Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svaras härtill nej, så följer derutaf, att de indragningar, hvilka nödvändigheten föreskrifver, företrädesvis måste ske inom den dass af behof, som är relativ, d. v. s. den, som blott afser skydd af egendom, på det att de absoluta behofven, hvilka erfordras för sjelfständighetens upprätthållande, måtte kunna fyllas, på sätt, alt i detta ojemförligt vigtigaste hänseende innebära fullkomlig trygghet. Ingen lärer väl dessutom föreställa sig, alt man med flottor eller med gränsbefästningar kan alldeles utestänga en fiende från inträngande i ett land, minst ett sådant som Sverige. Dylike försvarsanstalter hos oss kunna hufvudsakligen icke blifva annat, an secundaira hjelpmedel, hvilka väl kunna möta partiela sköflingar och i allmänhet jörsvåra fiendens operationer, serdeles vid qvarblifvandet efter skedd invasion, men aldrig innebära en ovilkorlig garantie för sjelfständigheten. Delta mätte man kunna medgifva, utan att derföre behöfva afsäga sig hoppet, att i en framtid, i händelse landets oeconomiska tillstånd och industriela tillväxt förmår bära mera utvidgade försvarsanstalter än nu, kunna återupplifva det seglande försvaret och dermed hålla faran af anfall Stals-lJtskottets Utlåtande Pf-0 453. ii fjärmare från lifvet samt vinna en större betydenhet på den politiska vågskålen; en förhoppning, hvilken icke heller jag vill för fosterlandet afsäga, ehuru jag för närvarande tyvärr måste finna denna framtid temligen aflägsen. Är föregående raisonement grundadt, så lärer det finnas tydligt, att det är på Hufvud-Titeln, som de väsendtligaste indragningar och förändringar, utan fara för sjelfständigheten, kunna verkställas.
Konstmakaren binder tvenne alnslånga repstumpar, hvilkas ena ända, skodd med en jernring, omsluter linan, öfver sina fotknölar, och en stackars liten flicka, klädd i den vanliga tunikan och trikåen, klättrar på en stege upp till honom. Musiken begynner åter, och linan svänger. Vid en stark svängning bakut faller han rygglänges från linan, med flickan i sina armar – men hans fötter hänga fast vid de nämnda stropparna. Hastigt är han åter uppe, står i en nedhukad ställning på linan och kastar sig vid nästa svängning framåt handlöst mot marken. Flickan faller i samma ögonblick, ur hans famn – nej, han fasthåller henne i de späda händerna, slutna mellan hans grofva näfvar, och hon sväfvar vid detta fäste öfver torget tillika med honom. Bådas enda säkerhet äro knutarne kring hans ben. Med ett kraftigt tag svänger han barnet åter upp på linan, sig sjelf efter, och den halsbrytande manövern förnyas ögonblickligt under åskådarnes häpna tystnad. Allt var vildt och kraftigt. Den athletiska mannens blottade armar och nakna ben voro fårade af musklernas spänning, som på en Herkulesbild. Och denna scen midt på stadens förnämsta torg, mellan dessa vidunderliga murar, garnerade af nyfikna ansigten, från femte våningen under taklisten ända ned till deras fot, der qvinnornas svarta drägter och band, karlarnes trekantiga hattar och bara barnhufvuden hvimlade om hvarandra, medan massan här och der genombröts af en student, i den svarta, med snören behängda, forntyska sammetsrocken, öfver hvilken långa lockar nedföllo, och med munstycket till en blossande pipa mellan de yfvigt skäggomkransade läpparne och detta på en vinterdag, öfver den snöklädda marken! Man skulle trott sig vara i en af Spindlers romaner eller se en skymt af Victor Hugos Alsatia i förädlad stil – så fantastiskt och drömlikt blickade det hela mot ögon, som trodde sig hafva öppnats i nittonde seklet, och som aldrig skådat vintern i annat sällskap än pelsars och frusna näsors.
Letterström har sjelf för mycket pakriotifil nit för att icke inse migten deraf, att Stalswerkets behof upfylles, och derföre icke uppehålla ett i savattt afseende Nödigt beslut. Friherre LeöerströMj ^gcöd: Pä Herr Grefwe törners anmärkning, för jag endast äran Uplysa, ait han ej fattat Min mening. Det katt ej bestridas, alt Siatswerket kan disponera de Medel sou, as Ständerna till Statsbtistens fyllande bllfl tvit anflagne, inett de kunna aldrig anses såsom »disponerade, och om de begagnas rsik fyllande as andra behof, sa mäste be farraS wid Statsbristens fyl - ö§6 Deli 20 Iunir fyllande, eller ock Riköyälds-Cönloiret ga i ytttzrtigare förskott af de 406,000 R-dr som af de fä kallade odisponetade medlen Riksens StändeL uu anbefalt, dä Deras förskott mäste blifwa omkring I,S«O,BDO» Zriherre ak l4äKansoN, ^ntterS: När matt erinrar sig huru Riksens Sländer disponerade l8oy ars beflurNa Bewillning/ redek man läkt denNa fråga. Den disponerades till Riksgälds-Cortvirei för att betala ambrtitzeniettt i Banken» pa desi till StatswerkerS behof förskjutna Medel; En annaN del disponerades till Riksgälds-Coniöirets egnä räntor/ och vet öfrigaatt sylla Stalbristen.
Emedlertid, och som de anstalter, hvilka i afseende på ifrågavarande sorgliga högtidlighet böra vidtagas, äro af den beskaffenhet, att de ej kunna upskjutas, låter Kongl. Majit nu i Nåder anbefalla StatsContoiret, att af Extra Utgiftsmedlen för detta behof, såsom förskott anordna en Summa af 50,000 R:d emot ersättning af de tillgångar, som Rikets Ständer lära i förevarande ändamål anvisa. Kongl. Majit förblifver 8Cc. CARL JOHAN. C. Klintberg:* \ StatsUtskottet har i anledning häraf väl inhämtat, att tillförene uti dylikt beklagligt fall, Bihang till Riks-St. StatsUtskottets Betänkanden. feom det ifrågavarande, en serskild Gärd ellef Begrafningshjelp blifvit af Riksens Ständer beviljad; men som för närvarande, enligt den Statsutskottet jemte Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsWerkets tillstånd och behof meddelade upgift af Kongl. StatsContoiret, StatsWetkets Intrader för år 1816 gifvit ett ännu odisponeradt öfverskott af 503,947 R:d 45 sk. 4 rst, som altså lemnar tillgång för den af Kongl. Majit i Nåder äskade Summa; så har StatsUtskottet ansett sig böra till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamligen hemställa, om icke detta behof emot behörig redovisning kunde anvisas till bestridande utaf nämnde ÖfversköttsMedel samt underdånig anmälan derom göras till besvarande af Kongl. Maj ts Nådiga Proposition» Stockholm den 16 Februarii 1818» När gg. Riksens Högloft. Ständers StatsUtskotts Utlåtande i anledning af gjorde Motioner om Pension för Hans Kongl.
Då Kongl. Majrt, i afseende A regleringen af detta Verk, gått Rikets Ständers önskningar till mötes, medelst förslagets öfverlemnande till deras pröfning, samt antalet af de i nya staten upptagne tjenstemän icke är högre, än behofvet oundgängligen synes fordra, har Utskottet, godkännande de af Kongl. Maj:t anförde skäl för den äskade tillökningen, funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att berörde 1,600 R:dr 16 sk. å General-Landtmäteri-Contorets stat låta uppföra; och får Utskottet tillika, då upplyst blifvit, att i delta Verks stat finnes en äldre odisponerad tillgång af t)3 tunnor spanmål, hemställa, att berörde spanmålsbelopp måtte ur staten afFöras. 15:o Tullverket. Det till aflöning och omkostnader för Tullverket å nu gällande stat uppförde förslags-anslag af 562,000 R:dr anser Utskottet böra till oförändradt belopp uppföras. I sammanhang härmed, har Utskottet förehaft den af Herr von Gerdten j G., väckte motion, att lönerne forén Tull-Districts-Chef i inre Tullbevaknings-Districtet, jemte dess Secreterare och så kallad Tullfiscal, äfvensom för Rese-Tull-Inspectoren i Örebro Län måtte indragas. Jemte meddelande af den upplysning, att, enligt hvad Utskottet inhemtat, Kongl. Maj:t redan före detta i Nåder förordnat, alt nyssnämnde District-Chefs - 22 Ståts-Utskottets Utlåtande> N.-o 4°- befattning skall, vid innehafvarens afgång, indragas, anser Utskottet, förvissadt derom, att Kongl. Maj:t, som eger att bestämma reglering af tjensterne å Tullverkets Stat, i händelse öfrige i motionen omförmälde tjenster jemväl skulle finnas umbärlige, äfven om deras indragning säkerligen lärer i Nåder förordna, berörde motion icke böra till åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. 16:o Kongl.
Man torde svara, att de Pett 17 Mart», f. m. serskildta pqnctern» i étt FinanceFörslag äroi sådant samband, att de böra antagas alia, eller ingene dptiär oek kke:min-mening, att man skulle debattera öfver det a lierna punct vis, toen jag yrkar, och skall aidiig uppköra att yrka cn debatte öfver principen, skilld från aliadetailler, såsom nå^t iting, hvarförutan, efter min tanka,1 halfhet oife nöoteägelser icke kunna vid det blifvande Förslaget undvikas. Jag anhåller att första puncten, sorn lemnäs oss att ventilera om, må blifva just det alternativet, örn Bancq och RiksgäldsSedelstocken skall vara den , sorn förblir orubbad, elier om det är RörelseCapttnlet, sorn bör bibehållas. Sveriges nu varande olycka är , att det finns en 6killnad emellan dessa bägge , men detta berättigar in» gen att glömma denna skillnad, « «. c q narn ►fiel al i a et! - dsu Emot Uppgifterna i Jäetänkandet har jag »tfc invända , att de på besynnerligt vis betydligen skilja sig ifrån sanningen, jag vill intet tala om, att i bilagan A. Utskotten icke till något värde beräknat den redan färdigbyggda Canalen; detta kan vara rätt, så framt det ännu hmjsättas i fråga, om den kan färdigbyggas. ; ty hvar och «n finner, att det, som nu är gjordt, på detta vt» kan;göras utan värde. Så mycket hade likväl bordt tilläggas, att, så framt Canalep skall färdigbyggas, skall den , som gör det, först betala dess Skulder, köpa det, som-nu är gjordt, af Fordringsägarne; som nu cstridigt äro Verkets egentlige ägare. Men, antingen Byggnaden öfvergifves eller ej, blifYe?
8tänders sammanträde lika oviss, som o,n ingen m)'ntbestämning vid innevarande Liksdag blir besluten; men bvilka oredor, för att ej säga olyckor, som kunna uppstä af en vid innevarande Liksdag kcsluten, ocb före nästa 8tänders sammankomst verkstäld m)ntbcstämning, ocb därmed älföljande 8ilfverutvexling, som af dessa dä uppbäkves, ligger för bvar ocb ens fattning, bvilkeu vill göra sig den mödan stt nägvt litet tänka sig in i ämnet, sä öppet, att jag anser aldeles öfverflödigt att uti detaillerna däraf nu inga. ^f dessa skäl, medgifver min öfvertygelse mig ej, »It tillstyrka någon m^ntbestämning, eller 8ilfverutvexling frän Lanken, annorlunda än i sammanbang med en lagenlig förändring af 72 §. Legeringsformen, ocb detta pä ett sätt, att för framtiden förekomma återfall ut! samma oredor i muntsö, bällandeo, bvari - 56 8tatsocb Lanco-vtskottens frän msn önskar att nu recia sig; men som cletla ej kan verkställas körr, än vick nästk. 8tänclers sammsnträöe, tillstyrker jag, stt enaliancla mesurer, som ak rörZ äis körsamlacle 8tänller beslätos ocb viiltogos, till körstärkancle sk Lsnkens reela koncl, inäga intill nästk. 8tänclers sammankomst ännu viöare koitsättas, bvarigenom >lä körsamlacle 8täncler blifva i tillsälle, stt i ett ssmmanbsng pröfva, besluts oell verkställa mecl bestäncl kör kramtillen, i ett ämne sk sä mueller» vigt, som civt ikragavarancle, kör sä val närvsranöe som kommancle till.
såvida det icke finge dess mening intagen uti StatsUtskis volerts-proposir. Vill man kanhända nu gå ända derhän att tillåta att voteringarne fortgå,oaktadt ett helt Stånd derifrån afhållersig? Sådant skulle vara rent af revolutionärt; och jag tror icke att detta Stånd, hvarest i allmänhet conservatism plägar råda, skulle vilja deltaga uti en sådan åtgärd, genom frånträdande af en praxis, som alltsedan år 1809 orubbligen varit iakttagen. Hr Nordensköld har här citerat 69 §:n Reg.Ftn, sådan den ursprungligen efter grundlagens stiftande lydde, samt den förändring, som deruti sedermera blifvit vidtagen. Men hvar 25 II. 4 io6 Den ii Maj. före vidlogs denna förändring? Det synes ganska tydligt, alt del varit endast af den orsak, att sedan voteringarne inom Utsk.'n i allmänhet upphört att ske ståndsvis, så ansåg man icke vidare lämpligt, att ett stadgande, hvilket endast innebar ett undantag från den förut gällande principen, skulle qvarstå, sedan sjelfva denna princip blifvit upphäfd, men den innehåller alldeles ingenting, som kunde innebära ett frånträdande af den förut stadgade bestämmelsen att alla de i 9.0 ledamöterne inom det förstärkta Ulsk. måstedeltaga uti voteringen, för att göra den gill tig. Om äfven stadgandet uti 69 §:n Iteg F: 11 icke är så fullständigt som det kunde vara, så är det dock nog fullständigt för alt icke böra kunna missförstås, såvida icke några andra moliver ligga derunder, hvilket jag medgifver att man lätt skulle kunna föreställa sig, då man vid denna riksdag sett att ett helt Stånd vägrat att deltaga i votering, derest det icke får de anspråk uppfyllda, hvilka det tror sig hafva rätt alt fordra. Jag kan icke annat än tillstyrka underkännande af den ifrågavar. voteringen, och att följaktligen R. o. Ad. måtte återremittera mern. N:o 499» me<J föreläggande för förstärkta StatsUtsk. att verkställa en ny grundlagsenlig votering i stället för den förra olagliga. Gr. von Platen, Baltzar:
All dä, enligt hittills gällande hane,oreglemente, fonder redan varit anvisade, men obegagnade, för spanmålsupplag i större scala, och således, med undantag af hvad enligt 3:dje punkten åtgått af den nya fonden lill magasinsbyggnader — hvilket troligen icke torde stiga till mer än 2 a 300,000 r:dr — det öfriga af den nu tillökade fonden skulle endast i den händelse komma alt lyftas och blifva i spanmålsaffären fastläst, att vid försäljning ä auction af den icke inom utsatta tiden disponerade och belånade spanmålen, priset för fullgod vara understeg det pris K. M. bestämdt; och som detta pris hufvudsakligen berodde på ymuigheheten af nästföljande års skörd, och det icke kan anses såsom en nationalförlust ej eller en förlust för R. St:s verk, Banken eller Riksg.cont., eller statsverket, om förmånlige upplag af spanmål under säljarens förvar göras: sä ville R. St. för deras del öfverlemna åt K. M. att länsvis härom reglementera, så att dessa Bankens medel ordentligen disponerades och redovisades. 6:o Och då slutligen R. St. voro öfvertygade, att, näst valuta af myntbara metaller för den beslutade nya sedelemissionen, in gen bättre valuta kunde gifvas, än torkad och väl vårdad spanmäl, derå inga afdrag eller omkostnader för det allmänna ägde rum, så ville R. St. äfvenledes till K. M. i und. öfverlemna, att alternativt disponera nu genast af samma fond till Statens behof, för det förmodade läll att inbetalningen af statsverkets behållna spanmålsränlor skulle nästan helt och hållet ingå in natura, då sedermera, i den mån den föreslagna consignalions-iurättningen utvidgade sig och syntes kräfva ytterligare medel för att komma till full stadga, K. M. täcktes tillse att disponerade summor återvände till detta ändamål. Jag skulle slutligen ingenting lia emot, om R.
Röök att å Iudragnings-Stalen uppföras ett arvode af 4oo R:dr. 3a:o. Slutligen har Utskottet ock, i sammanhang med reglerandet af rlen Allmänna Indragnings-Staten, förehaft Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående en årlig pension åt aflidne Hans Excellens Grefve Georg Ad/ersparres Enkefru Grefvinna; och ehuru Herr Grefve Adlersparre onekligen varit förtjent af det allmänna, för den verksamhet hvarmed bemälde Herr Grefve bidrog till den år i Sop, för Rikets räddning från ögonblickligt förderf, nödigblefne Regementsförändring, har Utskottet likväl, vid betraktande deraf, att dels Grefve Adlersparre redan under sin lefnad af Staten uppburit ansenliga emolumenter, dels hans efterlemnade Enka, som icke betungas med omsorgen för oförsörjde barns underhåll, är i besittning af icke obetydlig fast egendom, och så mycket mindre synes för närvarande i behof af Statens understöd, som Fru Grefvinnan tillgångar, enligt hvad under discussionen hos de serskilde RiksStånden blifvit upplyst, medgifvit henne att företaga en kostsam utrikes resa, icke ansett sig kunna tillstyrka att något ansla'g för Fru Grefvinnan Adlersparre må på Allmänna Indragnings-Staten uppföras. Stockholm elen i 5 April i84o. Vid i 5:de punkten, angående pension åt Hof-lntendenten Hjortsberg. Af Herr Biskop m. m. Hedren: ”Då Utskottet i flera frågor, rörande vetenskapens och konstens uppmuntran i Fäderneslandet visat prof af beredvillighet och välvilja, så hade jag trott den svenska Scenens utmärktaste Veteran, som i nära 5o års tid frejdat och prydt dess skådeplats, icke hafva bordt förglömmas på sin ålders dag. Jag reserverar mig emot beslutet och tillstyrker bifall till den föreslagna pensions-summan.” Vid 17 punkten, angående pension åt Friherre Berzelius.
Att alla inbetalningar till Cassan böra verkställas genom insättning i VexelBanken, för Casgans räkning och BancoAttcstens aflemninde. Att alla de omkostnader, som Cassan till Intecknings förnyelse eller fordringens utsökande kan komma att vidkännas, böra af gäldenären ersättas. 6:0. Rättighet för Directionen , att Skuldebrefvet Låntagaren ohörd å annan man öfverlåta. Skulle de uti 3:dje, 4:de och 5;te punkterne nämnde vilkor uti Skuldebrefvet saknas, äger Directionen, att derå taga gäldenärens serskildta förbindelse. För uppfyllandet af de i ofvanskrifne 2:drai 3:dje och 4:de puokterne föreskrifne åtaganden, bör Directionen fordra borgen såsom för egen skuld , af någon inom Stockholms Stad eller Stockholms Län boende och af Directionen godkänd person. I öfrigt äger Directionen, att, i enlighet med olvan stadgade grunder upprätta forinus Den 5 Ocloher e, m. 45 laire till Skuldsedel, hvilket Lånsökander, då de derom sig anmäla, till efterrättelse meddelas. Då Lån på hus sökes, ingifves BrandförsäkringsContoirets Fribref i hufvudskrift eller ock, om huset är förut uti Banken pantsatt, en af Bankens Registrator bevittnad afskrift deraf, hvarförutan bevis från BrandförsäkringsContoiret, huruvida Huset häftar för Premielån eller ej, skall ansökningen åtfölja. 2:0. Vid lån å Landtegendomar af här i 2 §. uppräknad natur, ingifves ordentlig värdering, upprättad af Domaren i Orten på sätt nämnde §. föreskrifver. 3:0. Om Panten är af Säterie eller Frälse natur, ingifves Kongl. KammsrCollegii bevis, att den ej häftar iör bytesbrist eller annan Kronogravation. 4:0. Handlingar som styrka Lånsökandens ägandp rätt till Pantén, såsom KöpeByteseller Gåfvobref, jemte Fastebref, eller bevis om oklandradt Laga stånd. Har Lånsökanden sedan sådan åtkomst blifvit
Ridderskapet och Adeln till Statsoch Lag-Utskottens gemensamma utlåtande hänskjutne, hafva Utskotten i öfvervägande tagit, hvarvid Utskotten ansett det böra i betragtande komma, att inrättningen af allmänna Arbetsoch Corrections-Hus icke blott har till föremål att bereda tillfällen för att till något nyttigt arbete använda så väl sådane personer, hvilka antingen genom fortfarande böjelse till sysslolöshet, oordentlig lefnad eller genom visade vanarter funnits vara för allmänna säkerheten så farlige, att de förverkat den för hvarje Med-' lem af Samhället oppne frihet, att, under lagens skydd, förmedelst loflige yrken, gagna sig sjelfve och Staten, som ock de, hvilka, efter undergångne bestraffningar för tjufnad och andre brott, sakna medel till tjenst el er lagligt näringsfång, samt således, för att förekomma det de förfalla till nya utbrott af laster, måste från Samhället tills vidare afslciljas ; utan jemväl att af dylike Inrättningar den nytta är afsedd, det beinälte personer skola, under en 448 Statsoch Lag-Utskottens Betdnkanderi. strängare tillsyn och värd, bringas till eftersinnande af deras förde vandel och af nödvändigheten för dem att förbättra deras lefverne, sä att de, återförde till sedlighet) blifva för det allmänna nyttige samt i sådant afseende åter kunna i deras förra frihet försättas.
gar ^ifvet f ö r d e m. Sparsamhet kallas ofta i vårt land snålhet, Kristina af Holstein v a r dotter till hertig A d o l f a f Holstein, en ärelysten, viljekraftig herre, s o m m e d utmärkelse styrde sitt hertigd ö m e, o c h Kristina af Hessen, dotter till Filip den ädelmodige, en af protestantismens främste förkämpar. Fibiger. o c h detta fel h a r man påbördat henne, kanske utan att noga pröfva beskyllningens halt. Politiska ärenden intresserade henne, o c h särskilds följde hon med vaken blick händelserna i Tyskland, men hon sökte icke blanda sig i politiken, utan hänsköt allt till konungens och riksrådets åtgörande. F ö r sina barns uppfostran hade hon alltid dragit en moderlig försorg. H o n vaktade dem för dåligt sällskap o c h klemade ej bort d e m i onödan. Gustaf A d o l f insåg också den tacksamhet han var henne s k y l d i g. I hennes väsen fanns något rättframt, som stundom kunde såra, m e n hon menade i grund o c h botten väl. När man granskar Kristinas personlighet i bref o c h offentliga handlingar, ej blott tanklöst eftersäger, hvad hennes fiender lättsinnigt o m h e n n e yttrat, finner man bilden af en ovanligt rikt utrustad k v i n n a: ett modigt sinne, ett skarpt hufvud o c h under en sträf yta ett varmt hjärta o c h ett rättrådigt lynne. Gustaf A d o l f s moder, Kristina a f Holstein, var enligt A x e l Oxenstiernas ord, som hade haft tillfälle lära känna henne: » h ö g och ädel till m o d o c h sinne. » A t t store män h a haft mödrar, som genom ett rikt själslif höjt sig öfver sin omgifning, det är e n ofta upprepad sats, som ej jäfvas af Gustaf A d o l f s m o d e r. H o s Vasaättens största telning har förenat sig denna märkvärdiga släkts bästa egenskaper: m o d, viljekraft, förståndsskärpa, kunskapsinne.
Frölich att votera mot mig; men någon rättighet att inverka på andras omdöme förmodar jag, att Hr Grefven icke vill tillvälla sig; och det vore äfven ett fåfängt försök. Frih. Sprengtporten: Jag kan icke finna annat, än att Hr Munck af Rosenschölds anmärkn. är riktig, och jag kan icke fatta hvad som skall blifva contra-propos., i händelse votering skulle äga rum öfver Hr Frih:ns förslag. Att besluta, det något skall afskaffas, utan att på samma gång afgöra hvad som skall sättas i stället, anser jag vara ett olämpligt sätt att behandla ämnet. Jag beklagar, att R. o. Ad. besvarat propostn med ja; men jag hoppas att Frih. Boye icke skall underlåta att utveckla inre hallen af sitt förslag på sådant sätt, att vi, i händelse vi komma att votera deröfver, veta hvad vi votera om; ty att blott säga, att vi skola få representationsrätt, utan att nämna huru denna representationsrätt skall blifva beskaffad, anser jag Den O c t o h e r c. ra. innefatta en så allmän sats, att det torde vara föga allvar dermed. Gr. Frölich: Om jag ej för mycket misstager mig, så har Hr Frih. o. Landtm, icke gjort någon propos. till antagande af Frih. Boyes förslag såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke, utan endast frågat R. o. Ad. om en sådan propos:s framställande vore med öfverläggningen förenlig, hvartill svarades ja. Frågan kan icke vara alt framställa propos., huruvida R. o. Ad. instämmer med Frih. Boye deruti, att så eller så skall ske; utan huruvida R. o. Ad. för dess gemensamma anmärkn. förklarar Frih. Boyes framställning. Till contra-propos. går det ej an att antaga annat, än att R. o. Ad. icke såsom dess gemensamma tanke antager Frih. Boyes förslag. Min erfarenhet från föreg:de riksdagar begagnar jag, för att tillkännagifva, att då sådana preliminära discussioner om formen uppstått, har man slutligen stannat vid den af mig nyss nämnda åsigten för detta måls behandling. Frih. Boye: