Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(J enom ProtocollsUtdrag af den fade Maj, har Högvördiga PrestStåndet behagat återremittera Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets af de öfriga 5ne RiksStånden gillade Betänkande, rörande inskränkning i Exclusiva Privilegiers meddelande, på, grund af fiäre Ledamöters inom Ståndet gjorde anmärkningar, inneha Hände, att den af Utskot - Eesv. och Ekon. UtskBetånkanden. q6i tet föreslagna underdåniga hemställan om utgifvandet af en Författning, som bestämmer grunderna och villkoreii för meddelandet a£ vissa uteslutande rättigheter m. m., både vore öfverflödig och olämpelig. Utskottet, som icke kan erkänna rigtigheten af de förutsättningar, som ligga till grund för dessa anmärkningar, har följakteligen af dem icke kunnat hemta anledning att förändra dess i det återremitterade Betänkandet yttrade tanka, som af de öfriga 5:ne RiksStånden redan blifvit bifallen. Stockholm den 22 Maj 1818. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besoärsoch Ekonomiutskotts Utlåtande) i anledning af anmärkningar tiel återremitterade Betänkandet om Export-af Landtmanna-produeter. ^enom ProtocöllsUtdrag af den 4 innevarande Månad, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat återremittera Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Betänkande, rörande väckt motion om frihet För Landtmannen att mot låg eller ingen Tull få exportera sina produeter, i anledning af följande dervid gjorde anmärkningar : 1:0 Af Herr Cederschöld: att han finner Bihang till RiksSt. Utsk. Eetänhanden. i högsta grad obilligt hindra utförseln a£ Landtmanna - Producter, under det samma slags varor äro till införsél tillåtna.
Man har visserligen invändt deremot, att Hand.-b:n ej kunde antagas annorlunda än i sammanhang med criminallagen, emedan denna innehåller de straffbestämmelser, som stå i sammanhang med Hand.brns stadganden; men jag hemställer, om det ej kunde gå an att såsom ett bihang till Hand:sb:n antaga en lag, bestående af några capitel, som skulle innehålla alla de straffbestämmelser, hvilka i dessa fall kunde tillämpas, intilldess den nya criminallagen blifvit sanctionerad. På samma sätt Den ii Juli e. m. tror jag, att man kunde gå tillväga med de öfriga balkarna, oell om LagUtsk. skulle vilja föreslå samt R. St. bifölle ett sådant behandlingssätt, vore det nödigt, att R. St. hos K. M. anhölle, det Lagcommitte'en eller åtminstone dess verksammaste ledamöter måtte blifva sammankallade för att uppgöra förslag till den ordning, i hvilken balkarna kunna antagas, äfvensom till de transitoriska lagar, som för den korta mellantiden af balkarnas antagande borde stadgas. Skulle LagUtsk. eller någon ledamot vilja uppgifva något annat mera lämpligt sätt, skall jag för min del dermed vara belåten; men i fall man icke skulle finna denna utväg vara användbar, eller antager någon annan, som svarar deremot, lärer föga stå att vinna med den jemnfÖrelse, som Utsk. föreslagit emellan gamla och nya iagen. Då jag likväl icke misströstar, alt man skall blifva ense om något sådant behandlingssätt, kan jag icke annat än instämma iförslaget om uppgörande af denna jemnfÖrelse, och jag kan ej förena mig i hvad Frih. Boye uti denna del begärt. Jag skulle tro, att det är något för mycket hegardt, att den, som framlägger ett förslag till lag, äfven skall framlägga en vederläggning deraf. Utan att vilja tillåta mig något bedömande af Lagcommittdens opartiskhet, vågar jag tro, att man bör åtnöja sig med en framställning af det ogillade stadgandets olämplighet samt de skäl, som tala för det nya förslaget.
" — 1 ■ • - . ; '■ >■; * i ■ : issnx^A " • , f S * KONGL. MAJ;TS B ef a lini n g s h a fv andes uti MALMÖHUS LÄN tili KONGL. MAJIT i underdånighet afgifne FEM-ARS-BERATTELSE, för Åren 182T, 1828, 1829, 1830 oell 1831. se <9 emis Tryckt Lös H. G. Nordström, 1833# Länets allmänna beskaffenhet. Malmöhus Län, omgifvit i Norr och öster af Christianstads Län, i Söder af Östersjön och i Vester af Öresund och Cattegat, innehåller 44 qvadratmil, Insjöar inberäknade, och är indeladt i Fem Domsagor och Fögderier, i3 Härader, 266 Socknar och 6 Släder. Utom den Bergsträcka som utgör gräns emellan nämde tvänne Län i Luggude och Onsjö Härader å ena, samt Norra Åsbo härad i Christianstads Län, å andra sidan, jemte det så kallade Kullaberg, yttersta spetsen af Länet i Norr och hvarest Kullafyr är anlagd, finnas: i Torna Härad en Bergsrygg benämd Romeleklint, samt i Rönnebergs Härad en Landhöjd, kallad Rönnebergs högar, hvilken sednare, bestående af bättre jordmån, till större delen är odlad och bebyggd. För öfrigt beslår Länet hufvudsakligen af slättmark och till största delen bördig jord. Någre Ekoch Boke-skogar samt annan löfskog finnas uti åtskilliga Socknar inom Frosta, Färs, Onsjö, Bara, Wemmenhögs, Herrestads och Ljunits Härader, men dessa Skogar tillhöra hufvudsakligen Säterier.
Uti 1 §:n har LagUtsk. på sätt den siste talaren anmärkt, yttrat sig sålunda; ”Försöker någon Stalsråds-ledamot under den tid, då Reger:», enl. 3g, 4°> 4*> 42 och 43 §§:na af Reg.F:», föres af Statsrådet, att våldsammeligen öfverändakasta regeringssättet,” etc. Häraf kunde den slutsats dragas, att det blott är i det fall, då Statsråden efter ofvannämnda §§ sjt Ifve föra regeringen, som dylik förbrytelse är underkastad ansvar. Meningen kan väl ej vara den, att, då Konungen sjelf förer regeringen, rådgifvarne skulle vara frie från ansvar, om sådana försök gjordes , som här omnämnas. 8 §:n i 4 caf>- Missg.b:n innehåller straffbestämmelser för en hvar, sorn på hvad säll som helst söker öfverändakasta regeringssättet, högst oriktigt måste del deremot vara alt i t §:n af detta lagförslag endast talas om ett våldsamt öfverändakastande af regeringssättet, likasom meningen vöre, alt ett sådant öfverändakastande skulle ansvarsfrilt få försökas genom list och hemliga stämplingar, allenast icke våld dervid användes. Den nyssnämnda 8 §:n 4 cap. Missg.b:n lyder så här: ”Söker någon, eller later sig bruka, att uppenbarliga, eller genom hemlig stämpling, införa, upphjelpa, eller befordra en oinskränkt envåldsregering 102 Den 4 November e. m. i Riket, eller annat regeringssätt, än thet Ständerne i Riket faststält hafva; straffes som Rikets förrädare, och miste lif, ära och gods.”
Jag tror det rikligaste vore, att, om R. St., för att gå till mötes en otvifvelaktig! hos hela nationen upkommen benägenhet och föra oss till kommunikationsanstalter, som kunna sätta oss i litet närmare förbindelse med hela Europa uti vår industri, om säger jag R. St., med afseende på de stora tillgångar, som nu serskildt kunna förefinnas, och äfven med den utväg, som nit tyckes blifva bifallen af R. St., att kunna anvisa på framtiden för att gynna jernvägsaniäggningarne, vid denna Riksdag ville anslå, jag vill antaga ända till 10 milhr för detta ändamål, ty det är icke vårdt att pruta på små summor i sådant fall, R. St. stadgade den grundsats, alt Regeringen icke skulle såsom slatsbeslyr utföra detta företag. Jag tror att nationen, om den finge veta hvilka upoffringar den måste göra, hellre borde upoffra en bestämd summa på hvart och ett sådant företag, och anhålla hos Regeringen alt den mätte i det fallet först och främst fästa sig vid de utvägar, som, med de bästa garantier för utförandet, tillika kunde erbjuda de billigaste vilkoren. Då vore man inne på den sak, sorn bör betraktas vid hvarje beräkning af klok hushållning, och man hade den ovilkorliga fördelen, att, om Regeringen och R. St., på det sätt jag nu har sagt, hufvudsakligen och i första rummet understödde de jcrnvägsföretag, som kunde snarast återbetala sig och vid hvilka man hade största säkerhet för att de icke blifva halfgjordt arbete, som öfvergifves, såfå ju Regeringen och R. St. också tillfälle att, i samma mån som de erhållna lånebidragen återbetalas, kunna befordra så många flere företag i samma väg; hvaremot det är tydligt, ali, om man, såsom en ledamot i förra plenum yttrade, 138 Den 22 September f. m. icke fäster något afseende på hvilka jernvägar, som kunna mer eller mindre bära sig, utan blott följer en viss idé, så skulle tillgångarne naturligtvis förr ullömmas, än om jag försl befordrar de företag, som hastigast återbetala sig.
Antages deremot bevillning å jagt, skola nyssnämnde föreningar erhålla ett varaktigt bestånd till både oeconomisk och physisk nytta för Nationen, — oeconomisk, ty jagten är en näringsgren för idkaren, oell villebrådet, om dermed förnuftigt hushållas ett godt och ymnigt födoämne, hvem kan förneka det? — Physisk nytta, emedan jagten i alla länder erkännes vara ett på en gång lifvande och stärkande nöje, som är af verkligt behof hos oss, då våra nöjen mer och mer inskränka sig till mat och spelborden samt dryckeslagen, skall yppighet, flärd och försoffning utgöra ungdomens nöjen, må vi fåfängt vänta någon framtida duglighet af dem. Jag tror ingen jägare skulle vilja neka eli bidrag för vinnande af det ändamål, alt med jagten tillbörligen förfares — han ser nu huru äggen borttagas, huru honan ofta skjutes på ungarne, oell huru, utan allt interesse, de fleste landtmän blunda för detta lagstridiga förhållande, som Kronobetjeningen icke förmår hindra, äfvensom han finner huru otillräckliga jagLeassorne äro att efter behof' belöna ulödandet af rofdjuren. Ut - Utvikning!- tt/i Gecen,-Utskottets Bet, /V':« a. S Utskotten hafva hufvudsakligen grundat sitt afstyrkande på den förutsättning, att en bevillning å idkandet af jagt, skulle vara ett intrång uti egandeoch dispositions-r ätten af jorden; samma ogrundade skäl skulle likaväl kunna anföras emot bevillning å brännvinsbränning och flesta speciela skattebidrag som dervid för serskild industri kan ega rum. I flere länder skattar jordegaren för jagträttigliet, utan afseende på om de idka jagt eller iclje, och inkomsten går till Skattkammaren, hvaremot hos oss aldrig kan fråga uppstå att bidraget skulle utgöras utaf andra än dem, som vilja idka jagt på egen grund eller med behörig tillåtelse af egaren på andras; och denna afgift för öfrigt uteslutande användas till Landtmännens fördel, utrotande af rofdjuren.
Desse komitterade, af hvilka två, utom Justitie-Ombudsmannen, skola vara lagfarne, väljas medelst omröstning genom tjugufyra valmän, deraf hvardera Kammaren inom sig utser tolf. Afgår mellan Riksdagarna, någon bland komitterade, välja de öfrige till det lediga rummet en behörig man. § 71. Hvarje Lagtima Riksdag skall genom fyratioåtta valmän, af hvilka hvardera Kammaren inom sig utser tjugofyra, välja Fullmäktige att, jemlikt särskilda reglementen, Riksbankens och Riksgälds-Kontorets medel och tillhörigheter förvalta. Desse Fullmäktige skola i hvartdera Verket vara sju; egande Ordföranden afgörande röst, derest i frågor, som hos Fullmäktige komma under omröstning, rösterne för två skiljaktiga meningar utfalla lika. Valen ske medelst slutna sedlar sålunda, att för hvartdera verket först utses den, som bland Fullmäktige skall blifva Ordförande, och sedan de öfriga sex; tillkommande Fullmäktige för hvartdera Verket att sjelfve bland sig välja en en vice Ordförande att föra ordet, när hinder för Ordföranden inträffar. § 72. A hvarje Lagtima Riksdag förordnas Revisorer till ett antal af tolf för hvart år, hvilka till halfva antalet af hvardera Kammaren utses, att enligt Regeringsformen och särskild instruktion granska Statsverkets, Riksbankens och RiksgäldsKontorets tillstånd, styrelse och förvaltning. Hvarje revision skall omfatta ett års afslutade räkenskaper. Revisionsförrättningen tager årligen sin början den 15 Augusti, eller om helgdag då inträffar, dagen derefter, och skall inom två månaders tid vara fullbordad. Revisorerne välja sjelfve inom sig Ordförande, hvilken eger afgörande röst, derest, vid omröstning, rösterne i något fall äro lika. De anmärkningar, som Revisorerne finna sig befogade att i sin berättelse till Riksdagen framställa, skola, sedan förklaringar deröfver inkommit, af nästföljande Lagtima Riksdag öfverlemnas till vederbörande Utskotts granskning och vidare behandling § 73. På samma gång och på lika sätt, som Fullmäktige och Revisorerne enligt föregående två §§ utses, tillsättas jemväl Suppleanter, att, vid inträffande förfall 22 Kongl. Maj:ts Nåd.
Direktörer icke komme att sammanträda oftare, än en, eller på sin höjd två gånger i veckan, vore del väl en motsägelse, att de skulle upbära högre arfvode än Diskont-direktme i Stockholm, hvilka torde komma att sammanträda tre, måhända äfven fyra gånger i veckan. Delta vore en så mycket större motsägelse, som göromåleu i Stockholm äro vida betydligare, än de kunna blifva i landsorterne. I följd af hvad jag förra gången nämnde, rörtde mitt förhållande till Banko-diskonten i Stockholm, hoppas jag, att R. o. Ad. icke anser såsom någon egennyttig beräkning, att jag i detta fall gjort en anmärkn. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Om jag räll upfattade den siste värde talarens anmärkn., så grundade den sig hufvudsakligen derpå, att R. o. Ad. redan fattat sitt beslut angtde arfvoden för Direklörerne öfver Diskont-lånekonlm i landsorterne. Men Utsk:s förslag i detta hänseende förekommer först pag. 10, litt. B, 7:de punkten, hvadan R. o. Ad. har fullkomligt obundna händer. Om fördenskull icke någon annan anmärkn. förekommer mot den nu föredragna punkten, anser jag alt den utan olägenhet kan bifallas. Gr. Gyldenstolpe: Hr von Hartmansdorff har, såsom jag tror, begått ett misstag, då lian yttrat, all R. o. Ad. redan bestämt arfvodet för Diskont-direktme vid låne-kout:n i landsorterna. Jag förmodar likväl, att Hr von HartmansdorfTs mening varit, att då man ännu icke bestämt göromålen för ifrågar.de Direktörer, borde man icke heller nu bestämma deras aflöning, utan att dessa båda frågor borde pröfvas i ett sammanhang, samt efter jemförelse med de göromål, som åligga Diskont-direktme i Stockholm. Det är förmodligen ur denna synpunkt, som Hr von Hartmansdorff begärt återreraiss af punkten, på det att Utsk. och sedermera R. St. må kunna i ett sammanhang taga under pröfning så väl frågan om göromålen, som om den derefter lämpade aflöning.
I anledning af återremiss . — 7 1 30 — aa. 21 Mars a. a.21 Mars aa. 21 Mars aa. 21 Mars Motioner angående särskild tryckning af de inom Riks-Stånden väckta — A. 2 10 2 5 — b. 19 Nov. a. 19 Nov. b. 19 Nov. g. 19 Nov. » angående tryckning af ytterligare 500 exemplar utaf de inom Preste-Ståndet väckta , — 10 2 7 — b. 17 l)ec. 13 l>ec. g 17 Dec. b. 17 Dec. » angående upprättande af särskilda register öfver de inom Riks-Stånden väckta 10 2 9 — b. 30 Mars b. 28 Mars b. 1 April b. 4 April » orätt remitterade,angående återlemnande af: l:o från Siats-Utskottet till BondeStåndet, angående vägunderhållningens öfvertagaride af staten — 4 1 11 — a. a 28 Nov. 28 Nov. 27 Nov. 29 Nov. 2:o från d:o till d:o, om tillägg - till Kongl. Underdi Skrifve *r* CO 75 CO M. ?o ro » S ro Jt «"*• 3 Q. 2 ~ 2 T5 3 7q » 0 cu c,2 ro »" — ro —. • cr 03 ro CO N:o N:o N:o Sid. Ridd. 0. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. Bondeståndet.
I afseende på fullbordandet af ofvannämnde påbörjade stadsbeskrifningar, hvilkas antal minskats till 4, derigenom att beskrifningen öfver Kongelf, redan af Kommitén afslutad, aflemnats i renskrifvet exemplar, har jag uti ordalagen af Eders Kongl. Maj:ts ofvanåberopade nådiga skrifvelse redan trott mig finna ett berättigande, att dervid i afseende på tiden pröfva uppdragets förenlighet med de göromål, som för embetsverket måste vara hufvudföremål, och att, från embetsverkets synpunkt, afmäta den relativa vigten af det ena eller andra slaget. Då jag nu såväl i Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 1 Februari 1859, som i gällande bevillningsförordning trott mig äga grundad anledning till det antagande, att afslutandet af de ifrågavarande 4 stadsbeskrifningarne icke längre kunde afse det ändamål, som ursprungligen bestämdes i Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 3 Maj 1852, och då af Eders Kongl. Maj:t jemväl i ofvanåberopade nådiga bref af den 1 Februari 1859 blifvit antydt, att Eders Kongl. Maj:t framdeles ville taga i nådigt öfvervägande lämpligheten af stadsbeskrifningarnes utarbetande efter en förenklad plan; men då de fulländade stadsbeskrifningarne onekligen hafva sitt höga värde genom den utförlighet och kritiska noggrannhet, hvarmed de upplysa om historiska och äganderätten rörande förhållanden; så har hos mig måst uppstå mycken tvekan i afseende på sättet för vidare utarbetning af de 4 påbörjade beskrifningarne och dervid den åsigt gjort sig gällande, att deras fullföljande hufvudsakligen borde uppfattas från den synpunkt, som åt de afslutade beskrifningarne gifvit sådant värde.
Borgare-Ståndet: att derest, såsom grund för bedömandet af frågan, om Banken behöfver för sin consolidation reservera större eller mindre del af Banco-vinsten, Utskottet bade redogjort för Bankens ställning under de serskilde perioderne sedan sista Riksdag, det hade visat sig, att endast tillfälliga händelser, som sällan skola inträffa, orsakat det lyckliga förhållandet, i afseende på Bankens metalliska Cassa; att således Utskottet icke bordt tillstyrka Rikets Sländer att afhända Banken den första vinst, hvaraf den kommit i åtnjutande efter silfver-utvexlingens början, utan alt denna första frukt af ett ordnidl Bank system bordt, till någon del åtminstone, disponeras för Bankens egna behof, och sålunda afses: a) till ökande af fastighets-belåningen 1,800,000: b) för Manufaclur-Disconlens ytterligare behof 500,000: samt c) Lill St its-Verkels behof för allmänt nyttiga företag 1,011,216: 41. 5> ffdl 1,216: 41. 5. af en ledamot inom Hedervärda Bonde-Ståndet', alt af Bankens nu salderade vinst, sedan, enligt Utskottets förslag , .
Man har likwäl swarat, att jag borde betala de mig ädömde bytes skulder, och ätnöjas med mantan, all fä ersättning när dom sölle i afseende pä mi - Dcir 19 December. mina fordringar. Denna dom är ännu icke fallen. Om således alla byicösrägve aldeles skulle upnora förlorade jag och flere m d mig betydeliga summor. Urskilljning och en witz praescriptionStid synas mia wara enda medlen alf bibehålla rätlwisan härnii. Således sär jag förnya min »»hällan, om de uplästa memorialens remih, med begäran, att Allmänna Befwärsoch Oeconomie Ulffotflk malte behandla oetta grannla» ga ämne med all noggrannhet, sä all hwarken Kronan eller private malt? derwid komma akt förlora. För öfrigt consormerar jag mig till alla delar med Friherre Loncle. Herr Grefwe» och Landt Mar^alken. proponerade, derefter, alt de nvläsia Memorialen, sä wäl som Herr Grefwe b^ärnsrs munteliga anförande lill Allmänna VeswärSoch Oeconomiae bifj?ottek mä;» te remitteras. Bifölls. Uplästeö följande: Utdrag af Protccollet hållit hos Riksens Högloft. Ständer» Baiico-Urj?ott den lZ December 1809. SD. Dä Banco Utffottek får äran, att härmedelst asgiswa wördsam bcrätlelse, angående Dctz af Riksens Högloft. Sländcr anförtrodde befattning; nn» derläler Ulflkottet gerna att återkalla ctt smärlefullt min» ne Den ry December. ne as händelser, som hotade Liwen detta Riksens Ständers Werk med ofelbar förstoring:
Af de till ärendet hörande handlingar inhemtades, att det för omkring 30 år sedan genom enskilda sammanskott uppförda gymnastikhuset blifvit beräknadt att rymma endast 50 lärjungar; att det nyligen uppförda och knappast till alla delar fullbordade lärohuset redan befunnits till utrymmet så trångt, att de endast till genomgång beräknade tamburerna måst begagnas såsom lärorum under alla de timmar, då humanister och realister inom samma klass bort hvar för sig undervisas; att detta hus dessutom saknade nödiga rum icke blott för bibliothekets och de naturhistoriska samlingarnes förvarande, utan ock för Kollegii sammanträden och för Vaktmästaren; alt Umeå samhälle för ifrågavarande lärohus redan gjort betydliga uppoffringar och för dess slutliga fullbordande måste vidkännas ännu återstående dryga kostnader; samt slutligen att i Hernösands stifts allmänna byggnadskassa icke funnes några medel för ifrågavarande ändamål. Uti häröfver infordradt utlåtande hade Eforus öfver stiftets läroverk i underdånighet anfört, att, då hvarken gymnastikhuset eller den nuvarande läroverksbyggnaden blifvit uppförda i beräkning att deruti inrymma lärjungarne vid ett fullständigt högre elementarläroverk, samt ertill komme att lärjungarnes antal sedan slutet af läse-året 1858—1859 ökats från 94 till 163, till följd hvaraf behofvet af utvidgade gymnastikoch lärorum för läroverket syntes vara gifvet och ådagalagdt, funne Eforus, helst stiftets byggnadskassa alldeles saknade tillgång till bestridande af någon kostnad i berörda hänseende, sig böra tillstyrka nådigt bifall till ansökningen, så vidt den afsåge nådig Propositions allåtande till Rikets Ständer om anslag för ändamålet; hvaremot Eforus, beträffande sättet för företagets utförande 14 Stats-Utskotteti Utlåtande N;o 139, (Fortsättning.) eller den företedda förslagsritningen och det derpå grundade kostnadsförslag^, framställt anmärkning emot det ringa afseende på nödig sparsamhet, som syntes vara vid sistnämnda förslags upprättande iakttaget. Efter det
I ersättning för sistnämnde åtgärd eger kronobetjent alt af bränvinslillverkaren åtnjuta ett arfvode af tre 11:dr. § 23- I fall åter under en termin, eller under halftermin, der anmälan skett om tillverkning under sistnämnda tid, tillverkning ej skulle uppgå till det belopp, hvarför afgift blifvit erlagd, ege bränvinstillverkare att, då eli sådant förhållande med brännerikontrollörens intyg hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande styrkes, återlyfta så stor del af den erlagda afgiften, som mot minskningen i bans tillverkning svarar; dock må hvad han sålunda återlyfta får ej öfverstiga en femtedel af den erlagda afgiflen, och återstoden icke i något fall understiga den afgift, som svarar mot den minsta tillverkning, hvarför anmälan enligt § 4 får ske. Bränvinslillverkaren skall inom trelio dagar efter tillverkningsterminens utgång sig hos Kongl Maj:ts Befallningshafvande till återlyftningen anmäla, vid förlust af rättigheten dertill. § 24. Försummar någon att, i den ordning § 20 föreskrifva-, erlägga afgift för anmäld bränvinstillverkning varde, ändock han handteringen ej utöfvar, den oguldna afgiften hos honom ofördröjligen utmätt. Styrker han elter terminens början inför kontrollör och vittne, att afgiften blifvit i Landtränteriet insatt, må han derefter bränvinstillverkningen utöfva under den tid, för hvilken anmälan skett; dock vare han förlustig den i nästföregående § omförmälda rättighet, att på grund af ringare tillverkning än hvarför afgift blifvit erlagd, någon del af denna återlyfta. § 25. Varder bränneri genom vådeld eller annan olyckshändelse förstördt, må, i förhållande lill tiden, hvarunder bränvinstillverkning måst lill följd deraf inställas, afkortning eller återbäring af bränvinstillverknings-afgiften beviljas. Om sådan afkortning eller återbäring må ansökning, åtföljd af undersökningshandlingar om olyckshändelsens tillkomst och förloppet dervid, ingifvas till Konungens Befallningshafvande, som ansökningen pröfvar och sitt beslut Kongl.
Ståndets beslut, gillade den föreslagna Volerings-Propositionen; af Preste-Ståndet: alt Volerings-propositionen gillades; af Borgare-Ständet: att Memorialet afslogs; och af Bonde-Ståndet: att Ståndet vidblef sitt förut fattade beslut, och biföll i öfrigt Utskottets Memorial. Nu, ehuru af Ridderskapets och Adelns omförmälda yttrande sjmes följa, att samma Riks-Slaud är ense mecl Presteoch Borgare-Stånden om bibehållande af förmaningen inför Dom-Capitlet, såsom en varningsgrad, och att således all fråga om votering i förstärkt Utskott, rörande sjelfva principen, skulle förfalla; finner dock Utskottet, med afseende på orda-lagen i Ridderskapets och Adelns beslut, samt enär yttranden saknas, huruvida det af Utskottet för nämnde fall uppgjorda rcdactionsförslag blifvit af Rid - ZöA, till R. St. FJritJykta Lfrg-Vtskotten Memorial N:o i95. derskapet och Adeln samt Preste-Slåndet antaget eller icke, sig böra, ors dessa tvänne Stånds närmare Utlåtande i ämnet härmedelst vördsamt anhålla. Stockholm den 3 April i835. Ankom till Exped.-TJtsl. den 7 April. Memorial, öfver anställd omröstning, i fråga om intecknande af så kallade UndantagsContract.