Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:rs åtgärd, utan anser Utskottet vederbörande, genom underdånig framställning hos K. M:t, lämpligast kunna bereda det Nådiga afseende som detta ämne, enligt sig företeende omständigheter, kan finnas förtjena. Utlåtande, angående de i Armeen qvarstående Officerares tjenstgöringsskyldighet. ^ Ar) H os II. R. o. Ad. har, uti anförande som till Utskottet blifvit remitteradt, Herr Edelsvärd, F. V., väckt den Motion, att, till beredande af Arme'ens och Fäderneslandets ökade försvar, de i Arme'en qvarstående Officerare af Majors, Gapitainesoch SubalterneGraderne, utgörande ett ungefärligt antal af 220 personer, så vida de icke äro commenderade till annan tjenstgöring eller kunna förete laga förfall, ovilkorligen böra göra Befälsmöten med de inom orten förlagde eller indeldte Regementer och Corpser, samt under Bevärings-Möten i föista rummet placeras lill tjenstgöring, och endast återstoden af det nödiga Befälet dervid från Regemenlerne ersättas. Härigenom blefvo sådane Officerare i tillfälle att pröfva, om de äga fortvarande håg och böjelse för tjensten samt i motsatt fall icke ligga Staten till last i så måtto, att den beräknar en kraft, som den icke äger. Såsom varande utan Löner eller underhåll, anser Herr Edelsvärd bemälte Officerare böra, utan beräkning af ersättning för resorne till och ifrån nämde Möten, tilläggas Aflöning under Mötet i enlighet med Rese-Reglementet och efter innehafvande Grad; hvilken Aflöning, belöpande för 18 Majorer, 70 Capitainer och i4o SubalterneOfficerare till 7,497 R:dr Banco borde af Tredje HufvudTileln utgå, och mot 46 Stats -IJ (slottets denna Summa ägde
Hr Gf. o. Landtm.! Mine Hrr! Vigtig är denna stund: på samma gång denna Svenska allmogens lifsfråga här discuteras sker det, som vi veta, äfven i de 3:ne öfriga RiksStm. Inom det Stånd, som nästan uteslutande består af räntetagare, lärer redan mer än en mäktig betydande röst höjas för én verklig, genomgripande reform. 1 det tredje Ståndet, som icke eger annat intresse för denna sak, än det som väckes af slutkonst och billighetskänsla, lärer, efter all aniedn., majoriteten förklara sig för reformen. Att BondeSt. i denna fråga fullt upfattat och klart insett sitt verkliga intresse, är allmänt bekant. Sistnämnde Stånd, ”hvars sträfvanden och omsorger för jordbrukets utveckling”, för att begagna vår Landtmarskalks vackra och innehållsrika ord i helsningstalet till BondeSt:s deputerade ”emellan Riks”dagarne delas af R. o. Ad.” torde icke utan en billig tillförsigt 202 Den 20 Maj f. m. vänta att äfven under Riksdagarne i allmänhet, och måhända mest under denna af detta Högh Stånd understödjas i nämnde sträfvanden, hvilka i väsendtlig mån belingas afen ändamålsenlig skattereform. R. o. Ad. har vid denna Riksdag fattat åtskilliga beslut, hvilka, ehuru rationela och välgörande i sig sjelfva, likväl till följd af gamla och inrotade förhållanden, eller, rättare sagdt, missförhållanden, hafva väckt oro och missnöje. Det skulle derföre, enl. min och mångens tanka, väl höfvas R. o. Ad., att i detta afseende gå BondeSl:s önskningar till mötes, äfven om, hvilket jag icke tror, sådant skulle vara förenadt med någon upoffring för en del af detta Stånds medlemmar. Sambandet emellan ridderlighet och upoffringar är något, som aldrig har blifvit misskändt inom detta ädla Stånd, hvars ledamöter alltid lära känna sig i första rummet Svenskar, i det andra Svenska folkets representanter och först i tredje rummet tillhörande någon embetsmannaklass. Denna upoffring, om den verkligen skulle komma att visa sig såsom sådan, skulle för öfrigt snart till fullo ersättas af ett tacksamt folk.
Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 1 Febr. — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående eftergift af ett Kronan tillfallet dana-arf efter Enkan Helena Maria Hansdotter. (Stats-Utsk. Uti., Nio 28.) S. A. K. Efter det Malmö stads Äldste, uti en genom Kongl. Majits Befallningshafvande i Malmöhus Län insänd underdånig ansökning, anhållit, det Eders Kongl. Majit ExpedilionsUlsko Hets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 8. Maj:t täcktes i Nåder tillerkänna nämnde stads fattig-arbetsinrättning det belopp af 291 R:dr 28 sk. \\\ rst. Banco, hvilket, såsom dana-arf efter Arbetskarlen Anders Petterssons enka, Helena Maria Hansdotter, Kronan tillfallit, samt i följd deraf tillåta Fattigvårds-styrelsen att omförmälda belopp lyfta, hvilken ansökning Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande, med hänseende till den talrika fattigpersonal, berörde samhälle eger att försörja, med sitt underdåniga förord understödt, har Eders Kongl. Majit, med fästadt afseende å hvad Dess Befallningshafvande sfilunda anfört, behagat, medelst Nådig proposition af den 21 Dec. sisth år, föreslå Rikets Ständer, att Kronans rätt till ifrågavarande dana-arf måtte eftergifvas till förmån för fattigvården i Malmö stad. Med anledning häraf, och då, utom hvad i högstberörde Nådiga proposition är vordet anfördt, äfven förekommer, att, genom kolera-farsotens härjande i Malmö förlidne år, stadens fattigvård blifvit i betydlig män betungad samt ett större antal värnlösa harn fallit allmänna fattigförsörjningen till last, hafva Rikets Ständer, med bifall till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, funnit skäligt till förmån för Malmö stads fattigvård efterskänka Kronans rätt till ifrågavarande dana-arfsmedel.
Biskop Petros hade ytterligare ett förvånande underverk att omtala, om hvilket berättelser medförts af de från Asien anlända kejserliga agenterna. En jordbäfning, åtföljd af en hvirfvelvind och mägtiga eldslågor, hade kullstörtat de uppförda grundvalarne till det nya templet i Jerusalem, och eldkulor, som tid efter annan uppstego ur jorden, hade fördrifvit Judarne, när de hårdnackadt förnyade sina byggnadsförsök. Detta försäkrade Petros, och efter honom hafva Krysostomos, Ambrosius och andra kristna skriftställare försäkrat detsamma. Menigheten var ingalunda sinnad att betvifla Petros’ ord. Det var endast Athens judar, som vågade göra svaga inkast mot deras sanningsenlighet på grund af andra resandes vittnesbörd, som icke visste af någon jordbäfning, utan endast det, att vid underrättelsen om Juliani död hade den kristna befolkningen rest sig och hindrat Judarne fortsätta arbetet. Förberedelserna till Karmides’ begrafning stördes samma afton genom Petros, som lät underrätta Krysanteus, att hans svärson såsom medlem af den kristna kyrkan måste erhålla en begrafning enligt Kristianernas bruk. Petros hade dessförinnan inför prokonsuln af Akaja medelst vittnesbörd af tvenne prester och utdrag af förteckningen på de döpte bestyrkt riktigheten af sin uppgift. Han och hans underordnade presterskap tågade derefter till den dödes hus, bemägtigade sig liket och förde det, beledsagadt af en talrik folkmassa, vid facklors sken till Kristianernas kyrkogård, der det jordfästes under uttalande af det kristliga uppståndelselöftet och öfriga ceremonier. Den oväntade upptäckt, att Karmides i hemlighet varit döpt och Kristen, väckte i Athen en utomordentlig öfverraskning, och onda tungor skyndade att ställa denna omständighet i sammanhang med hans mystiska död på sjelfva bröllopsdagen.
Såsom skäl för återremisserne har, inom sistbemälde tvänne Riksstånd, blifvit emot förenämda Betänkande hufvudsakligen anfördt: att, Utskotten icke rätteligen förfarit, då de tillstyrkt, att ett förslags-anslag af 12,000 R:dr måtte å Riks-Statens 3:dje Hufvud-Titel uppföras, såsom ungefärligen motsvarande hvad, som erfordras till bestridandet af inqvarterings-kostnaderne för Iiif-Bev ä ri ngs - R egem en tet, Landtförsvars-Departementets Commando -Expeditionen, Topografiska-Corpsen, Artilleri-Staten och Ingenieui'-Corpsen, enär icke allenast dessa Corpser och Stater vore tillräckligt kända, att inqvarterings-beloppet för dem kunde bestämdt utföras, ulan dessutom åtgärden att uppföra ett förslags-anslag alltför lätt kunde föranleda detta anslags betydliga ökande utöfver hvad dertill nu blifvit afsedt; att Ulskotten måtte yttra sig, huruvida det kan anses vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att inqvarterings-medel lemnäs åt den befäls-personal, som effectivt åtnjuter inqvartering in natura; att frågan om inqvartering i Stockholm och ersättning derför icke bordt företagas, utan i sammanhang med en utredning af frågan om denna stads hittills åtnjutande lättighet att uppbära tolag samt fortfarandet deraf; att Utskotten begått en inconseqnens, då de föreslagit, att Staten skall bekosta servicen för Svea Artilleri-Regemente; och slutligen att Utskotten icke, såsom sig bordt, fä&tat nödig uppmärksamhet å de förra Kongl. Förordningar, som, rörande inkvarteringen i Stockholm, utfärdats och hittills varit gällande, såsom Kongl. Förordningen den 7 Febr. 1716, hvilken föreskrifver, att Stockholms stad skall utgöra inqvarterings-penningar, och den vid 1766 års Riksdag utgifna Försfattning angående inqvarleringen i Stockholm, som bland annat bestämd* Statens skyldighet att bekosta cassern-byggnader.
Med dessa synpuncter begagnas den rätta Friheten och med samma åsigter synes Constitutions-Utskottet behandlat förevarande ämne, som säkerligen förtjenar Ridderskapets och Adelns bifall, hvatföre S3ken torde få fötfaltej samt till Handlingarne läggas, 4io Den 2* April, Grefve Mörner, Carl Stellan-. Då jag variten af dem, hvilken erhållit en så beskaffad Skrifvelse , hvarföre Hans Excellence Stats-M inistern för Utrikes Ärenderne blifvit anmärkt, och hos Riksens Högloflig» - Ständer tilltalad, anser jag med skyldigheten förenadt nu upplysa, hvad hos mig härutinnan är bekant, hvarjemte jag anhåller ätt med några ord få yttra min mening, — Den ifrågavarande Skrifvelse» kan jag icke anse för något Embetsbref, såsom utan Contrasign3tion , utan i egenskap af enskilt Skrifvelse, innehäilande underrättelse att Konungen af vanlig nåd samt ömhet för sina trogna Undersåtare. ämnade anskaffa Spannmål mot lindriga priser för de orter i Riket der hungersnöd vöre att befara och att Landshöfdingarne derefter kunde taga sina Messurer. Kronobergs Län var förra året likasom det innevarande uti den lyckliga belägenhet att ej behöfva anlita Kronans Magaziner — hvarföre ingen åtgärd af mig blef vidt2gen; — men har nu detta steg varit ett brott hos Stats-Ministern, så kan väl. allt annat hänföras till brottslighet , — Jag känner utom dess ingen Lag hos civilicerade Nationer, som bestraffar den enskilta Brefväxlingen — och synnerligast vid ett tillfälle sådant som detta, der innehållet af Brefvet endast var tillkännagifvande om en välgörande anstalt från. Regeringens sida. - Det är visserligen både nödigt och rättvist att en noga uppmärksamhet fästes vid verkeliga fel och brottsligheter, men deremot ej nyttigt öfverskrida billighetens gränser — ty att utan skäl blottställa Embetsman, är lika så vådligt Den 2?
Utskrts hemställanden bil ollos. ira Den 13 .Jani f. m. 29:de punkten (sid. 36), jemte förslaget litt. m. Gr. Mörner: Den nu föredragna punkten innefattar frå gan om censur öfver läroböcker. Härom föreskrifter 83:dje §:n i nuv:de läroverksstadga: »Eforus bestämme. på förslag af vederbörande rektor och lärare, valet af läroböcker, derest ej i ett eller annat hänseende är eller varder för läroverken i allmänhet annorlunda förordnadt, samt ege tillse att vid undervisningen de läromethoder begagnas, hvilka, med iakttagande af denna stadgas föreskrift, finnas till ändamålet ledande; och bör hvarje förändring i dessa afseenden ofördröjligen till Ecclesiastik-l)ep:tet inberättas.» Då således all den kontroll, som är af nöden, redan förefinnes, anser jag icke bebofvet påkalla nedsättandet af någon särskild censur-komité, och yrkar derföre afslag å Utsk:ls hemställan. Frih. Cederström: Visserligen är det, såsom Gr. Mör ner anmärkt, i nuv:de läroverksstadga förutsatt, att en s. k. censur skall ega rum, men erfarenheten lärer hafva ådagalagt att denna granskning icke på fullt ändamålsenligt sätt utöfvas; och att så mäste vara förhållandet, är ganska naturligt, då man besinnar huru öfverhopadt med göromål Ecclesiastik-Depdet är, samt att icke särskilta krafter stå detsamma till buds för handhafvande af en verksam granskning af läroböcker. Eforernas antal är icke stort, och det låter sig tänka, att de, beträffande läroböckernas beskaffenhet, hafva olika åsigter. Också är det en känd och ölverklagad sak, att läroböckerna äro mycket brokiga och till sin beskaffenhet väsendtligen från hvarandra afvikande. Till afhjelpande af denna olägenhet och till vinnande af mer enhet i undervisningen och bättre garanti för det allmänna, torde det af Utsk:t framställda förslag vara tjenligt; och anhåller jag derföre om bifall derå. Gr. Hamilton, Gustaf:
Statens deltagande i den enskildes hushållning, kan således lätt urarta, från en välment afsigt till en skadlig verkan. Denna enskildes omsorg för sig, kallnar i särorna mån, som dess förhoppningar och anspråk på Statens biträde stiga, och under denna naturliga verkan af förfelade Sädesundsättnings - åtgärder, växerj consumtionen af Säd inom Landet, äfven under de år, då nöden och bristerne borde tvinga till minskning ; Men månne ej en ytterligare skadlig Revisorers Berättelse. verkan uppkommer af Statens för vidsträckta omfattning af de omsorger, som tillhöra den enskilda omtankan. Uti Statshushållningen måtte den grundsats vara gällande, att då hvarje medborgare, som eger förmåga att bidraga till samhällets bestånd, vare sig genom skatter, själs-verksamhet eller kroppsarbete, hör i samma mån han afgifver dessa gärder , åtnjuta Statens skydd och biträden; måste deremot endast den, som till dessa bördors uppfyllande genom ålder eller andra lika gällande skäl, är oförmögen, af Staten faderligen vårdas och underhållas, utan afseende på något återgäldande. Om frihet lemnäs den enskilde industrien, att under iakttagande af vissa för samhället nyttiga vilkor, få utveckla sin verksamhet, så skall denne sjelfmant, öppna utsigten till förtjenst för den arbetande, hvars håg till arbete uppmuntras i samma mån tillfället till förtjensts erhållande honom öppnas och behofvet af bärgning endast derigenom kan fyllas. Statens särskildta biträden i den fria gång samhälls-machinen derigenom erhåller, påkallas då ej, så länge den förmögnare icke beröfvar den arbetande en förtjenst, svarande mot hans arbete och en billig utkomst. Men deremot kan i motsatt förhållande, motsatt verkan uppkomma, hvilken, om ej under samtiden upptäckt, skall likväl i den kommande upptäckas, och på jordbruk och näringar, kännbarligen erfaras, då Sädesproductionen inom Landet aftager, i samma 878 Riksens Ständers män, sorn armar saknas till Jordbrukets kraftiga bedrifvande. Då Revisorcrnc således visat de menliga verkningar, som af en Spännmåls-MagazinsInrättning kunna erfaras, återstår det att äfven framställa, huru densamma skulle or, ganiseras, för att åstadkomma mötsatte.
Bang för meddelande af biträde, råd och upplysningar i fårskötseln tillkommande arfvode och resekostnads-ersättning, samt fondens fästa egendom, ull-magasinshuset i Norrköping, jemte dertill hörande inventarier, icke vidare komme att i den årliga räkenskapen för samma fond upptagas, hafva Rikets Ständers sednast församlade Revisorer tillstyrkt, alt gamla och nya ull-diskont-fonderne måtte under benämning ull-diskontfond sammanslås samt i gemensam räkenskap upptagas och redovisas; hvarjemte Revisorerne hemställt, att det årliga bidrag af 1,200 R:dr, som genom Kongl. Brefvet den 9 November 1836 blifvit utaf manufaktur-medlen an visadt till gamla ull-diskont-fonden, måtte till den tiva öfverflvttas, samt ali ull-magasinshuset mätte lill sistnämnde fond öfverlåtas, så länge detsammas nuvarande bestämmelse komme att fortfara; och har Kommers-kollegium, under åberopande af hvad Kollegium i utlåtandet öfver 1847 års Revisions-berättelse rörande samma fråga anfört, eller att någon synnerlig lättnad hvarken för redogöranden eller den granskande väl icke vore att vinna genom dessa fonders sammanförande, men att något egentligt hinder deremot icke mötte, ansett ej eller för närvarande någon betänklighet förekomma emot bifall till det härom nu förnyade förslag, helst dess verkställighet i någon mån underlättades genom den förenkling i räkenskapen, som uppkomme efter särskilda medels anvisande till béstridande af nämnde utgifter för Direktören Hofman Bångs befattning, hvilka utgifter, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, E. K. M:t, genom Nådigt Bref af den 18 Mars sistlidne år, anvisat att utgå af Riks-statens Sjette Hufvudtitels anslag till befrämjande af jordbruk och landtmanna-näringar.
Tersmeden sednast afgifvit, att de anmärkningar, som bär blifvit fratnstälda åtminstone till en ganska obetydlig del afse de nuvide Fullm. i Banken utaf R. o. Ad., så kan jag ej annat än derföre betyga min erkänsla, enär det visar att Utsk. haft för afsigt att låta den oskyldige fä räkna sig sin oskuld till godo. Fullm. af R. o. Ad. sfi väl som Två af PresteSt:t.s Fullm. hafva ej haft den ringaste del i alla de förberedande åtgärder, som i afs:de på de nya sedlarne blifvit vidtagne, och de böra således ej med skäl upbära något klander lör den långsamhet, hvarmed saken före deras inträde i Ofverstyrelsen blef bedrifven. Hvad åter frågan om denna sak efter d. 8 Mars 1857 beträffar, torde Frihm benäget finna, att, om BankoUtsk. med tillräcklig upmärksamhet genomläst Fullmäktiges Protokoll i denna fråga, så skulle det lätt hafva funnit, att Fullm., genast efter Grefve Lagerbjelkes inträde såsom Ordförande i Banken, vidtagit de mest kraftiga ålgärder för att sätta R. St:rs beslut ang:de fabrikation af nytt sedelpapper i verket. Med denna fabrikation hann man så långt, att man redan 1857 d. .24 Nov. fastsliilde det papper, som skulle begagnas till de nya sedlarne. Fabrikationen af detta papper fortfor under några månader af 1858, då omständigheter inträffade, som gjorde att annat sedelpapper sedermera godkändes. Det är detta papper, som nu begagnas och hvilket också, kanske ej utan Den II Januari e. m, lf»I skäl, blifvit så bittert klandradt. Då Frih. Tersmeden härled t detina utomordentliga långsamhet vid sedlarues tillverkning från den oenighet, som skulle råda mellan Föreståndaren lör Tumba Pappersbruk och Tryckeri Föreståndaren här i staden, får jag uplysa, att sa dant är helt oell hållet misstag, alldenstund Tumba Bruksförvaltare ej halt det ringaste att göra med anskaffandet af maskiner och annan för sedeltillverkningen nödig materiel.
Direktionen under den föregående tiden inlemnade uppgifter ådagaläggas, är ut‘sluten från delaktighet i donationen, som emellan öfriga behörigen dokumenterade medlemmar af ätterna fördelas, eller, i saknad af någon sådan, tillfaller Riddarhuset, på sätt i 3:dje punkten omförmäles. 0:o till Djurgårdsbrunns Aktie-Bolag, för uppbyggande och underhåll af brunnen, brunns-inrättningens förbättrande, jernvägs anläggande från brunnen till Stockholms stad oeh den omgifvande lokalens förskönande I händelse vid tiden för fondens utdelning ett sådant bolag ej mera finnes, utlcmnas medlen till innebafvarne af aktiebrefven i det upphörda bolaget efter den andel, som vid lika fördelning å samtliga aktiebrefven, för närvarande utgörande ett antal af 33 hela aktier, belöper.
Dessa skulle kanhända, af fruktan att ej blifva om-* valde, mången gång ej ega nog sjelfständighet att, om de äfven blifva öfvertygade om att något annat vore rättare, än livad koraitenterne önska, öppet uttala sin åsigt. För min del anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Gr. af Ugglas, med ani. af H. Exc. Hr Gr. o. Landtm:s uptagande af haus gjorda yrkande om bifall till Utsk:ts förslag utan förändring, begärt ordet och förklarat sig derifrån afstå; framställdes propos. på bifall till §:n enl. Utsk:ts förslag, men med uteslutande från Usta mom:t af mellersta meningen, hvartill svarades ja. g 40 enl. Utskrts förslag. TtUkänriagafs vara antagen af PresteSt:t. Gr. af Ugglas: I 40:de §:n mom. d) heter det: »Upta gande af utländskt lån eller annat på längre återbetalningstid än 5 år ställdt lån». Jag kan icke neka att. då jag genomgick detta förslag, jag blef något ölverraskad att tinua det man i allmänhet kunnat ifrågasätta uptagande af utländskt lån för kommunala behof. För min del skulle jag derföre vilja föreslå att detta mom. d) skulle, i st. f. dess uuv:de lydelse, endast heta: »uptagande af lån». Hr Hjärne: I detta ifragav*de hänseende har jag så myc ket hellre delat Utsk:ts åsigt, som det ganska lätt kan handa i ett större län att man vill utföra några företag, som erfordra betydliga utgifter, till hvilka kommunen hvarken har egna tillgångar för tillfället eller ens är i stånd att på kortare tid genom uttaxering bekomma den erforderliga summan. Bland sådane företag vill jag t. ex. nämna arbetshus, om hvars inrättande flere gånger varit fråga. Om vid något tillfälle penningar stå lågt och man då, med begagnande af fördelaktiga konjunkturer, vill genom lån anskaffa medel, vöre det väl hardt att det ej skulle vara tillåtet.
Vid första försöket i geometri fann läraren att Johan var så skicklig att han bäst studerade sjelf. Nu var han kaxe. Han studerade sjelf. Klockargården låg invid herrgårdens park, och i dess kungliga omgifningar promenerade han, fri från arbete, fri från uppsigt. Vingarne växte och manbarheten nalkades. Genom förvärfvad och kanske naturlig blygsel har man så länge hållit den vigtiga frågan om manbarhetens inträdande och dermed sammanhängande fenomen fördolda. Dåliga böcker, spekulanter i medicinböcker, och pietister, som till hvad pris som helst velat göra propaganda, räddhågade och okunniga föräldrar, hafva alla, och många i god afsigt, gjort allt för att skrämma unga syndare från odygdens väg. Senare och upplystare undersökningar af kunniga läkare hafva åter tagit till uppgift att utröna fenomenets orsaker och förnuftiga botemedel, samt framför allt borttaga barnets uppdrifna fruktan för följderna, emedan det visat sig att skrämseln och de uppjagade samvetsqvalen just varit orsaken till de jämförelsevis få fall af vansinne och sjelfmord man har antecknat. Vidare har man upptäckt, att det icke var odygden sjelf, utan den otillfredsstälda driften, som framkallat sjukdomsfenomenen, och en ny fransk läkare har gått så långt, att han till och med anser handlingen vara ett icke skadligt underhjelpande af naturen. Detta må han stå för. Faktiskt är emellertid det, att man konstant skall finna de sinnessjuka behäftade med ovanan. Men felslutet ligger i att man förvexlar orsak och verkan. Sinnessjuka instängas; hvad skola de taga sig till? Hos sinnessjuka har med själslifvets slocknande det vegetativa och animala lifvet tagit öfverhand, och derför bryter driften ut, ohejdadt sökande sin tillfredsställelse hur den kan. Ett annat felslut: hvarje sinnessjuk utforskas om han förr burit hand på sin kropp. Alla sinnessjuka ha det, men derför är icke detta orsaken till sjukdomen, ty nu är det uppdagadt, att många menniskor hafva någon gång burit hand på sin kropp.