Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Hör på, Sjaggo", återtog gubben: "hvad var det du mente med din berättelse om länsman och fogden? Säg ut, karl! Är det någon fara för våra köpstadsfolk? Hafva Tullherrarna borta vid Skansen märkt någon oråd?" "Hvad vet dumma Sjaggo, fader Ollikainen?" stammade den fula varelsen och antog den dummaste uppsyn i verlden, medan han med händerna ref omkring i askan. Gubben tog sin jernbeskodda staf i handen och gick närmare intill den darrande. "Sjung du ut, Sjaggo, det är mitt råd. Släpp du fram hvad du har på hjertat, och det snart." "Jo, jo, Fader Ollikainen! Här är ugglor i mossen. En efterlysning hörde vi, det är visst; och Tullherrarna röra på sig. De säga att presten har en läsemästare med sig; men Sjaggo tror, att det är en af Tullherrarna. En läsemästare har icke så runda kinder och så fyllig mage, det har Sjaggo ofta märkt. Men du kunde väl ge Sjaggo en sup, fader Ollikainen." I detta ögonblick öppnades åter dörren och ett nytt vidrigt ansigte tittade in. Sjaggo gaf ett tecken och nu inträdde en gestalt, honom lik i drägt och uppsyn. "Fader Ollikainen!" sade den nykomna: "Gif oss en sup, om du har. Jag vet nog att du har fört med dig bränvin från din resa nedåt landet. Det är icke värdt att du söker dölja det för oss. Och den främmande herrn, som du haft med dig, han har nu också något att ge åt oss, fattiga lappfolk." Thorsten kände sig uppfylld med afsky för dessa jemmerliga varelser, som alltså här representerade en folkstam, vid hvars lefnadssätt och utseende han var van att fästa ganska romantiska föreställningar. Men gubben Ollikainen, som bättre kände sina gäster, sade helt kort och tvärt: "Jag har intet bränvin åt er. Vill ni bli här och hvila er, så får ni gå till stallet. Der fins hö, och dit vill jag bära en bit mat åt er.
Dessutom är den aflöning, som blifvit bestämd för kontrollörerna, så rundlig, att jag icke tror, att någon brist på sökande lill dessa platser skall upstå. På grund af hvad jag nu haft äran i korhet anföra, anhåller jag om bifall till Betänk. > Frih. af Ugglas, Curt Gust,: Den siste värde talaren har, till stöd för den åsigt han här yttrat, åberopat åtskilliga ledamöters af BondeSt. tanke i ämnet. Jag ber att få fästa såväl den värde talarens som Ståndets upmärksamhet derå, att BondeSt. så enhälligt afslagit Särskilda Utsk:s Betänk. N:o 9, att endast en ledamot varit af en annan tanke. Detta torde mera än allt annat ådagalägga, att BondeSt. icke har några sympatier för saken. Detta är också helt naturligt, ty den lilla vinst, sorn nu genom 394 Den 21 Juli. K. M:s tillstånd att bränvin får tillverkas under en lid af hösten kommer alt tillskyndas iandtbrukarne, skulle i hufvudsaklig mån tillintetgöras, derest bränvinsbränning medgåfves under loppet af vintren. Jag tror nemi. icke att det blefve egarne af de små pannorna, som komme att begagna sig af detta tillstånd, ty det förefaller mig nära nog omöjligt, att de under så kort tid skulle medhinna att omändra redskapen i öfverensstämmelse med den nya författningen, så att de kunna utan förlust tillverka bränvin emot erläggande af den höga skatten. Jag tror derföre, att det endast blefve egarne af större ångbrännerier, som skulle begagna sig af den medgifna tillåtelsen, och då dessa brännerier enl. all sannolikhet komma aft bedrifvas i ganska stor skala, kommer äfven naturligtvis qvantitelen af bränvin att ökas och priset derå nedgå, hvarigenom den iilla vinst, som egarne af mindre brännerier genom tillverkning å hösten'påräkna, kommer att lill en icke obetydlig del förminskas. Det är hufvudsakligen detta skäl, som föranleder mig att, i likhet med Frih. von Kraemer, yrka afslag å Betänk. Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Också förklarade Rikels Ständers LagUtskott vid 1809—10 årens Riksdag sig icke hafva kunnat utarbeta något förslag, som skulle bestämma allmänna kännemärken för de tvänne olika arter af lagar, hvarpå 87 och 89 §§. i Regeringsformen hafva afseende, samt alltså, då frågor uppstått om ett gifvet mål borde af bemälde Utskott eller af Besvärsoch Ekonomiutskottet behandlas, dels måst följa den allmänt rådande öfverlygelsen, att de författningar, hvilkas ämnen ej influtit i 1734 års lagbok, kunde bära namn af ekonomiska, dels ansett för ekonomiskt hvad som, ehuru i allmänna Lagen intaget, likväl synts vara af mera lokal eller tämporär beskaffenhet, hvilket lörfarande, fastän provisoriskt, vore tilläfventyrs den enda regel att följa, intill dess de grunder blifvit bestämdt uppgifna, hvarpå den i Regeringsformen angifna skillnad egentligen bör hafva afseende. — Alt få de ämnen, som borde i allmänna Civillagen bibehållas eller upptagas, urskiljde från dem, hvilka tillhörde den Konungen allena förbehållna ekonomiska lagstiftningen, var ock en bland de förnämsta anledningarne till förordnandet af den Lagkommitlee, i hvars förslag till Handelsbalk några föreskrifter rörande vexelhandel — då ännu endast utländsk — icke förekomma, utan endast upprepas (i 4 Kap. 16 §•) ur 1734 års Lag (17 Kap. 14 §■) att om vexel är serskildt stadgadt. Ett sådant undantag skulle väl icke hafva ägt rum, om 1734 års Lagstiftare och den nya Lagkommiteen hade, såsom nu Hr Justitieombudsmannen, anselt vexel å utländsk man och utländskt mynt kunna under lagbuden om invisningar begripas — en mening, hvilken strider mot tydlig föreskrift uti Kongl. Resolutionen den 7 Juli 1752 §. 21 och ej heller instämmer med den af andra rättslärde antagna, att ”hvad man kallar vexel” är, i alla juridiska afseenden och i sjelfva den fordrade yttre formen deraf, något belt annat än blott invisning.
Och då, i fråga sedermera om såväl vindrufsbränvin i öfrigt, som alla andra slag af bränvin och sprit, den bränvinstillverkningsskatt, som under de tre sista statsregleringsperioderna varit gällande, nämligen 60 öre kannan om j50 procent styrka vid 15 graders värme, blifvit af Rikets Ständer lemnad oförändrad, samt den tullsats, som under samma tid varit stadgad, nemligen, efter rymdmått räknadt, 1 R:dr 10 öre kannan af nyssnämnda styrka, öfverstiger berörda tillverkuihgsafgift med 50 öre kannan, har Utskottet, som, lika med förra riksdagens Bevillnings-Utskott, anser sagda tullsats innebära tillräckligt skydd för den inhemska bränvinstillverkningen, och tillika vara den högsta, som utan fara för betydligare tullförsnillning kati denna vara åsättas, funnit sig icke för artikeln Bränvin och Sprit af nu ifrågavarande slag böra tillstyrka någon tullförhöjning, och följaktligen ännu mindre förbud mot dess införsel, utan hemställer, att den nuvarande införselstullen derå må bibehållas; hvarjemte Utskottet, sedan tuilafgifterna å alla slag bränvin och sprit numera, lika som afgiften lör tillverkning af inhemskt bränvin, beräknas efter kannetal, anser den af Peter Andersson rörande grunderna för varans mätning gjorda framställning icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande härefter artikeln Attika; så enär den tull, som för denna vara bör utgå, är beroende af tullsatsen å Bränvin, får Utskottet, under förutsättning af bifall till nu framställda förslag om dennas bibehållande vid derå för närvarande stadgadt belopp, tillstyrka, att äfven nu för Ättika gällande införselstull 6 öre skålpundet må lemnäs oförändrad. Stockholm den 28 Maj 1866. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866. Utsk. den 30 Maj 1866, kl. 5 e. ro. Bevillnings-Utskottets Utlåtande, i anledning af återremiss i viss del af Utskottets Memorial angående Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i frågan om tullbevillningen.
Tullverket, Herr Friherre af Wetterstedt: Jag Jiar blott trott att frågan icke är afgjord, och således hvarken bestält vid eller afstatt från någon tanka i hufvudsaken. Grefve von Schwerin, Fredrih Bogis-i laus, förmente 6o:de §. i Regeringsformen gifva utslaget i denna fråga. Den 5 Jali, /• ***• 23* Grefve Liljencrantz: För min del, började jag mitt sista Yttrande med erkännande, att Tullmedlen äro en Bevillning. Jag torde således icke vara i någon våda vid den förestående striden. För öfrigt påstår jag visserligen icke, att den åldrige man jag åberopat ägde eljer ansåg sig äga någon ofelbarhet; men likväl hade han och forntidens Riksdagsmän en egenskap, som i våra dagar icke är så allmän, den nämligen att aldrig taga miste om status quaestjonis, och att grundligen känna det ämne, hvarom han sig yttrade. Herr Grefven och Landt Mar skälhem I afseende på hvad nu i detta ämne blifvit anfördt kan,för det närvarande och intill dess BancoUtskottets begärdta Utlåtande öfver Särskildta Utskottets Betänkande inkommit, »agon proposition icke göras. Grefve von Schwerin yttrade sig anse frågan om den Statsoeconomiska Journalen kunna skiljas från det öfriga; men Herr Grefven och LandtMarshalhen utlät sig icke kunna göra propositioner till några partiella beslut. Den 5 Juli. f. m. Å nyo föredrogs StatsUtskottets sedan den 20 Juni på Bordet hvilande Betänkan» de angående åtskilliga omständigheter, som äga sammanhang med regleringen af Rikets Penningväsende, Flere Ledamöter begärde att Betan» kandet måtte än vidare ligga på Bordet. Friherre Boye, Ludvig: Riksens
Emedlertid har jag i denna fråga ingenting alt tillägga och gissar att proposm blir till afslag å BorgareSUs inbjudning, hvilket åter ur något sorn ingen kan hjelpa. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Den fråga, som nu förehafves, nemi. BorgareSt:s inbjudning alt instämma i nämnda Stånds beslut i fråga om extra-stalsreglertn, utgör icke en af dem, om hvilka grundlagen ovillkorligen föreskrifver sättet för dess föredragning, hvadan det för R. o. Ad. är oförhindradt, derest Ståndet så vill, att ytterligare uppskjuta företagandet af denna inbjudning. För min del och att dömma af de yttranden, som Gr. Frölich afgifvit rör:de de svårigheter och de långvariga debatter, som skola uppstå i anledn. af det betänk., som är näst i ordning på listan alt föredragas, tror jag det rättaste vara att låta ifrågavar. inbjudning få hvila tillsvidare. Jag tyckte mig märka på Gr. Frölichs anförande, alt han icke önskade att denna inbjudning skulle i afseende å dess resultater antagas, ifall Grefven sage någon bättre utväg, och derföre tycker jag att denna inbjudning alltför väl kan hvila tillsvidare, hvarom jag anhåller att Hr Gr. o. ordform ville framställa proposition. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Icke blott conse rjvensen, utan äfven, må uttrycket mig ursägtas, R. o. Ad:s egen värdighet, synes mig oeftergifligen fordra, att, i en båga, der två Stånd efter mogen öfverläggning fattat likstämmiga beslut och hvilka mera närma sig de af Konungen i dess propos., såsom erforderliga ansedda anslag, un de öfriga Ståndens, icke genom antagande af ifrägavar. inbjudning bortkasta möjligheten och rättigheten för sig att få de större anslag, som dessa 2tne Stånd ansett nödiga, under förstärkta SlatsUtsk:s ompröfning. Utgången af detta förstärkta Utsk:s votering må i öfrigt blifva hvilken som helst, så torde det dock icke höfvas detta
Barents skulle enligt geografen Plancius' föreskrift taga vägen norr om Novaja Semlja, Nai och Isbrand åter hade att framtränga genom sundet mellan Vajgatsch och fastlandet. Fartygen utgingo från Texel de första dagarne af Juni och framkommo till Kola-mynningen den 29 Juni. Derefter skildes deras vägar. Barents stälde kursen mot nordost. Den 4 Juli fick han Novaja Semlja i sigte, der han landsteg vid 73° 46´ n. br., de ryska sjöfarandenas Mys Suchoi. Han fortsatte färden nordvart, passerade Krestovaja Guba (74° 20´ n. br.), upptäckte Amiralitets-»ön», Tschorni Mys ( Han besökte vidare Krestovi Ostroff och Kap Nassau, mötte den 13 Juli mycket is, men följde kusten åt till »Troosthoek» och såg den 29 Juli, då han nått 77° n. br., österut Novaja Semljas nordspets, som han gaf namnet Iskap (»Yshoek»). Den 31 Juli nådde Barents Oraniska öarne. Emedan hafvet var betäckt af is och manskapet gjorde svårigheter, vände han den följande dagen om mot söder för att sluta sig till Nais parti. Barents följde Novaja Semljas vestra kust till Kariska porten, der han af drifis hindrades att angöra landets sydspets. Han stälde då kursen mot sydvest och nådde vid 69° 15´ n. br. öarne Matvejeff och Dolgoi, der han sammanträffade med Nai, som nyss återkommit från Vajgatsch. Nai gick efter skilsmässan från Barents i slutet af Juni österut. Han passerade den 7 Juli Kanin-halfön, gjorde ett kort uppehåll i Petschoras mynning (den 18 Juli) och kom den 21 Juli i sigte af Vajgatsch-öns vestkust. Han gick vidare till Jugor Schar (»De Straet van Nassau»), der han på Vajgatsch-öns strand, vid 69° 43´ n. br., fann en samling af 400 samojediska afgudar af trä.
Då deremot arliklarne »Bandstakar» med 1 sk. utförsels-tull pr 100 stycken, »Bräder och Plankor, sågade af ek och ask», med 10 procents tull, »Enträd och Enstafrar» med 12 sk. utförsels-afgift pr 100 stycken, »Gevärsstocks-ämnen» med 12 sk. »Handspaksämnen» med 4 sk., »Läckter, huggne och täljde», med 10 sk. och »sågade» med 2 sk. utförsels-tull pr dussin eller tolft, samt »Stäfver, laggoch bolten-», med olika tullsatser för eksamt bok-, furueller granefter särskilda längdmått, alla utgöra sådane bearbetade trädvaror, genom hvilkas tullfrihet vid utförsel både större arbets-förtjenst skulle kunna den inom skogstrakter i allmänhet fattigare arbetsklassen beredas och icke obetydliga kapitaler i landet indragas, utan alt den omogna skog, hvars vårdande man isynnerhet afser, derigenom blottställdes för förödelse; så och med hänseende jemväl till det tidsödande arbete, som fullbehandlingen af ifrågavarande artiklar måste förorsaka de af angelägnare bestyr uppptagne Tulltjenstemännen, samt det hinder vid lastningen, som från en dylik tullbehandling, om den skall noggrannt verkställas, är oskiljaktigt, hvilka olägenheter icke på långt när motsvaras af den ringa slals-inkomst, som genom om förmälde afgifter inflyter, finner Utskottet sig böra hemställa, att tullfrihet vid utförsel måtte medgifvas för artiklarne »Bandstakar», »Bräder och Plankor, sågade, af ek och ask», »Enträd och Enstafrar», »Gevärsstocks-ämnen», »Handspaksämnen», »Läckter, huggne eller täljde» och »sågade» samt »Laggoch botlen-stäfver.» Bevillnings-Vlskoltets Betänkande, N:o 3. 77
Man har anfört såsom skäl för betänkts antagande, alt BondeSt. redan gillat detsamma; och man har deruti velat finna ett bevis för förslagets riktighet. För de skjutsskyldiga, af hvad stånd de vara må, behölves för att antaga föi-slaget icke mera än all få högre skjutslega. Alla andra sladganden, som skulle afse den resandes nytta, kunna vara temmeligen likgilltiga för den, som sällan åker med skjuts, men deremot skjutsar sä mycket oftare. Som här likväl är fråga om bemedling mellan tväune contrahenter, den som behöfver, och den som lemnar hästar, så bör lagstiftaren göra alseende på begges anspråk. BondeSt. bör oek besinna, att som det äger den mesta jorden i ltiket, så kommer det äfven att betala största delen af ökade skatter åt alla de cmbetsoch tjenstemän, som skola behöfva ökade anslag för legans förhöjning. Allmogen skall ock nödgas betala högre ersättning åt alla domare, landtmätare, länsmän m. fl., som för allmogen göra resor i tjensteärenden. En ledamot har yrkat, att de föranYlrade skjutsningsanstalterna måtte förenas med postverket och, om jag icke hörde oriktigt, sättas under gemensam förvaltning med detta verk. Jag befarar likväl, att det redan haft en så dyrköpt erfarenhet af bidragen till diligeneerna och paketposten, alt det bör akta sig för andia dylika förbindelser, såvida det ej skall för bisysslor förfela sitt egentliga ändamål, befrämjandet af brefs fortskalFning. På den upphörda diligencen emellan Stockholm och Ystad bar Postverket på 3,] år tillsatt 4I>°oo r:dr i ren förlust, sedan inventarierna blifvit försålda; och på diligeneerna, som ännu gå mellan Stockholm,' Götheborg och Helsingborg likaledes (30,900 r:dr från och med år i834 *• °- minnevar. år, d. v. s. under 7 års tid. Således har Postverket redan betalt öfver 100,000 r:dr för dessa inrättningar, och kan någon af eder, mine herrar! säga att de nu gå bättre än i början?
Ombudsmannens åliggande att vid början af hvarje Riksdag förete sina Diarier för Constitutions Utskottet att derstädes granskas, och skulle så väl Herr Grefve Lövenhjelm som Herr Förste Expeditions Secreteraren af Forselles erhålla det svar som med förhållandet instämmer. 3 :dje puncten i Herr Grefve Lövenhjelms Memorial angående irteslutande af 103 § Regeringsformen, och 5:te puncten angående flere Minister Embetens inrättande hvilka ämnen äfven förekomma i Kgl Maj :ts Högstberörde Nådiga Proposition ansåg Utskottet böra på en och samma gång ventileras, kommande Herr Grefve Lövenhjelm att genom det utlåtande som Utskottet i anledning af den Nådiga Propositionen till Ständerna afgifver inhämta, huru Utskottet ansett Herr Grefvens i samma ämne yttrade mening. 4:de puncten rörande förändring i voterings sättet och fide puncten rörande ändring i 81 iste § :n Regeringsformen blefvo uppå 1 Denna formulering av Edelcrantz’ yttrande är tillskriven i marginalen. I den löpande protokollstexten har ursprungligen stått följande, som överkorsats: för min del tror jag att Constitutions Utskottet skulle kunna inlåta sig i hufvudsak] afgifva Betänkande rörande Justitia» Ombudsmans Embetet. 380 Den 9 Augusti 1812 de af 2 :dra fördelningen andragne skäl, äfvenledes af Utskottet afslagne. Och skulle Secreteraren updragas att i enlighet med 2 :dra fördelningens betänkande författa utlåtanden till Herr Grefve Lövenhjelm och Herr förste Expeditions Secreteraren af Forselles. Herr Regerings Rådet Hallenstjerna upläste sitt till 2 alra fördelningens protocoll afgifne yttrande om afskaffande af den så kallade Opinions Nämnden, hvilket lades på bordet. Utskottet åtskiljdes Kl. 1. middags tiden. In fidem Carl Ant. Den 11 Aug. 1812 f. m. Justerat d. 14 Aug. 1812. A. G. Mörner.
258 nast efter den bestämda tidens utgång de nödiga täflingsskrifternas — redan förintats, äro alla reklamationer naturligtvis overkställbara. 249 af fru Louise Norlander, Kristianstad, till Stockholmsutställningen fram o c h åter för två På det deltagarne måtte — efter prisutdelningen endast värdelös makulatur m i n e r a d e a p o t e k a r e n B. i n s ä n d artikel » A p o - den lyckliga vinnarinnan af hufvudpriset: » fri resa för 122, 41, 7, 62, 87, 84, 85, 6 3, 1 2 1, 1 1 5, 8 6, 1, 40, 22, 21, 16, 37, 52, 53, 51, 83, 88, 13, 12, 17, 106, 20, I Lösningen n:r resultatet af denna vår så ifrigt gonterade nande o c h granskning. 6, 43, 134, 77, 124, 125, 29, 30, 103,107, 133, 39, numm e d en nummerpristäfling af läsekretsen motsetts, träffade vi geken hvarjom och hvar utdrog bref efter bref, hvilka därpå i ordStockholm som ofvan. här, af undertecknad omsorgsfullt delas detta mitt ämbetsintyg. Utgången af Iduns tidsfördrifstäfling. slippa hädanefter. Hade går n o g ä ' j u o c k s å L e n a såg allvarlig o c h f u n d e r s a m » Ja, » Idun » mit 4,454 bref, märkta &gt;Lyckans skärfvor », samt tig arbetare, var han, m e n Herren föder de dag tidningen Tidningens redaktör, direktören Frithiof Hellpojken än, så h a d e j a g inte b e h ö f t meddela lösningen till » Lyckans skärfvor. » på berättigade till de utfästa prisen.
Beträffande derefter frågan ora den pannerymdsafgift, sorn bör åläggas redskapen i den nu föreslagna klassen för bränvinsbränning med ånga 5 så, med afseende, å ena sidan, derå att, jemlikt hvad bär ofvan är föreslaget, full frihet blefve lemnad bränvinsbrännaren i denna klass att konstruera sin redskap på det för honom fördelaktigaste sätt, en frihet, hvaraf lian tvifvelsutan komme alt sig begagna, då derigenom, efter det all den redskap, som drifves med ånga, blifvit sammanförd uti en gemensam klass, någon högre beskattning icke komme alt uppstå, men med tillika, å andra sidan, fästad uppmärksamhet å så väl det förhållande, alt en alltför hög skatt för ångbränning skulle, åtminstone till en början, anses alltför kännbart drabba sådan bränvinsbränning med redskap af tredje klassens konstruktion, som jemväl derå, att det icke är rätt att, genom språng i beskattning, våldsamt ingripa i förhållanden, tillkomna på grund af gifiia lagar och bestämmande!], hafva Utskotten, enär dessutom afgiften för ångbränning i fjerde klassen är, sedan femte klassens redskap nu ej mera begagnas, den högsta, som för närvarande utgår, och tillika den, som finnes bestämd för den mellanliggande af de tre klasser, uti hvilka bränvinsbränning med ånga nu ur tillåten, ansett sig böra hemställa, att pannerymdsafgiften för den klass af redskap, hvilken kommer att omfatta bränvinsbränningen med ånga, må utgå i likhet med den afgift, som uti nu gällande Förordning är fastställd för fjerde klassens med ånga drifna redskap.
Donna Elisa har reglat dörren, ty hon visste ju, att hon ej skulle få hafva honom i fred ett ögonblick, sedan de upptäckt honom, men det hjälper ej stort. De knacka på rutan och banka på dörren. »Don Gaetano,» ropa de, »don Gaetano!» Gaetano kommer skrattande ut på trappan. De svänga mössorna och höja lefverop. Han skyndar ned i flocken och omfamnar den ene efter den andre. Men det är ej så de vilja hafva det. Han skall upp på trappan och hålla tal. Han skall säga dem hur förfärlig regeringen varit emot honom och hur han slitit ondt i fängelset. Gaetano skrattar alltjämt och ställer sig på trappan. »Fängelset,» säger han, »hvad är det att tala om! Jag har haft min soppa, jag, hvarje middag, och det är mer än mången af er kan säga.» Den lille Gandolfo svänger sin mössa och ropar till honom: »Nu finns det många fler socialister i Diamante, än då ni for, don Gaetano.» »Hur skulle det kunna vara på annat sätt?» skrattar han. »Alla människor måste bli socialister. Är kanske socialismen något hemskt och förfärligt? Socialismen är en idyll. Det är den idyll om eget hem och gladt arbete, som hvar och en människa går och diktar på allt från sin barndom. En hel jord, uppfylld af » Han afbryter sig, ty han har råkat kasta en blick öfver till sommarpalatset. Där står donna Micaela på en af balkongerna och ser ned på honom. Han tror ej ett ögonblick, att det är en villa eller en spöksyn. Han ser genast, att hon är verklig och lefvande. Men just därför Och så för den skull, att fängelset har tagit krafterna från honom, så att han ej är att räkna som en frisk människa Han känner sig förfärligt generad af att ej kunna hålla sig upprätt. Han griper med händerna i luften, försöker få stöd mot dörrposten, men det hjälper ej. Benen fara undan honom, han halkar utför trappan och slår hufvudet i stenen med en hård skräll. Där ligger han alldeles som död. Så rusa alla till, bära in honom, springa efter fältskär och doktor, ordinera, tala och föreslå tusen sätt att hjälpa honom.