Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Vid föredragning af Stats-ulskottets den 3 dennes e. m. på hordet lagda utlåtande N:o 188, i anledning af erhållne återremisser å det under N:o 119 afgifna betänkande, angående byggnadslån till staden Amål, beslöt Riddei skåpet och Adeln att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga förevarande utlåtande till handlingarne. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-utskottets den 3 dennes e. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 189, i anledning af väckt fråga om öfverlåtelse till staden Falkenberg af den kronan tillhöriga tullbro öfver Ethra strömmen; N:o 190, i anledning af väckt motion om anslag eller lån af allmänna medel till betäckande af kostnaderna vid laga skifte å Vemdalens kyrkoby i Herjeådalen; samt N:o 191, i anledning af väckt motion om låneunderstöd åt komministern i Ryd och Näs församlingar af erkesliftet för dels flyttning dels nybyggnad af boställe. Från Hög v. Preste-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets nedannämnde utlåtanden: N:o 188, i anledning af erhållna återremisser å det under N:o 119 afgifna betänkandet, angående byggnadslån lill staden Åmål. Ståndet, som bifallit betänkandet N:o 119, vidblef sitt beslut och lade utlåtandet N:o 188 till handlingarna; 440 Prot.-utdrag den 7 Juni 184-8 N:o 189, i anledning af väckt fråga om öfverlåtelse till staden Falkenberg af den kronan tillhöriga tullbro öfver Ethra strömmen. Bifölls; N:o 190, i anledning af väckt motion om anslag eller lån af allmänna medel till betäckande af kostnaderna vid laga skifte i Vemdalens kyrkoby i Herjedalen. Bifölls; N:o 191, i anledning af väckt motion om låneunderstöd åt komministern i Ryd och Näs församlingar af erkestiftet för dels flyttning dels ny byggnad af boställe.
Den tiden var icke friheten så utvecklad, som den nu är, och fadersmakten var, under den tidens förherrskande Judaism, som den omhvärfvade Boraerska hedendomen, så hardt tryckande för ungdomen, att man kande kalla den ett tryckande jernok. Kristendomen har deruti gjort en förändring, till frigörelse uti allt genom kärleken. Att fästa sig specielt vid vissa så beskaffade uttryck, som dem, hvilka Frih. Alströmer anfört, tror jag icke under alla förhållanden låter sig göra, och minst af allt skulle denna tiden finna sig böjd att sätta sig tillbaka uti dessa förgångna tider; ty man måste i främsta rummet se på naturen af hvarje sak, och således, då fråga nu är om qvinnans rätt att bestämma sig sjelf, taga i betraktande, när hon är så qvalificerad, att hon kan taga sig en man efter naturen. Vidare' ber jag, att, beträffande 4:de budordet, få anmärka, att detta bud alldeles icke innefattar något absolut »lydnadsförhål - Den 19 November f. m. 227 lande», utan der står blott, att barnen »skola hedra fader och moder», och således blott så långt kärleken medgifver; ty eljest skulle lefnadsförhållandet kunna drifva menniskan till synd och brott, om man endast skulle betrakta detta budord uti dess strängaste upfattuing. Man måste derföre fatta 4:de budet ur kärlekens synpunkt, och gör man detta å båda sidor, nemi. barnen å sin sida och föräldrar å sin, så skall någon konflikt icke upstå mellan budordet och vare sig den allmänna eller individuella kärleken, hvarom här är fråga. Vidkommande Hr Montgomerys förslag, att giftomannarätten icke borde uphöra förr, än qvinnan upnått 25 år, tror jag, att det icke vore särdeles lämpligt, då det, efter hvad jag redan åsyftat, står i strid emot naturen, som icke får af lagstifningen betvingas. I öfrigt inser jag icke, hvarför några restriktioner i detta fall böra qvarstå; ty lagen medgifver qvinnan att gifta sig vid 15 årsålder, ehuru under giftomannarättens förmynderskap.
Härförutan har samme motionär, under åberopande af enahanda grunder och ändamål, som föranledt hans ofvan omförmälda motion, framstalit följande (vänne förslag: l:o att, enär förbrukningen af ved för ångfartygens behof föranleder en större skogsafbruknirig omkring de af dem besökta farleder, ångfartygs-rederierne må varda ålagdt att, till förbrukning för ångfartygens behof, anskaffa stenkol i stället för ved:; 2:o att, enär torfmossar, som lära finnas i flere rikets provinser, ej blifvit undersökte eller af invånarne kände eller begagnade, genom rikets hushållnings-sällskaper tjenliga åtgärder borde vidtagas lör att upptäcka och undersöka dylika mossar, jemte ett allmännare meddelande af sättet för bränntorfvens beredning, så att dess bruk till skogsbesparing måtte kunna införas, i synnerhet vid sådane anläggningar, der en större förbrukning af bränsle erfordras. Hos Vällofliga Borgareståndet: af herr Hesselgren, som, under åberopande deraf, att förbrukning-en af ved för ångfartygens behof i betydlig mån bidroge till skogarnes utödande, till hvars förekommande •idet dock vore statens både rätt och pligt att vidtaga nödige åtgärder, hemställt, huruvida Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Visit. Betänkande, N:o 36. W icke, då till eldning under ångpannor stenkol vore lika tjenliga, som ved, och den tillök ning i kostnaden för eldningen, som uppkotnme genom användandet af stenkol i stället för ved, vöre föga betydlig, egare af ångfartyg, som befara rikets kustvatten, sjöar och kanaler, må kunna förbjudas att från och med nästkommande års början till eldning under ångpannorna begagna ved, vidare fin till första uppeldningen vid hvarje resa, för hvilket behof en och en half famn hvarje gång borde få användas.
Clarae församling, Riddaren af K. C. XIILs 0., Ledamoten af K. N. O., Doktor J. Wallin', och Vetenskaps Akademiens Astronom, Professoren, R. af K. N. 0. och af K. R. St. Annae 0. 2:dra Klass, Magister N. H. Selander. till Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor : Riks-Arkivarien, Professoren m. m. R. af K. N. 0. J. J. Nordström; Komministern i St. Clarae församling E. Delin; och Kyrkoherden i St. Catharinas församling, Magister E. H. Eriksson; samt till Suppleanter, att i följande ordning inträda i förenämnde penningeverk, allt efter som ledighet derstädes kan uppkomma; Komministern i St. Clarae församling J. W. Beckman; Komministern i St. Catharinas församling F. W. Öfverström; Kyrkoherden i Ulricae Eleonoras församling, Fältprosten, Ledam. af K. N. 0. Magister C. O. Gravallius. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 65, angående erforderliga medel för nu förestående utbetalningar å det under innevarande Riksdag beviljade särskilda kreditiv. S. D. Företogs val af Direktörer och Suppleanter vid Låne-kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering, af Preste-Ståndet vara utsedde: Till Direktör vid Låne-kontoret i Götheborg: f. Mathes. Lektorn, Prosten och Kyrkoherden i Säve, Ledam. af K. N. 0. Magister Birger Wadström; och till Suppleant derstädes: Prosten och Kyrkoherden i Skepplanda, Theol. Kandidaten, Magister S. L. Ljungdahl ; Till Direktör vid Låne-kontoret i Malmö: Prosten och Kyrkoherden i Balkåkra, Ledam. af K. N. O. Magister Clir.
Stockholms arbetare, hvilka han var en trofast vän och deras rätts oförskräckte förkämpe, fira honom om söndag med en massprocession till hans vård. Så äro vi ock visse, att hans minne i dessa dagar firas inom svenska hem när och fjerran — om ej i yttre måtto med lof och tal, så dock med mången tacksam tanke i det tysta. Så vidt hans omfattande och populära författareskap — det må nu vara på dramats, romanens eller den enkla berättelsens område — skaffat sina otaliga vänner och väninnor uppbyggelse och förBidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. ströelse, så vidt lefver än i dag August Blanches hågkomst. Två decennier ha ej förmått lägga glömskans likgiltighet mellan honom och hans fosterland! Ä Det klappar så sakta på ^ » himlens port. * tdfflmHet klappar så sakta på himlens port w&amp;t&amp;t med späda, famlande händer: statt upp, Sankt Peter, och öppna fort, ty jorden en engel dig sänder. * Ur de i dagarne utkomna » Dikter » af K. A. Melin. Dom lUrdant väder är det, Lotten? » » Åh, kära fröken, det är så kallt så. sa, att det va ' flere grader i morse, och hailes ett nummer i veckan under heia qvartaiet. Por hvarje 6-tal abonnenter, » om samlas, och för hvilka afgiften Insände » till Redaktionen af vattenpussarne i Humlegården ä ' alldeles frusna, och blåser gör det rent vådligt. » » Uch då, så odrägligt, nu får man ta till den där lunsiga vinterhabiten igen! Lotten får allt ta fram min vinterkappa, men piska pepparn ur den dugtigt först. » Fröken Elise fördjupade sig åter i sin tidning, der hon beqvämt satt tillbakalutad i gungstolen framför förmaksbrasan, under det jungfru Lotten letade fram vinterplaggen, som legat i ide under sommaren. När Lotten återkommer med kappan, går hon fram och håller den framfor elden. Fröken granskar den med en kritisk blick. » Nej, fy då, så den ser ut! » » Men, fröken, jag har piskat och borstat den så väl — det fins inte ett damkorn.
Detta folk åter lika hastigt och ömkligt föll; ty det hade hunnit blifva mer än andra yppigt, utsväfvande, lättsinnigt och sedelöst. Funnos ej, och torde ej en längre tid bibehålla sig odling och seder i det allt hittills för sin tarflighet utmärkta Schweitz, och bland Nordens inbyggare? Verkeligen, dessa offentliga försvar och recommendationer af en tilltagande yppighet äro något fremmande för Svenskars eiron, äro helt olika vår visa och goda Öfverhets oförställda och oförgätliga grundsatsatser och tilltal till Svenska Folket i ÖfverflödsFörordningen af år 1794. och den Kongl, anmaningen i samma ämne af år 1817, der det inträngande öfverflödsoch yppighetsbegäret anses förstörande den fordna manlig - 444 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden, heten och arbetsdriften, utsugande och förtärande nationalväimågan, jemte d? n>: stkraftiga och faderliga uppmuntringar tili motsatta tänkesätt. Och huru kan n a vä: för sig sjelf elier någon annan dölja den ti 1 vexande njutningsoch praktlystnaden alltför synbara verkningar inom ett af naturen fattigt land, der roan af fruktan för minsta ökning i nödvändiga Statspålagor, hafvar för hvarje Riksdag, der roan för vära ödemarker: odling, för undervisningsverkets rigtiga organi-string ej har behöfliga urderstödsmedel, men utbetalar millioner för fremmande yppig;’.tsarticlar, der penningvingleri och rörel der! genhet, concurser och utsökningsmål, pappersmynt, brist och misstro i hand~lsafFair«»r öfverflöda — och år efter år frukta isvärdt ökas, der genom det öfverflödiga lefnadssättet ingåendet i lagliga äktenskap allt mer och mer försvåras, hvaraf följdern; på sederna äro tydliga? Staten är ett hushåll i stort. Den sorn blott vill tillåta sitt husfolk obegränsad frihet och njutning, skall snart se följderna.
St. hafva genom den omförmäldta frikostigheten begått ett våld, emot mig och alla som dela min ställning och såsom sådant skall jag äfven anse ett bifall lill Gr. Lagerbjelkes förslag. Gr:n har ytterligare sagt, att det vore af föga vigt, om räntegifvarne fortfarande utgjorde sina räntor till löntagarne, och att derföre dessa räntor borde ingå till statsverket, och löntagarne af statsverket hemta sina löner, då forssellönen naturligtvis skulle efterskänkas och af Staten godtgöras. Det vore visserligen vigt, alt befria räntegifvarne ifrån denna afgift, men hvem skall den godtgöra om icke öfrige skattdragande? Vill man göra en nåd, bör man äfven tänka på möjligheten att kunna verkställa den utan andras förnärmande. Gr. Lagerbjelke har sökt att understödja Utsk:s förslag jemväl på den grund, att det skall leda till förenkling i kronans räkenskaper, men om Gr:n närmare tänker på saken så torde han komma till den öfvertygelsen, att jusi den åtgärd, som Gr:n ansett lätt verkställbar, och böra ske för den stora rättvisans skull, ovilkorligen måste i stället föranleda till inveckling af kronans räkenskaper samt af sig yttra så många misstag, besvär och klagomål, alt den eftergift, Gr:n velat göra ingalunda motsvarar de olägenheter, som af förslaget åstadkommas. Hr Brakel, Maur. Gust.: Då jag till alla delar hyser de åsigler, Gr. Lagerbjelke yttrat, anhåller jag alt få instämma i den propos., han af Hr Gr. o. Landtm begärt. Derjemte anhåller jag, att få förklara, att jag hyser en stor högaktning för den värde talaren derföre, att han, ehuru han icke kunnat vinna det goda, han i plenum sistl. Fredag och Lördag sökte tillegna landet, likväl icke försmår, att fortsätta striden med sina talrika motståndare. Hr Sandströmer, And. Peter:
Ropades ja och nej. H. Ex. hemställde härefter, om R. o. Ad. afsloge förevar, utlåtande samt bifölle K. M:s i ämnet aflåtna nåd. propos. Den 2 April e. m. 61 Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarpå H. Ex. förklarade, det lian trott sig finna, att denna sednare propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad. Frih. Palmstjerna, Carl Otto, begärde votering. Upplästes till justering samt godkändes följande voter.propos.: Den som bifaller SlatsUtsk:s utlät. N:o 239, i anledn. af erliållne återremisser å utlåt. N:o 117, aug:de stapelstädernes tolag, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, blifver StatsUtskis förenämnde utlåt, afslaget, och bifaller R. o. Ad. K. M:s i ämnet aflåtna nåd. propos. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 15. Nej — 19. H. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 11 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 5 April 1845. Plenum kl. 9 f. m. Justerades ett prot.utdr. för den 2 dennes f. och e. m. samt ett prot.utdr. för samma dag e. m. Justerades pleniprotm för d. 1 sisth Mars f. och e. m. samt d. 3 i samma månad. Föredrogs och bifölls BancoUlskis d. 2 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 49, öfver en väckt fråga, att Bancofullm. må berättigas å deposition i Hamburg emottaga silfver utöfver det bestämda3 beloppet af 500,000 ndr silfver specie. Företogs till afgörande punktvis Bevilln.Utskis d. 2 dennes f. m. på bordet lagda mern.
Borgen förnyas varje år och om någon löftesman kommer på obestånd, är låntagaren skyldig att genast skaffa ny borgensman. Är löftesmannen också låntagare i fonden får hans sammanlagda åtagande, eget lån och det han borgar för, inte överstiga 6.000. § 3 Istället för borgen kan lånesökande ställa sin egendom som säkerhet om den inte redan är mer än hälften av 1823 års taxeringsvärde. § 5 Hushållningssällskap kan åta sig mot säkerhet att uppbära de beviljade lånen för hela länet och därefter fördela. § 6 Delägare i samfälligt upptaget lån bör samfällt utgiva skuldbrev till bank och en för alla och alla för en ansvara för återbetalningarna. De behöver ingen borgen, då befallningshavandes i orten vitsord räcker. Artikel IV Om Bankstyrelsens befattning och åligganden i avseende på odlingslån. § 1 Före 15 oktober skall bankfullmäktige infordra uppgift om hur stor summa som bör disponeras på lån året därpå. § 2 När lånehandlingarna är kompletta och säkerheten prövad godkänns lånet. Skulle brister i säkerheten upptäckas återsänds lånehandlingarna och förklaring krävs. § 3 När lånet är beviljat anger låntagaren hur han vill ha pengarna utbetalade. § 4 Skulle låntagaren vara försenad med återbetalning 4 månader skall han genast lagföras och beloppet indrivas med 6 % ränta. Artikel V Om inseende över Odlingars fortgång och fullbordan. § 1 Varje år skall låntagaren insända till lanthushållssällskapet en kort beskrivning över arbetets fortgång, besannad av de förra besiktningsmännen. Hushållningssällskapet bestämmer hur kontrollen bör ske. § 2 Länens Hushållningssällskap lämnar redovisning till bankoutskottet vid riksdagarna över alla odlingsföretag i länet som har understöd. § 3 Skulle lånet inte ha används som var tänkt, lägger bankstyrelsen en straffränta på 8 %, som delas mellan Hushållningssällskapets kassa och länslasarettet. Sådan låntagare äger inte rätt att låna mer. Vad här ovan stadgat gäller för både nya och gamla lån och för övrigt gäller kungörelserna av den 27 september 1815 och 3 november 1819. Stockholm den 20 januari 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående grunderna och villkoren för de lån, mot inteckning av fast egendom, som av Rikets Ständers Bank beviljas.
Bonniers förlag begynt utgifvas i en ny upplaga, hvilken på det rikaste illustreras af framstående svenska konstnärer, bland dem i den första serien hufvudsakligen Jenny Nyström. Ett vackert prof på hennes konst ur detta verk återfinna våra läsarinnor i föreliggande annonsafdelning. Jenny Nyström föddes i Kalmar, men kom redan i unga år till Göteborg. Tidigt röjdes de anlag, som sedan så rikt utvecklades. Den lilla flickan försåg sina kära sagoböcker med egna teckningar, som naturligtvis stämplades a f barnets naivitet i uppfattning och framställning, men dock buro vittne om ovanlig begåfning och fruktbar fantasi. Också fästes mångas uppmärksamhet vid hennes talang. Viktor Eydberg bland annat skref en julberättelse, som helt visst ännu finnes qvar på barnkammarbokhyllan i många hem, Lille Viggs äfvenlyr, hvilka den unga flickan, nästan ännu ett barn, försåg med teckningar. Sedan hon vuxit upp, flyttade hon till Stockholm, der hon genomgick Fria konsternas akademi. Hon väckte der lärarnes synnerliga intresse genom sina rika anlag och utmärktes med de förnämsta tillgängliga belöningar. Den stora medaljen erhöll hon 1 8 8 2 för sin tafia öfver årets prisämne. Samma år afreste hon till Paris, der hon sedermera under ifriga och framgångsrika studier uppehöll sig till år 1 8 8 5. Under denna tid hemsände hon och utstälde i fosterlandet flere taflor, hufvudsakligast aqyareller, som mottogos med varma loford och stark köplust. Hon hade redan nu börjat verka som illustratör, och denna gren af hennes konst blef efter hennes återkomst till fäderneslandet helt hastigt den förherskande. Allmänhet och förläggare täfla att visa henne sin ynnest. Den icke minst beaktansvärda orsaken till Jenny Nyströms ovanliga framgång torde ligga i hennes förmåga att, så som knappast någon annan, teckna för barn. Här kommer hennes verkligen förundransvärdt rika fantasi till den bästa hjelp. Mångfaldiga äro de sagoverk och barnböcker, som under de senare åren prydts af hennes penna. V i kunna j u erinra om så allmänt kända och skattade som Barnltammarens bok, Svenska barnboken I och II med flere.
Oatum ut 8Uj>ra. Aus/. i/t - i^roporrtro», lV.o 20, 17 k/M^ag a/ ^otooo//et ö/vee -La»^/o,^va^-^>6»^e/r^ /rdk/eL k»/6^ /kan^ Ma/:t /<onttngen r ^tat^-Zidt/er /sck ä/oo/,/m/m§ ä/ott c/M ^ ac/r /tt^e^a^L c/e/r /Vovenröe^ /§^2. lXsrvsrsnde: Ilsns Lxcellenee Herr .lu s ti l i re8 l s ts -Ni n i stern TÄ^neö/asU, Nsns klxeellenee 8tsts-llädet Herr ll rilierre ^a§e^ö/e^; 8tst8-kläden: a/ //res, gretve Möjneroell k^rilierre ÄaÄ vo/r /ko^tern. thiesen kör lisndlkörsvsrs-vepsrtementet, 8lst8-Rääet Orekvs Mö>?ree köredrog i underdänigliet: 2:o (Isneellerens kör ^rig8-^csdemien underdänigs Nemorisl den 4 .luli innevsrsude Ar, med ökverlemnsnde »k en Nokprediksnten 6.
Collegii underdåniga utlåtande, afgifvet den 31 Augusti 1838, innehåller det resultat: att de i norra orterna varande fiskerier, med undantag af sådana, som idkas i insjöar och träsk, aldrig ingåjtt eller blifvit beräknade hvarken uti de räntor, af ålder varande hemman draga, eller i de (dem) som efter skattläggningsmethodernes emanerande tillkommit; att icke heller någon nyttighet och fördel af fiskerierna blifvit till grund för den i berörde orter ålagde och af dem nu utgörande rotering afsedd; att dessa förhållanden skulle nogsamt ådagalägga, det fiskerierne i de större elfvar och strömar i norra länen aldrig tillhört strandägarna, utan alltid varit Kronan förbehållna och för Dess räkning brukats och begagnats, antingen genom allönte fiskare eller genom upplåtelse emot någon viss andel af fångsten; att dessa fiskerier således aldrig annorlunda, än som Kronans enskilda egendom, blifvit ansedde och begagnade, samt att då icke visas, mindre styrkas kunde, att en sådan från uråldriga tider af Kronan innehafd och äfven utöfvad rättighet Henne lagligen någonsin frångått, strandägarne i berörde orter icke ägde å de fisken, hvarom nu vöre fråga, något med lag förenligt anspråk. Att detta resultat af Kongl. Kammar-Collegii undersökning sträcker Kronans rätt till fisken i Norrland längre, än som 1766 års Fiskeristadga ansett den ovilkorligen kunna sträckas, är den anmärkning, som först erbjuder sig vid jemförelse af det underdåniga utlåtandet och ordalagen i 3 kap. 1 §. af nämnde Stadga. Dessa ordalag tillerkänna nemligen Kongl. Maj:t och Kronan inga andra enskilda fisken, vare sig i de stora elfvar, åar, strömar eller insjöar, än ”der de af ålder varit och ännu innehafvas”; hvilket visserligen icke blifvit sagdt, äfven med tillämpning på elfvar och strömar i Norrland, 70 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år -1849. så framt lagstiftaren funnit sig kunna antaga den sats, Kongl.
Konungens grundlägsénliga magt derigenom skulle minskas ; men denna framställning synes mindre rigtig , så vida det antages , att Regeringsmagten egentligen icke består i skyldigheten , att tillämpa lagar och författningar till enskildas tvi • ster , utan i rättigheten , att dem antingen allena eller gemensamt med Riksens Ständer stifta , och att öfve‘r deras efterlefnad , genom vederbörande Ämbetsmän, hålla tillsyn , hvilka rättigheter Konungen behåller , ändock att rättsfrågors behandling till Domstolarne öfverflyttas ; hvarföre , och då Kongl. Maj:t i Dess Nådiga skrifvelse den 21 Maji 1819 förklarat, att sammanbi andningen åf de Administrativa myndigheternes och Domaremagtens be fattningar vore det väsendtligaste hindret för ernåendet af det ändamål , hvarpå Kongl. Maj:ts omsorg under utöfningen af Dess Konungsliga kall förnämligast varit rigtad , att nemligen de allmänna ärender , som tillkomma den egentliga styrelsen eli r de Administrativa myndigheterne, må med kraft och verksamhet kunna skötas och enskild rätt och säkerhet noggrann! vårdas, genom Lagarnas o - Utskottet , som ur sådane synpuncter behandlat detta vigtiga ämne har noga gran skat det Betänkande, som Lag-Committéen , jemte de af Kongl. Maj;t, dels för Styrelseverkens reglering och dels för de oeconomiska författningarnas öfverseende förordnade Committerade i denna fråga afgifvit, och hufvudsakligen gillat de af Committerade i dessa afseenden framställda meningar och för slag; med några få undantag, föranledda af deremot gjorda anmärkningar , som innefattas uti de från Organisations-Coromittéens pluralitet afvikande 2:ne särskildta förslag, hvaruti hufvudsakligen yrkas, att af de ärender Committéerne till allmänna Domstolars .behandling öfverlemnat, åtskilliga vore af den beskaffenhet -stt de borde vid särskilda ^sakkunniga) Domstolar af göras , andra åter sådane , att de icke kunde utan olämpa och skada för det Allmänna från Förvaltningsverken skiljas. Dessa mål äro uppgifne att vara följande : Under i;sta titeln:
Maj:ts nedannämnde denna dag ankomna nådiga proposition till Rikets Ständer af den 15 sisth November: d:o Angående uteslutande ur kronans jordeböcker och räkenskaper dels af fisken, som åtfölja vissa hemman, dels af sådana till utarrendering afsedda kronofisken, å hvilka, vid flere förnyade auktioner, arrendeanbud icke kunnat erhållas; 2:o 1 anledning af nya Trollhätte-kanal Bolags-direktions underdåniga ansökning, att få till skatte lösa gamla Slussen vid Lilla Edet med tillhörande område; 3:o Angående utbyte af indragna fjerdingsmans bostället Mylinge mot klockare bostället Klintorp i Östergöthlands län; Bih. till R. S. Prot. 1850 & 1851. 9 Sami. 2 10 Prot.-Utdrag den 4 December 1850. 4:o Angående tio års förlängning af det åt Nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson upplåtna arrende af Motala kungsfiske och mjölqvarn i Östergöthlands län: 5:o I anledning af Bvggnads-kommittéens i Wexjö underdåniga ansökning om rättighet att få disponera 7500 rdr af det nämnde stad år 1843 beviljade byggnads-lån, ehuru de föreskrifna vilkoren icke kunnat i allo uppfyllas; 6:o Angående rättighet för föredraganden af magasins-ärendena uti Stats-kontoret, förste Hof-Intendenten P. G. Welin, samt t. f. Kamereraren i Allmänna Magasins-kontoret J. F. Mullern och Bokhållaren derstädes J. Bille, att efter upphunnen pensionsålder, erhålla pensioner å rikets allmänna Indragningsstat till belopp, motsvarande deras innehafvande löner: 7:o i anledning af arrendatorn A. Söderholtzs underdåniga ansökning om godtgö relse för en vid hans tillträde till arrendet af Klingsbergs kungsgård befunnen husrötebrist; 8:o Angående eftergift, till förmån för fattigvården i Norrtelje, af kronans rätt till dana-arf efter enkan P. H.