Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid jemförelsen af dessa 2:ne med hvarandra motsatta åsigter kan man icke annat finna än att den af Chefen för Landtförsvaret hyllade är den rätta. Det ligger nemi. i sakens natur att vid ett läroverk, sådant som detta, der mängden af lärare är i tjenst varande officerare som kommenderas dit för tillfället, kan icke afses att dessa officerare längre än öfver en viss grad komma att der blifva tjenstgörande, då deremot det ofta händer att för vissa ämnen lärare för en längre tid nödvändigt måste fästas vid 142 Den 9 December f. m. läroverket, — och det är endast dessa få för hvilka pension skulle kunna komma i fråga vid afgången. Huru skicklig en lärare än må vara, så inträder förr eller sednare en period, dä han tröttnar och så väl till egen som Verkets fördel bör afgå från sin plats, och då han således användt sin bästa tid vid läroverket skulle icke någon förmån elier ersättning vid afgången honom erbjudas. För min del finner jag det i högsta grad obilligt att sätta något sådant i fråga, och jag kan således ur synpunkten af full rättvisa mot de personer hvilkas krafter tagits i anspråk, icke annat än yrka bifall till K. M:s Propos. Det andra skälet Utsk. anfört är att »de löner bemälde lärare åtnjuta icke äro på stat upförda.» Detta är ett skäl som kan gälla för alla andra än dem sorn gifva pensioner. Ständerne behöfva icke, enl. min åsigt förklara att de icke kunna ge pension åt andra än dem som äro på stat upförda; det vore högst obilligt om detta skäl skulle motverka att lärarne finge åtnjuta full rättvisa. Det ligger nemi. i sakens natur att dessa lärare icke kunna utnämnas på stat, ty, såsom jag nyss haft äran nämna, utgöras de till största delen af Officerare som kommenderas från Artilleriet eller andra sceintifika vapen för att under loppet af vissa år bestrida dessa iäroembeten.
Då skulle han kunna vänta hela sitt li f på ett de yttre omständigheternas tecken till att han finge anse, att han och Anna Rehn voro » bestämda » för hvarandra. Äfven om han finge veta, att hon älskade honom, skulle han ej våga komma och hämta henne. Med bägaren framför sig skulle han kunna dö af törst hellre än att tömma den, förrän visaren på Guds klocka visade, att » tiden var inne ». Hon kunde icke veta, hvilka insikter han hade. Hans b y var så oberörd af den nya tidens strömdrag af upplysning. Där fanns intet bönehus, ingen friförsamling, ingen nykterhetsförening. Inga talare, vare sig religiösa eller politiska, förirrade sig dit. Huru skulle han, som bodde där, kunna blifva en sann kristen? Huru skulle han komma lös ur de hedniska föreställningarna om Guds styrelse? Och huru skulle han förstå, att det högsta i lifvet är kärlek? Och huru skulle han inse, att rika och fattiga äro bröder med samma arfsrätt till jordens skatter? Huru skulle väl allt detta ljusets svall, som brutit in i hennes själ, nå äfven till h o n o m? Genom det mörka berget!? För många år sedan, då hennes kärlek till honom tändes, då skattade hon som andra hans rikedom högt. Hon hade längtat efter Erik Ivarsson äfven för att genom honom blifva rik. Alltid hade hon ju dock tänkt, att rikedomens högsta värde är, att den sätter sin ägare i stånd att hjälpa fattiga. Endast helt ringa glädje väntade hon sig af att själf få vara vackert ' klädd, bo i stora fina rum, åka i präktig vagn och få sin mat lagad och huset städadt utan egen möda. Hon hade dock tänkt sig, hur trefligt och smakfullt hon skulle hafva, när hon blefve Erik Ivarssons hustru, och hur älsklig och ståtlig hon skulle gå i hans präktiga hem, en prydnad och stolthet för sin man, en fägnad för hans öga och hjärta, en värdinna, för hvilken ingen behöfde skämmas. Hon hade t. o. m. tänkt på, hur alla skulle säga, att hon gjort ett godt parti, och prisa henne lycklig. (Foits.) ÖQitt landtliga bås.
Detta gäller ej blott för R. o. Ad:s men syn nerligen för PresleSl:s ledamöter, hvilka här i Stockholm boende medlemmar till stor del äro embetsman och således hafva svårt att åtaga sig uppdraget alt vara ledamöter tili laxeringscomitéen, hvars arbeten hörja i Maj och räcka ända tili Uctober. Föröfrigt vädjar jag till de Hrr af Ridd.-Direktm, som äro tillstädes, om icke förhållandet alltid varit att Direktm haft mycket svårt att erhålla det erforderliga antalet ledamöter af R. o. Ad. Jag tror derföre ali det skulle blifva ganska lämpligt och nyttigt att minska delta antal med Upplysningsvis får jag nämna, att sedan ledaraölerne blifvit utsedde och uppdraget sig åtagit, har det varit svårt att fä deni tillsammans för besluts fattande, så mycket mer då antalet är än talrikare. Jag kan i del fallet citera händelser, dä icke iner än 18 ledamöter sammanräknadt varit uppe vid plenisammankomst, hvaraf följden blifvit att den måst inställas. Detta är ett ytterligare skäl att minska antalet. Jag har mig bekant att de öfriga 3:ne RiksStm bifallit denna punkt, således torde en ålerremiss ej tjena till någonting. Jag yrkar bifall lill betänk, i denna punkt Frih. Cederström, Claes Rud.r Jag mätte hafva uttryckt mig något otydligt, då jag talade om svårigheten att få ihop taxeringsman. Hr Aminoff har nemi. trott, att jag dermed menade svårigheten att få dem utvalde. Jag afsåg deremot svårigheten att få de valde tillsammans i och för verkställighet af de dem åliggande taxeringsarbetena. Ty om ledamöterne, såsom ofta händer, ej skulle hafva tillfälle att hela tiden egna sig åt dessa arbeten, utan att än den ena, än den andra har giltiga förhinder, så är det ju tydligt ali större svårigheter förete sig vid alt fördela dessa förhinder på ett mindre antal ledamöter, än om man har ett större antal att tillgå.
Löner icke motsvara den trägnare Tjenstgöring dem i följd deraf åligga, samt anser sig fördenskull höra tillstyrka, att desse Tjenstemän måga försättas i enahanda Lönevilkor, som Departcments-Secreterare inom Kongl. Krigs-Collegium och Copister i Kongl. Collegierne åtnjuta, och den förre således erhålla 5oo R:dr, med derunder begripne 55 Tunnor Spannmål, samt den sednare 154 R:dr, med 17 Tunnor Spannmål derunder. 18:0 För att vinna erforderlig tillökning har Kongl. Maj:t, uti Dess nådiga proposition, uppgifvit, att de på ardra Hufvud-Tituln uppförde Förslags-Summor, 10,000 R:dr till Reseoch Tractaments-penningar vid Extra förrättningar i Civile ärender, samt 4 Sami. 2 ft. i324 Stats-Utskottets Betänkanden. 42,340 R:dr till Vecl, Ljus och Skrif-Materialier för Civile Äinbets-verken, icke varit för behofven tillräcklige, enligt särskild derom af Kongl. Stats-Contoiret uppgjord utredning. Om orsakerne härtill har Utskottet förskaffat sig närmare kännedom, dels af berörde utredning, som blifvit Kongl.
U. i75. XVIII. A. 102. XXII. U. 207. XXIII. A. i75. — N:o 5i. i anledning af väckt fråga om skyldighet för ( 3oi ) embetsoch tjenstemän, m. fl., att, då de företaga resor i Kongl. Maj:ts och Kronans ärenden och på Dess bekostnad, färdas på ångfartyg, der sådant sig göra låter. XIV. B. 170. A. 331. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o5a. i anledning af väckta frågor om förändring i grunderna för utgörandet af planpenningar. XVII. B. 174. XVIII. A. 99. — iN:o 53. i anledning af väckt fråga om behofvet afstamoch strörotars närmande till hvarandra. XVII. B. 175. XVIII. A. 99. — N:o 54. i anledning af väckt motion, att åtskilliga i Elfsborgs Län kringspridda rustliållsnumror under Westgölha afsultna cavallen måtte derifrån afsöndras, samt med Elfsborgsoch Westgötha-Dahls regementen förenas. XVII. B. 175. XVIII. A. 99. — N:o 55. i anledning af väckt fråga om afskaffande af fotmötena vid indelta cavalleri-regementena, ro. ra. XVII. B. 175. XVIII. A. 99. — N:o 56. i anledning af väckt fråga om armeens förseende med byxor af blått med hvitt meleradt kläde. XVII. B. i75. XVIII. — N:o 57. i anledning af väckt fråga om förändradt beklädnadssätt för indelta cavalleriet. XVII. B. 175. XVIII. A. 100. — N:o 58. i anledning af väckta motioner, rörande transport af kronomanskap och kronoelfecter. XVII. B. 175. XVIII.
Härförutan liar Socknestämmo-nämnden fastställt, bland annat, alt gatulysningen i hufvudstaden må bestridas såsom en för hela staden gemensam angelägenhet, under en särskild styrelse eller administration, bestående af en ledamot från hvarje af hufvudstadens territoriella församlingar, vald af Socknestämmo-nämnden för ett år i sender, samt en ledamot för det allmänna, utsedd af Öfver-Ståthållare-Embelet, jemte ett lika antal suppleanter, på enahanda sätt utsedda, åt hvilken administration 29 borde öfverlemnas ej mindre att uppgöra planen för den förbättrade gatubelysningen i hufvudstaden och underställa densamma Öfver-Ståthållare-Embetets pröfning, än äfven att afsluta kontrakt med vare sig ett bolag eller enskild entreprenör om en förbättrad gatulysnings inrättande och underhållande i Stockholm, allt med iakttagande deraf att beräknade tillgångar icke öfverskridas. De åtgärder, hvilka i följd af detta beslut af administrationen blifvit vidtagne, komma att i nästa afgifvande berättelse hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas. Hvad gatuläggningen vidkommer, har densamma blifvit ombesörjd under fortfarande tillsyn af den Styrelse, som under namn af ”Förvaltningen för Gatuläggningsarbetena”, enligt Eder Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 13 Maj 1845 erhållit uppdrag att bestyret dermed öfvertaga; och i denna berättelse skall längre fram under rubriken ”Stadens inkomster och utgifter” lemnäs redogörelse för Förvaltningens åtgärder under nu ifrågavarande år. Genom Eder Kongl. Maj:ts nådiga Förordning angående gators och allmänna platsers underhåll i hufvudstaden af den 25 Maj 1849 hafva nådiga föreskrifter blifvit meddelade i afseende på gatuläggningens beskaffenhet och gatuläggnings-skyldighetens fullgörande.
Öfver denna underdåniga framställning har Förvaltningens af Sjö-ärenderna och Kamtnar-kollegii underdåniga utlåtande, sedan vederbörande blifvit hörde, i nåder infordrats; till åtlydnad hvaraf ock bemälte Kollegier, som från Landshöfdingeembete! i länet erhållit en fullständig utredning af ämnet, och efter det Kammarkollegium, genom Utslag den 28 Oktober 1856, tillerkänt Kompani-chefen biträde af Landtmätare vid torp-utläggningar, då han det begärde, uti underdånigt yttrande af den 16 April 1857 ansett någon annan allmän åtgärd i afseende på beskaffenheten och begagnandet af de nuvarande båtsmanstorpen eller af de lägenheter, som fram deles kunde ifrågakomma att dertill utses, icke böra vidtagas, än föreskrift till Kompani-chefen att, i öfverensstämmelse med 25 § af Kongl. Instruktionen den 6 April 1838, hålla hand deröfver, att torpen af båtsmännen sje fve beboddes och väl häfdades, hvarjemte Kollegierna ansåge någon särskild vidare bestämning, än som redan vore gifven om torpens häfd då båtsmannen är bortkommenderad, icke erfordras. De åsigter Kollegierna sålunda yttrat, har Kongl. Majit, enligt Nådigt Bref af den 7 Juli 1857. funnit godt i nåder gilla, samt tillika anbefallt Befälhafvande Amiralen i Carlskrona att förständiga vederbörande Kompam-chef, att, jemlikt föreskriften i nyss åberopade Instruktion, tillse det så väl de vid Båtsmans-kompanierna på Gottland redan befintliga torp, som de, hvilka hädanefter iordningställas, varda af båtsmännen sjelfve bebodda och behörigen brukade.
Kongl. Myj:t behagade, jemlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att nådig skrifvelse i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo Z. Clir. Bäck. Kongl. Majttt Nådiga. Skrifvelse, N.-o 73. Ank. till Exp. Utsk. den a3 Mars, kl. 7 e. m. Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats utskott, angående tillämpningen i vissa delar af sednast fastställdm statsreglering; gifven Stockholms Slott den 3 Mars i8/f3. Vid pröfningen af det genom Kong). Maj:ts och rikets Statskontor i föreskrifven ordning upprättade förslag till statsverkets allmänna utgiftsstat för innevarande år, har Kong!. Majrts uppmärksamhet blifvit fästadt å det förhällande, att, under det att de al Rikets sednast församlade Ständer aflåtne underdåniga skrifvelse!’, angående de serskilda hufvudtitlarne, i allmänhet och i ett sammanhang upptaga samtlige å hvarje hufvudtitel uppförde anslagssummor, såsom beviljade att utgå intill S’nästa” eller ”nästvidtagande statsreglering /* vissa bland dessa summor, börande till 6:te, 7:de, 8:de och 9:de hufvudtitlarne och uppgående tilt ett sammanräknadt belopp af 76,379 r:dr 28 sk. 8r:st, uti samma skrifvelser serskildt omförmälas, såsom anvisade ”tillnästa riksdag/’ ett uttryck, som jemväl finnes begagnadt å den af Rikets Ständer öfverlemnade riksstaten, hvilken har till öfverskrift: ”Rikets Ständers riksstat för år 1845 och följande åren intill nästa riksdag/' under det likväl samma stat uti den åtföljande skrifvelsen benämnes ”riksstaten för åren 1848, 1846 och 1847”
E. om yrkad ändring i 23 §. och upphäfvande at 25 §. i Kongl. Förordningen den 13 Julii 181 b, odi Inteckning uti fast egendom. EkönomiUtskoftets K:o 187, i LÄga om utvidgad frihet till Väder-Mjöl-Quarnars uppbyggande, med rättighet att derå mala för Tull, ro. nr., fann Prestestfmdet, sorn ej ansåg skäligt frånträda sine förut i dessa ämnen fattade beslut, att b^iörde Utlatanden endast borde läggas tili handlingar ne. Pro t. XJtdr: d. 4 October. 1325, 1073 S. D. e. m. Da BeviliningsUtskottets Utlåtande N:o 42, rörande de mot dess Betänkande, om PostVerket och de deraf inflytande Bevillningsmedel, gjorde anmärkningar nu åter föredrogs, bi ef nämnde Utlåtande bifallet, med undantag af andra Puncten, angående moderationens upphörande, hvilken afslogs, äfvensom Ståndet icke fann någon åtgärd behöflig, i afseende på Hr Treffenbergs motion om belöning för den, som före nästa Riksdag inkommer med ett fullständigt och säkert förslag, till en förbättrad organisation af PostVerksInrättningen i Riket. Från Wällofl. BorgareStåndet. S. D. ConstitutionsUtskottets nedannämnde Memorial föredrogs å nyo: och de deruti uppgffne Grundlags ändrings förslag antogos att hvila, såsom Riksens Ständers Utlåtanden, till nästa Riksdag. N;o 53, om några smärre ändringar och tilllägg i 19 och 22 §. §. Riksdags Ordningen. N;o 54. om en ändring i 15 §. Riksdagsordningen med afseende å Universitetens represantationsrätt. N:o 56 rörande några mindre Grundlagsändringar, föranledda af det inom Utskotten införda omröstningssätt. *0/4 Fröt. Utdr. d. 4 October. 1825. N:o 57 angående ändring i 2 §. TryckfrihetsFörordningen. S. D. Då nu å nyo föredrogs
Achates, nedannämnde d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagde motioner: l:o Ang:de ändring af 4 kap., 4 § Utsökn:sB:n, ifråga om transport af skuldsedlar till viss man eller ordres; 2:o Ang:de ändring af 10 § i 10 kap. H.B., ifråga om arfvinges efter död löftesman ansvarighet för hans borgensförbindelser. 3:o Ang:de upbörandet af R. o. Ad:s forum privilegiatum: och 4;o Ang:de åtskilliga ändringar i konkurslagen. Föredrogs och remitterades till LagUtsk. Hr Celsings, Lars Gustaf, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion, ang:de nedsättande af en komité för utarbetande af ett fullständigt förslag till Förmyndare-kamrars inrättande här i landet samt i sammanhang dermed till en lämplig förändring i lagstiftningen för de tysta förmonsrätterne. Föredrogs och remitterades till Bevilln:sUtsk. Frih. Raabs, Adam Christian, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordel lagda motion, att alla exporttullar måtte ur tulltaxan utgå. Föredrogs och remitterades till StalsUtsk. Hr Dalmans, Willi. Fredr. Achates, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion, ang:de löneregleringen för Hofrätternes tjenstemän. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Hr Lilljeskjölds, Carl Gustaf, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion om löneförhöjning för Provincial-Läkaren i Jemtlands län. Föredrogs och remitterades till det för behandling af frågor ronde bränvins tillverkning och försäljning tillsatta serskildta Ulsk. Frih. Cederströms, Anders, d. 31 sisth Dec. e. m. Den 4 Januari e. m. 93 på bordet lagda motion, med förslag till åtskilliga förändringar i Brån vins-lagstiftningen. Föredrogos StatsUtsk:s d. 31 sistl.
Icke ville jag vara en helgonbild, som man knäböjer för, men som ändå i det hela ej är något annat än en påklädd docka i sin ägares hand." "Bäst man talar om trollet så kommer det", utropade Hebla. "Der kommer han ju nere på vägen. Siri, Siri, hvad rodnar du nu åter så orimligt! Jag tror presist att du icke vore så emot att komma i glasskåp. Men hvem är den andre herrn, som följer honom?" "Det är ju min far", sade Sigrid. "Honom igenkänner ej Hebla, men väl den unge herrn", skämtade Karin. "Men i sanning, Hebla, du pratar mycket mer än en ung flicka bör tala." "Nå ja, något måste jag väl också få prata om! Tacka vill jag när Peder var här, då fick jag med honom slabbra bäst jag ville. Men nu skall allt vara så klokt, kantänka, när man talar med stora syster. Men pratar jag för mycket, så förpratar åtminstone Siri sig icke, det är då säkert." "Derföre är också Siri dubbelt klokare än du. Siri pratar icke mycket, men derför säger hon också icke så många dårskaper som du." Hebla neg. "Tackar ödmjukast. Ja, och moraliserar ej heller så förnuftigt som du! Men kom nu, så gå vi ned. Herr Erik kommer ju gerad hit. Herr Enevald syns gå in i fogdbyggningen. Nå, nog vet man att han måste borsta dammet af sina fötter, fast ej vägen från stranden är lång." Siri hade stått och sett utåt vägen, men så gerna hon än velat, så gick det ej an att springa emot Enevald. Nu, sedan denne lemnat herr Erik, var Sigrid som en fågel utför trapporna och hann ännu helsa sin far på gården. "God dag, min lilla flicka. Se så rask och glad du ser ut. Allt rödare bli dina kinder här på Qvidja. De syntes mig hafva bleknat en smula i våras. Men nu kommer jag för att hemta jungfrurna och dig till Åbo. Fru Ebba längtar efter sina döttrar." Under detta tal hade herr Erik och Sigrid hunnit in. Nu inträdde äfven Enevald.
Ja, alltnog, en människa, som »liksom gör sitt testamente», är så godt som död – hvilket också besannat sig – och alltnog – en klockare är också en människa – fast en som vill lefva... alltnog – klockaren hade nyss förklarat sin kärlek för den blifvande arftagerskan bakom mjöllåren i boden. Att påstå att Brita blef »som fallen från skyarna», hvilket hon sade sig blifva, är icke att göra henne rättvisa. Det var att stiga i graderna, att komma från tramporna upp till orgeln, och när man inte kunde komma högre så Visserligen tog klockarfar sig ett glas och var oregerlig i affärer, men Ja, de djupa rosorna på Britas kinder voro blyga fästmörosor, men det skulle ingen få veta af tills vidare, så att fästmannen »opåtald» skulle kunna hjälpa henne att få ut sin rätt vid arfskiftet. Kaffet var ypperligt, brödet likaså. Först talade man litet dämpadt, ty den döde låg i lillkammaren på andra sidan förstugan, men, hur det var, så kom konversationen i full gång. Allra högljuddast var Lisa. Det var som om hon riktigt njutit af att höra sin egen röst. På kindknotorna brunno två röda fläckar, ögonen riktigt som gnistrade, och hon drack kopp på kopp af kaffet med den otillfredsställda passionens hela glupskhet. »Ja, dä behöfs allt nå’ stärkande, när sorga står för dörra», sa Nylunda-mor, som tyckte synd om kräket och ville hjälpa henne. »Vore värre om’en sto’ inna’för dörra», sade hus-styran raskt. »Ta ett rå te, klockare, var så go’». Lisas nervösa öfverretning lade sig. Hon rent som skämdes och smög sig tillbaka till spisen och började åter grubbla på sitt oklara vis. Stor-Olle (mannen) skulle bli belåten – lillOlle (sonen) skulle bli belåten, å hon skulle å bli belåten – därför att de andra blefvo belåtna.
Det är icke omöjligt för vår Herre att göra hvad Han behagar, och således också att sända oss en sådan man, som upplyser oss om hvad vi ännu icke veta. I en dissenterlag bör den husliga kretsen vara alldeles fredad. Har man förtroende inom en sådan krets, synes det mig ganska betänkligt att låta fiskaler intränga deri och ålägga böter. Om åter en bedragare skulle innästla sig inom en sådan krets, så måste det vara hvarje husfaders och familjs enskilda sak att utestänga honom. En dissenterlag bör vara alldeles fri från sådana band, hvarigenom man på obehörigt sätt förhindrar den utveckling, hvartill kyrkan har rätt att komma. Jag anhåller om återremiss å det sednare mom. i 8:de §:n. Frih. Creutz: Jag ber att få förena mig i det yrkande, sorn Frih. Cederström, Thure, framställt. Jag ber äfven att få Deri 22 Maj. »61 nämna några ord i afseende på ett af Frih. Rudolf Cederström fäldt yttrande rör:de Hr Olivecronas reservation. Hr Frih:n har kallat den sakrik och förtjenstfull. Jag kan icke neka att den är sakrik, men det sednare hestrider jag; ty denna reservation synes försätta oss tillbaka ett sekel i tiden. Jag skulle beklaga, om den utgjorde ett tecken på den ståndpunkt, hvarpå den juridiska bildningen befinner sig i vårt land; men denna reservation är offentligen afgifven, och lärer väl också komma att uppskattas till sitt rätta värde. Gr. Sparre: Jag tager för gifvet, att R. o. Ad. bifaller äfven denna §. Jag vill blott tillkännagifva, att jag icke kan i detta fall instämma i Ståndets åsigt. Jag anser att Utsk:ts förslag är det minsta, man kan medgifva. Jag tror, hvilket äfven Frih. De Geer medgifvit, att §:n skulle gifva anledning till eludering, och jag anser det icke kunna vara lyckligt, att ansvaringar införas äfven på detta fält. Det lärer dessutom icke kunna förhindras enskilda personer, som t. ex. hafva pensionsanstalter, att begagna främmande trosbekännare såsom lärare.
M. med anhållan att en Komité måtte nedsättas för afgifvandet af förslag till ny bevilln.-stadga. Jag anhåller att få förena mig med dem, som yrka bifall till Utsk:s förslag. Hr Tornerhj elm, Rudolf: Då R. o. Ad. beslutat att detta Betänk, skall punktvis föredragas, vill jag ej utsträcka diskussionen vidt och bredt. Jag tror blott att, hvad detta moment vidkommer, man bort bestämma den erforderliga summan, ty allmänheten kan, då den sväfvar i okunnighet om summans belopp, med skäl frukta att densamma blir större än den förut varit. Jag får derföre yrka återremiss af denna punkt. Hr Printzensköld: Det är något för strängt af Gr. Lagerbjelke att fälla ett sådant omdöme, som han här gjort om dem, hvilka varit med om att stifta alla de alltsedan 1809 års statshvälfning utkomna bevilln.-författningar, der bevilln.-summan alltid uti ingressen blifvit utsatt. Man har i detta fall ej gjort något annat än blott på ett fullkomligen riktigt sätt tillämpat vår nu gällande grundlag. TJti 60 § af Reg.-F., hvilken innefattar en specifikation å alla de särskildta slags inkomster, som till bevillningar äro att hänföra, uppräknas nemi. till sist, såsom orden lyda, »hvad R. St:r dessutom särskildt hvarje Riks - Den 9 Maj f". m. 15 dag såsom bevillning sig åtaga”. Och vidare heter det i 62 § K. F., att sedan Statsverkets behof blifvit af Stats-Utak:t upgifne och af It. St:r pröfvade, ankommer det på R. St:r att en deremet svarande bevillning sig åtaga. Kan man nu icke bestrida, att desse stadganden uppenbarligen förutsätta, att ifrågavarande särskildta bevillning bör lämpas efter behofvet och således äfven bör till beloppet vara känd, innan åtagandet sker, så lärer uti dessa förhållanden ligga tillräckliga bevis på oriktigheten af den ingress, som nu är under öfverläggning, och att den således bör på det föreslagna sättet förändras.