Iiqvider, hafva utgjort: sednare halfåret 1855 121,953: år 1856 134,404: 256 357: så alt den 31 December 1856 af ifrågavarande Ian ute slodo i kapital B:ko R:dr 35,544: hvilket sistnämnda belopp, genom sedermera, tid efter annan, verkställda inbetalningar och en del panters försäljning å auktion, blifvit före utgången af September månad innevarande år Banken tillfullo godigjort. Dä från och med den 1 April 1856 endast slulliqvider kommit i fråga, har arfvode! ät de 2:ne tjenstemän, af hvilka denna lånerörelse varit ombesörjd, med nämnde dag blifvit nedsatt från 1,800 R:dr lill 700 H:dr Reuisorernes lier alt. ant;.
Föröfrigt, är erinrad! emot 5 §:n 1 ista momentet, att emellan Ridderskapets och Adelns samt PresteStåndets beslut om förening af Skol-birareoch Klockare-beställningar samt dessas tillsättande, vore en väsendtlig skilnad, då Preste-Ståndet vid en sådan förening uttryckligen fästat vilkoret af öfverenskommelse derom med Pastor; men Ridderskapet och Adeln uteslutit detta vilkor, hvarigenom Pastor skulle förlora ett deltagande i valet af Klockare, sorn, enligt KvrkoLagen och serskilta Författningar, honom tillkommer; och hvad slutligen 8 §;n beträffar, liar beslutet derom ansetts beroende af svaret å ålerremissen af 1 :sla §:n och det beslut, som i anledning deraf kan fattas; men återreniissen af izj §;n 2tdra momentet, har icke varit åtföljd af någon anmärkning. Inom Bonde-Ståndet, som återremitterat förslaget endast i afseende på hvad i:sta §-.n innehåller, är, såsom anledning till återremissen yttradi: att, då hvaiken Preste-Ståndets eller Bonde-Ståndets beslut äro lika med Adelns och Borgare-Ståndets, helst det förstnämnde Riks-Ståndet beslutat, att i hvarje socken bör finnas minst en, helst fast Skola, hvaremot BondeStåndet beslämt, att i hvarje Pastorat bör finnas en eller flere Folkskolor, antingen fasta eller flyttbara, efter Communernes eget bestämmande, Stats samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, Nio 198. 3 så hade Utskotten bordt framställa proposition lill votering i Förstärkt Utskott emellan Adelns och Borgare-Ståndets sammanstämmande beslut å den ena sidan, samt å den andra sidan, till utrönande af huruvida Presteeller Bonde-Ståndens skiljagtiga beslut borde inlagas i contra-propositionen.
När mördarne, bevekta af mina ansträngningar att rädda min far, lofvade mig att han finge lefva, svimmade jag öfverväldigad af rörelse. Nåväl, onder intrycket af en känsla som man svårligen kan fatta hos personer som begått sådana brott, förde mig mördarne till dörren af ett närliggande caFé. En af dem begärde ett glas med socker och pomeransvatten samt lät mig dricka några droppar, som upp-lifvade mig. Men hans blodfiäckade fingrar hade smutsat glaset. Mitt första intryck vid åsynen af den blodiga hand, som räcktes fram mot mig, var att rysande vända mig bort. Men en af dem, som stödde mig, hviskade i mitt öra: drick, medborgarinna, och tänk på er fader. Jag gjorde så, men alt sedan dess, så snart jag ser rödt vin i ett glas, känner jag mig sjuk. » Detta är, säger brefskrifverskan till sist, den trogna framställningen af fakta, sådana de berättades för mig af m: lle de Sombreail sjelf. Om detta år 1815 var m: lle de Sombreuils hågkomst af sep-temberdagarne, hvad vitsord kan då tillmätas sonens, några årtionden efter hennes död skrifna bref? * I min tanke kan man * Historieskrifvaren Grämer, kallad de Cassagnac, hvilkens lättfärdig *. ytlighet är lika stor som hans anspråksfullhet, säger att brefvet är skrifvet till honom af de Villelume. Att denna uppgift är lögnaktig, synes framgå af några ord hoe Mortimer Ternaux (Histoire de la tcrrenr, III: 288). Den sistnämnde förf. har låtit sig öfvertygas af ifrågavarande bref, som — säger han — Villelume skref till Alfred Nettement, och denne införde i sin Réfutation de Phistoirc des Girondins, h vari från Gra-irier de Caasagnac hemtade och reproducerade det. Olyckligtvis har Mor-timcr Ternaux ej uttryckt sig med all den tydlighet, man kunde önska: kan citerar ett arbete af Nettement, som Louis Blanc förgäfves sökte ipå förhand säga, att det ej förtjenar något afseende.