Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, genöm Nådiga Skrifvelser till Bergs-Collegium af den 10 April 1810 och den 13 Juli 1813, förklarat dessa ansökningar icke kunna bifallas och, såsom skäl dertill, anfört: att kruttillverkningen i allmänhet blifvit af Kronan besörjd genom dertill inrättade krutbruk, hvilka lemnade full krut-tillgång både för Statens och enskildes behof; alt, i händelse af bifall till de gjorda undersökningarne , de öfrige Bergslagen i Riket egde anledning att enahanda frihet begära, hvarigenom tillverkningen af så väl 2 ä 3000 centner bergkrut, hvilket ungefärligen vore det enskilde behofvet föråret, som äfven af den dertill erforderlige salpetern, komme att stadna i enskildes händer, och, tvert emoteöntracten emellan Kronan och Bruks-egarne, dragas ifrån krutbruken, hvilkas innehafvare för en sådan inskränkning skulle få anledning att af Expeditions-Vtskoltets Förslag till tind.
Hr von Troil: Den fråga, hvarom här tvistas, är, huruvida en fordringsägare på en enda lagsökning, efter directms hörande, skall kunna erhålla utslag på bolagets samtliga ledamöter. Man har, för att bestrida detta, framställt den grundsats, att ingen bör dömas ohördan. Jag medger riktigheten af denna grundsats och har äfven funnit dea iakttagen i alla de lagstiftningar, hvarom det lyckats mig att erhålla någon kännedom; men i alla dessa lagstiftningar, den Svenska icke undantagen, har jag också funnit den grundsats gällande, att den, som är hörd genom sin lagliga fullmäktig, dömes, såsom han blifvit sjelf hörd. I en föregående § af denna lag är sagdt, att direct:n skall äga att i alla mål för bolaget tala och svara, och om i den §, sorn nu är under öfverläggning, ytterligare säges, huru direct:n i lagsökningsmål svarar för alla bolagsmännen, samt, sedan denna lag blifvit antagen, en solidarisk bank stiftas, så har ju derigenom hvarje person, som ingår i detta bankbolag, fri villigt underkastat sig att såsom sin lagliga fullmägtig i aila bolaget röride frågor erkänna direcCn. Detta synes äfven i sak vara erkändt af Hr Stråle, ty han sade, att hvad Utskrn föreslagit kunde gå an, såvida i bolagsreglorna särskildt funnes intaget, att direct:n skall äga rätt att, i egenskap af fullmägtig, svara för de öfriga bolagsmännen; men jag tager mig friheten hemställa till Hr Stråle, huruvida det ej är detsamma, om det står i lagen eller i bolagsreglorna. Mig synes, att ett sådant stadgande snarare borde hafva ännu större gällande kraft, då det står i lagen, som är ett document af större helgd än bolagsreglorna. Det är af denna anledn., jag ej kunnat blifva öfvertygad om oriktigt heten af Utsk:ns förslag, ehuru jag, likasom Hr Rosenblad, skänker allt afseende åt yttranden, som i lagfrågor lemnäs af män, om hvilkas lagkunskap jag är öfvertygad. Frih. Boye:
Jag vet väl, att ExpeditionsUtskottet, om frågan remitteras dit, ej behöfver behandla den annorlunda, ej eller afgifva något Betänkande derom till Rikets Ständer; men deraf följer ej, att icke Rikets Ständer nu, när frågan kommit till dem, skola remittera den någonstädes; och att det ej bordt ske till ConstitutionsUtskottet, är förut visadt. När nu målet måste remitteras till något Utskott, tror jag att det lämpligaste är ExpeditionsUtskottet, äfven i förutsättning att detta Utskott låter det hvila, eller in - 3Den 12 Februaiii f. tsu >97 tömmer medi det utlåtande att Utskottet ej kan taga det i öfvervägande, förr än frågan om RiksdagsBeslutets utfärdande kommer till samma Utskott. I anledning häraf får jag bedja Ridderskapet och Adeln erinra sig, huru det vid förra Riksdagar gått till, när i RiksdagsBeslutet kallelsen till nästa Riksdag skulle utsättas. Talmännen hafva väl då förenat sig om att, till verkställighet af hvad Grundlagen föreskrifver, hemställa till Stånden, huruvida de ej finna lämpligt att utsätta tiden för nästa Riksdag. Nälen sådan framställning skett från Ordföranden, har förmodligen i saknad af nödig erinran från någon StåndsLedamot om tids utsättande för valens början, framställningen, såsom i alla fall reglementarisk, blifvit remitterad till ExpeditionsUtskottet, och när den blifvit dit remitterad, inträdde lätta tiden för ExpeditionsUtskottet att yttra sig. Om nu den idee, som Herr Bexell genom sin motion framställt, ej kan få behandling förr än på samma gång som remissen angående dagen till nästa Lagtima Riksdags början och dess införande i RiksdagsBeslutet, så gör väl sådant ingenting till saken; man måste väl nu ändå remittera Herr Bexells motion, för att följa Grundlagen, som föreskrifver: att hvarje allmän fråga skall remitteras.
Från de östra bäraderne, hvilka angränsa saltsjön, förses Norrköping med sine skogsförnödenheter, äfvensom afsalu af bräder och plank äger rum uti Waldemarsvik. Dernäst är sjöfarten den vigligaste binäringen, ehuru den ännu synes vara uti sin linda. Förutan från städerne, och hvarom mera kommer att nämnas vid berättelsen om tillståndet uti hvarje stad, idkas sjöfart för närvarande mest från Waldemarsviks Köping och skärgården uti Hammarkinds härad, något från skärgården i Östkinds härad, samt belt obetydligt från stranden af Vetlern. Den inskränker sig lill afskeppning af landsortens produkter till inrikes afsältningsorter, undantagande någre laster, som från Waldemarsvik försändes till Tyska släder. Från skärgården seglas merendels till Stockholm eller till Norrköping, på små, oftast odäckade jakter eller skärbåtar, temligen illa utrustade, men bemannade med godt sjöfolk. Fraktfarten är högst ringa. Fisket är en binäring för skärgården och strandboerne vid hafsvikarne, samt för en del invånare uti orterne kring de stora sjöarne Sommen, Roxen, Glan, Åsunden, Tåkern och Boren, och för många, hvilka bo dels intill den mängd mindre sjöar, som finnas inom Länet, dels ock utmed de många större och mindre vattendrag, der Lax, Ål och andre fiskslag framgå. Näringen kan vara af vigt för någon enskildt, och ger en god tillökning uti matförrådet för de hushåll, hvilka idka elen; men, förutan någon försäljning i släderne af den färska fångsten, afyttrns blott ringa cjvanlileler af denna vara, och ingenstädes är yrket särdeles indrägtig!. Laxfisket i Norrköping, strömmingsfisket på vissa ställen vid Östersjöns stränder samt ett och annat ålfiske äro de hutvudsakligaste. Uti Sommen går en ari mindre strömming understundom till uti en betydlig mängd.
S t a t s - U t skottets handelns återgång af Slaten återställde Köpeskilling 018,812 R:dr 24 sk., Iivilket öfverskott af 3,760 R:dr ovilkorligen måste såsom behållning för Staten anses, än oek <je 96,1 i3 Rtdr 8 sk. 8 r., livi I k a uti näst förestående Punct utförligare äro upptagne såsom det högre värde, uti persedlar m. m., uti hvilket Skeppen till Flottan återställdes, samt de i räkningens Credit för inRutne auctionsmedel m. m. uppgifne mindre summor af 2,980 R;dr 3a sk, 8 l-., hvilka på behörige verificationer sig grunda, eller samiuanlagdt 99,843: 4>- 4-> som Utskottet under sådane förhållanden trott ej rätteligen kunna annorlunda betraktas, än såsom minskning å förlusten i det hela. —- De 204,673:27. 3. hvarmed en amian Ledamot förklarat Folket skola belastas innan Flottan kunde återkomma till den styrka i Skepp, som ilen före handeln agde, äro af Utskottet, enligt verkeliga förhållandet, upptagne, såspm använde att till en del betacka den genom sednare handeln uppkomne förlust. Del är kialt att 0111 blott den sednare handeln ägt rum hade denna simuna i alla fall mäst falla de skattdragande t/i 11 last, men genom det å förra handeln uppkomne öfverskott kunde likväl för ögonblicket, utan användande af andra Statens medel, godtgöra denna del af förlusten, och örn än densamma tui måste af Folket ersättas, beredes likväl derigenom möjligheten att gifva åt Flottan 2tne nya Fartyg af bii bättrad Construction, i stället för 2:ne äldre och mindre brukbara, hvilket ej kunnat äga rum,’ oin ej förenämnde öfverskott å förra handeln erhållits. 4^3 slottet till en början erinra, att, enligt hvad ofvan är ådagalagdt, mäste på förutnämnde grund, utgifterne 516,201 : i5.
Prof. 1853 och 1854. 10 Sami., 1 Afd., 2 Band. : • ;'i » . Hikete Stauber# till Jfbrorbniti# aitgåettbe *&tåmp(abe ^ab* p?v$'Mf#iftetx faust btoab tmb eonMett ucb ttbbbbrbett beraf bär iakttaga#, t&bbsliufb* i ettlisbet meb be af Sftifet# ^täu ber i betta aimie fattabe beflita - ■ —n" ■— §• iSlUmänt fbabgattbe. 2lda fyanblitigar ocb ffrifter, f)tmlfa till JDomftolar, (Smbetéwerf eder anbra 9Rpnbigf)eter ingifroaö, betföreteé eder utfärbaö, äfroenfom ada l)är neban om Stämpling of pappetodj befi märbe. Stäntplabt papper ffatl mara att tillgå till få mål bela arf, font beläggning^ cbartor, od) på följanbe märbett: till (»ela ari, 3, 4, G, 8 od) 12 ffidittgar, famt tid be(äggnittgö Stämpling af egna merel Alllmänna föreffrifter luib författningens efterlefnad l:o Oiättegångd od) attbra ffrifter, font af diätter, ©mbetdmerf eder attbra offentliga SJltmbigbeter tid parter eder föfanbe utgifmad, ffola ffrtfmad på ftätnps labt papper, ttteb ttnbantag af Montar, Utflag od) diefolutioner, font genom 3n JDoutjlolard intectningdsprotofotter intagad, fanit boupptecfningar, äftenffapdförorb, tttorgongåftoobref od) ont lödören afjlutabe föpe
BorgareSt. förenade sig icke med något utaf de 2me nyssnämnda Stånden, utan antog det nuvar. förhållandet, nemi. att ull skulle införtullas i 2’.ne classer, men beslöt derjemte att inskränkning till vissa hamnar skulle försvinna, och att således grof ull, likasom lin, skulle få lill alla hamnar införtullas. BondeSt. antog äfven Utsk:s förslag i afseende på classindelningen, men förklarade uttryckligen, att den gröfre ullen skulle endast till vissa hamnar införtullas. Då dessa beslut skulle af Utsk. sammanjemkas, inbjöd Utsk. Presteoch BorgareStm att förena sig med BondeSt. och R. o. Ad. i afseende på inskränkningen till vissa hamnar; men deremot inbjöd Utsk. R. o. Ad., Presteoch BondeStm att förena sig med BorgareSt., i afseende på tullafgiflerne på ull och classerne. Dervid förekom således 2:ne inbjudningar, den ena till R. o. Ad.» Presteoch BondeStm, i afseende på lullafgifterna, och den andra till Presteoch BorgareStm i afseende å de restrictiva bestämmelserna. När detta inbjuduingsbelänk. till R. St. inkom, åtföljdt af de särskilda voter.proposme, så vidblef R. o. Ad. sitt förra beslut, att ull skulle förtullas uti 3:ne classer, och att grof och medellin ull endast fick till vissa hamnar importeras. PresteSt. antog inbjudningen i afseende pä classernas antal, och förenade sig med BorgareSt. deruti, att ull skulle förtullas i 2me classer med den af BorgareSt. antagna lullafgift, hvaremot PresteSt. försummade att yttra sig öfver inbjudningen i afseende på inskränkningen till vissa hamnar.
Var allt slut, och hade den gamle mannen nu hängifvit sig åt sin sorg? Han vå- gade ej störa honom. Hans eget sönderslitna inre gaf honom förmåga att uppfatta faderns sorg i hela dess vidd. Han stannade där orörlig, i själfva verket endast några minuter, för honom en evighet af kvalfull, ångestfull väntan. Så lyfte den gamle mannen upp sitt sänkta hufvud. Berner gick bort till honom. Ett synnerligen ståtligt modemagasin har af hr F. Holmer öppnats i f. d. Holländska magasinets lokaler Drottninggatan 29 C nedra botten och 1 tr. upp. Inredningen är omändrad och betydligt förbättrad. Att hr Holmer i den eleganta lokalen äfven kommer att hålla eleganta och prima varor, taga vi för gifvet. Från Iduns läsekrets. » En gammal tacksam elev » * har i två af » Iduns » senaste n:r funnit sig kallad att, själf anonym, vända sig emot mig med anledning af en berättelse i mina Sydskånska teckningar, hvilken förmenas vara blott och bart en indiskret fotograli af en bestämd värklighet. » Elna? » Detta förmenande jäfvas emellertid helt och hållet Det var ett enda ord, ett ångestskri, men det berättade allt; att denne man älskade hans dotaf henne själf genom den mängd olikheter, hon förmår uppvisa mellan min novellisthka skildring och ter högre än sitt eget lif, och att han nu bar på den af henne förmodade konkreta förebilden; hvadan en centnertung börda af sorg och kval. » Kon med mig », sade den gamle mildt, glömju hennes uppsats såsom ett polemiskt inlägg mot mig påtagligen är alldeles förfelad och obehörig, ehumande sin egen sorg för denna förtviflan. Solen hade sjunkit; cn dröjande glöd färgade ru jag fullt uppskattar det varma hjärtelag, hvarmed hon framställer sina egna personliga skolminnen. trädtopparne i vester. Fönsterna i Elnas rum Oriktigt är och förblir det i hvarje fall att först stodo öppna. Vårkvällens luft hade ej längre nå- söka inpressa ett skönlitterärt alster — stort eller gon förmåga att skada henne.
6o:de anmärka.punk ten är af lika beskaffenhet med den 58:de, såsom jag längre fram skall utreda. Om emedlertid denna och den 58:de afföras såsom olagliga, 2 så återstå formel t behöriga, d. v. s. emot sådana rådgifvare, hvilka ännu äro tjenstgörande och följaktligen kunna entledigas, om Konungen så för godt finnér, blott W:is 3, 6, 8, 25, 2(3, 28, 36, 4°> 49> 52, 55, 56,57 och 5g eller i5 summa 72, hvaribland 3:ne, nemi. N:is 3, 52 och 5y jemväl äro Riksrätten underställda. Rena anmärkn:r efter 107 §:n äro således blott 12, mot hvilkas befogenhet i sak vederbör., som de angå, dels redan lemnat, dels ännu torde lemna H. R. o. Ad. tillfyllestgörande vederläggningar. Wto 6 företer den särskilda märkvärdigheten, att det är den fullständigaste gåtan, emedan ingen rådgifvare är nämnd. Den riksdagsman, som icke har K. Mts nåd. skrifvelse af d. 1 Fehr. delta år på fickan, jemte thy åtföljande protutdr., och möjligen icke för ögonblicket minnes hvilka rådgifvare, som den dagen voro afgångne eller qvar, tillstädes eller icke, är således obehindrad'att gissa på dem allesammans, under sin önskan alt fria eller fälla. J skolén ej tro, mine herrar! ali jag gjort dessa invändningar mot behörigheten af Utskts anmärktr, för att derigenom undandraga mig allt annat svaromål på dem , som emot mig blifvit gjorda. Ehuru ingen af dem efter 1075:11 lärer kunna upptagas till någon pröfning än mindre till nå - D c n i J u I i f. m. 39 gon lagn påföljd ; så vill jag dem likväl genomgå, Att söka ytterligare upprättelse är ej mitt hufvudändamål; ty svårligen kan en missfirmad embetsman begära någon bättre, än den jag fått.
Personalen på byr&amp;n har utgjorts af fröken Gertrud Adelborg såsom föreståndarinna, fröken Theresa Geijer med särskild sysselsättning vid platsanskafhingen, fröken Sigrid Ulrich som bitriide vid kassan och bokföringen, samt, såsom biträde under en del af året, fröken Ida af Klint. Det allt mera ökade anspråket på byrån hade dock icke varit möjligt att såsom önskligt tillgodose, om icke byrån haft förmånen att erhålla ganska mycken hjelp af. styrelsens och förvaltningsutskottets medlemmar, samt dessutom lyckats förvarfva tillfälligt biträde af för förbundet intresserade personer. Ordinarie arbetstiden på byr %n har under aret varit från kl. l 1 f. m. till kl. 4 e. m. Såsom förut har byråns verksamhet förgrenat sig i åtskilliga riktningar, bland hvilka de hufvudsakligaste h a h a varit: Mecldelancle af r i d och upplysningar inom olika områden, bland hvilka särskildt böra framhållas: Rdcl i ekonomiska, juridiska och hygieniska angelägenheter. För att kunna uppfylla de kraf, som i detta afseende stallas p&amp; byr %n, har denna fortfarande sig tillförsakradt biträde af framstående yrkesman inom dessa omrhden. Upp1 ysninga~ angåencle skolor, lärokuraer och arbeisoinråclen. Meclclelanden med förbund och inrättningar af art, jemförlig med Fredrika-Bremer-Förbundets, såväl inom Sverige, som i andra länder. Platsanskafning, till förmån för såväl arbetssökande som arbetsgifvare. Understöc@ande af rörelsen för kvinnans deltagande i kommunala värf, särskildt vid val af stadsfullmäktige samt vid kyrkostämmor. Råd för inköp af ungdomslitteratur. Expedition af styrelsens beslut och af förbundsmeddelanden, af förbundstidskriften Dagny, samt i viss mån för hemstudierna, sjukkassan och stipendiefonderna. Kassa~ %~dsen. s O I hvilken utstrackning dessa olika verksamhetsgrenar tagit byrån i anspråk framgår af följande öfversigt öfver handlagda iirenden.
För andra har det måhända gått skenbart spårlöst förbi — skenbart, ty om dess verkningar än icke nu kunnat skönjas, så skall framtiden uppenbara dem. Ingalunda har det bringat oss idel rosor. Kanske kan i de flesta fall hvad vi alla därunder erfarit sammanfattas i tvänne o r d: ungdomen har älskat och hoppats, medelåldern har arbetat och lidit, ålderdomen har saknat och resignerat. Så har det varit från tidernas begynnelse, så skall det förblifva intill den dag, då: » solens gyllene rund springer sönder. » » Tid, hvad är tid? En droppe evighet » — säger skalden. Och fullföljande samma tankegång, säger han åter en annan gång: » Tiden droppar som ett sandkorn bort I det oändliga. » I sanning en träffande bild af tidens ilande flykt. Af intet låter den sig hejda eller påskynda — » utan hast, utan rast » går den stadigt, fast omärkligt sin gång, och hvarje urets knäppning för oss oemotståndligt fram på dess breda strömdrag. I afton står tiden åter med handen på timglaset, däri sandkornen heta dagar och hvarur äfven det sista snart förrunnit. När det timglaset vändes om, har ännu ett år fullbordat sitt lopp; 1896 hör till det förflutna. Då vända äfven vi helt sakta ett nytt blad i vår lifsbok. Har detta hittills skett flere eller färre gånger, alltid är det en lika betydelsefull handling. Det är ett nytt kapitel i vårt lif, som därmed begynnes, hvem vet, om vi någonsin skola fullborda det. Det är en underlig bok, denna, som vi fått i uppdrag från högre ort att författa, och på hvilken vi arbeta dag efter dag, utan att alltid känna någon tillfredsställelse därvid. Understundom, såsom nu i årets aftonskymning, * händer det att vi taga oss före gå igenom det redan skrifna. Det är en mångenstädes svårfattlig bok, och vi ville så gärna söka få en klar uppfattning däraf, innan vi gå vidare. Sida efter sida vända vi tillbaka, och vårt öga fäster sig än vid ett särdeles fullskrifvet blad, än vid ett nästan tomt.
Måhända vore extra-judiciel bestraffning i dessa fall lämpligast, enär förbrytelsen mera torde tillhöra Polismagtens behandling, än Domare-magtens; men som sådant kunde leda lill missbruk, torde ett bestämdt lagstadgande icke vara ur vägen. 376 Den 3o Mars e. m. Den fredlige och laglydige medborgaren bör visserligen skyddas, så vidt möjligt är, till person och egendom; men detta bör dock icke ske på bekostnad af allmän rättsprincip, och ehuru de olyckliga varelser, hvarom lagförslaget handlar, utgöra Nationens afskum, äro de dock ej satta utom rättstillstånd, och måste, under det förhållande, hvari de genom sina förbrytelser försatt sig, såsom dock ännu varande medlemmar i samhället behandlas. På grund af de emot LagUtskottets ifrågavarande Betänkande sålunda gjorde anmärkningar, hlef detsamma, uppå derom af Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, af Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt. Vid förnyad föredragning biföllos följande LagUtskottets den 17 sistlidne Januarii afgifne, och den 16 dennes e, m. på hordet lagde, Betänkanden: N:o3i, Öfver väckt motion, att Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800, huru med Städsel och lego af jord på landet förhållas hör, må utsträckas till arrenden af jord i städerne. ' N:o 3a. I anledning af väckt motion om förnyande af Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1823, angående vederbörandes Den 3o Mars e. m. åliggande, att tillställa så väl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som Presterskapet, förteckningar öfver dem, hvilka för lagbrott blifvit vid Domstolarne sakfällde, eller under framtiden ställde m. m. N:o 33. öfver väckt motion om förhöjning af afgiften till Kyrkan för förnyadt lägersmål. Upplästes till justering PleniProtocollet för den 22 sistlidne December förmiddagen, intill slutet af Grefve Frölichs, David, deruti upptagne första munteliga anförande.
Tillverkningarne bestå vanligen af gröfre lärft, blångarnsväf och någon gång simplare dräll; Laggkärl tillverkas på många ställen och icke sällan med utmärkt skicklighet; Beredning af salpeter och pottaska förekommer teinligen allmänt; Forsling af plankor, bräder och andra trädvaror utgör vissa årstider en icke ringa binäring för allmogen i trukterne emellan de större skogarne och hamnarne; Brytning, huggning och slipning af kalksten samt kalkbränning förekomma, såsom ofvan är nämndt, på flera ställen å Öland; Bärplockning är i skogstrakterna en ganska lönande binäring. Dertill användas barn och gamla, mindre arbetsföre personer. Under sommaren hopsamlas en otrolig mängd smultron, hallon, blåbär och björnbär, sorn i små korgar om en kalf, högst en kannas rymd, öfverbundne med tunn väf, bäras ofta fyra ä fem mil ned till strandtrakterne och städerne, der bären finna god afsättning, till pris vanligen af 50 öre för en kanna smultron eller björnbär, 30 å 40 öre för hallon och 20 å 25 öre för blåbär. Senare mot hösten plockas lin gon, som lasstals föras till städerna och slättbygden, der för dem oftast betalas 75 öre å 1 R:dr skäppan om 6 kappar. Allmogen och den fattigare befolkningen i skogsbygden använder sjelf en betydlig mängd lingon eller, såsom de i orten benämnas, »kröson». Bären kokas till ett surt sylt, som under vintern begagnas vid matberedning; Biskötsel idkas nästan öfverallt i länet. 4. Kommunikations-anstalter oell varubyten. A) Landskommunikationer. Enligt den vid denna berättelse under N:o 8 fogade tabell, uppgår samTab. N:o inanräknade längden af länets allmänna landsvägar till 99§, af häradsvägar till 116 och af socknevägar till 100£ mil.
Lag förändra, upphäfwa eller förklara, ha^ve Wi, l den ordning Regerings. Formen förestrif-ver , dels i anledning af Kongl. Mapts Nädjga Propositioner, dels, efter Kongl. Ma>:ls till de af Osi i underdänighet ingifna förslag pä Rikssalen aflemnade Nädiga samtycke, beslmit följande, med afseende pä förändring eller tolkning af Allmänna Lagens rum. Säsom förklaring öfwer 7. Cap. 1. §. Rättegängs Balken, hafwe Wi afgifwit följande stadgande»: 1) Att derest Ägaren, ä hwars fasta Egen. dom Jnttkning biifwit sökt, skulle innan weder, börande Domare öfwer Jnteknings. ansökninger. sig sluteligen utlätit, antingen med döden afgä, fasta Egendomen till annor person öfwerläta, eller till Borgenärerna all sin egendom genom Concours afstä, mä Jnteknings-ansökningen der. igenom icke anses sörfalla, utan Sökandens rätt, efter hwad Allmänna Lagen och denna Författning i öfrigt bjuder pröfwas och bestämmas. 2) Den Borgenär som Jntekning sökt, men, dä Gäldenären är inom Riket boende, icke inom Sextiotre dagar derefter, af Domarens deröf. wer meddelta ProtocollS-Utdrag lemnat Gälde. närén del, eller om denne i sitt hemwist ej träf, fas kunnat, samma Protocoll ä hans husdörr, i iris 36c> Den 12 Nowember. i tillkallade twärme Wittnens öfwerwaro, fästat, bör nägon förmon af den dä sökta Jntckningen icke till godo njuta. Är GäldenärenS wistande okändt eller ä Utrikes ort, mä Jnteknings-Sökanden, wid lika äfwentyr och inom lika tid, hafwa ä närmaste Post. Contoir fogat behörig anstalt om införande af Kungörelsen härom sä iväl i Stockholms Post Tidningar irenne lz) gänqer, som En gäng uti Hamburger Tidning.