Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånders vidare pröfning vördsammeligen hem* Ställes. Stockholm den 5 April IÖ23. N:o 44,’ Ankom d. 13 Maji 1823^ Betänkande angående de, uti särskildte , till Högloft. Ridder skåpet och Adeln och Hedervärda B onde St ände t ingifne Memorialer, väckte frågor om ändring uti 30 Capitlet RättegångsBalken. Hos Högloft. Ridderskapet och Adeln har Herr Ernst von Vegesach, uti ingifvet Memorial, yrkat, att Lagens stadgande uti 30 Capitlet 1 §. RättegångsBälken , om skyldighet för den, som vill söka att Konungen må öfverse och pröfva HofRätts Utslag eller Dom, 8om i hufvudsaken fallit, att i HofRåtten nedsätta Tuhundrade Daler eller sä mycket i guld eller silfver som deremot svarar, mätte, såsom ledande till den råfctsökandes oskäliga betungande, och då det I z5ö LagUtskottets Betdnknnden. hvarken med billighet eller naturlig Lag kai. vara öfverensstämmande, att man erlägger eller betalar en viss summa penningar för att få klaga, inför Konungen eilet: H gsta Domstolen öfver en kanske of a orättvis Dom, belt, och hållet upphöra; — äfvensom, u.i särskildte till fiederv. B>nrieStåndet ingtine Memoualer, Riksdags. Fuilmägtige 01 f Månsson, fiån Blekinge Lån, Nils Hå*ans8on, Lån Kronobergs Län och C. F. Berg, från Götheborgsoqh Bohus Län, dels gemensamt yrkat, att tiden for missnöjes anmälande emot FJofRätts Utslag eller Dom, och Revisions-skillings ned* sättande, mätte utsträckas ifrån Sjunde till Trettionde dagen ifrån det Utslag eljer Dom föll; dels ock Nils Håkansson särskildt, att Revisionssökanden måtte, utan lösen, åteifå de handlingar han Besvären till H°fRätten bilagt, siborn, i UnderRåtterne utlöste, honom och icke HofHätten tillhörige.
Den uti sistnämnde Summa inbegripne Spannemål är behöflig till underhåll för Handtverkare och Båts-> män, hvadan den af Utskottet föreslås att fortfarande in natura få utgå, dock med jemn Summa af 3ooo T;r med ett värde af R:dr i5,ooo. sorn bör tilläggas Anslaget för Materielen, jemte Penningar till ett belopp af „ 5,000. eller tillsammans R:dr 20,000. Hvad de återstående r58o R:dr 44 sk. 3 r:st. beträffar, så, enär Flottan, enl. K. Brefvet af den 6 Juli 1730, äger rättighet att af den på Gothland i Tjära utgående Skatt årligen erhålla 3g3£ T:r, hvars värde intill år 1821 efter Kronovärdie ä 4 Daler Silfvermynt eller 1 R:dr 16 sk. B:co Tunnan, med 524 R:dr 16 342 Stats-Utskottets sk. B:co, oell derefter enl. Markegång med omkring 2000 R:dr årligen af Flottans Medel blifvit Statsverket godtgjordt, liemställer Utskottet, att detta Anslag af Tjära in natura, utgående af StatsVerkets Ordinarie Ränta må såsom en vanlig Indelning på Tionde HufvudTiteln få uppföras, emot det af| ofvanberörde i58o R:dr 44 3 r. i Penningar derifrån försvinna. Anslaget för FörsvarsVerket till Sjös i allmänhet, eller, såsom det i årliga Staterne heter, till Flottans Underhäll och Arbetsplan, hvartill vid sista Statsregle - ringen anvistes å Stat . R:dr 485,ooo. och af Öfverskotterne å StatsVerkets Inkomster „ 100»0(>0,585 Ooo. kommer således med ofvanstående öfverflytlnlng af * 20,000. att utgöra: Penningar R:dr 5go,ooo. Sp.“ml in natura 3ooo T:r å5R. „ 1'b000'6o5,aoo.
Mot Hr von Hohenliausens förslag att inga andra mål borde få framflyttas, än de som blifvit tryckta och utdelade, har jag ingenting att erinra, utan må det tillägget göras, om Ståndet så för godt finner. R. o. Ad. torde dock erinra sig att SlatsUtsk:s ledamöter vid flera tillfällen, Hr Lefren vid ett, och andre ledamöter vid andra, hafva yrkat, att mål, som fordrade särdeles skyndsamhet, måtte företagas när betänk, inkomme skriftligen, så att tryckta exemplars afvaktande ej måtte vålla skadliga dröjsmål. Jag tror derföre bäst vara att icke göra tillägget. Hvad de'öfriga rnot mitt förslag framställda anmärkningarna angår, så äro de alla vederlagda, derigenom att R. o. Ad. funnit en inbjudning af PresteSt. kunde tagas under öfvervägande, hvilken gick derpå ut alt, redan flera månader på förhand, säga det riksdagen skulle vara slut en viss dag, utan afseende derpå ora målen medhunnits eller icke. Att afbryta lagstiftningsärenden, på sätt jag föreslagit, kan icke leda till någon skada, utan blott dertill att man får bättre besinningstid än, i annat fall, händelsen vore. Om något lagstiftningsärende förekomme af den vidlyftiga beskaffenhet, att dess grundliga genomgående medtoge, likasom tulibevillningen, en half månad, så blefve R. o. Ad., äfven om ett sådant beslut fattades, dock nödsakadt att hos Hr Frih. o. Landtm, anhålla om något rådrum till företagande af andra ärenden, som fordrade skyndsamhet. Och R. o. Ad. torde således finna, alt ingen farhåga i detta hänseende bör återstå för bifall till mitt förslag. Den G Mars f. m. 10g Gr. Frölich, David: Det är besynnerligt nog, alt bär skall väckas en fråga, som, ehuru vigtig i afseende på ändamålet att påskynda riksdagens sint, likväl, genom de debatter den föranleder, ovillkorligen måste i sin man bidraga till riksdagens förlängning.
Af denna deras uppgift tyckes mig att de med fullt skäl kunna hänföras till Commissionärer; men på det detta måtte på ett lagligt, och med apparencernas bibehållande enligt, sätt uttryckas i Förordningen, föreslår jag, att efter ordet Commissionärer bör införas: vare sig penningar eller andre Commissioner, äfvensom sådane personer som utlåna på Pant och dermed föda sig. Sid. ig. Handt verkare till 24 sk.; härefter borde följa de orden: såmt särskildt för privat rörelse, om de sådan idka, ty det finnes i Ilufvudstaden skicklige Kronohandtverkare, hvilka med flere arbetare drifva god rörelse, men ej skatta derföre. Det är ej billigt att desse skola vara frie från afgift då t. ex. de Handtverkare, som för Slottets och Kongl. Maj:ts Höga räkning äro antagne, få betala lika med andre Näringsidkare för sin privata rörelse. Sid. 1g, står Hofmästare hos private 10 R:dr ; men då bör också den beskattning, hvartill de under rubrik af Betjenter sid. i5 äro taxerade, upphöra, emedan dessa personer på det sätt som nu är etableradt, betala dubbel skatt till Kronan, hvilket förhållande väl icke är billigt. Sid. ig. Huspredikanter. Denna klass är ulan all jemförelse högre beskattade än alla andra. En Informator betalar 1 å 19.6 Den 17 December f. m. 2 R:dr, men en Huspredikant betalar 23 R:dr, ehuru sällan med högre inkomster. Jag vågar derföre förestå, att Huspredikanter ej måtte bli taxerade till mera än på sin böjd 6 R:dr 3a sk. Sid. 20. Kammartjenare S R:dr; för denna punkt gäller samma anmärkning som bär ofvan före sagt är om Hofmästare. Sid, ao. Klädnzäklerskor ; bor påföras en klass till, eller 5o R:dr och högsta klassen eller 3o förhöjas till 35 R:dr, ty Kladmäkierskor linnas, som mot betalning möblera C å 7 våningar på en gång o. s. v.; och en sådan rörelse är ojemförligt för litet taxerad med 3o R:dr.
» Skrifmaterialier, ved och ljus m. m. » » 380. tillhopa B:ko R:dr 2,800. hvarjemte Hans Kongl. Höghet anmält, att för göromålen vid Expeditionen ytterligare en äldre Officer finnes anställd, men utan arfvode, samt att, då den efter plan afsedda 7:de Stabs-Officers-platsen måst tills vidare indragas, den härigenom i tjensternanna-personalen uppkomna brist blifvit ersatt medelst 2 till tjenstgöring vid Staben kommenderade Under-officerare. I anledning häraf och då tillika den ersättning Artilleri-Stabs-officerarne för sin trägna och maktpåliggande tjenstgöring åtnjuta, vore alltför obetydlig för att dervid kunna fortfarande fästa personer, som med nit, skicklighet och kunskaper deråt egna sin tid, bar Hans Kongl. Höghet i underdånighet hemställt, dels att den tjenstgörande personalen måtte, oberäknadt Stabs-Chefm, ökas till 7 Officerare, och dels att anslaget för Artilleri-Staben måtte förhöjas till 3,466 R:dr 32 sk. B:ko eller 8,200 R:dr R:mt. Ehuru, på sätt Hans Kongl. Höghet äfven anfört, ursprungligen varit bestämdt det Artilleri-Staben skulle utgöras af en Chef, 7 Officerare och en Sekreterare, derutaf hittills endast Chefen, 5 Officerare och Sekreteraren kunnat med arfvode förses, samt obestridligen nyttigt och önskligt vore, alt den af Hans Kongl.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till den föredragne 208 Den lfi September e. m. lista §:n uti förslaget till förordning om kommunalstyrelse på landet, och dels af Gr. Sparre, att R. o. Ad. måtte för sin del besluta, »det R. St:r, till svar å K. M:ts i ärendet aflåtna Nåd. Skrifvelse, skulle i underd. anmäla, att R. St:r funnit de ifrågav:de förslagen innehålla, jemte den af R. St:r önskade institutionen af landsting, så väsendtlig» förändringar i nu gällande stadgande» om stadsoch landtkommunernas förvaltning, att E. St:r anse sig icke böra, utan efter erhållen del af de uplysningar, som genom alla vederbörandes hörande kunna vinnas, ingå i pröfning af förslagen; men anhålla, att K. M:t täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer Nådig Propos. i ämnet meddela»; och hade Grme Liljencrants och Mörner om detta förslag till beslut sig förenat, dervid den sistnämnde fogat det yrkande, att, så vida samma förelag ej vunne R. o. Ad:»s bifall, den förev;de lista §:n måtte blifva till Utsk:t återremitterad. Härefter framställde H. Exc. först propos. på bifall till den oftaberörde lista §:n, dervid svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på antagande af det förslag till beslut, Gr. Sparre afgifvit, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Taube begärde votering. Uplästes och godkändes följande förslag till voter.-propos.: »Den som bifaller det af Gr. Sparre, med ani. af Allm. Besv.- och Ekon.Utskits Betänk.
Jag började mycket aktningsfullt att benämna henne ”moster Beata” i stället för ”madam”, en förtrolighet, för hvilken hon snart blef så känslig, helst den förenades med det välvilliga uppsökandet af hennes ständigt förlagda snusdosa, att hon icke blott lät mig vispa äggen och grädden och äta upp de första gorånen, under min pretext att de voro förbrända, utan äfven förklarade för min mor såsom någonting synnerligen tröstrikt, att äfven de allra enfaldigaste och omöjligaste flickor framdeles kunde bli ”folk” under klok ledning och att hon för visso trodde, att jag skulle komma att tillhöra detta antal eller åtminstone något ditåt. Men tiden gick, ja, hela år gingo, och ännu var det icke mycket hopp om att den välvilliga profetian, hvilken i alla fall icke varit så öfver-lysande, skulle gå i fullbordan. Jag hade i min för verklig reél hushållsvetenskap afvoga håg en intrikat fiende att öfvervinna. Och det var först tvånget af nya förhållanden, långt fram i ännu icke anade skiften, som åtog sig lärarebefattningen för den då villiga lärjungen. Allting lärer sig sjelft, då nödvändigheten befaller. En blick på senare sjöfärder. Jag hade fortfarit med mina årliga resor och hvarje sommar lefvat på både Morlanda och Kristineberg. Dessutom hade vi, dels för storm, dels för motvind och dels för diverse affärer, småningom besökt hela kusten utåt, och jag var så hemmastadd på både de stora och de små fisklägena, att jag hvar gång återhelsades som en gammal kär vän, hvilken man kunde förtro allt hvad som händt under mellantiden, eller hvad som troligen skulle komma att hända till härnest, alltid säker om intresse, deltagande och en smekande bön hos ”gamle-patron”, der en sådan var af nöden, och det var ofta nog fallet. Dessa resor utgjorde ständigt mina drömmar under vintern, likväl delade med den intressanta utsigten att snart såsom riktig dam få göra mitt inträde i balsalarne, för hvilket ändamål jag äfven drömde om de lyckligaste frakter för ”Kulten”, hvilken vid den tid, då jag blefve dess patronessa, borde segla under konjunkturer, som förut icke varit hörda i mannaminne.
Någon annan afverkning eller inkomst af skogen för kronomarkerne har hittills icke förekommit, med undantag af de fall, då åverkan blifvit begången och beslag å det åverkade skett; varande åverkningarne till större delen föröfvade på ny byggesskogar ne, men dessa brott hafva senare åren varit mera sällsynta. Till Ränteriet hafva stubbören och böter för åverkan under qvinqvenniet influtit till efternämnde belopp: Antal träd, för hvilka Stubböresafgift. Averkansböter. stubböresafgift erlagts. R:dr R:mt. R:dr Runt. År 1856 | 1857 6,015. 572,20. 1858 J ( 14,50. 185 186 Summa 57,381. 9,050,12. 1,134,16; hvarvid anmärkes, att de för 1857 erlagde stubbören icke utgått för träd, fällda under samma år, utan till hufvudsaklig del utgör efterräkning för flera föregående år. Averkningen å de enskilda skogarne har hufvudsakligen bestått utaf fullmogna träd, användbara till bjelkar och sågtimmer, samt å bruksskogarne äfven till kolning. Endast närmast kusten och någon gång vid de större flottlederna har skog afverkats till famnved för afsalu. Landsh.-Emb. uti Westernorrlands län und. ber. för åren 1856—1860. 3 18 Westernorrlands län. Tjärubränning. Sågverk. Flottleder. Skogsafverkningen å prestbordsoch ny byggesskogen har inskränkt sig till husbehof af byggnadsmaterial och vedbrand, med få undantag, såsom till en och annan innehafvare af prestboställen, som dels erhållit Kongl. Maj:ts
Den afsky de båda makarne fattat för hvarandra har nu alstrat trötthet och trätlystnad hos hustrun, slöhet och dagdrifveri hos mannen, utan att derför Camille lemnar deras tankar och drömmar. Fru Raquin är fortfarande lam och lefver blott i ögonen, som likt tvenne straffdomar olycksbådande stirra på Laurent och Thérèse. Som i romanen får den stackars gumman åhöra alla de äktenskapliga tvisterna, hvilka stundom urarta till handgripligheter och alltid sluta med hänsyftningar på mordet, som den lama ständigt hör detaljeras. Så kulminerar hatet mellan de båda brotts-lingarne; Laurent söker förgifta hustrun, Thérèse har knif-ven lyftad för att stöta ner sin man. Och straxt der på återfår den lama sin rörelseoch talförmåga, hvilken förvandling på scenep är af starkt nervsk&amp;kande effekt. Dehâda brottslingarne förstenas i törsta hugget, men räddslan för angifvelse manar dem att fegt släpa sig till den gamlas knän och der tigga om medlidande och förlåtelse. Efter de förebråelsens ord, fru Raquin riktar mot de förkrossade, af den långa och bittra kampen mot Camilles skugga i grund enerverade makarne, slutar hon sin replik med följande ord: » Nej, jag skall icke rädda er från er sjelfva. Jag skall låta edra samvetsqval hetsa er emot hvarandra såsom vanvettiga djur. Nej, jag skall icke öfverlemna er till rättvisan. Ni tillhören mig, mig ensam, och jag behåller er !&gt; Laurent och Thérèse skola af dessa ord inse, att den gamla är oförsonlig och känna redan en försmak af det elände, som skulle blifva en följd af fortsatt sammanlefnad, helst nu sedan deras nerver icke längre kunna göra motstånd. De skola derföre dela den blåsyra, Laurent förskaffat sig, och falla den ena hit, den andra dit för att nppgifva sin anda, medan fru Raquin, som en hämdens engel, stödjande sig mot bordet stillatigande åser de bada sjelf-morden. Vi hafva sagt det skulle så gå till, ty så har Zola skrif-vit sin pjes.
Man glömde att ställa principens verkställighet i öfverensstämmelse med en K. författning af år 1798, hvilken endast har afseende på documentets lagliga riktighet; må man förstå mig, jag vill säga, att 1798 års författning hade till ändamål intet annat, än att förekomma falsificationer, och angick således blott de försigtighetsmått, som borde iakttagas för att garantera documentets lagliga riktighet. Nu hade man förgätit detta, och för andra gångången afgaf K. M. det svar, att K. M. förblef vid sin förra tanke, nemi. att godkänna principen, men vagi'ade sanction å lagförslaget derföre, alt det ej öfverensstamde med 1798 års stadgande, rör:de garantierna för documentets riktighet, hvilka voro lika nödiga för dessa som alla andra skuldebref. Tvångsförbudet fortfor altså, men frågan om dess undanrödjande har nu åter uppkommit i anledning af en motionärs framställning vid denna riksdag; och nu har Utsk., långt ifrån att vidhålla den princip, som vid de 2lne sednaste riksdagarna blifvit framställd, gifvit oss en hel annan, gifvit oss 2l6 D t n 9 Juni ett betänk., sorn, om det äfven skulle vinna R. St:s bifall och K. M:s sanction, skulle qvarhålla oss vid samma assignationstvång, sorn nu trycker allmänna rörelsen; och Utsk. harden motsagt sig, ty då Utsk. på ena stället säger, att vexelrättsförfattningai na ej kunna tillämpas på invisninsar, bemödar sig dock Utsk. sedermera att gifva en del af vexelrättens kraft åt invisningarna. Jag slutar alt uppehålla mig vid principen, och om jag lyckats att framställa den, har jag äfven lågt grund för mitt vördsamma tillstyrkande, att R. o. Ad. täcktes återremittera Utsk:s betänk, på grund af brist i sjelfva principen.
Om ock genom det ifrågav:de tillägget, så framt det skulle komma att i lagen intagas, en lindring i den högsta domaremaktens göromål och ansvar kunde beredas, så skulle denna lindring åstadkommas endast genom att till de lägre domst olarnes bedömande öfverflytta hvad som måste förutsätta den vidsträcktaste och allsidigaste öfverblick af hela rättstillståndet i landet, äfvensom den klarsyntaste och mognaste pröfning af hvarje särskildt läll, en öfverblick och en pröfning, som endast hos lagens och samhällsordningens högste Vårdare och hans Rådgifvare kan med full säkerhet påräknas. Endast härigenom kan ock full enhet och likstämmighet vid afgörande af dylika ytterst maktpåliggande och stundom mycket invecklade mål beredas». Jag afslyrker fördenskull bifall till LagUtsk:ts tillägg och tillstyrker att K. M:s Propos. i denna del må antagas. H. Exc. Hr Erih. De Geer, Louis: Till en början ber jag att få betyga Utsk:t min tacksamhet för den omsorgsfulla och sakkunniga granskning, Utsk:t egnat åt behandlingen af K. M:ts ifrågav:de Propos. Med tillfredsställelse har jag erfarit, att de i Utsk:ts Betänk, föreslagna afvikelser från Proposm ej äro af den vigt eller beskaffenhet, att jag deruti, ehvad dessa ändringar bifallas eller icke, ser någon fara för att icke en lag i ämnet, som är så väl behöflig, också skall komma till stånd. Likväl kan jag icke obetingadt instämma i alla de af Utsk:t föreslagna ändringar, och särskildt hyser jag någon betänklighet mot den i 1 § afsedda.
Kammarherren och Riddaren Abraham Alexander Reenstjerna, som atled den 10 April 1858. Hof-Rätls v. Notarien, Juris Utriusque Kandidaten Carl Otto Brakel blifvit af Direktionen utnämnd till Riddarhus-Fisknl. § 7. Pensioner och gratifikationer hafva af de dertill anvisade fonder blifvit i löreskrifven ordning utdelade, och, i afseende på Adliga Jungfru-Stiftet, får Direktionen särskildt anmäla, alt deruti, efter det Direktionen algat sin sista Riksdags-berättelse, blifvit inskrifne 11 döttrar af Adelsmän och att deremot, enligt de under tiden vunna upplysningar, 53 genom giftermål eller dödsfall utgått ur Stiftet. Antalet af de i Matrikeln såsom lefvande upptagna Stiftsjungfrur, hvilket före sista Riksdags början utgjorde 503, hvaraf 929 åtnjöto pension, har således blifvit minskadt till 1(14; men antalet af de utgående Stilts-pensionerna hur kunnat förhöjas till 930. § 8- De å Adliga Kadelt-skolans fond anvisade 4 högre Riddarhusstipendier hafva åtnjutits af Carl löntus Lagerberg. Erik Carl Johan Cederstråhle, Carl Abraham Tornerhjelm, Carl Wilhelm Engelbrecht Dalman, Frans Rudolf Belfrage, samt innehafvas för närvarande af de tvänne sistnämnde jemte lleidrik Hallencreutz och 12 Fredrik Magnus Stuart, hvilka för några dagar sedan fingo sådane Stipendier sig tilldelade. De af samma fond utgående 8 lägre ltiddarhiis-Stipendier hafva varit tilldelade Svante Carl Otto af David Sandeberg, Carl Wilhelin Engelbrecht Dalman, Axel Gustaf Tham, Tycho Libert Reenstjerna, Bror August Denis Hård af Segerstad, Frans Rudolf Belfrage, Carl Henrik Nordenfelt, Erik Erland Lindencrona, Fredrik Axel Hedenstjerna, Fredrik Magnus Stuart. Johan Wilhelin von Döbeln, Knut Henning Gezelius von Scheele, Gustaf Wilhelm Gethe.
Men ej nog härmed, han förbant sig äfwen, och lät offentligen i Tidningarne förklara, att alla de som han i sjutton år påstått hafwa spolierat honom, woro wördnadswärde män hwilka i allt handlat ädelt, hwaremot han beskyllde hela den goda Swenska allmänheten, hwilken ömmat för hans lidande, och gifwit de rika almosorna, äfwensom insamlaren af desamma inclusive, för falska rådgifware. Denna gemena skrift, likwäl ej uppsatt af honom sjelf – ty att han dertill ej ägde förmåga, har jag genom den nyß anförda egenhändiga biljetten welat styrka – utan af den åberopade bepröfwade wännen och fullmägtigen sjelf, wäckte naturligtwis alla deltagandes förvåning. Om lifsmonader Att kraft alltid är tillstädes, där materia är tillstädes tör vara obestridligt — kraften må kallas tyngdkraft, frånstötningsäller sammanhållningskraft etc. Men kan man vända om satsen: där kraft är tillstädes, är också alltid materia tillstädes? Alldenstund vi alla menniskor, som sedan urminnes tider gjort oss denna fråga, befunnit oss i materielt tillstånd och icke erfarit någonting utan med materiens tillhjälp, kunna vi icke besvara den på annat sätt än så: alltid när vi erfarit kraft har också materia varit tillstädes. Det hjälper icke att tala om tankekraften såsom en af materien oberoende kraft. Vi veta intet alls om något lefvande väsen, som tänkt äller kännt utan tillstymmelse till hjärna eller nerver. Tankekraften tycks värka i vår hjärna något så när analogt med den elektriska kraften i metall. Icke häller viljekraften har hittills kunnat upptäckas skild från materia. Vid hypnotisk suggestion tycks den enes vilja med luften och ljuset, hvilka ju äro materiela, såsom medier äller genom direkt materiel beröring öfverflyttas från den enes hjärna till den andres. Vi veta alltså icke med bestämdhet äller ens med sannolikhet, att någon som hälst kraft och således ej häller lifskraften existerar1 oberoende af materia. Härmed är icke sagdt, att icke kraft kan förefinnas i materia, som för våra fem sinnen icke är uppfattbar.
Uti de, jemlikt 3 § i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, efter hvarje halfårs utgång med allmänna tidningarne utleranade uppgifter öfver Bankens Sedeloch Depositions-skuld samt Metalliska kassa, vore visserligen en förändring erforderlig, enär endast bebållningarne å de i Bankens Deposilions-Afdelning bokförda kreditiv och låneförlag deruti upptagas, hvaremot sådane behållningar å kreditiv och låneförlag, som utgifvas från Bankens Låne-Afdelning, såsom förlagen till lån på rörlig och fast pant samt kreditiven till Sparbanker m. m. icke förekomma i uppgifterne; hvarigenom det belopp, som, enligt samma uppgifter, utgör skillnaden emellan sedelstock och maximum af denna, alltid visar sig större, än det i sjelfva verket är; men som en sådan förändring förutsätter behofvet icke allenast af en jemkning i beräkningarne utaf sedelstockens tillåtna maximisumma, hvilken, enligt Höglofl. Banko-Utskottets utlåtande under den 7 Mars 1843, sid. 34, nedsattes under det verkliga förhållandet, utan äfven af den reorganisation af tjenster och göromål, att alla Laneoch Kreditiv-förlag varda å Depositions-Afdelningen uppförda; hafva Fullmäktige för närvarande icke kunnat föranstalta om en sådan rättelse. Uppgifterna, angående Sedelstock och Metallisk kassa. 4 BankoFullmäktiges Berättelse. Ölversigterne af Bankens hela ställning. Anslag till uppförande å Carlsborg af en byggnad för Bankens räkning. Pramium för en reorganisation af Banken. Af Bankens hela ställning efter hvarje års Bokslut äro öfversigter upprättade, tryckta samt med allmänna tidningarne utdelade. § 7. Det bidrag till uppförande å Carlsborgs fästning af en ny byggnad för Bankens räkning, som det åligger Banken, att, med 24,000 B:dr årligen, under hvartdera af åren 1849, 1830 och 1831, utbetala, har jemväl för år 1830 blifvit till Kongl.