Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende å hvad i reservationen yttras, att ordnandet af försvarsverket i del hela bör lemnäs orubbadt i den högste befälhafvarens hand, har jag just velat framställa exemplet rörande flottans föreslagna förändring och tror med anledn. deraf, det icke vara ur vägen att Ständerne sig yttra lika väl ronde fästningar sora i fråga om skepp; yrkande på sådan grund bifall till Utskis utlåt. Hr Printzensköld: Det är visserligen sannt, att R. o. Ad. vid ett föreg:de tillfälle till behandling uptagit ett betänk, tillkommet på samma sätt som detta, hvilket nu är föremål för Ståndets pröfning samt att dervid ett beslut fattades; och jag må erkänna att jag begick ett fel, som icke var tillstädes på delta rum vid nämnde tillfälle, ty eljest skulle jag tvifvelsutan gjort samma anmärkn. som den jag nu lager mig friheten framställa. Emellertid om saken är oriktig, hvad uptagandet beträffar, så blir den ej riktigare derföre alt så en gång förut skett, och jag kan således ej hemta något stöd för ett sådant upiagande från den omständigheten att detsamma inträffat tillförne, tvertom är det ett kraftigare skäl för R. o. Ad. alt icke uptaga frågan, emedan genom votering afgjordes att motionen var olaglig och således lagligen icke borde till någon åtgärd föranleda. Jag frånträder således icke min framställning, yrkande ali deröfver få inhämta R. o. Ad:s beslut. Hvad sjelfva saken beträffar, så är den jemförelse sorn G.
Mäster Sigfrid Aron Forsius och Daniel Hjorth bebodde hvar sitt rum på ömse sidor af samma förstuga, hvarigenom de gjort hvarandras bekantskap och äfven åtföljdes hem ifrån sitt besök i Ståthållarens hus; men åtskiljdes i farstun, för att hvardera ingå i sitt rum. Så snart Daniel hann in till sig, utbröt hans länge återhållna vrede och han brast ut i ett ohyggligt skallande skratt. "Daniel ja, det var så du skulle lyckas; det var så du alltmer skulle närma dig henne, genom städning i skick och drägt! Men hon skrattade ju dock ej, nej, ty hon hånlog! Och fru Ebba, denna qvinna, så stolt och dock så vänlig emot hvar och en! Tillgjordhet, fikande efter menniskogunst. Försök att låta henne ana att vanbördingen vågar älska hennes dotter och den försmädliga nedlåtenhet med hvilken hon i dag afstyrde mannens vidare förolämpningar, skulle snart förbytas till ett ännu hånligare förakt, och hon skulle låta sparka ut mig som en hund. Stolta qvinna, du skall, du måste förödmjukas, huru det än skall ske, hvar jag än skall finna den häfstång som skall sänka detta stolta hus och höja mig ur stoftet. Dominus admirabilis! du tål ej att den fattige studenten bar en drägt som anstår en herre, för att du sjelf ej har vett att kläda dig bättre än en bonde. Ha! hvad hade jag brytt mig om hvad den grofve besten gjort, ett åtlöje som han är för sina gelikar, blott hon ej sett det. Hvad hade jag brytt mig om honom! På honom hämnas mig ju hvarje sidenklädd herre som skrattar åt hans grofhet, på honom hämnas mig ju hvarje, om än så ringa, Stockholmare som talar sin välljudande svenska och skrattar, när den förnäme mannen, i de höge herrarnes bildade krets, talar sin simpla finska brytning. Ja, detta är simpelt, det är sannt, dock talar jag ju sjelf detta samma fula språk, som förråder den simpla härkomsten.
Att den, som , till allmänt arbete för viss tid, blifvit dömd, men rymmer, måtte för rymningen plikta med ett års arbete derutöfver. Hvad sålunda och vidare rörande detta ämne är vordet yttradt och heniställdr, hafva Utskotten i noggrannt öfvervägande tagit,; och, jemte tillkännagivande, att Lagutskottet ensamt till behandlipg upptagit de flera, an-; Bik. till Riks-St. Fröt. ISIS och 181g,? Sami, i Afd, 3, a tära Bt. neira H;t. l8 Lap-samt Allm. Besv.o.Oec. Utsi. Bet. N.o 57. gående ändringar i Kongl. Förordningen den 2% Augusti 1813 mot fylleri och dryckenskap, väckta Motioner, dermed den uti 8 punkten gjorda framställning står i oskiljaktigt sammanhang, och således nu ej kan komma under öfverläggning, anse sig Utskotten i öfrige delar böra afgifva efterföljande yttrande: a) Beträffande 1 :sta , 2 '.dra 3 3:dje, A.de, 5;te, 6lie, och 7:de punkterne:
Maj:t i nåder meddelade stadgande, att de medel, hvilka de förvaltande verken ega att genom Statskontoret utbekomma, icke reqvireras och lyftas förr, än desamma behöfva användas för de föremål, hvartill de blifvit anslagra, finner Utskottet sig föranlåtet hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes erinra Krigs-kollegium och Förvaltningen af Sjöärendena att hädanefter ställa sig föreskriften i Kongl. Brefvet den 29 Maj 1848 till behörig efterrättelse. Stockholm den 31 Mars 1851. Ank. till Expcd.-Utsk. den \ April tS51, kl. t e. m. Utlåtande, angående anmäld otillräcklighet af det för expenser vid Juslilie-Ombudsmannens-Expedition hittills anslagna belopp. (Rgs. Afd.) Under åberopande af den uti Berättelsen till Rikets nu församlade Ständer gjorda anmälan om otillräckligheten af det årliga belopp 300 r:dr, som, enligt Riksgäldskontorets reglemente, är till upphandling af skrifmaterialier samt andra expenser vid Justitie-Ombudsmannens och Tryckfrihets-komiténs Expeditioner an - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o -106. 7 slaget, har Rikets Ständers Justitie-Ombudsman, uti en under nästlidne December månad till samtlige Riksstånden ingifven och jemte deraf inom Rorgareståndet föranledda yttranden, till Stats-utskottet remitterad skrift, hemställt, huruvida icke Rikets Ständer skulle finna skäl att, efter inhemtandet af Fullmäktiges i Riksgäldskontoret yttrande, anbefalla utanordnandet af den summa, 353 r:dr 43 sk. 5 r:st., som, jemlikt en samma skrift bifogad räkning, erfordrades för åtskilliga vid nämnde Expeditioner bestridda utgifter, för hvilkas godtgörande hela den under innevarande år disponibla anslagssumman icke vore tillräcklig och ej heller kunde användas, med mindre ali tillgång för enahanda utbetalningar under detta års lopp skulle komma att saknas.
Han yrar, Anders, sade Lucy oroligt. Ja, ja, fröken, nog känner jag till detta, det är ej så farligt, gå ni bara! Lucy gick, och då hon kom till rummet der barnet låg, gick doktorn emot henne, tog hennes hand och sade med en sorgsen blick: Jag tror det är min skyldighet att säga er sanningen. Gud är allsmäktig; men här kan jag intet göra; medicin verkar icke, bloduttömningen har varit för stark och jag befarar att blott få stunder återstå innan dödens engel bortför detta barn. Lucy närmade sig den lilla Robert, knäböjde vid hans sida och började halfhögt bedja: Min Gud, han skall hafva det bäst hos dig; jag vågar ej bedja dig låta honom lefva, men trösta dem som blifva qvar, låt oskuldens välsignelse sänka sig ned öfver detta hus! Vid dessa ord inträdde fru Rush och Edvard, och böjde knä vid barnets bädd; då öppnade den döende ögonen och hviskade nästan ohörbart: Gode Gud, tag mig till dig! Farväl, älskade syster ... goda pappa ... jag somnar i Jesu famn ... Läkaren, som höll fingret på barnets puls, lyssnade ännu en stund och vände sig sedan till de kringstående med dessa ord: Kroppen är blott stoft, själen är odödlig; lycklig den som dör utan fruktan, utan att hafva kännt otrons giftiga stygn! Lucy närmade sig det döda barnet, tryckte en lång kyss på den redan kallnade pannan, tog den ännu mjuka kroppen i sina armar och sade slutande den till sitt hjerta: "Låtom oss föra honom härifrån, ty min far bör ej skrämmas. Nu är det han som har behof af vår omsorg; denne behöfver den ej mer". Och nu tågade den lilla processionen genom den stora salen, prydd med gamla familjeporträtter, uppför den praktfulla marmortrappan med förgylld ledstång, och steg in uti det rum, der för fem år sedan detta samma barn, som nu var ett liflöst stoft, hade sett dagen och uppfyllt sin faders hjerta med omätlig glädje.
— Stångjern, tjokt och deröfver af större eller mindre bredd och längd, fyrkant öfver f tum, längre eller kortare, — Bultjern, rundt eller kantigt och särksmide af alla slag, —- knepp och fyrkant af f tum och derunder, smidt, skuret eller klippt, med eller utan band, — Band och Plattjern under f, tums tjocklek, smidt, skuret eller valsadt, i stänger eller stycken med eller utan band, — Gallerjern och Salt-panneplåtar, — IVjanufactur-Smide: • Plåtaroförtente, enkla och dubbla, tak och spjellplåtar, samt spik af alla slag, • Tråd af jern och Stål se Litt. T. — Allt annat, som inbegripes under jern och stål, svart, slipadt, filadt och poleradt eller förtent, gröfre eller finare, — Gjutet. — — Bomber och kulor, stör re eller mindre, Canoner, ioo. 4- ioo. i, ioo, i. xoo. i. ioo, i. ioo. i. ioo. i. 93 —* Jeta. — Gjutet, Stycken, Nickhakar o. Mörssare, Grytor oell Kjettlar af ra kann rs rymd och deröfver, Hällar af 11 tums tjocklek och derunder, Kakelugnar af alla slag, finare och gröfre, Lavetter, Lod och Lödjor till vigter, Stolpar till -Gallerverk och Ledstänger dertill, joo, 3» — -— Canoner, Stycken, Nick hakar och Mörssare, ostämplade och oborradc, samt Hällar öfver rj tums tjocklek, ion, 5©t> — ■— Gjutgods till Machine ricr och delar deraf, loo. 3, — Tack, Osimmds och Ballast, ioo. 5<x Allt annat gjutet arbe te, tillverkadt vid Reverber eller andra Smältverk, än vanliga Masugnar, roa. 3. Gamla casserade Canoner och Bomber , 5o-, 3o* Skrot af gammalt gjutet eller smidt jern och stål, loo. 3o. Sluss-portar, gjutuo, V. a5. 3.
Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion nied afseende på de flere olägenheter, som motionären ansett blifva oundviklige, om förenade embetsoch boningsrum för hvarje Departements-Chef serskildt lomme i fråga, framställt det förslag, alt samtlige Stals-Departementen, med undantag af det Utrikes, som ansetts böra förblifva å Kongl. Slottet, måtte inrymmas i samma hus, i hvilket afseende motionären, funnit Kongl. Mynthuset, i följd af dess läge och dervarande stora utrymme vara ganska lämpligt för ändamålet, i synnerhet om Mynt-verket, hvilket, såsom en eldsfarlig inrättning, i alla fall hade ett otjenligt läge i närheten af Kronans Embetsverk, Kongl. Slottet och den tätast bebyggda delen af staden, blefve till en annan local förflyttadt; varande, på alla dessa skäl, af motionären hemstäldt, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Mynthuset måtte upplåtas till embetsrum åt de 6 Regerings-Departementen, utom det Utrikes, samt Kongl. Myntverket och dervarande Embetsverk förflyttas annorstädes, äfvensom att Rikets Ständer ville anslå nödige medel till husets inredning för nämnde ändamål.
S. D. Vid förnyade föredragningar, lades till Handlingarne: Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående ifrågaställd utvidgning af .Götheborgs Spinnhus. Remitterades lill S tatsUt skottet; Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående förhållandet med Indelta Infanteri-Regementenas beklädnads-medel; och Remitterades till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ubskottet: Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande ett, på Rikets Ständers begäran, utarbetadt förslag till en Låne-inrättning, till understöd för Bergsmanna-handteringen i Riket. Den 7 April 1834* Från Hö glo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Sorn den i 109 §. Regerings-Formen stadgade tid för Riksdagens hållande, nemligen tre månader ifrån den dag, då Konungen låtit om Stats-verkets tillstånd och behof Rikets Ständer underrätta, snart löper till ända och redan tydligen synes, att de angelägnaste Riksdags-Ärendena omöjligen kunna hinna dessförinnan afgöras, beslöt Ridderskapet och Adeln, för sin del, att Rikets Ständer, i stöd af ofvannämnde §. i Regerings-Formen, hos Kongl. Majit i underdånighet böra äska en månads förlängning i Riksdagstiden, uti hvilket beslut de öfrige Riks-Stånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln forena. S. D.
Sedan öfverläggningen förklarats slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsktts hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle för sin del bevilja ett årligt anslag af 1200 rdr till lön för en regtspastor vid Hussar-reg:tet Konung Garl XV, hvilken pastor jemväl borde hafva åliggande att bestrida garnisons-predikantstjensten i Malmö, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på afslag derå och det ofvanomnämnde löneanslagets beviljande, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja haft öfvervigten. Utsk:ts hemställan bifölls. Mom. litt. a. Gr. Mörner, Garl Göran: I denna punkt förekommer en olikhet, som jag icke kan förklara. Pag. 11 upptages en summa af 11,348 rdr 90 öre, och här återkommer densamma, men lyder här endast å 11,248 rdr 90 öre. Orsaken härtill kan jag icke upplysa, men kanske någon af Stats-Utsk:ts ledamöter kan säga, hvarigenom denna olikhet uppkommit. Hr Reuterskjöld: Den af föreg:de talaren anmärkta skillnad torde härröra af de 100 rdr, som äro anslagna till aflöning åt en läkare, och som icke ansetts behöfliga att upptaga på det sednare stället. Öfverläggningen förklarades slutad och Utsk:ts hemställan bifölls. Mom. litt. b, c och d. Utskds hemställanden biföllos. Mom. litt. e. Frih. Armfelt, Magnus: I afseende å det öde, som träffat första delen af motionen, eller den del, som afser aflöningen Den 26 Mer» f. ra. 315 åt underbefälet vid Gottlands National-beväring, har jag icke något att anmärka.
Ar jag så mycket mera i tillfälle att vitsorda, som utom den längre tid jag haft lyckan vara en medlem af del aktningsvärda Götheborgs samhälle, så har jag under de sista 9 åren jag der vistades varit SkolDirekt:s ordf-.de. Hr Professor Palmstedt* som i följd af naturens ordning* snart har alt vänta de med ålderdomen vanligtvis förenade krämpor vill troligen hvarken, att Chalmerska Slöjd-skolan* som han sjelf danat, genom hans ålderdoms förlorade verksamhet* skall återgå till mindre brukbarhet, eller sorn lärare förlora det väl förtjenta anseende, som han genom sina Outtröttliga bemödanden för skolans framgång så rättvist förtjent och lärer sannolikt snart nog söka, att blifva fenlledigad från denna sin innehafda befattning. Jag Vågår således i följd af hvad jag nu haft äran anföra, vördsammast anhålla om R. o. Ad:s tillstyrkan, att Professor Palmstedt* Vid sin afgång ur tjenstén må af Statsmedel blifva tillagd en Den 14 December. 167 årlig pension af (2000) Tvåtusende r:dr tuko som lärer vara svarande mot lians nu innehafde inkomster. Handlingar som utvisa Palmstedts flerfaldiga förtjenster, som lärare och vetenskapsman, med hvars upläsande jag icke vill besvära R. o. Ad. att afhöra, följa härjemte, och torde tillika med denna motion till R. St:rs StatsUtsk. blifva öfverskickade. Denna motion bordlädes uppå derom af Gr. Lagerbjelke Gust. framstäld begäran. Gr. af Ugglas, Ludv. upläste en sålydande motion: En sorglig erfarenhet har ådagaladt, att uli nästan alla de Stater der de sednare arens hvälfningar åt folken inrymt större friheter och makt, sjelfsvåldet nästa dag statt färdigt att intaga frihetens stånd.
Balans till år 1863: Uti en till Kongl. Maj:t afgifven underdånig berättelse, angåeude Postverkets tillstånd och räkenskaper år 1862, har General-poststyrelsen, rörande de åtgärder, sorn blifvit under året vidtagna för underlättande och befrämjande af postkommunikationerna inom landet, bland annat, meddelat följande uppgifter, hvilka Revisorerne velat omförmäla. Jemte det att postexpeditionerna i Höganäs och Norberg förändrats till postkontor samt brefbärare-expeditionen i Stockholm och paketpostkontoren såväl i nämnde stad som i Göteborg å ordinarie stat uppförts, hade nya postexpeditioner blifvit 6 öppnade å följande ställen, nemligen: i Åhus inom Kristianstads län; i Markaryd inom Sunnerbo härad af Kronobergs län, samt vid de å statens stambanor belägna jernvägsstationerna Sparreholm, Katrineholm och Wingåker i Södermanland, Halsberg och Wretstorp i Orebro-, Finnerödja och Mullsjö i Skaraborgs samt Elmhult i Kronobergs län. Följande af Post-styrelsen inrättade nya poststationer hade under året trädt i verksamhet, nemligen: Karesuando i Norrbottens, Mo i Wester-Norrlands, Wall i Wermlands, Floda i Kopparbergs, Kungsör och Karleby i Westmanlands, Brattby, Gränsta och Edebo i Stockholms, Sörby i Skaraborgs, Vårgårda, Mörlanda, Gölingstorp och Steneby i Elfsborgs, Grebbestad i Göteborgs och Bohus. Hästveda och Ousby i Kristianstads samt Lyckeby i Blekinge län.
Hvarenda leksak de peka på, skola de ha, annars bli de nervösa. » H a n vände sig häftigt om på klacken. » Men jag önskar j u så innerligt att få blifva uyttig. » H o n såg klagande på honom. » Hvad kommer åt dig, kära barn, som inte låter mig smälta maten i fred? Inte nekar jag dig att vara nyttig. V a r så god! » Han log ironiskt. Hon kände sig alldeles tillintetgjord af denna lugna öfverlägsenhet. Det inträdde en hastig reaktion i hennes upphetsade känslotillstånd. Nu skulle hon ha velat kasta sig i hans armar och bedja med ett barns förtroendefulla hängifvenhet: » hjälp mig då! » — • men hon vågade det ej. Han stod där så hög och mäktig, förstån63 dig och allvarlig. Det var vältalaren, var den världsberömde vetenskapsmannen, hon hade framför sig. Hon sänkte blygt, nästan litet skamsen hufvudet och började tyst ställa in silfret. Han stod kvar; efter en stund frågade han: » Ä r fracken borstad? » Signe rycktes hårdhändt ur sitt ömtåliga känslolif, men hon kämpade tappert att åter blifva sig själf och tvingade slutligen ett kort » ja » öfver sina torra läppar. » Tack, det var bra. » H a n gick in till sig. Signe satte sig åter vid arbetet. Om några minuter kom han ut fardigklildd. H o n hjälpte honom på med öfverroeken, uppfångade en förströdd afskedskyss på pannan, och så var han borta. N u var hon ensam igen, » alltid ensam », tänkte hon bittert. H o n ville ej lemna rum för den tanke, som sökte sig plats hos henne, att det var hon, som blef förtryckt och undanskjuten, betraktad endast som ett oundvikligt plagg. Skulle hon också bli bortkastad som hans gamla rock, när hon icke mera orkade hålla hans hem prydligt. H o u lefde igenom alla hans framgångar, hon ordnade de dyrbara presenter, som från alla håll kommo den aktade vetenskapsmannen till banda.
Vidare hade jag önskat, att Utsk. i dessa allmänna frågor hade fastat R. St:s uppmärksamhet på de utgiftsposter eller de summor, som ovilkorligen fordras, såsom varande oumbärliga till uppfyllande af statens åligganden, till skillnad från de möjligen umbärliga utgifterna. Hade Utsk., såsom jag vid början af riksdagen uti en motion begärde, framställt en jemnförelse emellan Rikets inkomster och utgifter åren 1778—1787 samt 1804—1807, så skulle jag tro, att för den stora allmänheten, hvartill jag äfven räknar mig, som icke kan äga de insigter, hvilka erfordras för att specielt känna vigten af hvarje ifrågakommande utgift för landets försvar, en ledning blifvit lemnad för att bedöma, huruvida verkliga, ouppfyllda behof i detta afseende finnas, eller om det är sannt, som man vill missleda Svenska allmänheten att tro, att hvad Regeringen föreslagit kan umbäras. En sådan ledning hade varit af vigt, ty det finnes väl ingen Svensk man, som icke känner, att det sista, han ville vägra, vore hvad som fordras för landets försvar. Hade Utsk. velat göra en dylik framställning, skulle jemväl den okunnige funnit, att under Gustaf III:s tid voro alltid de ordinarie anslagen otillräckliga och ganska betydliga extraordinarie medel måste anslås, samt att, sådant, oaktadt förråd saknades, då kriget utbröt; man skulle sett, huru under Gustaf Adolphs regering under fredsåren saknades medel till de s. k. materiella behofven äfven med ett anslag, som uppgick till en million r:dr silfver. Förmågan att bestrida de verkliga behofven var likväl så ringa, att icke en gång de angelägnaste reservtillgångar för Den 26 Maj f. m. för ett krig kunde anskaffas; tj då kriget börjades, måste man dyrt uppköpa krigsförnödenlieter från England, hvarföre krigskostnaderna gingo så högt, oberäknadt att i dröjsmålet vid anskaffandet från ett främmande land troligen låg en af orsakerna, hvarföre Jandtvärnet hann att dö af brist på kläder, innan dessa hunno blifva färdiga.
Så begaf det sig på en dag, att han steg uti ett skepp, med sina Lärjungar, och sade till dem: Låt oss fara öfver sjön. Och de lade utaf. Sedan, vid de foro öfver, somnade han; och der reste upp ett stort väder på sjön; och de förfylldes, och voro i stor fara. Så gingo de till, och väckte honom upp, sägande: Mästar, Mästar, vi förgås. Då stod han upp, och näpste vädret och vattnens våg; och så vände det igen, och blef stilla. Och han sade till dem: Hvar är edar tro? Men de fruktade, och förundrade, sägandes emellan sig: Ho må denne vara? Ty han bjuder både vädrena och vattnena; och de lyda honom. Och de foro till de Gadareners ängd, hvilken är tvärt öfver Galileen. Och då han utgången var af skeppet på landet, mötte honom en man utaf staden, hvilken hade haft djefvulen i lång tid; och han hade inga kläder på, ej heller blef i husen, utan i grifter. Då han såg Jesum, ropade han, och föll ned framför honom, och sade med höga röst: Hvad hafver jag göra med dig, Jesu, dens högstas Guds Son? Jag beder dig, att du icke qväl mig. Ty han böd dem orena andanom, att han skulle fara ut af mannenom; ty han hade länge plågat honom; och han vardt bunden i kedjor, och förvarad i fjettrar, och slet sönder banden, och vardt drifven af djefvulen bort i öknen. Då frågade Jesus honom, och sade: Hvad är ditt namn? Han sade: Legio; ty månge djeflar voro inkomne i honom. Och de bådo honom, att han icke skulle bjuda dem fara uti afgrunden. Men der var en stor svinahjord, som der gick och födde sig på berget. Då bådo de honom, att han ville tillstädja dem fara in i svinen; och han tillstadde dem det. Då foro djeflarna utu menniskone, och foro in uti svinen; och hjorden brådstörte sig uti sjön, och fördränkte sig.
Den, vid slutet af Utlåtandet, pag. 67 och 66, intagna beräkning. Lades till handlingarna. Från Reden. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stals-Utskottets Utlåtande N:o 84, angående regleringen af utgifterna under Iliks-stalens ijerde Huivudtitel, biföll Ståndet allt hvad i Utlåtandet blifvit föreslaget med här nedan antecknade undantag. Hvad Utskottet tillstyrkt i 5:te, H:te, 58:de och 50:de punkterna afslogs. Med ogillande af hvad Utskottet i afseende på beloppen föreslagit, bestämde Ståndet för sin del anslagen, upptagna under 23:dje punkten för bevärings-manskapets vapeiföfningar, till 300,000 Riksdaler; 34:de punkten för refflade kanoners anskaffande, till 24,000 R:dr; 42:dra punkten, för underhållande af bevärings-manskapets beklädnad, till 378,000 Riksdaler; och 43:dje punkten litt. a för fortsättande af Topografiska korpsens arbeten samt karte-graveringen, till 30,000 Riksdaler årligen, under nästa statsreglerings-period. 24:de punkten bifölls utom i hvad den afser Departementets Expedition, beträffande hvilken Ståndet för sin del ansåg någon definitiv lönereglering icke böra ega rum. I afsende å 31 punkten beslöt Ståndet, att Departements-chefeiis lön skulle bestämmas till 15,500 Riksdaler årligen, hvaremot punkten i öfrigt godkändes. Utskottets anmälanden under punkterna, 6, 20, 26, 31 och 46 samt islu tet af Utlåtandet, efter 5 Usta punkten, rörande totalbeloppen al anslagen under Fjerde Hufvudtitein, lades lill handlingarna■ såsom icke erfordrande annan åtgärd. De utlåtandet bifogade tabeller godkändes, med förbehåll om de rättelser, hvartill Ståndets vid de särskilda punkterna fattade beslut föranleda. S. D. Enligt från Vällofl.