Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det likväl torde få antagas, att hammarskatten är såsom en sådan grundskatt att anse, deruti en tillfällig förhöjning väl kon af Regeringen beredas, genom Bruksegarnes frivilliga åtagande af ökad skatt, eller så kallad recognitionsafgift; men hvilken skatt, en gång fastställd, icke lärer kunna upphäfvas eller till påräknade beloppet minskas, utan Rikets Höglofl. Ständers bifall, samt dessutom något förslag icke kan i förväg uppgöras, innan Kongl. Maj:t i Nåder fastställt de grunder, som vid reglering af detta oeconomiska ärende komma att följas; så föranlåtes Utskottet vidblifva dess härom redan gjorda hemställning, med förklaran - 3 Allm. Btsv.- och Occon.-Utsk Betänkande N.-o r35. de derjemte, att Utskottet anser någon fullständig reglering af smidesrätten icke kunna med framgång verkställas, så vida ej, i sammanhang dermed, en jemnare fördelning af smides-skatten i allmänhet tillika herodes, samt de vid vissa verk för en del af smidet, utan tillräcklig controi, nu utgående, högst betungande recognitions-afgifterne afskaffas och ersättas af bestämd-a, alltid till lika belopp utgående hammarskatts-utskylder. Uppå dessa anförda skäl vidhåller Utskottet sina i förra Betänkandets 3;dje punkt mora. a. afgifne förslag, endast med den förändringen: alt Utskottet vördsamt tillstyrker Rikets Höglo-fl. Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det inom och utom Bergslag oinskränkt smiöesrätt må beviljas så väl Bruksegare som Bergsman, hvilka antingen medgifva härdantalets inskränkning i den mon, att gamla smidesrätten på härdarne motsvarar minst 4°° skepprd på hvarje qvarvarande härd, eller ock kunna genom sammanflyttning afsådane smiden inom samma ort, för hvilka kolfångsten till större eller mindre del är gemensam, tillvägabringa sist angi fn a proportion emellan smidet och härd-antalet.
Jag instämmer så mycket heldre med Frih. af Ugglas i hans önskan, det 10:de punkten målto återremitteras, som det vigtigaste skäl, som Frih. Alströmer anförde mot mitt förslag, var, alt den korta tiden skulle utgöra ett hinder för dylika bolags bildande i städer. Hvad den nu ifrågav:de punkten beträffar, anhåller jag fortfarande att It. o. Ad., med afslag å densamma, behagade antaga mitt förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels antagande af Hr von Köchs förslag, att den i 7:de §:n lörekommnde tidsbestämmelsen högst 3 år skulle förändras till högst ett år; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på antagande af Hr von Köchs nyssnämnde förslag, hvilken propos. med ja besvarades. 7:de §:ns text. Godkändes, med erinran om iakttagande af R. o. Ad:s nyss fattade beslut, §§ 8 och 9 tillkännagåfvos vara oförändrade. Föredragningen afbröts här genom ankomsten af Hr StatsRådet Lagerstråle, hvilken å K. M:s höga vägnar öfverlemriade 4 Nåd. Propos:r till R. St:r. Sedan Hr Stats-Rådet afträdt, fortsattes föredragningen med § K». Frih. af Ugglas: I öfverensstämmelse med de åsigter jag nyss uttalat, får jag anhålla att denna § måtte blifva till Utsk:t återremitterad. Jag önskar alt Utsk:t då tager i öfvervägande, huruvida det icke vore skäl att K. i\J:s Beflnde ägde rättighet alt åt sådane bolag, som bilda sig i städer för öfvertagande af all minuthandel med eller utskänkning af bränvin, medgifva något längre tid än den hittills föreskrifna, emedan deri korta tiden ofta utgjort ett hinder för dylika bolags bildande.
Tni Riksens Ständers Stats-Utskott har E. K.’ M., genom Remiss af den 16 nästlidne Julii, i INåder öfverlemnat Riksdags - Fullmägtigen för Färentuna härad af Stockholms Län Pehr Pehrssons underdåniga ansökning, det han, jemte 3:ne andre löftesmän för det af numera aflidne Sven Jansson Enblom i lifstiden ingångne Arrende af Wendtholms Hof-stall-äng, måtte, på anförde skal, i uppgifven ordning, befrias från utgörandet af bristen uti arrende-beloppet för 1820 och 1821, eller de år, då ängen blifvit för Kronans räkning afbergad; öfver hvilken ansökning E. K. M:ts och Rikets Kammar-Collegium i underdå» nighet sig utlåtit, att, som ofvannämnde KronoLägenhet, efter Arrendatorns död, blifvit åren 1820 och 3 82 1 , för Kronans räkning, disponerad och afbergad, löftesmännen, hvilka icke förbundit sig till ansvar äfven i den händelse, Ar-» fjnderdäniga Skrifvelser. 485 rendatoren, under den i borgens-skriften bestämde tid, skulle aflida, syntes vid sådant for-i hållande, icke skäligen kunna förpligtas , att för ifrågavarande tvänne års arrende ansvara. Detta hafva Riksens Ständer uti öfvervägande tagit; och ehuru, enär utredt är, att aflidne Sven Jansson Engbloms löftesmän åtagit sig ovilkorlig ansvarighet derföre, att det bestämda arrendet för Wendtholms
N:o 131,132- 309 plar deraf, emot betalning, de rustande vid hvarje Escadron tillhandahålla. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 29 Aug. 1829* Preste-Ståndet d. 1 Sept. — Borgare-Ståndet d. 1 Bonde-Ståudet d. 10 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse > i anledning af Kongl. M:ts Nådiga Remiss j i fråga om indragning af Rå- och Rörssamt Insockne friheten å hemman > som blifvit skiljde frän Säterierne. S. A. K. Sedan E. K. Majrts Befallningshafvande i Hallands Län, i anledning af vederbörande KronoBetjenings yrkande , det de flera, under Säterierne Oshult oell Sjöboholm lydande Insockne-Frälsehemman, som, enligt företedde köpebref, med fullkomlig egande-rätt blifvit till Åboerne försålde, måtte, såsom skiljda från Säterierne, anses icke vidare vara berättigade att Insocknefrihet åtnjuta, genom Utslag den 3 September 1822, förklarat något hinder af gällande Författningar ej vara för dessa hemman, ehuru afsöndrade från Säterierne, hvarunder de lydt, att bibehålla deras urgamla Insockne-egenskap, då, enligt Kongl. Kungörelsen den 6 April 181 o, 310 Exp. UtsL Förslag till uncl. Slcrifa. Ridderskapet och Adeln afsagt sig den uteslutande besittningsrätten till Säterier, och något stadgande om afsöndrade Insockne-hemmans omförande i Jordeböckerne till utsockne icke vore kändt; men Kammar-Collegium, hvars pröfning Kammar-AdvocatFiscalsEmbetet underställt E. K. Majrts på anförde skäl och med åberopadt stöd af 3:dje punkten i Kongl. Förordningen den 6 November 1678, 4;de punkten i Kongl.
»Jag kan inte se minsta papperslapp utan att det riktigt kliar mig i fingrarne. Jag har alltid en förnimmelse, som om den måste innehålla något i ntressant.» »Här blir du allt kuggad. Det är bara gamla räkningar och skräp.» »Har du ingenting som duger då?» »Hvad skulle det vara?» »Något matnyttigt för en hungrig författar-nyfikenhet – gamla bref och anteckningar och sådant.» »Jo, hela luntor.» »Låt mig få fatt i dem?» De ligga i kofferten ännu. Jag har ju inte packat upp.» Han smålog. »Hör – der sade du ’inte’ för första gång. Det är tacksamt att vara din lärare.» »Det sade din far också.» »När?» »När han läste hvad jag skrifvit.» »Så-å. Hvad skref du då? Tankar? Stämningar?» Det låg en uddfin satir öfver det sätt på hvilket han uttalade de sista orden. Hon märkte det och log. »Nej. Jag är inte en vanlig sentimental liten småstadsfröken. Mina anteckningar äro inga utgjutelser; de likna mest en målares raskt utkastade skizzer. Abstrakta funderingar ligga inte för mig. Men jag kom ju i beröring med en massa menniskor i olika land och det plågade mig att sjelfva rikedomen af stoff skulle göra det omöjligt för mig att kvarhålla allt i minnet.» Han nickade ifrigt bifall till denna uppfattning. »Ja, det är just det», sade han. »Man upplefver så mycket och det mesta går förloradt.» »Ja. Och när jag var ensam var det mig ett slags sällskap att skrifva. Det var som att samtala med någon, som icke var närvarande ...» Hon teg ett ögonblick och såg hastigt och skyggt upp på sonen, men han märkte icke att hon här gjorde ett afbrott i sin tankegång. »Jag har ett utveckladt språksinne», fortfor hon, »och det är mig ett nöje att få leka med satser och ordvändningar, som ett barn leker med ett stycke mjuk lera; det kan formas till allting, knådas ihop igen och formas på nytt.» »Aha – då är det efter dig jag ärft mitt sinne för stil och form.» »Prat!
-Harvid förekommer först Herr Lagmannen af Stenhoffs erinran, att, ehuru något fullstänrligt Förslag till ny Reeleting af Tull-Verket ej kunde medhinnas, Utskotten likväl mätte bestämma hvad som, i afseende på Personalen, anses ländande till verksam handläggning af göromålen, förenad med besparing uti Utgifierne. Till svar härå få Utskotten anföra, att, då nödig kännedom sak nas oin ifrågavarande gö* romåls mängd och olika beskaffenhet, biifver det ock' en omöjelighet för Utskotten att bestämma den Personal, som, vid en ny reglering af detta Verk, må finnas nödig; allt förordnande i denna del synes dessutom ensamt böra ankomma på Executiva magteii; Och, då Utskotten, af sådan anledning, uti deras förra Betänkande föreslagit, att det reglementariska härvid må till Kong!. Majus Nådiga omsorg öfverietnnas, med förklarande derjemte af den underdåniga önskan, att Kong'. Maj:t, vid Tull-Verkets förändrade Organisation, Nådigst täcktes låta vidtaga den indragning af öfverflödiga Embeten och Tjenster vid nämnde Verk, sorn med dess behöriga handhafvatide står att förena, synes härigenom det ändamål säkrast vinnas, hvilket H err af Stenliojf med ofvan ornförmäldte anmärkning åsyftat. X anledning af Herr af Stenhoffs jemväl gjorde hemställan, att Confiscations-mål kunde upptagas och afgöras vid de Ordinarie Domstolarne, böra Utskotten upplysa, att, såsom nyss åberopade Betänkande innehåller, Riksens Ständer uti underdånig Skrifvelse den 7 Augusti 1815 derom anhållit. Och hafva Utskotten nå* Stats-och Besvärs TJtskotteni Betänk anden1759 gon förändring härutinnan icke tillstyrkt; Afseende Ut&kotten för »in del lämpeligast, orri den författning vidtages, att sådane Mål hädanefter blifva handlagde utaf Rådstufvu Rätten i den Stad, der Sjötulls-Rätt, för närvarande, desamma upptager och afgör.
Mot sjelfva saken, som af Utsk:t blifvit förordad, liar jag ingenting att anmärka, utan skall det blifva mig ett nöje att söka medverka till uppnåendet af det mål, som här afses och hvilket tvifvelsutan kan medföra åtskilliga fördelar, oaktadt alla dermed förenande svårigheter. 1 formelt hänseende tror jag likväl icke att Utsk:t har behandlat saken rätt, då det ansett sig böra förbehålla R. St:r rättigheten att. granska det förslag, som af K. M. komme att för dem framläggas. Jag tror för min del att, då åtskilligt af det som begäres onekligen tillhör K. M. ensam att bestämma, såsom arbetsordningarne inom de i Stockholm befintliga förvaltande kollegiala embetsverk, R. St:r ej kunna gå utöfver hvad grundlagen stadgar, eller för detta ändamål göra några förbehåll i afseende å granskningsrätten. Det faller af sig sjelft, att om en förändrad organisation af Statskontoret skall ega rum och anslag dertill erfordras, så kommer förslaget att i detta afseende till R. St:rs pröfning framställas. Jag anser, till följe deraf, att återremiss vore tjenlig, för att åstadkomma en nödig jemkning i beslutet. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Då fråga här icke är om något annat än om en utredning af huru det af Hr Gr. Cronstedt väckta förslag skulle kunna verkställas, har jag ingenting emot att en sådan utredning hos K. M. begäres, och att beslutet i frågan till K. Men beträffande sjelfva förslaget att alla utbetalningar skola ske från K. Räntekammaren och således äfven de, hvartill medel från de förvaltande kollegiala embetsverk i hufvudstaden nu i smärre poster remitteras till vederb:de myndigheter i landsorten, föreställer jag mig, att den föreslagna förändringen skulle föranleda alltför mycket både besvär och kostnad för vederb:de löntagare eller andra fordringsegare hos K. M. och Kronan, som då, för att erhåjla sina penningar, torde nödgas anlita kommissionärer i Stockholm. Jag förenar mig således med Hr Frih. Gripenstedt om återremiss. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus:
Redan nu äro ju så otroligt många kvinnor uteslutande hänvisade till sitt eget arbete, skulle det då ej vara på sin plats, att äfven kvinnorna deltoge i arbetet för att förskaffa sig inflytande på de frågor, som beröra det samhälle, för hvilket de arbeta, af hvilket de äro medlemmar, att de sökte skaffa sig medel i händerna till att förbättra sin ställning? Jag skulle därför vilja föreslå de svenska kvinnorna, att de följde sina engelska systrars exempel och rundt om i landet, hvar och en i sin mån, arbetade på att väcka intresse för rösträttssaken och framför allt sökte klargöra för de tvekande och rädda bland sina medsystrar, att det långt ifrån är okvinnligt och dåraktigt att vilja deltaga i stiftandet af lagar, som de själfva skola lyda, samt alt på samma gång säga dem, att det är långt dåraktigare att med armarne i kors åse det rastlösa arbete, som pågår rundt omkring dem, utan att söka ernå det ringaste inflytande därpå till fromma för samhället. Kat a Da / ström. Ett afskedsbesök. Skizz af Gerda Meyerson. (Forts, och slut). Det var en kort dröm, och mitt hjärta sved, när min flickas trolöse fästman gifte sig med änkan. Jag sörjde lika mycket som Elsa själf, tror jag, och jag sörjde mest öfver att hon aldrig blef sig lik sedan. Vackrare blef hon, ansiktet blef så smalt och ögonen så allvarliga, och det klädde henne. Men det skälmaktiga barnet, som muntrade upp hela huset och tröstade en, när man var nedslagen eller sjuk, fanns inte mer. Med arbetet blef hon ännu ihärdigare än förut, aldrig begärde hon ' något nöje, och aldrig ville hon vara tillsammans med annan ungdom. Sällan gick hon ut annat än om kvällarna, när bon hämtade systern i boden. Hon var fullkomligt frisk, hon åt och sof och talade aldrig om, att hon sörjde. Arbetet tycktes vara det enda hon frågade efter, och det var nog bra, men för mig, som själf slitit ut mig på att sy, var det en pina att se henne år efter år nöta bort sina bästa krafter utan något annat intresse än att beställningarna skulle bli färdiga på bestämd tid. Ja, så länge Anna var hemma, gick det ändå an, men så blef hon gift.
S. D. Lät Ridderskapet och Adeln bero vid Statsoch Bevillning#- Utskottens den 9 dennes på bordet lagde Memorial 57, i anledning af ålerremiss å Betänkaudet N;o 56. S, D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsoch Bevillning!- Uiskdttens den 9 dennes på bordet lagde Betänkande N:0 58, i anledning af vackt fråga om åtgärders vidtagande för att upphjelpa fisket i Bohusländska Skärgården, S. D. Då nu i ett sammanhang föredrogos Banco-Utskottets Memorial W:o io6r med anmälan om åtskillige förändringar och tillägg i afseende på de under Litt. A. upptagne allmänna föreskrifter och stadganden i 4 och 5 Afd. af i83o års Banco-Reglemente, samt samma Utskotts den 9 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 118, i anledning af de inom Riks-ståndan gjorda anmärkningar vid nyssnämnde Memorial N:o 1061, Lief sistnämnde Memorial bifallet med de uti Utlåtandet Nto 118 föreslagne förändringar, utom hvad angår nedannämnde punkter, vid hvilka Ridderskapet och Adeln gjorde följande förändringar t 1:0 Vid 8:de punkten mom. Litt. C. att ej anmaningsbrefven af någon skola underskrifvas, utan utfärdas i Direclionens namn; 2:0 Vid 8:de punkten moni. Litt. N. att i morn. deraf skall erhålla följande lydelse: Utrikes i diplomatiska eller consuIat-bestäTlnzngar anställde Svenska Embetsman md ej i Discont Verken erhålla nya Län; och 3:o Vid 4:de punkten af de Banco-Discont-Verket serskildt rörande föreskrifter, att orden till skiftes derutur skulle utgå. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Banco-Ut skottets den 9 dennes på hordet lagde Betänkande Km 119, i anledning af Herrar JVijkst Trot.
Maj t och Kronan äger innom det» ta Län 50 L 60,000 Tunneland Jord at disponera. bestående af sä kallade Krono Parker, Gehäg och Allmänningar, hwaraf största delen äro skoglösa, odlingsbara, men nu onyttiga, utan at 'Kronan, Riket eller det allmänna njuter deraf annan winst, än det ringa bete, som intil gränsande byar och lägenheter kunna ostatllagdt begagna. Om Kongl. Maj:t af sädana widsträkta marker fant i Räder nyttigt förena deras upodlande med krigsmagtens tillökning, sä skulle ofelbart de flesta unga til krigstjenst hugade, samt anwändbara drängar gerna ästunda blifwa til Soldater antagne, sä wida af bestå odelbara tracter hwarje sädan Soldat öfwerlätesemellan is L LZ Trinneland jord at bebo och upvdla, hwarigenom han tydeligcn insäg sin framtida bergning mera möjelig, än hwad närwarande utsigter för dest hopp kunna framte, och dä han igenom erhällen jordtorfwa finner sig uti Den 26 7?"!n. WZ möjligare författning, at gifta sigoch med en någorlunda saker utkomst kunna försörja hustru och barn, sa tror jag at en ökad krigsmagt, odlade länder och en deraf följande Propagation wörö spnbara fördelar af> en sä wis författning. „ Oin jag per medium antager 20 Tunneland mark för hwarje Soldat Boställe, sä erfordras för lövö man, 20,00 > Tunnland jord, och enligt min kännedom as Skaraborgs Län försäkrar jag full tilgäng för Åtminstone et sädant Regemente. Da en sädan Soldat innehar, brukar och skördar frugter af en sa betydelig jordarymd och dan fär begagna det ffattsritt, sä bör han äfwen deraf kunna wara beklädd, sä wida beklädnaden får bestå af walmar.
Utskottet föreslå, att de för utlåning på publique papper redan gifne föreskrifter t må i alla fall tillämpas äfven på deri nu 1 fråga satte Actie-belåningen., äfvensom att det må vara Discontpirectionen förbehållit, att efter pröfning af den lånsökandes personliga vederhäftighet, bestämma Uånesummans belopp, likasom i händelse Actiernas pris skulle betydligen falla, att då i förhållande dertill få nedsätta deras beläningsvärde , eller ock, i förutsatt möjlighet af deras allmänt förminskade värde , Bån derå förneka. Från denna pluralitetens tanka voro någre af Fullmägtiges Ledamöter så vida skiljaktige, som bifogade ProtocollsUtdrag närmare utvisar. Det inkomne utlåtandet jemte Betyget och Attesterne bifogas vördsamligen. Stockholm d. 4 November 1833- Bancp^Ulslottcts 'Betänkanderi• Litt, C. Utdrag äf Protocollet, hållet hos Herrar Fallmågtige i Rikets Ständers Banque den 4 No v. 18*3. S. D. Vid öfverläggningen af den till Herrar Fullmägfiges utlåtande ifrån Höglofl.
Jag förmodar, att vid sockenstämman köpingen har sina representanter närvar:de, och om de önska att hafva ett utskänknings-ställe, är det troligt, att de kunna göra sin mening gällande vid sockenstämman; men kunna de icke det, är det äfven troligt, att de tillhöra minoriteten inom socknen, och jag anser, att inom den socken, likasom annorstädes, minoritetenicke bör få sin mening fram. I öfrigt är jag nära nog likgiltig för hvilket beslut sorn kommer Den 4 Okt o b er e. ra. 53 att fattas. Jag anser, alt om inom en socken både sockennämnd och sockenstämma samt församlingens.Kyrkoherde icke vilja hafva något utskänknings-ställe inom socken och uttrycka delta i sin skrifvelse till K:s Beflude, kommer icke ett beslut att i strid dermed utfärdas; men jag anser deremot det vara i princip rätt, att i frågor, som denna, hvilken angar anläggandejaf krogar, de der kunna vara skadliga, innevånarn,e inom en socken må hafva rätt att afgöra, huruvida de vilja hafva qvar en sådan eller vara af med den. På grund af alla dessa skäl och synnerligast det jag först anförde, nemi. att R. o. Ad:s förra beslut troligen icke kan i denna fråga göra sig gällande, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte frångå detsamma och antaga Utsk;s nu afgifna förslag. Ur Printzensköld, Carl: Jag förenar mig med Gr. Lagerbjelke. Jag minnes ganska väl, hurusom, då denna fråga sista gången förevar hos R. o. Ad., en ganska liflig diskussion i ämnet upstod. En Landshöfd. i ett af Rikets sydligaste län anmärkle, och detta med rätta, huruledes, om åt Kyrkoherden och sockennämnden lemnades rättighet att besluta, huruvida utskänkningseller utminuterings-ställe skall finnas eller icke, följden skulle blifva, att, genom fanatiska tillgöranden, ett förbud emot deras inrättande komme att meddelas på ställen, der sådant vore mycket mera skadligt än gagneligt.
Besluten afgöras efter omröstning per capita genom enkel pluralitet. Utfalla rösterna lika för olika meningar, gälle såsom beslut den mening, Ordföranden biträder, utom i fråga om val, som genom lottning afgöras bör. § 24. Revisionsberättelsen skall, innan årets ordinarie sammankomst hålles, i tryck offentliggöras och samtliga i Hypotheksbanken delegande föreningars Styrelser, Fullmäktige i Riksgälds-kontoret samt Finans-Departementet i Kongl. Maj:ts Kansli delgilvas. § 25. När helst Kongl. Maj:t kan finna skäligt granskning af Hvpotheksbankens förvaltning och räkenskaper anställa låta, skola alla hanken tillhörande handlingar, kassor och räkenskaper för den granskning tillgängliga hållas. Expeditions-Utskottets Förslog till underd. Skrifvelse J\:o 200. 455 Öfver gående. Stadgande. Hypothekslörening, som, innan Hypoteksbanken öppnat sin verksamhet, önskar i banken inträda, skall derom göra anmälan hos Kongl. Finans-Departementet; hvarefter ä lid, som af Kongl. Majit bestämmes, och i enlighet med hvad i § 20 stadgas, ombud så väl för Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, som för den eller de Hypolheksföreningar, hvilka till inträde i Hypoteksbanken sig anmält, äfvensom de af Kongl. Majit samt Fullmäktige i Riksgälds-kontoret utsedde ledamöter i Hypolheksbankens styrelse skola sammanträda, för alt vidtaga de beslut och förrätta de val, som måste föregå Hypolheksbankens öppnande. Bil. Litt. B. Förslag tili Förordning angående de allmänna grunder, sorn vid Hypotheksföreningars bildande och framtida verksamhet skola till efterrättelse gälla. § I Egare eller innehafvare af jord, hvilka inom någon del af Riket Hypoteksförening önska bilda och (ill delaktighet deruti för ett belopp af minst En million Riksdaler Riksmynt sig tecknat, söke derå Kongl. Majits nådiga stadfästelse och ingifve derjemte ett i öfverensstämmelse med de i denna förordning stadgade grunder uppgjordt förslag till det reglemente, de i sådant afseende för sig antaga vilja. § 2.
I hopp om bifall till ett så stort årligt anslag af Regeringen, som här nedanföre blifver bestämdt, föreslås — på skäl jag fortgår att framlägga —, det minst 4 elever af *) Antalet clever vid Möglin var vanligen 12, högst 20. **) Kanske icke obetydligen tillökt af inånga opåräknade personers besök, ju mera inrättningen lyckas att vinna allmänna interessetU ***) D. v. s. som njuter allting fritt på stället, utom kläder, tvätt och skrifmaterialier. 2 H. 23 Den 27 Februar-ii. denna dass komma såsom frielever af Regeringen att tillsättas. Undertecknads enskilda tanke är nemligen, att dessa elever, utvalda bland de mindre bemedlade ynglingar, hvilka med vackra betyg från lärdomsverken om kunskaper och bildning förena böjelse för landthushållningen, borde qvarblifva vid institutet oafbrutet i 3:neår, då man först derefter kan vanta, att dessa, som säkerligen med den största flit och ansträngning förvärfva sig vetenskaplig kännedom och färdighet i yrket, kunna emottaga hedrande platser i samhället. Egen erfarenhet, vunnen vid utländska institut, har öfvertygat mig, att det, som menligast kan inverka på en sådan inrättning, är, att understundom flera förmögnare och oberoende ynglingar sammanträffa, af hvilka en och annan leder de öfriga och förer dem mera till att söka nöjen och utsväfningar, än nyttiga lärdomar. Frieleverna, hvilka dock alltid måste stå directe under föreståndarens inflytande, så att han genom dessa kan inverka på de öfriga, gifva dem en bestämd tendens åt studierna och väcka den välgörande täflan, som annars kunde komma att försvinna, skola således genom sina efterdömen motverka denna fara, och säkrast genom den förvärfvade skickligheten vitsorda institutets verkliga gagn; och derföre blifver deras inrättande det säkraste medel till betryggande af den åsyftade framgången med institutet i dess helhet. Kostnaden för nämnde frielever blifver, enligt förut beräknadt arfvode, 3oo R:dr B.'co för personen, tillsammans 1200 R:dr B:co *).