Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Stjernsvärds, Gustaf Mauritz, den 25 sisth Februari på bordet lagde förslag, att Riks-Stånden skola sammanträda till gemensam öfverläggning rörande Konst.-Utsk:ts blifvande Utlåt, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om antagande af ny R. O. och dermed sammanhängande ändringar uti R. F. Hr von Knorring, Oscar: Utan att angifva några vidare skäl, har jag endast velat förklara, att jag anser denna fråga 48 Den i Mars e. m. vara för tidigt väckt. Detta enda skäl anser jag vara tillräckligt, för att icke något afseende må fästas vid motionen; och då det, enligt Grundlagen, ligger uti R. o. Ad:s fria skön att antaga eller förkasta så beskaffade förslager, får jag anhålla om afslag å nu förev:de motion. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Denna fråga kan icke vid denna riksdag blifva föremål för något R. St:rs beslut. Följaktligen anser jag den icke heller vara af natur att vid denna riksdag blifva föremål för någon Ståndens gemensamma öfverläggning; och anhåller alltså äfven jag om afslag. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef Hr Stjernsvärds ifrågav:de förslag af R. o. Ad. afslaget. Föredrogs Hr Stjernsvärds d. 25 sisth Februari på bordet lagde yrkande om kommunikation med de örige Riks-Stånden af bemälde ledamots reservationer emot R. o. Ad:s beslut att vägra remiss till Utsk. å trenne af honom väckta motioner, ang:de dels en nationalbelöning åt H. Exc. Hr Justitie-Stats-Ministen, dels ock en utredning af orsaken till den uppkomne bristen i K. Hof-förvaltningens räkenskaper. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att, jemlikt 57:de §:n R. O., de ifrågav:de reservationerne komme att Med-Stånden tillställas, så snart de för kommunikationen nödiga exemplaren deraf blifvit till Riddarh.-Sekreteraren aflemnade. Gr. af Ugglas, Ludvig:
Om nu detta belopp drages från ofvannämnda summa 1,057 Rrdr, återstå 878 Rrdr 31 sk. 4 rrst Brko, eller i Riksmynt 1,317 Rrdr 99 öre, för högt uppgifven tillgång, sä att, till fyllande af eljest oundviklig brist, ett motsvarande belopp måste tilläggas det af Kongl. Majrt för löne-regleringen äskade anslag af 27,332 Rrdr 40 öre, som sålunda komme att ökas till 28,650 Rrdr 39 öre. På grund af hvad här ofvan är anfördt, hemställer Utskottet, Stats-Utskottets Utlåtande M 122. 15 att, till förbättring af lönerne för Landtmäteristaten i länen, en summa af 28,650 R:dr 39 öre Riksmynt årligen af Rikets Ständer anvisas, och att deremot de indelta löner, hvilka åtfölja en del Förste Landtmätare-befattningar. indragas och emot penninge-anslag utbytas, med rättighet likväl för nuvarande, med indelt lön eller bohemman försedde Förste Landtmätare att varda dervid bibehållne, om de hellre än att tillträda den nya aflöningen sådant föredraga. Hvad angår de af Kongl. Maj:t i öfrigt omförmälda vilkor för de föreslagna löne-förhöjningarnes åtnjutande, torde i detta afseende samma bestämmelser böra blifva gällande, som för löne-tillökningar i allmänhet vid denna riksdag dels redan äro, dels blifva af Rikets Ständer beslutade I händelse ofvannämnda, af Utskottet tillstyrkta anslags-förhöjningar för Generallandtmäteri-kontoret samt Föiste och Andre Landtmätarne i länen af Rikets Ständer beviljas, kommer följaktligen det i nu gällande riks-stgt uppförda kontanta anslag för Landtmäteristaten att ökas med 36,307 R:dr 89 öre Riksmynt. 6:o
Dessa erinringar hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och hvad först angår Kyrkoherdens sjelfskrifvenhet till ordförandeplatsen i Skol-Styrelseti , så kunna Utskotten så mycket mindre medgifva, att någon ändring i delta stadgande göres, som både den högre bildning man hos honom kan förutsätta, och hans egen embetspligt, i förening med ett naturligt alseende på den lättnad i dess utöfning, hvilken genom en väl besöijd skol-undervisiiing förberedes, måste göra honom framför hvarje annan håde skicklig och angelägen, alt med noggrannhet vaka öfver skolan och allt, som kan tjena till dess framgång. Utskotten få derföre tillstyrka, att detta stadgande må oförändradt qvarstå. Dernäst få Utskotten förklara, att, såvidt de kunnat rätt fatta meningen af det framställda förslaget, att den Ordning eller det Reglemente, som för undervisning i folkskolan i någon församling anlages, bör underställas vederbörande Consistoriers pröfning, detta redan innefattas i det förslag, som Utskotten afgifvit uti 2 mom. af denna §, men medgifva att, för större tydlighets vinnande, i slutet derå må tilläggas: hvartill äfven hörer granskningen af de Reglementen för undervisningen i folkskolorna, som af vederbörande Skol-Styrelser upprättas, hvilka Reglementen alltid böra till pröfning och stadfästelse insändas, innan de iå antagas lill efterlefnad. Oagladt deremot gjorda anmärkningar, anse Utskotten Kyrkoherdarne höra hvar för sin församling årligen till Stifls-Styrelsen ingifva Berättelse om förhållandet med folkundervisnings-anslallerne inom församlingen; men deremot få Utskotten hemställa, att Consistorierne endast må åläggas att hvart 5:te år till Kongl. Maj:t insända underdåniga utlåtanden öfver skol undervisningens tillstånd inom deras respective Stift.
Under nära ioo .är har nationen sträivat till välstånd genom nästan alla m j ga artificiella försök, att uppdrifva handel och sådane näringsgrenar, hvilka inom landet skulle bereda de behof, hvilka från Utländningen ann rs måste hämtas j men oaktadt alla de privilegier och monopoliska författningar, som gynnat dessa näringar, hafva de dels vantrifvas på en för dem främmande jord, dels långsamt fortskridit, men olla skadat landets naturliga näringar. Den erfarenhet är äfven märkeiig, att jordbruket stigit mest under de tider, då des utländska handeln varit för Riket minst gynnande. Om således denna bandel får tillgodonjuta full frihet, så har Staten gjort allt, som till dess upprätthållande bör ske, och det är knappt tänkbart, att sjöfarten skulle blifva så inskränkt vid våra vidsträckta kuster, att det icke särdeles stora antal sjöfolk, som ifrån Köptmnsflottan behöfver påräknas till den Örlogsflotta, som vi förmå underhålla, icke skulle kunna anskaffas. Ridderskapet och Adeln hyser följakteligen den öfvertygelse, att på er» ökad inhemsk production och deraf beredd Folkmängdens tillväxt, Rikets välstånd bör grundas, att handel och sjöfart endast dervid ingå uti beräkning, så vidt de utan öfriga näringars bekostnad kunna trifvas, samt att Den 15 Julit, 315 intilldess lifvets första behof finnes till ymnig-? hst inom landet, man måste söka att för bästa möjliga pris, med så väl utländska sorn isländska fartyg, ifrån andra länder hämta de varor hvilka behöfvas till förbrukning, och hvilka nu, fastän förbjudne, införas till förlust för Staten på tullinkomst, utan att förbrukningen minska^. Sluteligen anhåller Riddergkapet och Adeln att få tillägga ett skäl, som i närvarande tidpunct är af högsta vigt och inflytande på de frågor, som Ridderskapet och Adelö hos Eder Kongl. Maj:t nu i underdånighet anmält.
1893 känsla, som då man hör vågor i regelmässig takt slå upp och ned mot en strand, eller som när man hör en klocka långsamt picka i tick, tack, tick, tack. Det frestade starkt på ögonlocken. Ändtligen kom ett amen, långdraget som det andetag af lättnad, hvilket steg likt en jättesuck mot kyrkhvalfvet. Kyrkoherden böjde hufvudet, församlingen likaså, och då man ansett att lämplig tid åtgått, höjI D U N 417 männa förvirringen. H v e m skulle nu våga anse sig stå honom så nära i rang, att han dristade ^sig till att först framträda? Ane Lindseth var så gifvet framskjuten, så öfverlägsen dem alla, men den som nu gjorde en början, skulle för visso bli utpekad som högmodig. och det, nej det hade ingen lust att utsätta sig för. Minut efter minut förgick. Kyrkoherdens hjässa lyste alltjämt blid och blank, men i för den mottagandes granskande ögon. Det des ånyo de sänkta hjässorna, först en o c h var också med ett ganska långt ansikte, annan på försök och så med ens alla, spänsom kyrkoherden, efter det han hopräknat stigt, som om en besvärlig skyldighet lycksumman, trädde in till sin hustru och sade: ligt blifvit fullgjord. Här och där såg man » Det blir ingenting af med att kläda om ögon, som glänste af fromhetens tårar, men förmaksmöbeln den här gången, jag har öfver de flestas ansikten låg ett uttryck af fått nästan hälften mot i fjor. » antagen kyrkmin, det vill säga likgiltigt, sömnblandadt allvar. Och pastorns lilla beskedliga hustru drog en djup suck öfver sina svikna förhoppSå kom altartjänsten. Kyrkoherden mäsningar och församlingsbornas brist på frisade själf långdraget som han predikat, orkostighet. geln rättade sig därefter, och alltsamman Men dessa voro egentligen ganska bedrog ut åtminstone fem minuter längre än hans hållning började en viss otålighet att e n vanlig altartjänst fordrar. Slutligen var I förspörjas. Organisten uttömde hela sin låtna mod sin offerdag. det öfver och det viktiga ögonblicket inne.
Efter dessa underrättelser syntes det åtminstone ledamöterne af utgiftsafdelningen att hela befästningen var calculerad ]iå rikliga och goda grunder, såvida det låg i vår förmåga att bedomina det. Efter dessa underrättelser syntes d< t Utsk. ur lätt béräkneliga ekonomiska grunder, att ju fortare delta arbete, sedan det en gång var besluladt och påböijadt, samt betydliga summor derpå nedlagda, kunde verkställas, med ju större arbetskraft del kunde företagas, destomindre skulle det komma att kosta Staten, och ju förr hunne man del mål man önskade, att kunna försäkra sig emot en hastig ofverl umpling af hufvudstaden. Det var också på d< lina grund, som ulgiftsafdelningen inom SlatsUtsk., viri första behandlingen af frågan, hellre än att tillstyrka hvad K. M:s nåd. propos. innehåller, eller 100,000 r:dr om året, föreslog den summa, som chefen för Ingeniör-corpsen hade uppgifvit såsom den, hvilken med största fördel kunde användas, nemi. i5ö,ooo r:dr om året. Detta underkändes likväl sedan af Utsk., der 100,000 räll' om året blefvo beslutade. Detta är gången af ärendet inom Utsk., och jag tror, att sedan man icke vill, eller kanske numera kan lemna de 100,000 r:dr, så bör man åtminstone gifva de 100,000 utan afkortning, men jag emotsätler mig på det högsta att utsträcka anslaget lill 5 år. Det exempel, som är uppgifvet rör.de Strömsholms canal, tror jag ej att man kan här tillämpa. Jag tror alt PresleSt. i denria del vidtagit det klokaste och riktigaste beslutet, och skulle önska, att de andra Stånden instämde deruti. [Ivad beträffar de olägenheter, som äro förespeglade deraf, att ej det 5 året här blifvit tillagdt, så får jag säga, alt det ej är mig möjligt att fatta dem.
Denna propos. är grundad på undersökning af vederbör, embetsmyndigheter, hvaremot den eftergift, Utsk. här föreslagit, kan anses stödd på enskilde motionärers framställningar, utan att andra bestämda uppgifter dervid blifvit lemnade, än att det vore till arrendatorns fördel. Jag tror, att det skulle blifva ett farligt prejudikat, om kronoarrende-kontrakter finge ändras på grund af enskilda motioner, utan att de till grund derföre åberopade uppgifter blifva behörigen styrkte. Frågans utgång skulle då bero af det inflytande, motionärerne kun - 74 Den 20 Maj. na hafva dels hos K. St. och dels i Utsk. Jag anhåller alt R. o. Ad. måtte antaga Ulsk:s första förslag. Frih. Cederström, Jakob: Det är beklagligt att R. St. vid hvarje riksdag skola sysselsättas med frågor, huruvida personer skola göra rätt för sig eller icke. R. St. införas på detta sätt på gebitet af domaremaklen. Förefinnes rättighet att få nedsättning uti ingångna förbindelser, skall domaren, men icke R. St., härom besluta. Lagstiftaren bestämmer, huru kontrakter skola afslutas och dessa föreskrifter måste ovillkoligen eflerlefvas, men han får alldeles icke ingripa i domarens rättigheter, emedan i annat fall sönderbrytes grunden för samhällets bestånd. Jag yrkar afslag å betänk och bifall till K. M:s propos. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att få upplysa Ståndet om skillnaden mellan StalsUtsk:s i förevar, ämne afgifna utlåt:n. Uti det första af dessa, eller N:o 93, har Utsk. tillstyrkt R. St. bifall till hvad K. M. uti förevar, nåd. skrifvelse täckts föreslå, eller att arrende-afgiften af Mörrums kronolaxfiske för nästl. år, äfvensom för det nu löpande sista arrende-året, må blifva till ^ nedsatt, under förbindelse för arrendatorn, att fullgöra, hvad kontraktet i öfrigt stadgar. Det sednare betänk, innehåller: ”det R.
”Sedan frågan om tillverknings-skatteu å bränvin numera blifvit afgjord och denna afgift bestämd till 16 sk. banko pr. kanna om 6 graders styrka, så har den, i afvaktan på beslutet derom, hittils uppskjutna frågan om tulls bestämmande på utländskt bränvin och andra spritdrycker blifvit af Bevillnings-Ulskoltet behandlad, och Utskottet föreslagit, att, med upphäfvande af nu stadgade förbud, den för alla andra slag utan afseende å styrkan nu gällande tullsatsen 28 sk. måtte bestämmas till 30 sk. pr. kanna vid 10 graders styrka och förhöjas med 1? sk. motsvarande 5 procent för hvarje öfverskjutande full grad. Emot detta Utskottets beslut, såsom, efter min tanke, innefattande, jemförelsevis med den förhöjda bräll vins-skatten, en för låg tullbestämmelse, får jag mig reservera. 8 Beviilnings-Utskottets Memorial, Nio 30. Samma moraliska skäl som förefunnits för det inhemska . bränvinets fördyrande, medelst en beskattning, ungefär 30 gånger högre än förut, förefinnes jemväl att åtminstone i någon större mou än hvad Utskottet föreslagit, höja tullen å andra spritdrycker. Oafsedt sädes-bränvin, hvars inhemska tillverkning må anses betryggad mot utländska medtäflare genom den föreslagna tullsatsen, synes mig det vara ganska lämpligt och äfven följdriktigt att vid en så genomgripande reform i bran vins-lagstiftningen som nu blifvit beslutad, äfven bestämma tullen högre å sådana spritdrycker, som mera uteslutande förbrukas af de bättre bemedlade, och hvilka drycker, såsom dragande ett högre värde och icke utgörande nödvändighetsvaror, gerna kunna träffas af en i alla fall ringa tullförhöjning, utan att försäljnings-prisen derå blifva för konsumenterne betungande. Förslaget att gradvis höja tullen, ”medförer mycken omgång och olägenhet, utan motsvarande fördel.” Detta erkändes af sisilidne Riksdags Bevillnings-Utskott, hvarföre Utskottet också då föreslog tullen lika för alla slag bränvin och sprit, utan skillnad för högre eller lägre gradtal.
Jag skall alltid veta värdera den lycka jag Sgerj, att icke vara ställd på den vanskeliga fot, alt jag för afsigters skull behöfver uppoffra min öfvertygelse, eller frukta, det mitt embete kan mig när sorn helst från - Don 12 Augusti f. m. tagas; oell då jag således icke är någon Apostat från sanning och rätt, utan fritt yttrat mina tankar, bör jag ock taga som en berömmelse och icke som en smädelse de ord i Utskottets för öfrigt icke väl betänkta Betänkande, hvarest det heter, att ”det må va”ra Herr Rosenqvist af Åkershult förbehållit', ”att uppställa en skillnad emellan de resor, ”sorn af Kongl. Maj:t eller den Kongl. Fa”miljen företagas, endast för allmänt väl ”eller deras hälsa.” Utskottet deremot har ansett hvarje resa, som af Konungen och den Kongl. Familjen företages, afven då endast en nyttig förströelse dermed åsyftas, likväl på sa rojna gång och i främsta rummet gälla det allmännas väl och fördel. Hvarföre Utskottet framför ordet förströels.e placerat ordet jiyttig, det är icke så lätt att begriTpa, så framt icke Utskottets mening är atj; antyda, det resor anställas jern väl för onyttig förströelse. — Sådant hade jag aldrig kunnat tänka, långt mindre yttra; men den sats måste jag ändock bestrida, att hvar .enda resa, som af det Kongl. Husets hvarje hög Medlem företages, ovilkorligt i främsta rummet gäller det allmännas väl.—1 Den, sorn sä tänker, och så talar, han lärer icke kunna göra sig sjelf reda för hv.ad som förstås ilied allmänt väl. ' För att få ett redigare begrepp derom, torde det alltså tillåtas mig ernid ra honom, 222 Den 12 Augusti f. rn. huru elen af Folket tillbedda Romerska Kejsaren Tilus uttryckte sitt höga stånds företräde, då han sade: Att den dag var förlorad, pä hvilken han ej gjort något godt.
Stats-Utskottet fann nogsamt, att bästa och rättaste sättet till ändamålets vinnande skulle vara, att genom lämpeiige förhöjningar i prisen uppmuntra Landtbrukarne, att sjelfve torka sin säd, mert ansåg derjemte, att, då de bördigaste Provinceme i Riket just äro de, sorn sakna tillgång på ved och bränsle, vors detta ett oöfvervinneligt hinder för företagets framgång i en större omfattning, hvilket äfven tillräckligen är ådagalagt, derigenom, att Magasins - Directionen flerfaldige gångor fruktlöst försökt, art till högre priser erhålla riad eller torkad Spannmål. Utskottet förutsåg dessutom, att, om än Magazins-Directionen bestämde i ä 2 Enir högre pris för En tunna torkad eller riad Råg och i proportion för de öfrige Sädesslapen, emot oriad Spannmål, skulle ändock <.•>' förnämligaste delen af Intraderne, jemte Kronans Afradsoch Rån te-Säd, komma att bestå af otorkad eller oriad Spannmål, enär ingen allmän användbar Inrättning att torka urtröskad Säd, så', att den bibehålier sin fullkomliga godhet och fröbarhet, ännu är känd, hvilket, i förening med brist på Skog, skulle ut' Stats-Utskottets Tetank anden'. 1897 göra sadane motverkande hinder, att rde icke kunde häfvas genom en högre betalning, örn den ock något rundeligare, än hittills skett, blefve medgilven.
Jag kan ej eller inse något skäl, hvarföre, då de Norska Statsråden icke deltaga i styrelsen, när Svenska Konungen är här tillstädes, utan endast deltaga i de ärenden, sorn äro gemensamma för båda rikena, de skola deltaga i alla ärenden, som röra Sverige enskildt, då Svenska Statsrådet enl. vår grundlag skall föra regeringen. Dertill gifver RiksAkten, såsom jag läser den, ingen anledning. Gr. Lagerbjelke har anfört, såsom hufvudsakligt skäl för förslaget, att man, genom bemyndigande för Thronföljaren att inträda såsom regent, aflägsnade de tillfällen då interims-regeringen skulle föra styrelsen. Hvarföre ville då icke Gr:n, när han var ord lide i Konst.Utsbt, fästa afs:de på mitt förslag, att nemi. frågan om thronföljarens inträde i regeringen skulle särskiljas från den öfriga framställningen. Hade Gr:u skänkt detta förslag någon upmärksamhet och låtit det framkomma, så hade vi nu kunnat fatta beslut derom, och thronföljaren egt rätt att inträda som regent. Nu är sådant omöjligt, efter förslaget redan Den 10 December b. (n. blifvit förkastadt, och jag måste fortfarande yrka på att äfven li, o. Ad. afslär detsamma. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Det liar redan af sä många talare blifvit yttradt, hvad som är att säga om ifrågavide förslag, att jag icke länge vill uptaga R. o. Ad:s tid. Likväl må det tillåtas, att jag, i anleda, af den siste talarens yttrande att genom detta förslag RiksAkten skulle uphöjas till rang, heder och värdighet af grundlag, med ett exempel visar, att, på sätt andra talare redan erinrat, så icke blir händelsen. Ett alldeles likartad! fall återfinnes nemi. i R.O. § 12, der det heter: »R. o. Ad. infinner sig till Riksdag och representeras enl. Riddar!) Orda., hvilken, likasom öfriga Siånds ordningar, bör vara i enlighet med grundlagarue förlättad.» Derföre att uti nämnde grutidlagsparagraf omnämnes alt R. o. Ad. skall representeras enl.
när jag tänker på, hvad jag har sett i dag, så är det så, jag inte kan hålla mig längre. ( Knyter näfven åt höger ) Det är ett fint folk de där Jan för tinget. Hör du, så han står och gör sig till. Men B RITA S TINA . Anders. Gud straffe mig, borde de inte stämmas K ARL J OHAN . vara i fred. Nej, hör I, skäll I på mig, men låt far min B RITA S TINA . kalfven I har fått. Tror du inte, jag har sett den nye svarte L ARS A NDERS ( hugger in ) . K ARL J OHAN . Vi mötte'n i skogen. det igen? Nej, men hör I, ska vi nu börja på med L ARS A NDERS . svart, hör du, svart som min egenhändiga tjur. Han må vara så svart som faen, det rör mig inte. B RITA S TINA ( vill svara ) . Tyst du, Brita Stina! Ja så, det rör inte dig! Han gick med den röda kon, och han var Ja, men mig rör det. ­ 17 ­ Kan du säga mig, hur det kommer till, att K ARL J OHAN . B RITA S TINA . era röda kor alltid får svarta kalfvar. gärdsgård. Och nu har I och far min hållit på i Jo, det kommer an på, att det inte finns någon tio års tid och trätt om, hvem som skulle bygga den gärd'sgård'n. Och det har ni trätt om i alla dessa tio år, utan att det har bli't något af, precis B RITA S TINA . K ARL J OHAN . som två hundar, som skäller från hvar sin hundkoja. Tål du det, Lars Anders? så att en får sätta märken på dem för att kunna skilja dem åt. Min far rår inte för, att hans kor får kalfvar efter eran tjur. Men I rår för, att I träffar! Så mycket I vet det. mjölkar korna, hvar I träffar dem, och hvilka I B RITA S TINA . K ARL J OHAN . Och därför får kreaturen ränna om hvarandra, Säger du, att jag mjölkar far dins kor? Ja, det säger jag.
Sjelfva England kommer tvifvelsutan snart nog, kanske inom en mansålder, att gifva Europa exemplet deraf, att äfven den starkaste, den rikaste aristocrati, och den mäktigaste, denna kring hela verlden mycket heprisade aristocrati icke är mäktig nog för att verka såsom ett återhållande element. Och hvad är orsaken dertill? Mine herrar! jag vågar uttala det här, jag tror att anledningen måste sökas deri, att delta element icke har samma ursprung, som nedre kammaren. Om man vill jemJikhet i rättigheter, skall man söka den förnämligast här. Den som lefver under samma lag och har samma begrepp om lagen, den som väljes på samma sätt till värdigheten att representera folket, den stiger med folkets stigande och faller roed folkets fallande, och intet hjelper annat än alt hoppas på att ära och tro och redlighet skola göra sig gällande. Splitets anledningar skall man i vår tid söka undanrödja, och splitets förnämsta anledning är att det finnes olikhet i kamrarnes ursprung. Jag tillstyrker afslag å Frih. Hamiltons förslag att formera den öfre kammaren. Frih. Sprengtporten: Hr Lefreåi har upptagit och besvarat åtskilliga af de framställningar, som blifvit gjorda till förmån för den öfre kammarens utväljande genom den nedre. Jag skall blott tillägga ett argument, och det är, att i en ståndsvis bildad nationalrepresentation anser jag det föranleda ett stort hinder för förslagets antagande, hvilket hinder möjligen kan betraktas såsom ett fel i sjelfva systemet, om deruti ligger en möjlighet för den nedre kammaren att l. ex. utesluta ett stånd eller en dass ifrån den öfre kammaren. Om man tänker sig roö|ligheten att ståndspersonsclassen, som skall inkomma i representationen, skulle dela samma åsigter som de 2 första Stånden, och det vore dessa Stånds representanters afsigt att i mer eller mindre mån öka deras inflytande inom representationen; så kunde derigenom ett ofördelaktigt förhållande uppkomma för de 2 andra Stånden. Samma förhållande kan man också tänka sig i alldeles motsatt riktning. Derigenom skulle en ojemnhet kunna uppkomma eller åtminstone kunna befaras, hvilket efter min tanke skulle lägga ett hinder för förslagets antagande.