Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och med allt erkännande af fröken Labias framställning af Adalgisa, en framställning som på grund af den unga sångerskans vackra röst och intelli genta föredrag blef särdeles god, stod det dock klart för en hvar, att för fröken L. ännu behöfves mycket o c h allvarligt arbete under god ledning, för att hon värdigt skall kunna träda vid sidan af fru Ö. De båda rösterna klingade emellertid utmärkt tillsammans. I plastik och mimik framträda ock allt fortfarande stora brister hos fröken L. — Pollions parti utfördes af hr Bratbost, som här var föga lycklig, åtminstone hvad sången beträffar. Hr Söderman förtjänar däremot erkännande för sitt utförande af öfversteprästens parti. Ett par biroller utfördes oklanderligt af fröken Oisen o c h hr Malmsjö. Till den nya reprisen af » Figaros bröllop », som utsatts att äga rum första gången på onsdagen i denna vecka, återkomma vi i nästa nummer. Andra symfonikonserten gifves i morgon, lördag, under anförande af förste hofkapellmästaren C. Nordqvist. Programmet upptager som en minnesgärd åt den för ej länge sedan allidne Bubinstein tvänne af dennes förnämsta verk, bland annat en konsert för violin. Vasateatern öppnade förtiden lördags afton en serie gästföreställningar af fru Anna PetterssonNorrie inför en till sista plats fullsatt och af högsta entusiasm eldad salong. Hervés » Lilla Faust » är en delvis mycket rolig, ehuru visserligen också tämligen » vågad » drift med den bekanta operan, och den celebra gästen hade i Margarethas roll de ypperligaste tillfällen att släppa lös hela sitt sprittande tjufpojkshumör samt att i de parodierande sångnumren glänsa med ett öfverlägset distinkt och karaktärsfullt föredrag. Också hyllades hon med ljungande bifall o c h en ansenlig blomsterskörd. I hög grad förtjänstfullt delades framgångens ära af fru Emma Berg, som tyckes ha kommit in i en den allra lyckligaste period af konstnärlig utveckling och vinner för hvarje nytt parti. Hennes lilla Mefisto var en synnerligen smidig och raffineradt elegant skickelse, och äfven den vokala delen sköttes berömvärdt. Hon blef icke heller utan sin andel af hyllningen.
Att, ak de indragne Fonderne medel ut, ses antingen uti penningar eller Ooligationer enligt as Stats-Utstottet widtagande närmare utredning, för att dermed godtgöra de Swensta Undersaker, hwilkas fordringar af Fransta Regeringen redan blifwit med formliga Stater och Rewolurioner fullkomligen verificerade, uppgående, sämligt deröfwer bilngde Förteckningar, till 2,995,957 Livrés, 2 Sous 4 deniers Tournvis, hwara Hans Kongl. Majus kärälstelige Herr Son Hans KonglHöghet KronPrinsen, af ömhet för Swenste Undersåkers wäl och af öfwertvgelse om fordringarnes rättmätighet, af enstildte medel förstjutit 18 proCent med 539,263 LivreS, 8 Sous 9 deniers, som böra Honom örsätters, och derwid Hans Kongl. Höghet fästat det förbehåll att, sedan detta förstock blifwit guldet-, fordringsägarena da Liqvid kunde pa ett eller annat sätt beredas, skulle ytterligare undfå 48^ proCent af fordringsbeloppet, utgörande tillsammans med förenämnde redan arhallne 18 proCent, twa Tredjedelar af hela Summan, men den derefter återstå, ende Tredjedelen öswerlemnas till Kongl Maj:ts disposition, för att anwändas till föremal af allmän nytta för Riket; warandes det ock Kongl. Majus Nådiga afsigt, att ställa berörde Tredjedel under kandtbruks-Academiens Förwaltning, såsom Fond till de fran AcademienS bestämmelse ossiljagtiga utgifter.
(Skulden skulle, enlig beslut sista Riksdag, genom innehållande af penson liqvideras; men sedan den inskrifna Dottren år 1820 blifvit gift, torde densamma böra afskrifvas. IGklJenaren död i vvtåttigt tillstånd. De inskrifna Dött/ rame Catharina laria och Eleonora Gustafva äro | båda utur Stiftet! fgångne. /Enligt Ridderskap etsocth Adelns beslut vid sista Riksdag, skulle gäldert genom pension liqvideras. Sedan dep äldsta Fröken Lovisa Ehrensvärd nu mera blifvit gift, torde inskifmngspenningarne för henne 55: 26; 8. böra afskriivas. Beloppet bör, då pension framdeles erhålles dermed gäldas, enligt beslut sista Riksdag. Den inskrifna Dottren, N:o 999, Beata Christina Palmstjerna, är enligt Matrikeln qvar i Stiftet. Ridderskapet och Adeln beslöt vid sista Riksdag att skulden borde, då Döttrarne framdeles kommo till pension, dermed liqvideras. Sedermera är den äldsta år j8i9 gift; hvarföreinskrifningspenningarneför henne 55 * R:dr torde böra afskrifvas. Skulden bör enligt beslut sista Riksdag, med framdeles tillfallande pension liqvideras. /Gäldenären som bor i Finland, har blifvit lagsökt och vägrat betala, och medgifvit att den inskrifna Dottren N;o io5g, Eva Sophia Boije, må utur Matrikeln afföras., I likhet med de grunder, som af Ridderskapet och Ai deln vid sista Riksdag godkändes, hemställer Utskottet, att den upplupna räntan må afskrifvas; men att den inskrifna Fröken måtte vid dess pensionsrätt bibehållas och capitalsummorne genom pensionens in. nehållande framdeles betalas. Sedan ingen tillgång till skuldens betalande nu mera finnes, hemställer Utskottet att densamma måtte afskrifvas. På enahanda grund hemställer Utskottet att äfven des, sa summor matte utur räkenskaperne afföras.
Till honom skulle nu Erik Grane gå. Han afvaktade blott ett gynsamt tillfälle för att bedja honom om ett samtal. De träffades en dag på akademiska bokhandeln. Grane observerade honom förstulet, medan han stod lutad mot disken, läsande i en broschyr, som han vände mot dagern för att kunna se mellan de ouppskurna bladen. När han närmade sig dörren för att gå, gick Grane efter och hälsade. De följdes ut, och professorn vände sig vänligt till honom. – Herr Grane läser på kandidaten? – Ja, jag håller på med nordiska ... Jag har tenterat i lefvande språk ... Han talade med en tjock, ansträngd röst, och det ryckte kring munnen. I detta ögonblick kände han en blygsel så stark, att förlägenheten kom honom att stamma, medan han kände, hur blodet med all makt strömmade tillsammans omkring hjärtat. Han drog häftigt efter andan och gick en stund tyst. – Jag skulle gärna vilja tala vid professorn, sade han slutligen med en torr, entonig stämma, hvilken af rörelse lät nästan vredgad. Det är någonting, som ... – Jag är hemma alla söndagar på aftonen, sade professorn med lugn och mild ton. Kom om söndag. Men kom kl. half sju, så få vi tala ostörda en stund. Det kommer ett par studenter, som dricka sin kopp té hos mig. Nå, kommer ni? Den unge mannen stannade, sträckte fram handen och tog af hatten. Han försökte säga något vänligt eller åtminstone artigt. Men det lyckades ej. – Tack, sade han kort och hest. Han drog tillbaka sin hand, som om han bränt sig. Det skymde för hans ögon, och med snabba steg gick han öfver S:t Eriks torg och hem till sig. Han var i en feberhet, nästan uppretad sinnesstämning. Hvad skulle han säga honom?
Sedan Hr Gr. o. Landtm, nu såsom föremål för öfverläggningen framställt de förbigångna rubrikerne uti förslaget till författn. angtde ansvar för förfalskning och bedrägeri jemte missbruk af förtroende och annan oredlighet, yttrade Hr von Koch: Jag hemställer, huruvida icke rubriken, som i min lanke är alltför vidlyftig, skulle kunna i någon mån förkortas, och tager mig derföre friheten föreslå, att orden: »jemte missbruk af förtroende», mätte uteslutas, då rubrikens början komme att lyda sålunda: »En författn. ang:de ansvar för förfalskning och bedrägeri samt annan oredlighet» etc. Vinner detta milt förslag bifall, bör äfven öfverskriften på förslagets andra afdelning ändras till följande lydelse: »Om bedrägeri och annan oredlighet.» Gr. Sparre: Jag medgifver, att rubriken torde vara något för lång och vill derföre tillstyrka återremiss derå i ändamål att få densamma förkortad. Hr von Koch: Det var ett förbiseende af mig att ej i mitt förra yttrande yrka återremiss, hvarföre jag nu förenar mig med Gr. Sparre, helst jag ingalunda älskar alt på stående fot göra redaktionsförändringar. Hr Gr. o. Landtm:s nu först till bifall å de af Utsk. föreslagna rubrikerne framstälda propos. besvarades med Nej; hvarefter förslaget i denna del, på grund af de gjorda anmärknme, till Utsk. återremitterades. Föredrogs K. M:s d. 26 dennes på bordet lagda Nåd. Propos. till R. St:r, med förslag till Förordn. om eaors fredande mot skada af annans hemdjur och om stängselskyldighet. Frih. Raab, Adam Christian: Jag anhåller att få med några ord beledsaga remissen af den nu föredragna K. Proposm. R. o. Ad. samt 2:ne af MedStm hafva vid förra Riksdagen i stängselfrågan fattat ett beslut, som utan tvifvel skall försäkra framgång åt den Propos, som K. M. nu i Nåder behagat till B. St:r aflåta. R.
Återstående fordran uti aflidne StadsMäklaren Sodemans Conemius—.—-—.—^—•—» : : i Do pä Lilia Creditivet till utestängande af farsoten Cholera Morbus lyftade Utbetalle förskott, hvilka, genom afgifvande redovisningar, komma att försvinna: Till bestridande af kostnader för innevarande Riksdag d:o d:o vid Tidnings-Stämplingen d:o af vanliga Expenser samt Rättegångs-Utgifter vid Räksgälds-Contoiret d:o af kostnaden vid Inredningen af Riksgälds-Contoirets St. Sammandrag öfver lliksgäldsContoirets Inkomster (deribland icke upptagne sådane contanta tillgångar, som genom skuldsättning erhållits) samt Utgifter nedannänmde år. Allmän Bevillning, Skatterättsoell ObservationsMedel, Lönoch Betalningsafgift samt 1808 års Krigsgärd i efter afdrag af Taxeringsköstnader, RestitUtiorter oell Kongl. KammafRättens Observations* samt indrifnings-arfvoden Behållning af Tidnings-Stämpel-afgift Af-betalningar på utlånte Capital och deribland de på Corn 111 ereeCollegii Creditiv lyftade 10,000 R:dr Från R. St:s Bank återlefvererad afbetalning på StatsVerkets skuld till Banken Bankens behfillne räntevinst Från Kongl. StatsContoret lefvererad ersättning för förskjutne kostnader, i och för Chartae Sigillatse hvitstämplingen Af vederbörande låntagare ersatte, förskjutne Brand försäkrings-afgifter Från Kongl. StatsContoret lefvererade öfverskott på StatsVerkets Inkomster ... Från f. d. General-Assistance-Contoiret återlefve reradt utaf Förlagsfonden Smärre inkomster Från R. St:s Justitiae-Ombudsman återlefvereradt reseförskott Interessen * Hvilken brist af 2,500,9:9 R:dr 47 s^- 10 r:stblifvit fylld med a) Upptagne Lån af Allmänheten
Se Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 54. Prestval, om ändring i sättet för rösters afgifvande dervid. IV. B. 447. A. 506. Prima-vexlar, contracler, certepartier och skuldebref, förslag till förändrade föreskrifter i afseende på charteringen af. Se chartering. Privat-Bankerne, angående bevillning af dess ränlevinster. I. 156. R. 169. lil. B. 378, 412. IV. 40. A. 92. — angående en lämplig bevillnings läggande å Botåsen för, samt densammas ingående till Rikets Ständers Bank för att Användas till inköp af silfver. Se Silfver. — angående beskattning å. Se Banko-Utskottets Memoria! N:o 6 — och hypolheks-inrättningar, angående upphörande af. Se BankoUtskottets Memorial N:o 7. Privat-Bankernes upphörande med deras nuvarande oetroyers sint samt inrältande af Banko-Disconter i alla de städer, derPrivatBanker finnas. I. R. 441. Pri vilegier, Ridderskapet och Adelns, angående upphörande af dess rätt att i vissa mål omedelbart dömmas af Hofrätt. Se Frälseman. Produktionsbevis, angående smör och lax, som från Norroch Westerbottens län transporteras. II. R. 132. VII. B. 322. VIII. A. 128. Profskola för ytterligare utbildande af det gamla skolsystemets lärosätt, med gemensam undervisning för lärdomsoch apologistskolans lärjungar, och en friare flyttning, angående anslag dertill. VII. B. 189. A. 227. Promotorial, om föreskrifts meddelande för Konungens Befallningshafvande i Länen att i promotorial väg .befordra lagsökningar inom andra Län. I. 116, 124. R. 135. II. B. 301, 321. A. 339. A. Å. 379.
Justitie-Collegium och Förmyndare-kammaren har mig vetterligen här i Länet endast förlorat på tvenne lån några hundrade Riksdaler räntemedel, derigenom att de för Lånen intecknade fastigheterna, som i mät gått, icke hunnit säljas innan ränta för längre tid än trenne år upplupit och köpeskillingarne icke varit tillräckliga att betacka det oprioriterade öfverskottet å räntan; men för dessa förluster hade sannolikt Juslitie-Collegium och Förmyndarekammaren varit fredad om lagsökning ägt rum, så snart betalningen af i eller ■§ års ränta blifvit åsidosatt. Skulden dertill kan billigtvis icke skjutas på Länets Executions-verk. Carlstad å Lands-Cancelliet den 3i December i833. JOHAN af WINGÅRD. SV. LINDBERG. H. F. Arboga Stad. Stadens Innevånare Hus och Tomter med derunder lydande skog Jord Stampar Sterbhus, Testamenten och Gåfror Summa Westerås Stad. Jord. 943| U t sä d e Medelafka Utsädet s t n i n g, är afdr 694 8'— 1 138 32 _ Bidrag. — 105,519 ■|—12,250!—]2;loo|—|—| 25ol—I—I 15o| —1—12>500,'— Stadens Innevånare Hus och Tomter Jord Tobaksoch Snus-Fabrik Spegel-Fabrik Summa af: sedan agit. Efter i83o års Bevillnings-FöYordning. Efter 2tdra Artikeln. Sala Stad Stadens Innevånare Hus och Tomter . Jord Klädes-Fabrik Backstugor Utom Bergslagets Arbetares tilldelningar. Tullmjöl-Qvarnar med nio pär stenar - ' Tabell för Landet inom Westmanlands Län Hemmantal, Utsäde af Medelafkastnjng, sedan Utsädet är afdraget, Undeihålloe Kreatur Ständige Räntor. Clerecie-Statens Underhåll, Efter i8^3 octi 1830 arens Förordningar. Uppskattnings V Urde. Efter a:dra Art.
Ständer aflåtne Betänkande har Utskottet i förevarande äm» ne yttrat, att Utskottet icke ansett sig kunna, genom något undantag i ofvannämnde hänseen. den, afvika från den förut i Betänkandet antag, ne allmänna princip för bevillningens utgående af Fastigheter; och Utskottet får härmed vördsamt hemställa, att, om Rikets Höglofl. Ständer täckas godkänna hvad sålunda blifvit före* slaget, en underdånig Skrifvelse måtte till Kongl. Maj:t afgifvas, hvaruti Rikets Höglofl, Ständer i svar å ofvan upptagne Nådiga Förslag tillkännagifva, att, då det såsom en hufvudgrund för sä valden senaste Bevillnings-Förordning, som för den blifvande Bevillningen, antagits, att en viss afgift efter värdet erlägges af äll jord, utan afseende på dess natur, hafva Rikets Höglofl, Ständer ansett sig destomindre kunna, utöfver hvad Bevillnings-Förordningen i IV Art> 3 Mom. innehåll er, från denna allmänna grundsatts göra något undantag för BarmhertighetsInrättningar, som en sådan eftergift må hända torde leda till enahanda anspråk fren 4 Bevilln.-Utskottets Betänkanden N'-ris 16, 17, andre, med desse, i ett eller annat afseende, jemförlige institutioner. Hvilket dock till Rikets Högloft. Ständers profning vördsamt öfverlämnäs. Stockholm den 41 Mars 18*9. N.-o 17, Ank. till Exp, Utsk. d. 3 April 1829* Betänkande, angående Herr Grefve O. J. Cronhjelms Motion, att Rikets Höglofl. Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om afskrifning af åtskilliga Anmärkningsmedeh Hos Höglofl.
Junii anmodat Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contoir, at med möjligaste första til Utskottet upgifwa de hppothequer Kongl. Stats - Contoiret härtil anser kunna wara at tckgä, eller hwilka af Kronans odisponerade räntor och inkomster i detta afseende kunna anwandas, och hwilken upgift Utskottet ansett nödigt at erhälla innan Utskottet kunde desi utlätande härom til Riksens Högloft. Ständer gfgifwa. Men som nägon sadan upgift eller swar härä ifrän Kongl. Stats-Contoiret ej ännu ankommit: Och Stats-Utffottet nu erhällit Nennsi ifrän Ridderffapet och Adeln samt BorgareStandet uppä Banco - Utskottets i detta ämne afgifne ytterligare Protoeolls-Utdrag af den zo sistl. Junii med erindran at sä skyndsamt som omständigheterne möjeligen kunna tilläta desi ätgärd wid detta ärende meddela; sä ansäg StatsUtffottet sig alltsä nu böra härmedelst hos Riksens Högloft. Ständer wördsammeligen anmäla förhällandet och den af StatsUtffottet härutinnan widtagne ofwanomförmälte ätgärd, deraf Riksens Högloft. Ständer lära täckas benägit finna Den 15 Juln. finna at orsaken til dröjsmälct säledes icke ligger uti nägon ä Utskottets sida uraktläten eller försummad anstalt, til crnäende af detta wigtiga och angelägna ändamäl. Stats-Utftottet insäg nogsamt, lika med hwad Riksens Högloft.
Öfver möjligheten, nyttan och sättet lör verkställigheten af en sådan operation åter, kan det icke i något afseende tillhöra Banco-Utskottet att sig yttra; men i följd af den Nådiga Skrifvelse, som, efter hvad Utskottet har sig bekant, nyligen från Kongl. Maj:t till Rikets Ständer ingått, kommer ämnet att, afven under en sådan synpunkt, blifva föremål för Rikets Ständers öfvervägande. Emedlertid, och på grund af hvad Utskottet nu korteligen utvecklat, tillstyrkes härigenom vördsamt: att förslaget om utfärdande genom Rikets Ständers Bank af så kallade Ränte-Coupons på obestämd tid, och å Innehafvaréns sida ouppsägliga i och för Lånerörelses bedrifvande, icke må af Rikets Ständer antagas. Bill. lill R.-St. Beträffande hvad Herr Grefve Schwerin i allmänhet framställt, rörande en återgång till den rätta och ursprungliga grund för Bankens Låne-operationer, att Banco-Slyrelsen skulle, enligt 44 §• * Banco-Ordningen, ega fria händer så väl alt upplåna medel, der de på förmonligaste vilkor stöde att erhålla, som ock att, efter sig företeende omständigheter, bestämma, huru och på hvad sätt de, till allmänt gagn och till Bankens fördel, kunde och borde i Ullåningsväg göras frugtbara; hvarvid alltså, i hufvudsaklig olikhet meri ofvannämnde Förslag, är såsom första vilkor förutsatt, att någon vinst och åtminstone icke förlust skall för Banken uppkomma, så har Banco-Utskottet med tillfredsställelse funnit dessa åsigter alldeles enliga med det begrepp örn en rättskaffens BankFörvaltning, som Utskottet uti flere dess Betänkanden sökt antyda, och hvilkas tillämpning Utskottet äfven bjudit till att i vissa delar möjliggöra och förbereda, i och genom des9 serskilda tillstyrkanden, att Banco-Räntorn‘e måtte närmas till det lagliga och gångbara. Rikets Ständer hafva likväl ej funnit omständigheterna medgifva att åt Utskottets Förslag härutinnan lemna något synnerligt afseende.
Då de åsigter, Rikets sednast församlade Ständer sålunda uttalat och tillämpat i afseende på restitutionen af den bevillning, som för åren 1836 till och med 1846 blifvit påförd och erlagd för de till Minister-staten hörande embetsoch tjenstemäns löner och traktamenten, jemväl måste vara gällande i fråga om enahanda bevillnings restituerande till de personer, som utaf Sveriges och Norriges gemensamma bidrag till Konvoy-kassan åtnjutit sin aflöning eller uppburit traktamenten m. m.; så och enär dessa sistnämnde personer, i likhet med förbemälde embetsoch tjenstemän, för den förflutna tiden varit förhindrade eller urståndsatte att i föreskrifven ordning vinna befrielse från eller restitution af bevillnings-afgifterna för den del af deras löneinkomster och traktamenten, hvilken rätteligen kunde anses utgå utaf norrska Stadsmedel, får Utskottet, samt i likhet med, hvad Rikets sednast församlade Ständer jemväl yttrat, anser rättvisan och billigheten fordra, att hvarje skattskyldig erhåller tillfälle att anmäla och styrka sin rätt att återbekomma honom påförd samt derefter vederbörligen erlagd, men på Bevillningsförordningens stadganden icke grundad bevillningsafgift, tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl.
M. beviljade lånet å 10,000 R:dr; så är dock icke förhållandet; utan orsaken var att kostnaden för sjelfva hamnbyggnaden öfversteg kostnadsförslaget. Derföre att det var tillgång på penningar, så erhöll staden detta lån, alldeles på samma sätt, som när en enskild person eller Corporation understundom erhåller lån från Handelsoch Sjöfartsfonden, enär fondens penningar skola göras fruktbärande. De af mig anförde omständigheter yppade sig, som jag vill erinra mig, icke förr än förliden höst, och det är dessa omständigheter jag tror Utsk. bör taga i öfvervägande. Hr von Hartmansdorff, Aug:: Till de skäl, som Frih. Palmstjerna anfört, anhåller jag att få lägga ännu ett, nemi. att Wadstena i sednare tider blifvit stapelplats för spanmåls afsättning i Östergöthland. När nu, såsom R. o. Ad. vid mångfaldiga 158 Den 17 Maj e. rn. tillfallen hört omförmälas, sädesafsändning äfven frän detta landskap för framtiden måste beräknas vester ut, så är af vigt att en sådan plats som Wadstena uprätthålles i ofvannämnde egenskap. Jag tror det vara så mycket nödvändigare, som den enskilde man, hvilken genom sin verksamhet bragt spanmålshandeln i Wadstena till den höjd, den upnått, med döden afgått, och som man bör söka att genom allmänna anstalter vidmakthålla hvad en enskild person förut åstadkommit. Propos. till bifall å Ulsk:s Utlåt, blef härefter framställd och besvarad med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, framstälde om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärkmne föranleda till återremiss, samt efter denna propos:ns besvarande med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han funnit Ja härvid hafva varit öfvervägande.
Visserligen bör man göra fullkomlig rättvisa ät motionärens syftemål att bereda de fattigare klasserne möjligheten att erhålla brödföda för ett billigare pris än det, hvartill han fruktar att den eljest möjligen kan fås i handeln, om icke den af honom föreslagne åtgärd vidtages; och man bör äfven göra rättvisa åt hans önskan, att om hans förslag möjligen vinner framgång, söka förebygga en åtgärd, som enl. hans tanke skulle på ett vådligare sätt ingripa i landets handelsförhållanden, nemi. ett spanmälsexportförbud. Men sedan jag gjort honom denna rättvisa, nödgas jag likväl, af omvårdnad för våra former, bestrida remiss af hans motion. Jag kan icke finna, att 56 § Riksd.Ordn. här kunnat af Grin med något skäl åberopas, emedan jag påstår, att de politiska förvecklingar, hvilka skola hafva föranledt motionen, icke varit af den hastigt påkommande art, att ju icke redan före utgången af Dec. månad sist!, år Gr. Posse, likasom hvar och en annan kunnat i viss mån förutse möjligheten af hvad, som nu synes vara på väg att inträffa, åtminstone för så vidt vår spanmålshandel beträffar. Om Grip således i tid ansett ålgården nödig, hade det äfven varit lika nödigt, att genom en inom behörig tidsbegränsning väckt motion bereda sig laglig utväg till frågans lösning. Skulle likväl, mot min förmodan, R, o. Ad. finna detta skäl till remissvägran mindre giltigt, så vågar jag dernäst hemställa, till hvad rimlig nytta ifrågavar:de förslag mande lända?
Jag skall likväl ej neka eller motsätta mig rättighet för Bancofullmägtige att af sedelstocken indraga, hvad som verkligen kan befinnas utgöra ett umbärligt öfverskott, blott det icke sker godtyckligt, d. v. s. att någon åtgärd i detta hänseende ej får vidtagas, så länge rörelsecapitalet är lagom eller för litet. Jag väntar väl, att man skall göra med mig nu som förr och säga, att jag önskar sedelemission; men för att förekomma detta får jag förklara, att jag ej begär annan tillökning i rörelsecapitalet, än den näringarna sjelfva kunna skaffa sig. Jag vill blott se ett correctiv emot det missbruk, att Banken för sina egna räntebärande och således till skrinläggniug tjenliga obligationer skulle kunna upphemta hvilka portioner af rörelsecapitalet som helst, och jag begär, för sådant ändamål, blott skydd för det nu existerande förhållandet. Jag anhåller således, att om första mom. skall qvarstå och derjemte det fjerde, ang:de rättighet för Banken att upptaga lån mot egna räntebärande obligationer, det förbehåll må göras för begge dessa momenter, att ingen minskning i den utelöpande sedelstocken må tillåtas, förrän densamma öfverstigit det belopp, som finnes, då utvexlingen börjar. I Gr/ Cronhjelms redactionsproject är samma tillåtelse för Bancostyrelsen gifven, som i Utsk:s förslag, och jag kan således icke ingå derpå, utan begär, att antingen första mom. måtte alldeles bortgå, eller det correctiv deri inläggas, som jag nyss omnämnt. Hvad 2:dra mom. angår, är jag af den tanken, att Banken icke bör kunna till annor man transportera eller pantsätta sina ägande för - Den 25 Juli e. m. 233 förbindelser af enskilda, hvilka contraherat med Banken i hopp att icke få med någon annan alt göra; men deremot beger jag mig till Hr v. Troils förslag, att nar Banken blir i behof att använda sina fastighetsinteckningar, må den vända sig till Riksgcont., som för desamma utgifver statsobligationer.