Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. besvarar dem, såsom mig synes, på ett ganska riktigt sätt, då Utsk. pag. 16 säger: ”Ulan att hysa någon misstanka emot domarecorpsen i allmänhet om bristande nit alt bevaka Statens rätt till ifrägavar. afgifter, har Utsk. likväl, både af erfarenheten, att vid handlingars chartering missbruk ägt rum, och af K. M:s högstberörde nåd. skrifvelse, funnit sig uppmanadt, att för R. St. framställa sina åsigter” etc. Handlingar från Kammarrätten, som voro bilagde denna K. skrifvelse, innefatta, visserligen i milda ordalag, men ganska bestämdt, att dylika missbruk ägt rum och att conlroller vore af behofvet påkallade. Utsk. har således icke kunnat besvara den K. skrifvelsen, ulan att yttra sig öfver hvad skrifvelsen innehåller. Det af Gr. Mörner förordade, och af BorgareSt. antagna förslag grundar sig på detsamma som Frih. Oxenstjernas reservation, hvilken åter noptager den tanka, en af Kammarrättens ledamöter framställt. Ar således det ena af dessa förslag riktigt, så är äfven det andra riktigt, och dä skulle BorgareSt:s vara så mycket rättare, som det åtminstone innefattar någon controll; men kan man bevisa, att sjelfva grunden för dessa förslag är oriktig, så kan icke eller BorgareSl:s anses tjenligt. Det är för att försöka en sådan bevisning, som jag nu uppträd t. Jag vill då icke fästa mig vid det besynnerliga deruti, att i 8 H. 49 386 Den 13 Slars. en författning om afgifter för stämpladt papper, innefattas afgifler, som icke erläggas för sådant, utan snarare utgöra en slags recognitionsafgift, såsom det fordom kallades. Detta är likväl endast en formfräga; men de egentliga olägenheterna af förslaget äro ganska många.
Som sannolikt det tillgår i städerna såsom på landet, så alt sockenstämma hålles öfver församlingarnes gemensamma angelägenheter; så hemställer jag, om icke samma stadgande kunde blifva gällande äfven för städerna. Måhända kan det nu föreslagna stadgandet vara bättre, hvilket jag ej kan bedömma, men nog skulle jag föreställa mig, att den §, som nu finnes, innehåller föreskrifter huru härvid skall tillgå. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att, på säll Frih. Nauckhoff föreslagit, ett nytt mom. borde tilläggas i 48 jj:n, så lydande: ”1 stad skall mantalslängden, sedan den blifvit afslutad, hållas de skattskyldige tillhanda å lid och ställe som magistraten åligger ali genom kungörelse frän predikstolarna tillkännagifva.” Ropades ja. Frih. Den 10 O doter f, m. 225 Frih. von K riem er: På de skäl, som här redan blifvit anförda, isynnerhet af Hr von Rosen, skulle jag tillstyrka, att alla §§ i r835 års författning, från och med den 5i:sta till och med den i5csta måtte antagas, blott med förändring i g2 §:n, som angår suttet att välja ledamöter i Taxerts-comiteer. Då ingen anmärkn. mig veterligen på Jandet blifvit gjord emot dessa stadganden, och det är nyttigt, att så mycket som möjligt bibehålla våra ekonomiska författningar orubbade, så skulle jag tro, alt ingen annan ändring borde ske, hvarförutan discussionen kunde betydligen förkortas, om vi finge en propos. på alt allt som rörer BeredningsTaxeringsoch Pröfnings-comite'er skall förblifva vid hvad i i835 års förordning stadgas, endast med den förändring i 92 §:n som Hr Landtm, redan omnämnt.
— Man bör dock anmärka, alt denna behållning nu mer än motsvaras af Fordringsposter, å hvilka, för det närvarande, dels hvarken Ränta erlägges eller Capitai-afbetalning ingår, dels Capital-afbetalningen , utan Ränta, inom en )ängre tid af år, verkställes. I afseende på g Bil. t, Bancc-Uiskottet$ Betänkande, N:o 14, den skillnad sorn kan förefinnas mot äldre calculer, erinras om den olika uppställningen, och hänvises för öfrigt till .den specificerande och redovisande Tabellen Till Tabellen N:o a (af B, Rosenblad). 1 Anmärkningar, ,0 Denna Tabell är uppgjord, för åren 1778 och i8o3, efter de i Banken förvarade summariske Extracter af dess Hufvudböcker och för åren 1823 och 1827, efter den Herrar Fullmägtiges Berättelse till Rikets Ständer åtföljande Tabell, specificerande Bankens tillgångar och skulder, för senaste qvinqvennium (1823—1827). För år 1828 har man förslagsvis beräknat dels kända dels sannolika förändringar. För de år, då Specie och dess Representant, Banco-Sedeln, ej mera varit detsamma — har man uppfört olika columner för de poster, sora varit eller ovillkorligen bordt utgå i Svenskt Specie i verkligt Silfver-värde, och för dem, som för det närvarande endast kunna göras gällande i BancoSedlar efter varande värde. Bil. t. Bntico-Utskottets Betänkande.
Med afseende å hvad vederbörande sålunda yttrat och vidare förekommit angående såväl behofvet af en särskild kapell-församlings bildande förinnevånarne i ifrågavarande delar af Ofver-Torneå, Ofver-Kalix och Pajala församlingar, som sökandernes oförmåga att utan understöd bestrida kostnaderne för Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 60. 11 en kapell-kyrkas uppförande och en kapell-predikants aflöning, har Kongl. Majit velat i Nåder föreslå, att Rikets Ständer må anvisa dels för en gäng 3,000 r:dr till bidrag för uppförande af kapell-byggnad i Korpilombola by och 2,000 r:dr till inköp af boställe ät en kapell-predikant derstädes, dels ock tills vidare oell intilldess kapeM-boerne förmå, att sin predikant sj,elfve underhålla, 400 ridr, allt banko, årligen till hans aflöning.; och vill Kongl. Majit, sedan sig visat, huruvida berörde för ändamålet oundgängligen nödiga medel beviljas, jemte meddelande af erforderliga föreskrifter i afseende på kapell-lörsamlingens ordnande, i Nåder besluta angående sökandernes anhållan om kollekt och stamboks-förmån till ytterligare understöd för kapell-byggnadens uppförande, samt tillse, huruvida något anslag må kunna kapell-predikanten, i egenskap af jemväl skollärare inom församlingen, af för sådant ändamål anvisade medel tilläggas. De till detta ärende hörande handlingar komma att till Rikets Ständers vederbörande Utskott öfverlemnas och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. 11. Reuterdahl. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför II. M. Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 25 Februari 1854. Närvarande:
Jag har anleda. att förmoda, att det mern. Gr. Horn omnämnt redan hvilar på R. o. Ad:s bord, och att detta mern. icke innefattar annat än en preliminär hemställan, hvaröfver Ståndet äger att besluta ulan bordläggning, eller ett amne som redan legat på R. o. Ad:s bord och hvaröfver Ståndet förut beslutat, med föranledande hvaraf jag tager mig friheten till Hr Fr ih. o. Landtm, samt H. R. o. Ad. vördsamt hemställa, om icke, till tidens vinnande, då det är detta som StatsUtsk. åsyftat med sin framställning, sa väl StatsUtsk:s ifrå - Den a3 Januari f. m. 353 ifrågavär. mern. som PresteStls inbjudning nu bunde på en gång föredragas oell nfgöras. Hvad sjelfva saken angår, instämmer jag med Gr. Horn, alt del vore af vigt att Ständerne skyndsamt fattade sitt beshvlphvarom icke, befarar jag alt uppehåll i ärendets behandling inom Utsk. blifver en följd. Det liar nu så långt avancerat, ali, om svar på denna hemställan snart meddelas, jag har anledn. förmoda, att inora denna månadens slut utgifts-afdelningens förslag till exlra-statsreglering kan öfverlemnas, för att i Ulsk:s plenum behandlas? Jag anhåller fördenskull, att begge dessa ärenden måtte afgöras på en gång, hemställande att R. o. Ad. måtte vidblifva det beslut R. o. Ad. fattat, samt begära att BorgareSt. som efterkommit R. o. Ad:s inbjudning, äfven nu måtte med R. o. Ad. instämma. Hr Lagerhjelm, Pehr: Om jag ej orätt fattat denna frågas egentliga ställning, så är den så, att BondeSt. förklarat att ämnet skulle behandlas af BancoUtsk., BorgareSt. af Stntsk. Utsk. ensamt, PresteSt. af Stalsoch Ekon.Utsk:n gemensamt, och R. o. Ad. af StatsTJtsk. allena.
Utsk:t trodde sig dock icke kunna göra ett sådant förslag, emedan det måste hålla sig inom den inskränkning, som ligger i motionärens framställning; det får, som bekant är, icke sjelf göra några nya motioner. Förändringen är i öfrigt af så liten vigt att, då nu gällande stadgande tillkom på begäran af IL St:r för kort tid sedan, jag anser det föga lämpligt att besvära K. M. dermed, hvarför jag icke eller vill motsätta mig ett afslng. Hr Printzensköld: Då Hr Nordenfelt medgifvit, att denna fråga är af beskaffenhet att lämpligen kunna afslås, så är ingenting vidare att i saken yttra, men jag får dock, såsom ett ytterligare skäl till afslag, lägga, att frågan är af den beskaffenhet, att det beror af hvarje länsstyrelse att gå in till K. M. och göra framställning om de förändringar, som för hvarje landsort kunna vara lämpliga, och K. M. har sedermera den makten att, Ständerne oåtspordt, vidtaga de åtgärder, som Han i detta afs. finner riktiga vara. Att 138 I) en 14 Jan uar i. nu efter cirka 10 års förlopp gå in till K. M. och begära förändring af en författning, som Han på lt. Stms begäran utfärdat, torde ej vara på sin plats, hvarföre jag anhåller om alsing A Betänkandet. Gr. Taube, Henning Adolf: När Utsk:t hade denna fråga till behandling, ansåg man temligen allmänt att det stadgande, som nu är gällande, icke vidare var af behofvet påkalladt; ty, då det utfärdades, var ännu tillåtet att på auktiouerne försälja spirituosa, hvilken tillåtelse nu är uphäfd, och således tror jag att det förnämsta skälet till detta stadgande blifvit borttaget. Detta var ett skäl, som ganska väsendtligt inom afdelningen talade för att beslutet fick sin nuv:de lydelse. Dertill kom, att nämnde stadgande drabbar allmogen hårdast. På landet är det egentligen allmogen, som bevistar auktion, för den är ganska svårt att, liksom herremännen, komma kl. 12 eller 1 på dagen. Vanligen ser man också, att auktionerne på landet icke kunna börja förrän framåt kl. 4 — 5 på eftermiddagen.
Riksdagsordningen tydlig, till fördel för Den 9 J a n u a r i i. 22t BondeStåndet att sjelft få utnämna sine Notarier; roen jag deltager ej i det klander, som blifvit yttradt öfver Styrelsen och ConstitutionsUtskottet derföre, att de satt en annan mening i fråga. Styrelsen har, då den fortfarit alt tillsätta desse Notarier, följt den lag, som lefde i verkställigheten nemligen det gamla bruket, i stället för den, som blott fanns på papperet, och kanske der icke var nog tydligt uttryckt. Ilade väl Styrelsen skäl till ett annat förfarande, så länge hos BondeStåndet ej gjordes någon anmärkning deremot, eller hade ConstitutionsUtskottet skäl dertill, så länge det icke ifrån någon Riksdagsman fick sig en förseglad rulle i detta hänseende remitterad? Jag tror det ej. Tvärtom bevisades vid 1818 års Riksdag, huru mycket meningarne voro delade, enär RiksStånden då i denna fråga stannade två mot två. Första gången åter, som Riksens Ständer sig emellan blefvo ense derom, och hos Kongl. Majit framställde deras åsigt, att 24 §. Riksdagsordningen vore, i afseende på tillsättandet af BondeStåndets Notarier, tydlig i en annan mening, än den praxis man dittills godkänt, har Konungen efterkommit Riksens Ständers åstundan, ej blott i verkställigheten vid denna Riksdag, utan ock genom öfverlemnandet af ett f örslag till bestämdt Grundlagsstadgande för framtiden, hvarigenom Konungen skulle betaga sig och sina efterträdare möjligheten att kunna vidare näm - 22 2 Den 9 Januari]. na desse Tjenstemän. Mig synes således, att Styrelsen här gått till väga på ett så* dant sätt, att man borde emottaga dess förslag med tacksamhet, och ej med farhågor. Till ConstitutionsUtskottets urskuldande för underlåten anmärkning vid det förra bruket, gäller detsamma som för Styrelsen, nemligen det oklandrade bruket, och ovissheten mellan Ständerna sjelfva.
Betänkanden, och då de utvägar Rikets Ständer uppgifvit till upphjelpande af de utaf Collegium omnämnde olägenheter, sorn åtfölja nu varande indelta löningssält, syntes ändamålsenliga och så nära, som tidens fordringar medgåfve, afsåge räntegifvares och räntetagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, på hvilkas tillgodonjutande, så länge detta löningssält bibehölles, anspråk gjordes, de der likväl, så vidt de innefattade en förment löneförmon, rimligen icke kunde vära gällande för andre Embetsoch Tjenstemän, än som nu tjena, men icke för dem, sorn framdeles tillsättas med de löneförmoner Kongl. Maj:t i Nåder bestämmer; så tillstyrkte Kammar-Collegium, för sin del, alt Kongl. Maj;t ville i Nåder gilla och fastställa ofvanberörde af Rikets Ständer föreslagne hufvudgrunder, samt i öfverensstämmelse dermed och jemte upphäfvande af Författningarne af åren i8o3 och 1815 med flere härmed gemenskap egande, i Nåder utfärda en ny Förordning angående sättet för all kronotiondeoch afradsspanmåls-, tillika med öfrige, hemman och lägenheter åsatte, grundräntors utgörande och lösande, utan afseende å den disposition, som deraf till ena eller andra Staten eller allmänt behof gjorde blifvit; samt af Kongl. Krigs-Collegium: alt det för sin del ansåge betydliga fördelar hemtas deraf, om, vid årliga markegångstaxorncs upprättande, det föreslagna förfarandet iaktloges, att, sedan årets markegångspris i Länet blifvit satt, detsamma med de nästföregående 4 årens i samma Län hopsummerades, då femtedelen af denna summa skulle blifva Länets markegångspris för året; och tillstyrkte Kongl. Krigs-Collegium alltså antagandet af Ståts-Utskottets Utlåtande N.-o 273. 7 •delta förslag, äfven om det af Rikets Ständer projecterade sätt lill förändring af räntornes uppsägning och leverering m. m. icke för närvarande skulle vinna Nådigt bifall.
Bref, Landshöfdingen icke kunde anses ovilkorligen berättigad att, efter nytt arrende af Alnarps kungsgård, hela inkomsten deraf åtnjuta, utan vore sådant af Kongl. Maj:ts pröfning beroende; och då, till följd af det i nyssberörda Nådiga Bref antagna låga värde å arrende-spanmålen, Landshöfdingen' redan med nuvarande arrende och efter medium utaf markegångs-prisen för åren 1834—-1853 hade större inkomst af kungsgården, än den beräknade, samt öfverskottet skulle blifva än högre efter det föreslagna nya arrendet, hemställde Kollegium, om ej det i 1837 års Kongl. Bref af kungsgården lör Landshöfdingens aflöning beräknade belopp af 5,955 R:dr 26 sk. 8 r:st. Banko, linge af Landlbruks-instilutets styrelse till Landshöfdingen erläggas och kungsgården deremot ostyckad af Styrelsen emottagas och begagnas, så framt icke Kongl. Maj:t funne den för Landshöfdingen år 1837 fastställda lön af 6,000 R:dr numera vara för låg och förthy böra förhöjas, i hvilken händelse Styrelsens afgift jemväl borde ökas; dock kunde,-enligt Kollegii tanke, hvad i förenämnda hänseenden blifvit yttradt icke, gälla nuvarande Landshöfding, som sjelf borde ega bestämma de vilkor, hvarunder han ville för sin tjenstetid från kungsgården afstå.
I det första fallet, om J, med handin pA edert fosterlandska hjerta, hade kunnat stiga: ”vi behöfva icke linieskepp,” och som ett axiom måste antagas, att hvad sanni och rätt är i dag, blir det äfven i morgon, i öfvermorgon, om ett år, om fem eller flera år, så haden J ju förbisett vårt och fäderneslandets heligaste intressen, de eko nomiska, som fordra att hvad som är öfverflödigt, eller nu meia gagrdöst, hör göras så nyttigt för fäderneslandet som möjligt. J haden då hort begära denna öfverflödiga men dyrbara materiels försäljning. [de'en är dessutom icke ny, ty redan på lyöo-talet ropade ett parti: ”säljen fladén, säl ”jen fladén, så lån J penningar nog, försäljningen inbringar ju ”millioner, som annars skulle undergå betydlig försämring, ”och man måste derjemte begagna conjuncturen, som nu "torde vara förmånlig.” Huru använda de ingående penningarna, blir en annan fråga (kanske kunde de delas på communerna, från hvilka de utgått). t den andra händelsen åter, eller om flottan ej bort säljas men bibehållas, hade dét varit eder skyldighet att gå Konungens önskningar till mötes, och genom rifning förskaffa mina försvarare erforderlig erfarenhet för den tid, då jag måste anlita deras kraft och skicklighet, väl vetande att arméen, som är nationens kärna, är mitt yttersta hopp, och alt flottan, till den, är att anses sorn les enfants perdus för en stormande trupp. Jag vet att vår belägenhet fördrar att vi äro starka, att vi måste vara en effectiv makt, delta kostar, men alltid vida mindre än att återeröfra friheten från utländskt förtryck, sedan den en gång är förlorad.” Om efter detta den allmänna opinionens yttrande, H. StatsUtsk. beslutat om fartygens försäljning och begärt min tanke i ämnet, hade den blifvit, att fartygen säkerligen med förmån skulle kunna försäljas, att man borde sända en beskrifning öfver dem till Frankrike, Holland, England och Ryssland, ja kanske lill Norrige, som åtminstone köpte fregatterna. Säkert skulle köpare på den utsatta auctionsdagen infinna sig.
Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att, med vidblifvande af dess förut i ämnet fattade beslut, lägga BondeSLa förevide Prot.-utdrag till handlingarna. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Stats-, Bevillmssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 14 och 16 dennes på bordet lagda Mein. N:o 33, i anledn. af RiksStåfi - Den 25 November f. m. dens skiljaktiga beslnt i frågor, dels om ordnandet af folkskole-väsendet, dels ock om anvisande af derför erforderliga medel. l:sta punkten, angtde genom tre Stånds sammanstämmande mening fatladl beslut, ull den personliga skydds-afgiflens halfva belopp, upgåendc till omkring Z50,000 Rdr Rmt, må till folkundervisningens befrämjande användas. Denna punkt Indes till handlingarna. 2:dra punkten, angtdc frågan om indragning af de i Riksslatens S:dc Hufvudlitel f. n. upförda anslag till folk-undervisningens befrämjande, tillsammans 61,630 Rdr Rmt. Gr. Lagerbjelke: Jag fruktar att den nu föredragna punk ten icke står i lull harmoni med följande punkt på sidan 5 i nu föredragna Betänk.: »Den summa af 24,000 ltdr ltmt, som, enl. Utsk:s förslag, skulle ställas till K. M:s disposition, att, i mån af behof, användas till understöd för inrättande af sådana högre folkskolor, som i morn. 3 under litt. B och O omförmälas, har blifvit beviljad af li. o. Ad. samt Borgareoch BomieStm. Sistnämnde Stånd har likväl, i olikhet med Utsk:s framställning, ansett, att dessa medel borde utgå af anslaget vid 8:de Hufvudtiteln till folkundervisningens befrämjande. PresteSt. har deremot förkastat hvad Utsk. uti ifrågav:de mom. 3 föreslagit. Som förstnämnde trenne
Propositionen, böra Transport 2,981,602: 23. 6. i52 S t a t s - U t s k o 11 e t s Transport 2,981)602: 23. 6. upphöra, och den härigenom uppkommande minskning för de skattskyldige , afses vid deras taxerande till bevillning. i4:o Mantals-penningarnej hvilka, med anledning af 1823 års R:s St:rs underd. framställning, samt den i följd deraf verkställda undersökning, blifvit i K:gl. Propositionen föreslagne att beräknas till lika belopp eller 12 sk. af alla mantalsskrifna personer, bar Utskottet, under åberopande af dess särskilta härjemte bilagde Betänkande Litt. A beräknat med endast 3oo,ooo. — - 15:o Lagmans-o. Häradshöf dingeRiintan beräknades vid 1823 års Statsreglering med 75,000 R:dr, deri inberäknadt lill Justitiestaten directe utgående, förut under Anordning utom Stat upptagne 19,000 R:dr. Enligt Räkenskaperne, bardock JustitieStatens andel af denna inkomst utgjort omkring 2000 R:dr mera än då påräknades, hvarföre här uppföres en mot behofvet närmare svarande summa af 20,000. — - StatsVerkets netto - andel upptages deremot med enahanda belopp som K:gl. Betänkande n. 153 Transport 3,36i,6o2: 23. 6. och åberopar Utskottet i öfrigt dess i särskildta Belänkandet Litt. A. härom afgifne yttrande. 16:0 GerningsÖrerij, som erläggas med 16 sk. af hvarje handtverkare å landet, upptagas till 1,700.
Som Kongl. Majit, efter hvad af Förvaltningen af Sjö-ärendena samt Kammaroch Kommers-kollegierne härvid blifvit i underdånighet anfördt och upplyst, för dess del i nåder funnit godt bifalla den förminskning i ordinarie båtsmansroteringen för Fahlu stad, som, efter de af kollegierne nu uppgifne grunder, bör ega rum, vill Kongl. Majit härigenom föreslå Rikets Ständer, icke allenast att staden Fahlun bör ansvara för sex båtsmansrotar, i stället för sju, som 1839 års reglering af städernes ordinarie båtsmansrotering innehåller, utan äfven att, i följd af nedsättningen för Fahlun, någon ändring uti samma reglering i öfrigt icke behöfver ega rum, enär den för Piteå och Luleå städer af Konung och Ständer beslutade tillökning af i/4:dels rote för hvardera, samt tillökningen af y7:dels rote för staden Lund, hvarom Kongl. Majit aflåter serskild skrifvelse till Rikets Ständer, lemnar icke allenast full ersättning för minskningen, utan äfven ett öfver - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 19. l.J skott af ;i/14.dels rote, derför vakans-afgift bör erläggas, och hvilket öfverskott är så obetydligt, att det icke till ny reglering föranleder. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCA R. C. A. B. Gyllengranat. Itdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departementet tillhörande Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 18 November 1847. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre, Stats-Råden:
Nu ha de ju i boden allt, hvad de fordom måste åstadkomma genom ansträngande slakt, brygd m. m. Rostadt och målet kaffe, bitsocker, färskt bröd stå dem dagligen till buds. Och nu gifves för kvinnorna rikligt tillfälle till intellektuell sysselsättning och till nöjen. Huru stor skillnaden i detta hänseende är mellan ett fordom och nu kan man finna, om man får veta, att medan på trettiotalet handarbetsundervisningen i flickskolorna upptog cirka 20 timmar i veckan, åt den samma år 1887 egnades endast mellan en och tre timmar i veckan. Frågar man sig nu hvad det är, som åstadkommit denna förändring af förhållandena inom kvinnovärlden, så måste man svara: industrien, som öfvertagit en stor del af det arbete, som förut hvilat på husmödrarnas axlar. Nu ha kvinnorna tillfälle att utveckla sig till likställighet med mannen i intellektuelt hänseende, nu kunna de organisera sig. Det är visserligen sannt, att de moderna skriftställarne bidragit till kvinnans frigörelse, men talaren ville påstå, att uppfinnarne gjort det i ännu högre grad. Talaren helsades med lifliga bifallsyttringar efter föredragets slut. B. N, V d r julhandel. En liten praktisk julkrönika af — er. a, nu är det jul igen och barnahjärtan klappa af fröjd, och de små räkna på fingrarna, hur många dagar som återstå, innan den härliga aftonen är inne, då julgranen och julbordet med all sin drömda prakt skola stråla i ljus. Men hemmens goda vårdarinnor, våra husmödrar, hafva mycket att tänka på innan dess. Hemmen skola fejas och prydas, skafferierna fyllas och julklappar uppköpas, och det ger mycket att tänka på och drar mycken tid. Våra praktiska husmödrar tänka nog i första rummet på, hvad helgerna fordra rörande mat och dryck, och därför företaga vi, med mina älskvärda läsarinnors tillåtelse, en liten förmiddagspromenad med vår noggrannt uppgjorda promemoria i fickan. Jag tror, vi börja med det mest omfattande, specerierna, och det är skönt att kunna få dessa artiklar på ett håll och af bästa kvalitet.