Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. öfverlemnat att besluta, i anledning af Arméens Fullmägtiges tillika gjorda underd. anhållan, dels att Accords-fondens styrelse måtte tillerkännas rättighet antingen att, emot framdeles återbetalning, få på en gång lyfta det anslag af 100,000 R:dr, som Rikets Ständer, i och för regleringen af Arméens accord, såsom creditiv redan anvisat på Riksgälds-Contoret, eller ock årligen tillgodonjuta räntan å denna summa, efter fem för hundradet räknad, dels ock, att Accords-fondens obligationer må lå belånas, så väl af Directionen öfver Arméens Pensions-cassa, som af enskilde till enahanda belopp och lika ränta, som för de med Rikets Ständers garantie utfärdade obligationer redan blifvit fastställde eller framdeles kunna bestämmas. Bilt. till R. St. Fröt. i83jf och i83S. to Sami. 1 Afd. 58 b s 458 Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelse N.-o a55. Rikets Ständer hafva delta ärende i öfvervägande tagit; och beträffande först frågan om ökadt årligt Statsanslag till Pensions-cassan; så, enär StatsYerkets bidrag till berörde Inrättning redan utgöra, efter ett för tio år uträknadt medium, vacanceoch liggemånads-besparing, R:dr i2,3i4*4J'4- samt |:delar af Wadstena Krigsmanshus-medel ■— 48,564: 36. 4* hvarförutan Armeens Pensions-cassa, vid sistlidne Riksdag, erhållit rättighet att, emot lika förbindelser, som Stats-Verket hittills ålegat, uppbära den löne-innehållning, som, under namn af begrafningshjelp, till Eder Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contor förut ifrån Armeen ingått, hafva Rikets Ständer, i betraktande för öfrigt af Stats-Verkets, i förhållande till de för handen varande utgifterne, inskränkta tillgångar, ej kunnat något ytterligare Stats-bidrag Armeens Pensions-cassa bevilja.
Ehuru, vid jemförelse med det vidsträckta uppdrag, som i öfrigt blifvit kommitterade ålagdt, det vill synas, som kunde deras åtgärd i afseende å intendentsväsendet snarare anses inskränkt!till de hufvudgrunder, hvarefter det borde ordnas, än utsträckt till uppgörandet af fullständiga reglementariska stadganden för styrelsen, förvaltningen och redovisningen af ekonomien vid en armée i fält, har det dock ingått i kommitterades afsigt att göra ett försök till denna vigtiga frågas slutliga lösning. I öfverensstämmelse härmed har ett förslag till nytt fältförfattnings-reglemente, med ledning af äldre förslag i detta hänseende och för andra lands arméer gällande föreskrifter, blifvit utarbctadt af komiténs ledamot, general-intendenten m. m , Sandels, med biträde af extra ledamoten, kammarskrifvaren Forssman. Tiden har dock icke medgifvit kommitterade att fullständigt pröfva och afsluta detta lika omfattande, som grannlaga arbete, hvilket till kommitterade allemnades mot slutet af deras förra sammanträde. Fältförvaltnings-reglementet utgör ett helt för sig, utan egentligt sammanhang med öfriga delar of kommitterades förslag, hvilka åter, såsom mer eller mindre berörande arméens organisation, äro af hvarandra beroende och derföre bordt i en följd afslutas. Då detta nu först, oaktadt ansträngdt arbete, kunnat medhinnas, hafva kommitterade, med kännedom om Eders Kongl. Maj:ts önskan alt snart se deras arbete fulländadt, icke trott sig böra för behandlingen af en ensam fråga, som fordrar icke obetydlig tid och ett omsorgsfullt arbete, fördröja aflemnandet af deras betänkande. Då således nämnde förslag till nytt fältförvaltnings-reglemente i dess nuvarande skick icke kunnat för Eders Kongl. Maj:t framläggas, har det blifvit jemte öfriga kommitterades handlingar till landtförsvars-departementets kom mando expedition aflemnadt Ett vilkor för intendenturens ändamålsenliga och hastiga ordnande vid inträffande krig är, att redan under fred en för fältförvaltningen passande personal blir bildad
Då emedlertid, oagladt här förut omförmälde skäl, på grund hvaraf, vid laga pröfning, räntan numera blifvit Kronan tillerkänd, det icke bör förbises, att, då det skatteköpta hemmanet förut var af Staten anslaget till boställe för Comminister, hvilken åtnjöt större delen af hemmanets ränta, Staten genom församlingens åtgärd att på dess egen bekostnad anskaffa annat boställe, vunnit icke allenast skatteköpeskillingen för Rannäs Holstagården, utan ock den del af dess årliga ränta, som förut'till lön för Comrniliistern utgått, jemte hemmanets roleriugs-bidrag, samt således utan någon skälig anledning erhållit betydliga fördelar, emot uppoffringar å församlingens sida, hvilka icke synas hafva varit beräknade, då bytet ifrågasattes, och öfriga deraf föranledde åtgärder vidtogos; så bär Utskottet ansett det vara med fullkomlig billighet instämmande att. föreslå Rikets Ständer: att den erlanda skatteköpeskillingen för hemmanet Rannäs Q 1 O Holstagården, utan förändring i hemmanets natur, må församlingarne ersättas och till utbetalning från RiksgäldsContoret anvisas; hvaremot Utskottet icke kunnat tillstyrka den gjorda begäran, att hemmanets ränta framgent må af församlingen få uppbäras.. Stockholm den 1 Juni 1840.. Stats-Utskoltets Utlåtandej N\o 159. Ank till Exp. iJtsk. dea 2 Juni, lsl 11 f m. Ullätande, i anledning af Jeresiagne förändringar uti uppbiirds-författningarne, i hvad de angå afskrifning af efterlyste personers skatter och ådömde böter. (I. A.) I anledning af den föreskrift i uppbörds-författningarne, att efterlyste personers skatter och ådömdé böter icke få ur räkenskaperne a i föras, förr än Kongl. Maj:ts Befallningshafvande derom meddelat utslag och Kongl.
Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o 33. lt ning med upphäfvande af alla hittills i den vägen utkomna stadgar och ordningar, förklara: det alla och en hvar, som ville idka borgerlig handtering, handel, fabrik och handtverk, hålla öppen bod eller verkstad, borde söka burskap i stad och utgöra borgerlig tunga lika, om han för egen nyck eller beqvämlighet bodde utom eller inom staden; att der emot allt skråtvång skulle upphöra, och för vinnandet af burskap endast erfordras stadgad ålder, god frejd samt skicklighet i yrket, ådagalagd icke i några enskilda embetsgillen utan inför en i hvarje stad af alla Borgare vald nämnd, hvilken dessutom borde fungera i allt hvad efter Hall-Ordningen nu är ålagdt den så kallade Hall-Rätten. Vill man bibehålla mästareoch gesällnamn trodde jag, att HallOrdningen för stadga härom kunde tjena till mönster, samt alt i och med den nya Lagen all skilnad emellan Borgare, såsom Handlande, Handtverkare, Fabrikörer, Manufacturister &c. icke vidare skulle tålas, utan skattbestämmelsen vara mätaren af de sig emellan skiljde närings-grenarne. Till Kongl. Maj:t ansåg jag böra underdånigst öfverlemnas, att i Nåder låta utarbeta sjelfva Lagen och det reglementariska sorn erfordrades, och endast den erfarenhet, som vinnes efter en sådan Lags tillvaro några år, kunde gifva skäl till blifvande rättelser deruti. Detta förslag föll inom Utskotten och ehuru utan hopp om dess antagande af Ständerne, har jag ansett det böra för Ständerne framställas. Inom Utskotten har säkert Kongl. Kungörelsen den 28 sisth Aug. icke ringa föranledt till de brister, som Utskotten trott sig hafva upptäckt i i8a3 års 3:ne Stånds förslag och i allt hvad som kail föreslås i frågan om näringarne — men egenskapen af denna Nådiga Kungörelse är dock ej egnad att ingifva hopp om någon laglig ordning inom näringarne, eller att städernas existence är beslutad.
Fouragepeuningarne företedde sig ett olika förhållande emot hvad Utskottet förment, för dem, som äro piik lige att inspectera 3 å 4 Regemente!' och derutöfver, ofta af olika vapen, under dessas alla vapenöfningar, mot dem , som det åligger blott exercera ett nära dess hem stationeradt Regemente; att GeneralFältTygmästare-, FortificationsGeneralsoch Cavallerilnspecteurs-platserne voro för alla dem, som tjenade inom dessa 3:ne Vapen, det enda och högsta mål hvartill de kunna sträfva; att vid dc tvänne förstnämnde en större vettenskaplig bildning och vid den sednare en större och ulmärktare skicklighet vöre Betänkan ii en, N:o s3g. g 3 oundgänglig; att å 1696 Års Stat GeneralOvartermästaren, eller Chefen för Fortification, innehade i Lön 3ooo Daler, som ä 2^ D:r T:n svarade emot i,333jT:r Sprml och å 6 R:dr T:n skulle utgöra i BancoSedlar 8,000 R:dr; samt att Cavallerilnspecteuren innehade den största verkningskretsen inom sitt vapen, och dess kall i följe deraf vore ett af de besvärligaste och ansvarsfullaste, för hvilket en aflöning, endast med 5oo Rtdr öfverskjutande lönen för en under denna Befälhafvare lydande Regementschef ej innefattade något riktigt förhållande; men å andra sidan, hafva deremot vid jemnförelse med de löner , som blifvit föreslagne för StatsRåden, StatsSecreterarne och HofRättsPresidenterne, Generalerne ansetts vara af Utskottet avantagerade på Civile Vederlikars bekostnad. Utskottet får, i afseende på hvad om GeneralQvartermästare-Lönen på 1696 års
Intilldess skatteköp skett, förfares med kyrkohemman enligt nu gällande stadgande!]. “ Bikets Ständer hafva tagit detta ärende i noggrannt öfvervägande; och, enär det af E. K. Maj:t föreslagna sätt för ordnandet af förhållandena med kyrkoheminanen synes erbjuda en antaglig utväg till förekommande af vidare tvister angående dessa hemman samt till undanrödjende af osäkerheten i besittningsrätten lill desamma, hafva Eikets Ständer funnit sig böra bifalla den nådiga Propositionen allenast med den förändring att, då, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, ganska många innehafvare af sådana kyrkohemman, som icke blifvit utarrenderade, aldrig erlagt städja för eller fått äbobref /lik. lill II. Skrifvelse, N:o 407. å hemmanen, utan besitta dem på endast transportbref eller köpekontrakt af deras företrädare, hvilka icke eller baft åbobref derå, jemväl åt desse bör tillförsäkras rättighet att lösa sina innehafvande hemman till skatte; och få Rikets Ständer alltså, med antagande i öfrigt al E. K. Majlis nådiga förslag, i underdånighet*-hemställa, att första punkten al samma förslag mätte erhålla följande lydelse: “Halländska kyrkornas hemman, hvartill ej vidare mä för Kronan väckas anspråk på äganderätt, fä, så framt kyrkans eganderätt ej kan med köpeeller donationsbref styrkas, och de ej äro anslagna till boställen, stom-, annexeller mensal-hemman, under följande vilkor till skalle lösas, de, å hvilka stadgad åborätt eger rum, af åboen, och de, som äro utarrenderade eller på annat sält upplåtna, af arrendatorn eller innehafvaren.“ Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 23 Juli 1863. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Juli <8G3.
Jag skulle tro att, såvida några medel på liksstaten blifva tillgängliga att af K. M. disponeras till nyttiga verks lifgifvande, ett bifall till StatsUtsk» förevar, afstyrkande icke kunde hindra K. M.att understödja, så väl detta nu speeielt ifrågasatta verk , som andra, för hvilka understöd kunna anses nödiga. Sålunda tror jag detta understöd i allt fall kunna blifva beviljodt; och om så är förhållandet, hvarom någon af StatsUtsk» ledamöter torde kunna lemna upplysning, skulle jag anse lämpligast att bifalla StatsUtsk» betänkande. Hr von Hartmansdorff: Jag erkänner riktigheten af Hr Rosenblads anmärkn., och har icke gil vit akt derpå, att frågan icke kommit från K. M., utan blifvit väckt af enskild person. Jag anhåller derföre ali få förändra min framställning såvida, att jag Önskar ålerremiss, på del att R. St. måtte förklara, att, såvida K. M. skulle pröfva verkets fortsättande förtjena en sådan uppmuntran, R. St. vilja tillhandahålla de medel, som skäligen kunna anses behöiliga. Beviljas något allmänt anslag för sådana litterära företags befrämjande, såsom Ilr Rosenblad förmodat, så må detta understöd gerna innefattas under samma anslag, blott saken icke förfelas. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Det synes verkligen intressera Hr von Hartmansdorff, att med eller utan skal er - Den i3 Maj c. in. G43 hålin äklernemiss på nilo bctänk.Mi från SlatxTJtsk. Jag vill icke undersöka bans motiver dertill; men jag kan icke finna, allde skäl 4ian emot detnu föredragna betänk, anfört, kunna föranleda en uterremiss. Lika svårt sorn det är för U. St. att bedömma värdet al den nya upplagan af Tunelds geograpbi, lika omöjligt lärer det varn förÖtatsUtsk. atl, utan ett sådant bedömmande, likasom till understöd reeowimendera författaren hos K. i\I.
Vid 10 punkten: af Herr Doktor Björkman, sorn' reserverade sig mot Utskottets vidhållande af sitt förslag, att bibehålla 1846 års taxeringsvärde för bestämmande af lånesumman å fastigheter, enär ett sednare åren förhöjdt taxeringsvärde å en fastighet, i sådant fall, alldrig kunde vinna behörigt afseende. Vid 11 punkten: af Herr Doktor Sandberg: »Då förfallen årsränta och amorteringsprocent på ett fastighetslån icke inom viss tid betaltes, blef hela lånet genom anmaning sr åkning bevisligen uppsagdt, och om liqvid icke skedde inom 3:ne månader derefter, verkställdes utmätning af den intecknade fastigheten. Nu har Banko-Utskottet, på de skäl, som betänkandet innehåller, beslutat, att sådana anmaningsräkningar icke mera skola meddelas. Häremot synes ingenting vara att påminna. Men att, sedan dessa anmaningsräkningar blifvit borttagne, låta qvarstå uti Reglementets 180 g det hårda stadgandet, att när ärsinbetalningen pä, intecknad fordran uteblifver, handräckning skall sökas till den intecknade fastighetens utmätning och försäljning, utan att lånet förut blifvit hos gäldenären uppsagdt. kan jag ingalunda gilla. Om jag står i skuld hos en enskild man, erhåller han icke utmätningsutslag förr än han med bevis styrker att uppsägning skedt hos gäldenären. Men Banken, som dock är till för landets väl, skulle härigenom bemyndigas, att, utan någon anmaning eller uppsägning utmäta hemmanet och uttaga hela sin fordran hos en gäldenär, som dröjt i 5 månader med räntans betalande. Om en sådan stränghet vore nödvändig för att betrygga Banken emot förlust, skulle jag icke hafva något att dervid erinra. Men att så icke är, kan man lätt finna, när man ihågkommer att lånesumman ursprungligen aldrig kan vara större än jordens halfva taxeringsvärde, men efter ett eller annat års afbetalningar måste vara vida mindre, och då man tillika vet att taxeringsvärdet i allmänhet icke utgör mera än hälften elier tredjedelen af vanliga försäljningspriset, så har Banken för dessa lån en fyrdubbel och ofta en sexdubbel säkerhet och derutöfver.
Den, som vill att conlrapropositionen skall upptaga Bonde-Ståndets beslut, eller att utförsel-tulleft å Rödfärg må bestämmas till 2 sk. tunnan, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer contrapropositionen att innefatta Borgare-Ståndets beslut, eller att Rödfärg må tullfritt utföras. Propositionen för voteringen i liufvudsaken torde derefter blifva 24:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att för Rödfärg utförsel-tullen bestämmes lill 2 sk. 6 r:st tunnan, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer (irsta alternativet) utförsel-tullen å Rödfärg att blifva 2 sk. tunnan. (2:dra alternativet) Rödfärg att få utföras tullfritt. Garn, Kardulls, otvinnadt eller odubbleradt, eller så kalladt klädmakaregarn. Den af Utskottet härå föreslagne införsel-tull till 16 sk. per U., är gillad af samtlige Riks-Stånden; men af Borgare-Ståndet besluladt, alt klädmakaregarn skall beläggas med förbud till införsel. Hampa. Till följd af Ridderskapets och Adelns beslut, att införsel-tullen för Hampa skall nedsättas från det af Utskottet föreslagne och af de 3:ne öfrige Riks-Stånden godkände belopp, 4 R:dr, till 2 Rrdr per NAä, lärer, derest beslutet blifver oförändradt, omröstning anställas öfver följande proposition: 25:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsel-tullen å Hampa må besämmas till 4 R*dr per SkU., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer införsel-tullen å Hampa att utsättas till 2 R:dr per SkU. Bihang till R. St. P-rot. 18 34 och 1835, 5.te Sami. testa Af cl. 2.-dra Bandet. 2:dra Häftet. 3 i8 Bevillnings-U t skottetsMemorial N.-o 49- Hudar och Skinn: oberedda, torra.
ÉetånkanÄen. res rätt, att ej bunna ställas under tilltal vid andra domstolar, elior straffas efter andra lagar, än Konungen gemensamt med Riksens Ständer stiftat, samt att jemväl de vid militären anställde civile tjenstemän mätte från militärisk extrajudiciel bestraffa ning undantagas. Då Utskottet uti sitt förra Utlåtande meddelade den upplysning, att Kongl. Ma-1 jestät, till Uppfyllande af sitt i 12 §. af Kongl. Kungörelsen den 27 October 1812, angående utskrifningssättet och inrättningen af Allmänna Beväringsmanskapet, gifna Nådiga löfte, att låta KrigsArticlarné Undergå de ändringar och jetpkningar, som tidhvarfvets lynne kunde påkalla, och bibe* hållandet af en nödig krigsdiscipline medgifva, redan nedsatt en committée till detta arbetes fullständiga företagande, ansåg sig Utskottet icke utan skäl tillika kunna yttra den öfvertygelse, att fullbordandet a£ den länge hysta önskan om Krigslagarnas förbittrande, utöfver hvad som, i afseende på bestraffningssättet för militära förbry. telser, redan åstadkommits, genom Kongl* Maj:ts den 26 November 1812 utfärdade Nådiga Circulaire Bref till samtlige RegementsCheferne, vid sådant förhållande med säkerhet vöre att förese; och Utskottet trodde således icke, att någon anledning deref-* ter knnde qvarblifva, att i ämnet besvära Kongl. Majit med föreställningar. Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 721 Af hvad som innefattas uti da emot Utskottets utlåtande framställde anmärkningar har Utskottet icke heller funnit skäl kunna hemtas för ogillandet af denna tanke, hvilken, såsom af de trenne öfriga Respective Riks-Stånden bifallen, dessutom redan blifvit Riksens Ständers och således emot RiksdagsOrdningens 49 §. icke kan af Utskottet förändras. Stockholm den 10 Juni 1823.
Hos den grekiske forntidsskalden Hesiodos gifva dessa kvinnor sig i strid med hvarandra för att få den största drycken af de fallne kämparnes blod. På etruskiska kampmålningar visa sig bevingade dämoner inne mellan de stridandes led i synbar afsikt att fatta tag i de stupande. Och i en sen indisk saga omtalas, hurusom en intagande, högbarmad, himmelsk nymf, en » luftgångerska », efter den skildrade striden hämtar fram ur likhögarne en af de fallne och » betäcker honom med kyssar ». I de irska hjältesagorna förekommer en krigsgudinna, som, åtföljd af sina två systrar, plägar med allehanda trolldomskonster jaga skräck i härarne. Ofta visa samtliga systrarna sig i kräkgestalter; och kråkors läten tydas därför ofta såsom förebud till blodiga slag och berömda hjältars fall. I full samklang härmed berättar ett kymriskt fornkväde om en furste, att han alltid vann seger med tillhjälp af trehundra kråkor, som städse lydde hans befallningar. Hos sydgermanerna, i de bekanta Merseburgerdikterna, påträffa vi äfvenledes kvinnliga gudomligheter, som gripa in i stridande härars öden. Den ena af dessa hedna dikter — hvilka egentligen äro ett slags trollformler, hvarmed man tänkte sig kunna lösa en fånge ur hans fjättrar — beskrifver rätt utförligt dessa kvinnoväsens verksamhet under en drabbning. De äro delade i tre skaror. Den ena gör åtskilliga kämpar till fångar och håller dem fjättrade bakom den här, hvars värn denna flock vill vara, under det att den andra skaran kastar sig på sina löddriga hästar och kämpar emot denna här; men då sväfvar den tredje skaran ned till de fångna, rör vid kedjorna och uttalar den lösande formeln: » springe banden och flykte fienderna. » Till sist hafva äfven anglosachserna, enligt hvad den gamla hjältedikten Beowulf gifver vid handen, känt till kvinnor, som » väfva stridslyckans väf ». Hos de indogermanska folken möter oss alltså från skilda häll tron pä kvinnliga gudomsväsen, som taga verksam del i krigarnes öden.
Til - ilus och Tomter Jord Klädes-fabrik Strump-fabrik Tobaksfabrik Olje-Slageri Såp-Sjuderi Socker-Bruk Färgerier Garfverier Boktryckerier Ätticke-Bryggerier Qvarnar Diverse personer ej hörande till viss näring Summa Landscrona Stad. Hus och Tomter Jord Garfverier Färgener Socker-Bruk Såpe-Bruk Skepps-Varf Qvarnar Diverse personer ej hörande till viss näring Helsingborgs Stad. tius och Tomter lord tteverber-verk Färgerier Garfverier Lerkärls-fabrik Diverse personer ej hörande till viss näring Staden Lund. Hus och Tomter Jord Kardfabrik Urfabriker Garfverier Färgerier Qvarnar Personer ej hörande till viss näring Summa Ystads Stad. Hus och Tomter Jord Tobuks-Fabrik Såpe-Bruk Cechorie-Fabrik Vagn-Fabrik Garfveriet' . - argerier Qvarnar Personer ej hörande till viss näring Skanör och Falsterbo. Hus och Tomter Jord Qvarnar . Underhållne Kreatur. TJppskattadt värde. Stats -Bidrag. 287| 8 Efter Bevillning tö cj Oj 0 I 83o års Förordning. p; 7^ O P a c* p: O trj C/i Hus manufaeturier, Efter 2 :dra Art. 0 OQ Ö ö C/J p: e• Ci n P pr p P ra n och l omter. qvarnar, fabriker m. m. dumma. Efter irsta Art. Jord, riusj Tomter, Verk och 37 un Personer Inrättning ar. Borgerlig näring. och med 4» i hörande till viss näring. T:r T:r St. St St. St. St. Eberia Qvensel. J. Persson. ■■ Tabell för L K jj^gsoch Kungs-Ladugårdar .
29* För rengöring och uppsättning af Taflor, tillhörige Kongl. Museum, Ett Tusen (1000) Riksdaler. §. 3o. En oafkortad Gratiflcation af Ett Tusen TreHundra TrettioTre (1333) Riksdaler, Sexton (16) Skillingar at Stiltaren af Orthopediska Institutet i HufvudStaden, Professoren Doctor Nils Åkerman, såsom någon ersättning för de kostnader, han enskildt vidkänts för inrättandet af nämnde Institut. Tili underhåll af Elementareller Prof-Scholan ( i3 ) i Stockholm för sista hälften af år 1829, Tre Tusen Fyra Hundra (3,400) Riksdaler. §. 32. Till godtgörande af upplånade medel, i och för ombyggnad af den så kallade Lejonbacken vid Kongl. Recidence-Slottet i Stockholm, EttHundraTjuge Tusen (120,000 Riksdaler, att, i molin af behofvet, utbetalas; och å hvilket anslag serskild anordning blifvit, genom Stats-Utskottet, till Fullmäktige utfärdad. 5. 33. Ersättning till ÖfverJägmästaren Munthes Sterbhus af Skogs-åverkans böter, hvilka bemälde Öfverjägmästare i lifstiden skolat tillkomma, utgörande TvåHundra FyratioFyra (244 Riksdaler, Sexton (16) Skillingar. Till reparationer vid Strömsholms Slott, Fem Tusen FyraHundra (5,4oo) Riksdaler. Till inköp af KronoSkatteMemmanet Holm N:o 3 i Högs Socken af Norra Helsingland, till Boställen åt Häradshöfdingen med flere Tjenstemän derstädes, Fyra Tusen SexHundraSextioSex (4,666) Riksdaler TrettioTvå (32) Skillingar. §. 36.
— Du skulle bli förfärligt olycklig med mig. Hon var nu helt lugn och ville blott tala ut med honom. Du kan ju aldrig tåla, att jag har en egen mening — och det har jag alltid. — Tills der kommer någon, som du älskar, och helt förslafvar den, svarade han missmodigt, med kärlekens skarpsynthet. Hon skakade på hufvudet. Jag har alltid varit som en vild fågel, sade de hemma på les Fougères. Din egen moder och alla våra vänner i Paris säger detsamma hvar dag. Jag tror icke, jag någonsin duger till att sättas i bur. — Men om jag blott kunde begripa denna motvilja för att gifta dig med mig! Ty detta fantasteri kan då omöjligt ensamt vara skuld deri. Du håller ju af mig? Hon skrattade uppsluppet. Spänningen och ångesten hade plötsligt slagit om i öfvermodig munterhet. Den vaknande kvinnan njöt omedvetet af att se mannen vid sidan af sig plågas af svartsjuka, tigga och pocka på hennes ömhet. — Jag älskar dig, Louis — som en broder! Nej, blif nu icke rasande. Kanske engång, när vi bli gamla, och jag har glömt mina «svärmerier» — hon smålog halft spotskt, halft vemodigt — så slår vi ändå våra påsar samman. Monsieur de Talleyrand har sagt, att jag blir en praktfull ambassadris! Hon rätade på sig och gjorde skälmskt en sirlig, graciös nigning vid foten af trappan. Nu går jag upp och förbereder grefvinnan. Stackars faster — hon har hört hästen trafva hela tiden, och kan inte begripa, hvar du har blifvit af! Madame de Châteauneuf kunde icke förstå, hvarför Edmée och Louis gjorde så många omständigheter med detta engång fastslagna giftermål. «Det är icke Louis’ skull — beklagade hon sig för kammarjungfrun, gamla Marie, som i allt egde hennes förtroende. Han säger ingenting till mig, men det är ju tydligt, att han tillber sjelfva marken, hon trampar på. Men Edmée ... Om någon i dessa tider är gammaldags uppfostrad, så måste det då vara hon! Knapt ett par månader har hon varit i Paris — jag ser henne nästan aldrig öppna en bok, hennes väninnor har jag sjelf valt — och ändå