Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är orättvist; men Den 2 December. 21 dertill skulle man komma, om uti de tvenne citerade §§ de ordalag användas, som äro föreslagna. Uti 68 § står det: ”För att, på grund af en sålunda verkställd undersökning af förhållandet, kunna tillvägabringa en rättvis taxering.” Det är icke förhållandet af sjelfva egendomen i och för sig, utan det är egendomens förhållande till andra egendomar, som bör l'gga till grund för taxeringsvärdet. Uti 76 § är det åter anfördi om sågverk, samt valk-, stamp-, oljeoch andra än mjölqvarnar, att de skola till ”deras rättmätiga värden upptagas.” Delta vore i min tanka ganska orättvist. De böra upptagas till det värde de äga uti förhållande till andra dylika inrättningar. Då få vi en taxering, som är jemn och billig, och taxeringsvärden, som icke illusoriskt kunna bedraga Kronan. Jag kan således, hvad dessa begge §§ angår, icke annat än tillstyrka afslag å den föreslagna förändringen. Gr. Cronhjelm: Jag nödgas beklaga, att den siste värde talaren så förstått Utsk:s betänk., eller med andra ord sagt, att Utsk. uttryckt sig så obegripligt, enär jag kan försäkra den värde talaren, att Utsk:s mening ingalunda varit någon annan än den som han framställt, nemi. att egendomarne icke hädanefter skulle få, såsom hittills stundom händt, taxeras lill deras gångbara pris, utan till deras relativa värden. Den nuvarande § räknar upp allt livad som skall undersökas, men tillägger derefter orden: ”i orten gångbara pris”. Della uttryck: ”i orten gångbara pris” har verkat derhän, att Kronan ansett sig böra höja värdet. Nu har Hr von Heijne-väckt sin motion, och Utsk. afgifvit detta tillstyrkande, på sätt Hr Printzenskjöld upplyst, just på del att icke något annat värde må kunna sältas på en egendom än ett relativt, d. v. s. ett värde som står i förhållande till värdet på alla andra egendomar, som med den ifyågavar. äro lika goda.
Nio 48, i ani. af förre Handlanden J. A. Carlqvists ansökning om eftergift af upplupen ränta å en till Banko-diskontverket inbetald skuld; Nio 49, i fråga om ett af förre Apothekaren C. P. Lidmans hustru, Jenny Lidman, fodd Bentselstjerna, gjordt ackordsanbud; Nio 50, angide förskrifterna i 8:de artikeln af Banko-reglementet; samt Nio 51, i ani. af väckt motion, att granskningen afBankodiskontverkets räkenskaper och förvaltning hädanefter må verk - Den 12 Augusti f. m. 25 ställas af K. St:rs Revisorer öfver Stats-, Bankooch Riksgäldsverken. Föredrogos två frän Hederv. Bonde-St. ankomna prot.-utdrag N:ris 370 och 371, innefattande ej mindre samma Riks-Stånds beslut öfver sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 34, i ani. af dels K. M:s Nåd. Propos. med förslag till ny jagtstadga, dels ock enskilda motioner i frågor rörande jagt, än äfven inbjudning till de öfriga RiksStånden att biträda de beslut, som Bonde-St. fattat rörande §§:na 1, 3, mom. 2., 9. mom. 2., 14 och 21. mom. 3, i förslaget till ny jagtstadga. Begärdes på bordet. H. o. Ad. åtskiljdes kl. | 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 12 Augusti 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 8 dennes samt pleniproto:t för den 6 sistl. Maj f. m. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:ts den 8 dennes bordlagde Nådiga Propos:r till R.
St, i fråga om fortfarandet af det anslag af i6o| tunnor Spannmål, R. St. år 1823 till nästa Riksdag beviljade, till lönefyllnader åt Lärarne vid Stockholms stads Undervisnings-Verk, inhemtat, att 6 från tjenstgöring afgångne äldre Lärares pensionerande ännu lägger hinder för flere vid Undervisnings-Verken i Stockholm anställda Lärare, att komma i åtnjutande af de med deras befattningar förenade löneförmoner, och således den anledning, hvarföre R. St. vid förstnämde tid beviljade ofvanberörde serskilda anslag, ännu icke upphört, hafva ock R. St. ansett rätta tiden för samma anslags indragning ej eller ännu vara inne. Och då först efter de pensionerade äldre Lärarnes bortgång denna Spannmål kommer att till Scholfonden inflyta, samt skillnaden emellan bristen för de ordinarie tjenstgörande Lärarnes aflöning, 237! tunnor Spannmål, och ofvanberörde i6o\ tunnor således erfordras med 77I tunnor, innan någon indragning Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrifv. 25 af samma 160^ tunnor bör ega rum; hafva R. St. bifallit, att en emot dessa i6o-| tunnor svarande summa, efter Markegångsvärde, jemväl hädanefter må till disposition af Directionen öfver Under visnings-Verken i Stockholm utgå, likväl på det sätt, att, sedan genom någon af de äldre pensionerade Lärarnes bortgång, nyssberorde 77! t:r först kommit Schol-fonden till godo, vid hvarje sedermera skeende förändring i dessa Lärares personal, indragning till Statsverket, med motsvarande belopp af hvad en sådan äldre Lärare uppburit, bör af ifrågavarande i6o| tunnor, eller deremot svarande penningevärde, verkställas. Börande ock bemälde Directioll årligen till Stats-Cotttoiret afgifva berättelse om behofvet af detta serskilda Löne-anslag, i öfverensstämmelse med dessa föreskrifter. 17:0 Pension för Förste Kammar-Musicus B.
Därpå inbars en väldig helstekt gädda, så väl sönderskuren, att betjänten, som serverade, med lätthet kunde praktisera stycke efter st3 cke på silfverspaden, då gästerna lade för sig. Man satt en liten stund, väntande på såsen och annat möjligt tillbehör till denna rätt, men då ingenting vidare syntes till, döko gaffiarna ned på de bruna styckena, och nu följde utrop af förvåning, förtjusning och en eller annan suck af sviken väntan, allt beroende på hvars och ens smak för denna alldeles nya anrättning, hvilken dock hade en märklig förmåga att lifva stämningen. Omedelbart därpå följde steken med sina grönsaker, och måltiden afslöts med en dessert af ett par friska fruktsorter. r IDUN 12 1897 Fashionabla bröllop. 1 likhet med hvad som sedan länge är bruket i utlandets förnämligare familjeoch kvinnotidningar, ämnar äfven Idun hädanefter meddela porträtter af ett eller annat brudpar ur de högre kretsarne hvars trolofning eller förmälning på grund af kontrahenternas sociala ställning är ägnad att ådraga sig ett allmännare intresse. Vi hafva i dag nöjet att göra början med det lysande äkta par, hvars förmälning i tisdags här i hufvudstaden försiggick med mer än vanlig éclat, i det kronprinsen och kronprinsessan höllo bröllop för kammarherren hos kronprinsen grefve Magnus Brahe och hoffröken hos kronprinsessan fröken Anna Nordenfalk. Brudgummen, som är född år 1849, tillhör, som kändt, en af våra allra förnämligaste urgamla svenska ätter, hvilken nu räknar endast tvänne manliga representanter: den äldre brodern, tjänstgörande öfverstekammarjunkaren grefve Nils Brahe, det stora fideikommisset Skoklosters innehafvare, samt den yngre, grefve Magnus Per Brahe, hvilken som herresäte besitter Rydboholms slott i Roslagen. Grefve Magnus Brahe är för öfrigt f. d. ryttmästare vid lifgardet till häst och innehafvare af en hel rad lysande ordnar.
Vid sådant förhållande och då de ifrågavarande förändringarne i tullsatserna icke voro genom Franska handelstraktaten betingade, och Herr föredragandens hela föregående embetsmannabana för mig utgör en borgen derföre, att han icke kan hafva vid utfärdandet af den nya tulltaxan af den 24 Mars 1865 åsyftat att stadga någon tullförhöjning, har jag hos mig stadgat den öfvertygelsen att den anmärkta förhöjningen i tullen å linieradt papper tillkommit, icke för att rätta någon oegentlighet eller något förbiseende i 1863 års taxa, utan af ett ouppsåtligt förbiseende vid utfärdandet af 1865 års tulltaxa, hvilket förbiseende, om det än ej deraf ursäktas, likväl lätt kan förklaras af den omständigheten att, så vida man af Statsråds-protokollet kan sluta, icke någon myndighet blifvit öfver förslaget till tulltaxa hörd, innan detsamma till stadfästelse hos Kongl. Maj:t anmäldes. I öfrigt har vid läsning af de Statsråds-protokoll, uti hvilkas granskning jag deltagit, min uppmärksamhet blifvit fästad vid rådgifvare-åtgärderna i afseende å några andra regeringsbeslut, hvilka åtgärder synts mig hafva bort hos Rikets Ständer anmälas; och för hvilka jag får lemna en i möjligaste måtto kort redogörelse, med antydan af hvad dervid i främsta rummet synts mig anmärkningsvärd!; och hvilket hindrat mig att biträda den slutmening, hvartill Utskottet i sitt Betänkande kommit.
Så vidt bergshandteringen beror af tillgång på köpekol, kan denna handtering, för ögonblicket uppdrifven genom den ökade kolfångst, som härrört från utvidgad kolhandel, ej undgå ett återfall till lägre ståndpunkt, än der den befann sig före den utvidgade frihetens inträde. Huruvida någon ting redan nu kan i lagstiftningsväg företagas till afböjande af den hotande faran, lärer ej ulan grundlig sakkännedom kunna afgöras. Att hvad göras kan är af nöden, så mycket har förefallit mig klart. Träd varuhandeln, så vidt den rörer sig med bräder, bjelka r och spiror, kan väl icke medtaga de hemmans husbehof, som lemna virket, så vida ett hemmans hela skogstillgång ej lärer bestå af dertill utvuxna träd. Men för en fortfarande tillgång kan äfven här icke umbäras sparsamhet med skogen och vård om återväxt. Och svårligen lärer väl, med dessa skogar mer än andra, exempel häraf finnas att framvisa. Att i vissa orter tillgången från enskilda ägor nu mera börjat saknas, ville jag sluta deraf, att tillgrepp från kronoskogarna i dessa orter yppat sig i vida större utsträckning än förut. Blifva dessa tillgrepp icke hämmade; så kan tillgången på trädvaror till utförsel derigenom väl någon tid underhållas, men kan dock, i brist af ali omvårdnad om skogarna, säkerligen icke länge fortfara. 107 Från alla sidor nalkas den skogarnes fulländade undergång, som slutligen skall frambringa den enhälliga öfvertjgelsen, att det onda ej får lemnäs utan hjelp. Ett lagstiftningsförslag, som jag ansett böra här upplagas, har hos mig kommit i öfvervägande genom en lill mig ställd anmälan om de olika sätt, domstolarne iakttaga vid behandlingen af mål, deruti en person tilltalas för flera brott, af hvilka det ena är be lagd t med penningeböter, som skola vid bristande tillgång förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, men å ett annat bör tillämpas prygelstraff enligt krigsartiklarna; uti hvilka mål de fleste krigsrätter samt Kongl. Krigshofrätlens fleste ledamöter dömt den brottslige att i ena bot afstraffas med fängelse vid vatten och bröd; hvaremot Högste
En annan Ledamot har till siffran bestämdt uppgifvit detta misstag, som tillkommit deraf, att SjöArlilleristernas beklädnad ansetts tillböra ordinarie Staten, då den alltid tillhört den extraordinarie, men omöjligt skulle det vara , att nu blott anordna 3o,ooo R:dr lill denna ExpectantStat, sorn påtagligen fordrar mera, men som årligen minskas och snart skall totalt försvinna; rättast tror jag vara, att Kongl. Majit inom Titeln anordnar härom. Att detta yttrande må få åtfölja återremissen af loide IdufvudTiteln, anhåller jag vördsammast. Hvarefter Herr Nordenskjöld munteligen tilläde: Derjemte anhåller jag att få förena mig med den af Herr ContreAmiralen von Schantz emot Utlåtandet afgifne Reservation angående lönetillökning för Flottans ConstructionsCorps, i likhet med hvad FortitlcationsCorpsen åtnjuter. Friherre äf NordinCarl Johanj anförde skriftligen: Den af Utskottet uppgjorde calcul öfver tillgång och behof för Sjöförsvaret skul - Den 2a Maji.
ISTär Herr von Hartmansdorff lika med mig har delat en motsatt tanka, men vi hört till minoriteten och ett annat beslut är fattadt, och när, enligt vår öfvertygelse, fast emot pluralitens, det är ett missförstånd äfven af detta systeme, som föranledt ifrågavarande Betänkande, så är det ej inconsetjuenf, att jag nu tillstyrker bifall å detsamma, enär jag grundar det deruppå, att ingen anledning är, att rättelse för denna gång står att vinna. Herr Munck af Rosen sk j öld: Oaktadt jag yrkat återremiss i anledning af ett uttryck i Blänkandet, skall jag likväl gå in på bifall, med det vilkor, att jag i Protocollet får min reservation antecknad emot det anmärkte utrycket. Med denna reservation bifaller jag således Betänkandet. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Atskillige Ledamöter hafva ansett den inrikes tull-bevakningen öfverflödig och onyttig, samt böra afskalfas derföre att den kostar mera, än den directe importerar. Detta skäl kan jag ej finna gilltigt, emedan om den t. ex. kostar 4°>00° R:dr, kunde det likväl hända, att den genom afskräckaudet från försnillning ökar lull-upp - 630 Den 27 November f, m; bordén med 100,000. Endast på sådant sätt gagnar egentligen Kammar-Rätten. Detta skäl anser jag således icke vara tillräckligt. Men då erfarenheten visat, såsom Herr Hjerta yttrat, att bevakningen är alldeles ändamåls lös , helst varor skola mot en viss obetydlig assecurance-afgift, utan ringaste fara eller bekymmer för Requirenten, kunna erhållas allefvererade hvar man behagar. Det är derföre troligt att bevakningen alltid skall blifva utan ändamål, så länge den är fästad vid vissa ställen. Deremot skulle kanhända ambulatoriska eller resande uppsyningsman vara mera tjenlige. Jag tillstyrker således bifall till Utskottens Betänkande, emedan jag finner den närvarande bevakningen vara utan ändamål. Detta anser jag nödigt äfven på det att Allmogen må slippa att besväras af Tullnärers prejerier.
Protocoll hällas bör, och ankommer det pä Compagnicts Rotehållare om de wid innom Compagniet anstäld sanunankoinst wilja höras eller intet öfwer Fullmägtiges ätgärd, i hwilket sednare fall, Fullmägtiges yttrande anses wara för Compagnicts Rotehällares räkning gällande. Derefter och innan besia Fullmägtige ätffiljas, wälja desie ibland sig Twänne Ständspersoner, ware sig frälse eller ofrälse, och twänne Bönder, de der sammanträda med de andre Compagniernes Fullmägtigeinnom sammaRegemente,näst föreden allmänna Rotehällarens sammankomst, och sedan de innom sig walt en ordförande Ständsperson, ware sig frälse eller ofrälse, lata de sig föredraga alla betänkanden, som blifwit författade wid Compaqniels Rotehällares Fullmägtiges sammanträden, och äga de rättighet at jemnka de serffildta ffilja-tigheter hwilka deruti kunna finnas, och böra 884 Den 9 Augusti. författa deröfwer et särskildt betänkande, ingen Fullmägtig betagit, at derwid bifoga sit särffildla utlärande, hwarefter sä wäl detta betänkande, af alla Fullmägtige undertecknadt, samt Compagnie - Fullmägtiges hällne Protocoller med öfriga Handlingar, komma at inlemnas wid Regementets Rotehällares allmänna sammankomst, til deras friwilliga bifall eller afstag, och äga detze at nog obserwera, det et serskildt Compagnies Rotehällare intet emot deras wilja mätte pätru. gas nägor bifall uti de händelser, som et skiljaktigt läge och andra Oeconomiffa omständigheter kunna föranleda til.
Krigskollogii förvaltning hörande föremål, grundar sig på den af Rikets Ständer jemväl bifallna 50:de punkten af oftanäinnde Utlåtande. 118 §, angående beviljadfc anslag för sjöförsvaret tillhörande föremål, utöfver de å Riks-statens 5:te Hufvud-titel uppförda årliga utgifter, upptager Rikets Ständers, i anledning af följande framställningari Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 85, och jemlikt Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 173 fattade beslut, nemligen: l:sta inom., angående nybyggnad af cn ångfregatt, 13:de punkten i sagdo Utlåtande, och Memorialet N o 173, sid. 12. 2:dra morn., angående ång-korvctten Thors reparation, 14:do punkten i Utlåtandet N:o 85. 3:dje inom., angående skeppsdockorna vid Flottans station i Carlskrona, nämnde Utlåtandes 15:dc punkt, lale morn., angående en ångqvarnsoch bageri-inrättning i samma stad, 16:dc punkten i morberörda Utlåtande. 5:te morn., angående byggnadsoch reparations-arbeten samt anskaffningar vid Flottans stationer, samma Utlåtandes 18:de punkt och Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 173, sid. 12—13. 6:to inom., angående vattenledning från Lyckeby till Carlskrona, 17:de punkten i Utlåtandet Nio 85. 119 §, lista morn., angående fyrinrättning å Sandhammaren, grundar sig på Rikets Ständers beslut genom bifallande af 19:dc punkten i Utlåtandet N:o 85. 2:dra morn., angående ett fyrfartyg vid Sydostbrotten, grundar sig på Rikets Ständers beslut genom bifall till Sammansatt Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 17. 3:dje morn., angående anskaffning af 12 däckade lotsbåtar, grundar sig på Rikets Ständers beslut enligt nämnde Utskotts Utlåtande N:o 4. 120 §, lista morn., angående anslag för rikets ekonomiska karteverks bearbetande, innehåller Rikets Ständers beslut genom bifall till 9:de punkten i StatsUtskottets Utlåtande N:o 93. 2:dra moni., angående anslag för skiften och afvittringar, grundar sig på Rikets Ständers beslut enligt 21:sta punkten i nämnde Utlåtande. 3:djc morn., angående Svenska trädgårdsföreningens elev-skola och trädgårdsodlingens befrämjande, grundar sig på Rikets Ständers beslut genom bifall till samma Utlåtandes 29:do punkt, 4.-de moni., angående en Agrikultur-kemisk försöks-anstalt vid Ultuna, innehåller Rikets Ständers enligt 28:de punkten af Utlåtandet N:o 93, och Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 173, sid. 15—10 fattade beslut. 121 §, angående byggnader vid Ultuna Landtbruks-institut, är grundad på Rikets Ständers beslut genom bifallandet af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 190.
Salen hade småningom utrymts så när som på ett litet allvarsamt fåtal, och förmannen, som kunde arbeta och tiga för tre när det gällde men i dag var vid sitt pratsamma lynne, sjönk så godt sig göra lät ned i en stol bredvid Tore och lade upp fötterna på bordet. – Well – S:t Patrick får reda sig utan mig också – det där är dumheter, som passar för gamla landet ... he – old man – att inte du ska ut och lufta på ditt irländska vadmal? Han hade sträckt sig bakåt och nickade åt en gubbe, som, klädd i tarfliga europeiska arbetskläder, långsamt strök på färg och till svar gaf ifrån sig ett ilsket murrande. – Jag ska säga dig, far – fortsatte Mac Loughlin och vred på sina bekvämt placerade sulor – jag är trött på att se dig stryka omkring gatorna i de där klumpiga donen från gamla Irland. – Det är hufvud på skaft på dig, gamling, men se på mig – ser jag ut som du, jag? Det är som jag vore från en annan planet. Här kom du ut, när du var ung i världen, och när det hängde gull ner från träden, så ställde du dig att rota och böka i jorden – det förlåter jag dig inte, far – och så går du omkring och hackar och hackar på Amerika se’n ... var tacksam att det fanns ett sådant här land att komma till ... du kunde äta och klä’ dig som en människa och inte som ett arbetsök ... men du sitter för fast i det gamla ... Det materiella ... det är just det afgörande ... Folk däröfver har så rasande galna idéer om pengar – pengar är medel – pengar ger själ. – Tror inte du, att när jag får på mig en fin rock och ligger i en bra säng, så får jag fler tankar och finare känslor än en smutsig, klumpig irländare, som snörflar i en fållbänk näst till kor och grisar?! Nonsens – lutter nonsens Helgonmålaren spottade tvärt öfver rummet och direkt i spottlådan, strök långsamt med pekfingrets bredsida upp mustascherna och tittade filosofiskt i taket.
Hemkallad af sin djupt sörjande moder afreste hon ofördröjligen till hemlandet och vistades därefter några år i hemmet på Janneborg tillsammans med modern och syskonen. Sex år senare stod den unga Fredrique smyckad som brud framför altaret i Asarums kyrka, där hon den 3 maj 1870 sammanvigdes med då- varande borgmästaren i Karlshamn Lars Wilhelm Samuel Lothigius. Det första egna hemmet blef alltså i Karlshamn, men under de närmaste 10 åren tillbragtes mestadels vintrarna i Stockholm, där borgmästare Lothigius var ledamot af riksdagen, först i andra och senare i första kammaren. Sedan herr Lothigius år 1881 blifvit befordrad till häradshöfding i mellersta Hallands domsaga, flyttade familjen till Varberg — men ej heller här blef vistelsen långvarig. Tre år därefter 1884 valdes häradshöfding Lothigius till Riksdagens justitieombudsman. Till Stockholm bar det nu af med larer och penater, och där stannade man i — tre år. Ja längre räckte det e j, förrän ödet bjöd på nya växlingar. Den 29 november 1886 blef herr Lothigius utnämnd till landshöfding öfver Elfsborgs län med bostad i Venersborg. Det dröjde nu icke länge, innan fru Lothigius, sedan hon väl ordnat det egna hemmet, med vaken blick och lifligt intresse började taga del i det som rörde stadensvälgörenhetsinstitutioner, skolor m. m., och är hon en mycket verksam ledamot i styrelsen för drottning Lovisas stiftelse för vanvårdade barn och för sjukhjälpsföreningen i Venersborg, desslikes för Elfsborgs läns norra hushållningssällskaps praktiska hushållsskola på Ellenö, hvars uppgift är att uppfostra dugliga husmödrar och tjänarinnor. Genom sitt vänliga, all stelhet bannlysande sätt har landshöfdingskan Lothigius förvärfvat sig många och trofasta vänner å alla de olika orter inom vårt land, där hon vistats. Då man ser den ännu ungdomliga
Akt deste sednast nämnde in vaanden icke arv edeligen styrkte , är hwarken deras eller Herr Major Ltael von Ickollleins försummelse» de instälde sig i fadank upsät wid Härads Rätten, men tilllats icke afgiswa i laglig ordning witknesmäl emedan deras utsagor icke instämde med de berättelser wiste tjensteman, som pä Kongl. Majus Nädigste besa!- ning besett orren, förut afgifwit, detta besynnerliga jas är enda orsaken, och om det kör jenar upseende, icke lärer undgå wär nitiske Justitie Cantzlers handläggning, eller mahända wara den blifwande Justitie Ombudsmannen sörbehällit. Med anledning häraf, och i synnerhet, dL Herr Major 8t«el von I-lolllein sjelf yrkar ärlig Syn pä hwatz tillgjordt blifwit, wägar jag ödmju, kast hemställa om icke Slars-Mffottet kunde älaggas uppgifwa Fond för denna odlings-summa. Högst sällatframwisas en man som wid sä hög alder, dä en tilltagande bräcklighet är att päräkna och fä ^vilkorligt behöfde Hustru och Barns vmwärdnad, hasta utur destas sköte, försaka icke alle» nast alla lifwetS nöjen uian afwen Le mäst oum bär - I2Z6 Den 26 Zebruarik. bärliga behof, af ätra att jemwäl i dest lefnads höst gagna sitt Fädernesland; matte det kunna i en framtid räkna mänga med sä Spartanska tänkesättmen aldrig miffkänna deras warde, eller tilläta nöden fjettra den idoga arin som will räcka dem bröd. Jag anhäller om Herr Grefven och Landtman skalkens proposition, samt tillstånd fä communicera detta med de öfrige RikS-Ständen. L. lveuterbjelm. Zerr Grefwe» och Landtmarffalken proponerade bifall pä SlcuS-Utstoltets Betänkande. Ropades
Harwid anser sig StatsUtstollet, för Desi del, böra wördsamt rilstännagifwa, att sedan det sä wät genom Konungens Nådiga proposition af d. Z sistlidne Julii, som igenom den sednare af d. 12 derpäföljande September, angående åtskilliga af Allmänna MagasinsDirectionen uppgifne behof och omständigheter m. m. (hwilken Proposition jemwäl är mordén till OeconomieUtstottet remitterad) blifwit uppmanadt att utse utwägar till ersättning för MagasinsDirectionen as desi hos SkatSWerket ägande fordringar, och att dymedelst sätta densamma i tillstånd, att uppfylla de ätstillige emot desi inrättning svarande ändamål, har StatsUtstoktet, esler erhällen del af MagasinsDirectionenS redogörelse och räkenskaper för flere är, samt deras behöriga granskning, i ämnet wunnit den öfwenygelse, som der, gemensamt med OeconomieUtskottet, nu får inför ds respective RiksStänden »vördsammeligen yttra. Dcsiförinnan böra likwäl Utskotten anmäla den omständighet, att Kongl. Masists sistberörde Höga Proposirion wäl för någon lid sedan blifwit af OeconomieUtstotkek uti serskildt Betänkande beswarad, men att, enär detsamma endast innefattar provisoriske förslag för den lid MagasinsJnrättningen skulle komma att förblifva uti desi närwarande stick, Utstotten häraf nu icke anse sig hindrade, att angående MagasinsMerket i hela desi widd aflemna utlåtande. 86 Den s Zcbruarii' Frägan, huruwida Allmänna Magasiner hädanefter vöra existera, eller icke, är naturligtwis den första som Utskotten anse sig skyldigs att beswara, och de skulle tro sig pä det högsta afwika frän vexas pligt, om de icke tillstyrkte Riksens Högloft.