Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mellan de allvarliga, stundom vemodiga, men alltid blida stamningsbilderna ligga inströdda m&amp;nga alskliga drag af ren gladje, ett. resebref, n&amp;grsr skamtdiliter samt ett varmt kandt minneskvade öfver Prinsessan Eugenie. Har och der förekomma uttryck af missmod öfver den nya tiden, som M e r. " konsten skymmas af kulturen, och af materien anden i naturenn samt öfver ett yngre slagte, som öfvermodigt ler &amp; t det förflutnas storhet. Missbruken fii harmed sitt berattigade straff. Men det. goda den nya tiden medfört och huru vi skola bidraga till att det dessa punkter i den varderade förkans matte bekampa det onda lifs&amp;skAdning, har hennes singmö förteget. Lyckligtvis &amp; r dock Rosalie Olivecronas mAng&amp;riga arbeten p&amp; lösningen af vissa moderna samhallsfrAgor, sarskildt kvinnofrtigan, alltför val kandt och viirderadt, att man skulle af s&amp;ngmöns tystnad kunna forledas att tro henne helt och hAllet tillhöra det förflutna. Haraf följer att mellan raderna i mer an ett af de fina ungdomspoemen den nutida lasaren skönjer en. osynlig skrift, som kastar ett intressant dubbel-ljus öfver amnet. S&amp; t. ex. i den unga flickans visa: Hvad jag ville vara. Nar f6rf: an. liter den ungas svarrniska önskningar mynna ut i det vemodigt under-. - gifna omkvadet: " Men n&amp; jag stackars ficka Får stanna der jag ar! " fortsatter lasaren i den osynliga skriften historien om huru den unga flickan, slutligen ej kuude förmas att i overksamhet " stanna d e r hon varn, utan med fars och mors lof for ensam öfver hafvet till Amerika, att der i fyra &amp; r arbeta och lara, samt vid hemkomsten gjorde sina erfarenheter fruktbarande för sina svenska systrar. Eller tag ynglingens och flickans " m~rgondrbmmrrr.~ Nar vi lasa flickans klagan: I oro, oviss7tet jag svafvar hur mirc framtid ska22 gestalta sig.
Af' Herr ÖtilllällSSOSl, J., angående pedagogiens i Engelholm förändring till treklassigt läroverk samt anslag till ökadt antal lärare derstädes. Enligt erhållet uppdrag af vederbörande stadsfullmägtige och med åberopande af min vid sistlidne riksmöte angående samma ämne väckta motion, får jag vördsamt föreslå, att pedagogien i Engelholm måtte förändras till treklassigt läroverk, samt att Rikets Ständer täcktes bevilja medel till löner åt behöfligt antal lärare, äfvensom åt lärare i sång och gymnastik. De handlingar, som för ärendets närmare utredning blifvit mig meddelade, varda härjemte bifogade. Stockholm den 11 November 1865. J. Odmansson. Af Herr Trägårdh, Sv., angående Ystads lägre elementarläroverks uppflyttning till fullständigt högre, samt anslag till ökad lärarepersonal derstädes. Genom förändrade stadganden har den dimission srätt, som tillförene tillkommit staden Ystads lärdomsskola, blifvit densamma frånkänd samt skolan inskränkt till ett Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 37. 87 femklassigt elementarläroverk, hvaraf blifvit en följd, att der intagna ynglingar, hvilka önska inhemta föreskrifna kunskapsmått för den s. k. afgångsexamens undergående, äro nödsakade att söka inträde i fullständigt elementarläroverk å annau ort. Närmast intill nämnda stad belägna fullständiga elementarläroverken i Malmö och Lund äro dock så anlitade att inträde derstädes icke fortfarande lärer kunna medgifvas i sådan utsträckning, att provinsens behof genom dessa tvänne läroverk kan fyllas. Redan nästlidne vårtermin undervisades i Lunds skola icke mindre än 508 ynglingar och vid höstterminens början söktes der inträde af ytterligare icke mindre än 100 lärjungar.
Men til beredande af denna nödiga jämlikhet, utom hwilken förtryck och tyranni insmyga sig i Lagstipninaen, mäste 66, 66. äf - 4Z4 Den 2 Iunik. äfwen Lagen i lika män bade freda och straffa alla Medborgare. Om detta ändamål upfylles genom den förestagne Lommissloueu, öfwerlemnar jag til Högloft. Ridderstapets och AdelnS uplystare pröfning; det enda jag genast ej kunde underläta at anmärka, war huru answarighet kan fordras af Embetsmän för en tid dä de utöfwade sina Embeten under en Ooustltution, som icke kräfde nägon answarighet af dem inför nationen. Kan den Grundlag, som wi uu erhälla, och som tydeligen, i förening med hwarje redelig Ämbetsmans listigaste önskningar, päbjuder denna 'answarighet, lampas pä förflutna tider eller nyttjas såsom grund til anklagningar? För öfrigt huru stall brottsligheten utrönas? Den som här nägon erfarenhet af f. d. Konungens sätt at behandla allmänna ärenderue, wet at i synnerhet under de senare ären dest befallningar alltid utgäfwos under fyra ögon. Om sjelfwa mesuren nu lagföres, som warit frukten af et sädant enskilt samtal, huru stall uplysning winnås om den Embetsman som erhållit befallningen, upfyllt sin pligt och gjort nödiga föreställningar emot sjelfwa saken. Skulle han inför Lowmissionen upge hwad han anfort emot f. d. Konungen och hwarigenom dest Ämbetsmanna kall med wärdighet blifwit upfyldt, sä kunde ju hwar och en sätta desi trovärdighet i fräga, och pä bäda sidor stadnades alltid wid det enkla men märkbara ordet Bewis; ty det lärer wäl icke kunna nekas, at, dä fräga är om et enskilt samtal den anklagades ord äro lika giltiga som desi anklagares. Wid es nogare betraktande af de olyckliga tider wi öfwerlefwat, hafwa oförmodligen mänga - Den 2 Imrik.
Då Betänkandet andra gången återkommer, inträffar hvad i 54 §• är stadgadt, att det nemligen kan punkt för punkt antagas, förkastas, eller genom Nämd afgöras. Vid de tre riksdagar jag bivistat, har så tillgått; och jag anser oss nödvändigt böra qvarblifva vid denna häfd. Så snart några anmärkningar göras, som kunna leda till ändring i Betänkandet, måste det återremitteras, i annat fall helt förkastas eller helt afslås. Det återstår således nu blott att utreda, om ett förkastande af Betänkandet kan anses såsom ett gillande af de motioner, livi lita Utskottet afstyrkt? Den 3 April. Jag tror det icke. Utskottet kan icke komma in med något nytt Betänkande, då detta ej återremitteras. Det får ju ej till sig någon handling, som det kail handlägga. Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra proposition till antagande eller förkastande af hela Betänkandet, eller ock till återremiss deraf. För min enskilda del tillstyrker jag förkastannde. Det enda, som jag ville hafva förändradt, vore brohållningen; men då det ej lärer låta göra sigvid denna riksdag, anhåller jag om förkastande af hela Betänkandet. Hans E.xcellence Herr Grefven och LancltMarskalken yttrade, att då en olika tydning af Grundlagens föreskrift kommit i fråga, ansåg Hans Excellence sig böra tillkännagifva sin öfvertygelse derom; hvarefter Hans Excellence förklarade, att 56 §. RegeringsFormen, efter Hans Excellences omdöme, innefattade, att när ett Betänkande första gången inkom, ägde Ståndet både att återremittera det, i fall anmärkgar dervid gjordes, som funnos böra föranleda till återremiss, och äfven att antaga eller förkasta det helt och hållit, men ej att bifalla eller afslå det endast till en viss del; hvaremot, då Betänkandet sednare gången inkommer, Ståndet kunde dervid göra hvilka förändringar Ståndet behagade.
Bonde-Ståndet har i afseende på Tulltaxe-underrättelserna icke meddelat annat yttrande, än det förut omförmälda, att Ståndet antagit gällande tulltaxa till fortfarande efterrättelse, med endast vissa modifikationer, hvarom nu icke är fråga. § 4. I fråga om den förändrade bestämmelsen i 4 g, rörande hvilka fartyg, som äro att anse såsom barlastade och vid förnyadt inkommande under loppet af samma år i sådan egenskap skola vara befriade från Lastpenningar, hvilken af Utskottet blifvit föreslagen, lärer, då denna föreskrift är af helt och hållet reglementarisk beskaffenhet, förslbemälde trenne Riks-Stånds beslut att förslaget härom godkänna, böra anses utgöra Rikets Ständers. § 7- Då, på sätt förut omförmäldt är, Utskottets förslag, att grof ull skulle få till alla stapelstäder införas, blifvit af tre Stånd afslaget, och i följd häraf nu föreskrifna inskränkning till vissa städer af rättigheten att införa grof ull kommer att bibehållas, lärer ock det af Utskottet, med hänsigt till förändrad bestämmelse i nämnde afseBih. till R. St. Brot. 1850 & 1851. 5 Sami., 1 Afd., 10 Häft. ±4 106 Bcvillnings-Utskollels Memorial, JYi 14. ende, gjorda och af Borgare-Ståndet godkända förslag om derefter lämpad lydelse af 7 § 2 mom. böra förfalla och nämnde § vid sin nuvarande lydelse bibehållas. § 9.
Jag kan icke eller gilla Hr Gripenstedts tanka, att olägenheten af en starkare invexling skulle motvägas af den större tillgång på riksmynt, som i liqvidcrne skulle inflyta. Jag instämmer deremot deruti, att de små valeurernes borttagande skulle tvinga Banken att hälla sin sedelstock i ett hastigare omlopp genom förkortade låneterminer, och denna Hr Gripenstedts tanka tyckes visa, att han sjelf erkänner, det sraåsedlarnes borttagande skulle hafva en på bankerne ofördelaktig verkan. Jag är visserligen den, som alltid tillstyrkt låneterminernes förkortning; men det finnes dock en gräns derför. De äro redan förkortade till utlåningar på 4 månader; vill man utsträcka desse fordringar ännu längre, så tror jag, att rörelsen helt och hållet afstannar. De Hrr, som föreslagit, att en upplåning emot 3 procents obligationer borde införas, hafva dermed åsyftat 2:ne ändamål: det ena, att bereda allmänheten tillfälle att förränta sine besparingar; det andra, alt i allmänna rörelsen sprida ett nytt circulatiorismedel. Hvad det första af desse syftemål vidkommer, så har Frih. Palmstjerna redan upplyst derom, att ett sådant tillfälle att insätta penningar mot ränta redan är allmänheten beredt, derigenom att alla privatbanker, såvidt jag känner, åtminstone de, som äro belägna i medlersta Sverige, Dp, n 25 Januari e. m. 495 hafva infört sådane upplåningar och från allmänheten emottaga alla de penningar, som insättas till 3 procent. De bokföra dem och tillåta lyftning å vista. Men sådane insättningar ske till ganska små belopp. Capitaltillgångarne i vårt fattiga land äro så ringa, alt beloppen af sådane insatta medel vanligen utgöras af circa 60 eller 70,000 r:dr, hvilket förhållande nogsamt visar, att en privatbanksrörelse, grundad på endast uppoch utlåning, icke skulle kunna i Sverige äga rum. Hvad åter spridandet af ett nytt circulationsmedc! angår, så får jag förklara, det jag tror, att utfärdandet af sådane räntebärande papper skulle för privatbankerne blifva af yttersta våda.
Äfven jag tror alt den sto ra theatern Icke bure sig sämre eller bättre derföre, att här funnes någon mindre folk theater, som kunde gifva piecer till lägre priser, likasom i andra hufvudstäder, och det är ej derföre sagdt, att dessa piecer skulle vara sådana, alt de stridde mot sedlighet eller mot hvad censur-ordningen bestämmer, ty deröfver kan nog vakas; men det finnes i alla större släder sådana s. k. folktlieatrar för all bereda ti11— 18 H. 19 146 Den 4 December e. m. fälle äfven för dc mindre bemedlade folkclasserna alt erhålla någon finare njutning. Jag tror att en theater med de tillgångar, som deri K. theatern äger, ej borde befara att kunna gå under, derigenom att en mindre tlieater uppstod vid sidan af den förra, och alt således ej denna K. theater torde behöfva något skydd af monopolier. Kan den ej bära sig derförntan, måste grunden dertill sökas i sättet huru densamma skötes. Dessutom torde det vara gifvet, att j all skön konst är täflan den mäktiga häfslången, oell denna täflan skall väcka hågen hos den K. lheaterns styrelse att sköta denna tlieater så att den bär sig. Hvad sjelfva saken beträffar, får jag upplysa, att betänk, är af 3 Stånd bifallet i denna punkt, Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att Hr Ridd.- Secrel:n ville upplysa, huru detta mål är afgjordt af de öfriga Stånden, ifall sådant är honom bekant. Undert. Ridd.Seeret. tillkännagaf, att ingen underrättelse ankommit huru de öfriga RiksStm afgjort utlåt. N:o I2Ö, men betänk. N:o 83 hade blifvit bifallet af Presteoch BorgareStm samt återremitteradt af BondeSt.; detta sistnämnda Stånd hade likväl, i anledn. af en statsreglerings-fråga, fattat ungefärligen enahanda beslut om enskilda theatrars anläggande i hufvudstaden, som Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk. föreslagit.
Der är wäl sant att eit bebygdt hemman S landet är mera rvärdt än ett obebygdt^ men nät landtman icke njuter nägvN hyra för sina hus och enligt författningar, säterier anses säsom wräk, om deras abyggnad försummas, tyckes det wara mindre billigt oM Man skall plikta för upsyllaNdet af lag, liga skyldigheter, Det gifweS stallen, ber äbygg, naden equitzalerac eller öfwerstiger egendomens wärde och ber förfäberneS rikedom sch fäfänga bewisaS, men hwad kostar der icke att Underhälla en sadan byggnad, hwaraf ingen inkomst kan winnås? Bön - 468 Den Z Augusti ds*, som i sednare tider byggt pä ett för dem be-r qwämligare sätt wid sina hemman, än hwad allmänna lagen i Byggninga-balkens 27 Capi«el utstakar, skulle mö,eligen fä plikta för deras mer uplpsta byggnadsförständ, dä hwarje hus som de bygg! emot lagens föreskrift höjde deras afgift för hemmanets ökade wärde. Att den som redan brandförsäkrat sikt hus eller framdeles will göra det, skall plikta för detta försigtighetsmått och utom en bestämd ärlig afgift för ail winna någon ersättning, i händelse af en olycklig eldswäda, derjemte genom raxeringsmäns godtfinnande »vidkännas en obestämd utgift för husens wärde, önskade jag icke mä äfventyra ert sä obilligt öde, utan art till befi und»vikande, 1810 ars bewillnings-stadga i detta ämne mä följas. Z-.o. Ibland »nina önskningar är äfwsn den, art dä Gymnasister blifwa undantagne ifrän capi» tations-afgift, Siudenrer, sä länge de äro wid Academien, mätte njuta samma förmän, och 4:0. Att consumkions-afgifken för bränwin af 4 si. pä hwar qwinsperson mä förs,vinna, och densamma öfwerflykkas pä mankönet med förökning frän 8 till 12 si.
Stalsoch Banko-Ulskottels Utlåtande M 24. inbetalning, vid nästa liqvid af låntagaren särskildt godtgöras, Kommitterade, då det af redan anförda skäl icke kunde tillåtas låntagare att sjelfmant utträda ur föleningarne, ansågo låntagare ej eller böra på annan väg beredas möjlighet att blifva derifrån skiljda samt på sådan grund hemställde, alt, om låntagare försummar att inom föreskrifven tid erlägga ifrågavarande liqvider, lagsökning för det förfallna beloppet, jemte dröjsmåls-ränta efter V2 procent i månaden, bör vid Styrelsens nästa sammanträde anställas, och att det må på Styrelsen bero att, om låntagare fort farande är försumlig i sina liqvider, likasom när vanskötsel af belånad egendom inträffar, låta utsöka hela hånet; att vid granskning af de olika bestämmelser, som i nu gällande reglementen finnas meddelade för det fall att i Hypotheks-förening pantsatt egendom öfvergått i annans hand och nya egaren eller innehafvare!! försummat alt inom ett år derefter hos föreningens Styrelse sig anmäla till lånets öfvertagande, Kommitterade trott sig böra tillstyrka att såsom ajlmän regel må antagas hvad Skånska Hypotheks-föreningens reglemente i detta afseende föreskrifver, eller att, vid dylik försummelse, Styrelsen må kunna, om den så för godt finnér, uppsäga lånet till inbetalning inom ett år, räknadt från uppsägningsdagen; att då i afseende å den ansvarighet, som åligger delegarne för föreningarnes förbindelser, icke ens samma föreskrift vore för alla föreningar gällande, enär i den Skånska de låntagande delegarne ansvarade med den intecknade jorden i mån af del skuldbelopp, för hvilket de hvar för sig häftade, men i de öfriga föreningarne voro ansvariga i mån af sin delaktighet, det vill säga med hela det belopp, hvarför de undfått hypotheks-lån, ehuru sådant i några reglementen icke vore så bestämdt uttryckt som det borde vara, Kommitterade, efter hvilkas tanke det framför allt vore angeläget alt hvad som i detta hänseende skulle gälla, vore klart och tydligt uttryckt, hemställde, det stadgas måtte, att föreningarnes delegare skola en hvar i mån af sin delaktighet vara ansvarige, dock att af delegare, som endast gjort insättningar, denna ansvarighet ej må utkräfvos utöfver det kapital-belopp, som af honom finnes vara i förening insatt; och slutligen att till närmare bestämmande af ledamöternes i Hypotheks-förenings Styrelse ansvarighet, i afseende hvarå de i nuvarande reglementen förekommande föreskrifter älvin lemnade rum för olika tolkning,
Jag beklagar att jag sä illa uttryckt hvad jag velat säga, att det gifvit Gr. Lövenhjelm anledn. tro, det jag ytterligare bestyrkt de skäl Utsk. anfört till afslag å den Kong). Proposin. Jag har haft äran att såvidt jag förstått, vederlägga dessa skäl, jag har visat att ärendet icke kunnat närmare utredas. Då nu äfven såsom Hr Bildt uplyst, lönen och arfvoden för lärare vid Artilleri-läroverket blifvit af R. St:r vid denna Riksdag upförde på stat, är hvar och en i tillfälle alt se hvilka pensionsbelopp som kunna komma i fråga. För öfrigt anser jag allt hvad som i detta fall behöfves vara innefattadt i de ord Hr Prytz anfört, nemi., att hvad man nu begär för Artilleri-läroverket är ingenting annat än det som redan förut är beviljadt för det lägre Militär-läroverket eller KrigsAkademien vid Carlberg. Detta är enl. min åsigt den fullständigaste utredning af frågan; ty jag kan icke finna något rimligt skäl hvarföre lärarne vid det högre läroverket skola vara sämre lottade än vid det lägre. Jag yrkar derföre fortfarande på bifall till K. M:s Propos. Hr Prytz: Då jag förra gången slutade mitt anförande med yrkande om återremiss, men Hr Bildt sedan uplyst hvad som för mig icke var kändt att lärarne vid Mariebergs läroverk med samma skäl kunna anses vara på stat. som de vid Carlberg, ber jag nu att få ändra min begäran och instämma med Frih. Wrede i anhållan om bifall till K. M:s Propos. De först till bifall å förevide punkt framställda propos. besvarades med starka Nej jemte ett eller annat Ja; hvarefter Hr Frih. o. Ordhden hemställde otn B. o. Ad. med afslag i denna punkt, behagade bifalla K. M:s deri omförmälda Nåd. förslag, samt sedan härvid, svaren blifvit afgifne med starka Ja och några Nej, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. 38:de punkten, ang:de pensionsrält för lärare vid Rikets Elementar-läroverlc.
Jag har väl, såsom exempel att dödsstraffs afskaffande minska brott, hört många föregifva, det barnamord varit me-s ra sällsynta, sedan, genom Förordningen den 20 Januarii 1779, straffet derföre i flera afseenden blifvit mildradt; men jag tror icke att inildringen i straffet medfört minskning i brotten, ty jag har under de många Ransakningar, jag hållit angående barnamord, nästan aldrig; hört någon derföre anklagad uppgifva annat mo§ tiv till brottet, än blygsel öfver sitt hafvan-i de tillstånd, som hon således sökt dölja» och dräpt fostret eller lagt det å lön; men se4 dan lägrad Qvinna fann sig, genom Kongl. Brefvet den 17 October 1778 , icke allenast fredad från ali förebråelse för den förseelse, som för3 ut ådrog henne så mycken skymf i Samhället, utan ock berättigade henne till lika heders bevisningar, som den dygdiga; och sedan hon således nästan saklöst kunde förnöja sina begär, så har äfven för henne försvunnit defe hufvudsakligaste motivet, att dölja sitt till? stånd och att dräpa fostret eller lägga det å lön. Det synes således vara förderfvade seder och den derpå följande skamlösheten, men ic-i ke dödsstraffets afskaffande, som minskat barnamord, Det hörer icke hit att utreda, huru? 34 Den 21 Maji. vida Samhället förlorat flere eller färre Medlemmar genom sådana mord, än genom den, sedan 1778 tilltagande skörlefnad, den och lösagtigheten, sorn naturkunnige påstå, hindra Folkökningen, Många har jag vä! ock hört yttra den tankan , att tjufnader skulle mycket minska11, om lättingar insattes i så kallade Correctionshus; men jag har många anledningar tro detta medel icke hjelpa för längre tid, än den vanartige är innesluten i ett sådant hus, ty jag har sett ganska många, som med bevis om vunnen förbättring kommit från det i Carlskrona inrättade Correctionshus, genast derefter begå stplder och andra brott, hvarom de under den så kallade Corrections tiden blifvit underviste af andra mera vanartiga; hvilka aldrig kunna rättas eller förbättras.
vara tillgängeliga tör att bereda förhoppningsfulla ut* sigter för oss, barn och efterkommande, till lyckligare dagar.” Hvilket särskildta yttrande skulle, efter Anders Jöachimssons begäran , genom Protocolls* Utdrag bifogas Utskottets Betänkande i ämnet till Riksens Höglofl. Ständer. Ut supra. Ex Protocollo C. Tunelius. Stormägtigste AllernådigSte Konung! Genom Nådig Proposition har Eders Kongl. Maj:t täckts till Riksens Ständer göra följande: framställning, angående de på allmänna Indrägningsstaten uppförda extra löner och Pensioner. Eders Maj:t har uppdragit åt Stats-Contoiret, att efter den vid sistlidne Riksdag fastställda alltnännalndragningsstaten anordna och utbetala hvad icke kunde finnas stridande mot de grunder, sorn Riksens Ständer anfört i den i:sta och 5:te af deras i underdånighet uppgifna punkter, angående Pensioner och Benådningar, eller eljest likmätigt Författningarna kund© komma x fråga. t Din a g Maj. I dessa 2:ne punkter hade Riksens Ständer sig yttrat, att ej någon, som af Staten njuter ordinarie eller extra lön, må derjemte äga Pension eller å Benådningsstaten upptagas under hvad namn och titel som heldst , samt att då ordet Benådnings-stat utmärker torftighet, borde nu cch allt framgent alla Enkor och Barn af känd förmögenhet att sjelfva sig undérhålla, uteslutas ifrån Pension, och pröfningen deraf till Konungen i underdånighet öfverlemnas. Eders Maj:ts uppmärksamhet har det icke undfallit, att personliga fördelar i framfarna tider blifvit beviljade efter en mindre noggrann pröfning af de dermed gynnades förtjenster och behof, samt af Statens tillgångar. Ibland
j:o Att, som Utskotten icke kunnat fästa afseende å det förslag, sorn af en värdig Stånds-Ledamot blifvit framställdt, att den, som utfärdar försvarssedlar, borde anses hafva iklädt sig förbindelsen att draga försorg, det de med dylika sedlar försedde personer icke skola, för det år, hvarå försvarssedel lyder, falla det enskilda välgörandet eller allmänna Barmhertighets-stiftelser till last, samina förslag alltså mätte desto hellre blifva ett löremål för Utskottens ytterligare pröfning, sorn ifrågasatte förbindelse syntes anmärkaren vara byggd på billighetsgrund, förenlig med begreppet om försvaret, och utgörande det rätta correctivel emot de öfverklagade missbruken. 5:o Alf, ehuru Utskotten, på goda skäl, föreslagit en underdånig anhållan hos Kongl, JVlajrt, ”att vederbörande publique Verk och ”Inrättningar må varda förständigade, att icke ''till Extra Vaktbeljente antaga flere personer, än behofvet oundvikligen kräfver;’’ följande tillägg likväl syntes vara nödvändigt; och som vid. Verket eller Inrättningen städse blifva sysslosatte; helst, ett sådant tillägg förutan, någon säker grund icke skulle finnas för bestämmandet af Verkens eller Inrätiningarnes onndvikliga behof af de Extra Vakt-Betjente, som antagas. Lags. Allm. Besv, o. Oec. Utah. Uti. Ati det vore orimligt, huruledes inga böter af husbönder årligen inflyta, oaktadt en så stor mängd försvarssedlar vid hvarje mantalsskrifning utfärdas, utan alt de med dylika sedlar försedde personel’ äro städslade, och utan att de hos husbonde njuta kost och lön; vid hvilket förhållande en Motionair, som ansett felet ligga i efterlåtenhet hos vederbörande Tjenstemän, och som icke hade sig bekant, om något ansvar vore för en sådan underlåtenhet bestämdt , funnit sig böra hemställa, att den Tjensteman må varda till böter förfallen, som försummar att det anmärkta oskicket anmäla. Hvad de under förestående