Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nils Insulins motion om ändring af 1 och 3 §§. i 3o Gap Rätteg.Bin; Nio 19. öfver Hr Aug. v. Ståbis och RikscUfullm. C. L. i»6 Den i5 April f. m. Hessles motioner om ändring i nu gällande stadgande, ang:dc öfverdomstol i tullmål; N:o 20. öfver Riksd.-fullm. Joli. Anderssons motion om åläggande för domstol, som finnér part liafva misstagit sig om forum, att honom till rätter, bestämdt uppgifven domstol hänvisa; N:o 21. öfver Hr Aug. v. Stahls motion, att mål angrde nidingstjufnad, hvarom 3, 4 och 5 §§. 42 Gap. Missg.B:n förmäla, må upphöra att vara af underställnings egenskap; N:o 22. i anledn. af Prosten Mittags motion om upphäfvande af eller ändring uti föreskrifterna om tiden för begrafningar; N:o 23. öfver Riksd.-fullm:ge Peter Pehrssons och Johannes Johanssons motioner om upphörande af domares rätt till andel i sakören; N:o 24. öfver väckta motioner, dels om upphörande af frälseränte-ägares rätt till lösen af skattefrälsehemman, som säljas utom börd, dels ock ang:de rättighet för jordägaren att lösa räntan, när densamma utom börd säljes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 12 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Tisdagen den i5 April 1834- Plenum kl. io f. m. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M.f N:o i3. angtde grunden för liqviden af framlidne Pastorn Doct.
Lika lätt torde det ock vara för hvar och en att inse, att innan man företager ett sådant jätteverk, som en jernvägsanläggning i Sverige måste blifva om den skall motsvara sitt ändamål, måste man hafva uppgjort en fullständig plan för detsamma, att icke Statens tillgångar förstöras på anläggningar endast medförande lokal-förmåner, men ej gagnande för det stora ändamålet, som bör sökas, hela samhällets nytta. Jag vågar derföre vördsammast föreslå, att R. St. för K. M. uttrycka den önskan, att K. M. ville låta uppgöra en fullständig plan för ett genom hela den väsendlligare delen af riket gående järnvägsnät, hvaruti Stockholm blefve hufvudpunkten och hvarvid hufvudsakligaste afseendet fästades på den nytta det uti strategiskt afseende kunde medföra vid ett national-försvar, och Högstdensamme sedan täcktes gifva R. St. del af detta förslag med anmärkande af de delar af nätet, hvilka för sagda ändamål ansågos först böra färdiggöras, samt ett specialiseradt kostnadsförslag och förslag till de utvägar och tillgångar, som K. M. anser böra användas för verkets fullbordande; samt att K. M. icke tillåter någon jernvägs-anläggning förr än denna plan blifvit uppgjord och i öfverensstämmelse med densamma. Anhålles om remiss till Ekon.Utsk. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. 3. Jag föreslår vördsammast hos R. H. St. det desamma täcktes bevilja ett årligt anslag af minst 12,000 r:dr till löner åt lärarinnor uti en offentlig flickskola i hvardera af rikets fyra största städer, Stockholm, Gefle, Götheborg, Norrköping och universitets-städerna Lund och Upsala för flickor af de bildade klasserna, vid hvilket anslag bör fästas det villkor, att stadsboarne sjelfve skaffa de för skolorna lämpliga lokaler, och att vid skolorna, utom den vanliga humanistiska bildningen, bibringas lärjungarna så mycken insigt lili fäderneslandets lagar att de under sin kommande lefnad såsom enkor eller fullmyndiga kunna inse och skydda sin rätt; och anser jag denna välvilja, om den finnes hos R.
Jag vågar påstå detta sednare, i och för den halfva gångbarhet, som samma Förslag föreslår att gifva de nuvarande tre ProcentsFordringarne, att nemligen, mot löftet om 5 Procents Ränta årligen, öfvertala Borgenärerna att ge anstånd, men tillika till bibehållande af Crediten, äfven före den aecorderade förfallotiden, emottaga Sedlarne i in-och afbetalningar. Denna halfva gångbarhet innehåller, likaväl som alla halfmesurer, inom sig frön till sitt förintande; då man öppnar för en Obligation ett tillfälle att realiseras, och med detsamma tillstänger alla de andra, då begagnas den ensamma utvägen mer, än alla tillsammans begagnats, om alla varit öppna. Detta FinanceAxiome har alla tiders erfarenhet besannat. Följden skall således blifva, icke blott att innom 2 år bela tre Procents-skulden till Enskilta med 2,000,000 Riksdaler •ingirige i Disconten genom Liqvider, utan ock att ingen ting annat inginge, och således alla de Calculer, sorn nu uppgöras på InbetalningsTerminer för Bankens fordran, skulle felslå, äfvensom på StatsVerksCassornas ingen betalning kunde ske, förrän brist på DiscontSedlar tvungit Gäldenä - 398 Den 5 Januarii. reine att inoch afbetala med BancoMynt. Jag har i hilagda Tabell sökt visa utgången af det tryckta Förslag, som blifvit åt DiscontBolagets Actieägare samt RiksStånden senast utdcladt, och dervid provisionelt antagit, att af den årligen inflytande Låne-betalningen 100,000 Riksdaler skulle fås i Bancomynt; min egentliga tanka är, att intet Bancomynt skulle inkomma, förrän alla tre ProcentSedlarne, och de med dem, i afseende på Credit, alldeles lika öde delande fem ProcentsSedlarne hunnit ingå. Om Canal-Discontens Affairer skola upplijelpas, skall den sättas i stånd att ej behöfva frukta qvittandet af Gäld emot Gäld.
Det var möjligt att en eller annan Hypotheks-förening skulle kunna anskaffa penningar tidigare, och man tillät derföre att de, efter som de beqvämligen kunde få in pengar, skulle lå betala af dem, hvilket icke heller medförde någon olägenhet för Kont., efter det genast kunde använda dem. Någon svårighet kan icke af denna Hypotheks-föreningarnes rätt upstå, ty det är gifvet, att om Hynotheksföreningarne infria obligationer innan de af Banken öfvertagas, så behöfva do icke af Banken öfvertagas, i motsatt fall åter, och sedan Banken öfver tagit obligationerna, kunna Hypotheks-föreningarne, genom sina Direktioner, få underrättelse om att då de vilja inlösa sina obligationer, så må de vända sig till R. St:rs Bank, och Banken har naturligtvis ingen svårighet vid att taga sina pengar d. t. ex. 15 Juli i st. f. d. 1 Aug. Den 22 April. Ur Cederschiöld, Rob. Theopron: Då fråga inom RiksStånden förekommer till beviljande of större summor, Sr det utan tvifvel af största vigt att Sga fullt tillförlitlig kännedom om huru stora tillgångarne äro, och då det icke är möjligt att inom de särskilda Stånden, då hagor der förekomma till afgörande, förskaffa sig några upgifter härom, utan man måste i det fallet förtro sig till de uplysningar som StatsUtsk. meddelat, så ligger naturligtvis största makt derpå, att dessa uplysningar äro fullt tillförlitliga. Nu har det högst anmärkningsvärda förhållande inträffat att StatsUtsk. uti ett Utlåt, öfver det ämne, som nu är föremål för pröfning, uplyst att för en summa af 1.350,000 Rdr full tillgång funnes, men deremot skall förhållandet, enl. motionäiens upgift, i verkligheten vara sådant, att i RiksgisKont. icke finnes större tillgå ng än omkring 300,000 Rdr, hvadan således saknas tillgång för omkring en millin. Efter de uplysningar, Ilr Bildt här meddelat, lägger jag det icke StatsUtsk. lill last, helst äfven Utsk. sjelft synes hafva blifvit ni issi ed t; men det kan emellertid ej bestridas, att R.
Ju närmare jag eftertänker saken, finner jag ännu mera skäl för den öfvertygelse att frågan är af statsreg!er:s-egenskap; tv om Utskrs betänk, blefve bifallet, så skulle sådant ovillkorligen komma att inverka på Statens inkomster af Nyqvarns qvarn och bro. Ämnet innefattar således en statsinkomstfråga, hvilken följaktligen, derest två Stånd stanna emot två, mäste afgöras genom nämnd eller förstärkt StatsUtsk. Jag tror, att de skäl, hvarpå R. o. Ad:s första beslut hvilade, voro väl grundade, och då Utsk. sedermera icke meddelat några upplysningar, som icke förut varit anförda, så anser jag det vara rättast alt R. o. Ad. vidblifver sitt första beslut, derå jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, ville först framställa propos. Skulle denna afslås, så följer i ordningen Hr Ribbings förslag, och om äfven det skulle underkännas, sfi följer sist i ordningen att framställa propos. till afslag å hvad Utsk. tillstyrkt. Hr Ribbing: Jag är skyldig Frih. Boye den upplysning, att min framställning blott var den att en inbjudning skulle ske till de öfriga Stånden alt förena sig uti det beslut, som jag föreslog R. o. Ad. att fatta ; med hvilken inbjudning jag hade för afsigt att förekomma de utaf en annan ledamot omnämnda olägenheter. På det icke vidare misstag må äga rum, har jag numera skriftligen upptecknat min mening, följande nemi.: alt R. o. Ad. för sin del önskar att RiksSt:n öfverlemna frågan till Iv. M:s afgörande, men att, derest de öfriga Stånden sådant icke bifalla, R. o. Ad. förbehåller sig sin beslutande-rätt vid dess afgörande inom RiksStånden. Hr Printzensköld: I anledn. af Ilr Rosenblads yttrande, att detta ärende skulle äga så- nära sammanhang med statsréglerin, att det skulle kunna gå till förstärkt Stats - Dc 11 lii Augusti f. m. Tilsit , får jag erinra, att om äfven R.
Underolficerarne vid nämnde compagnier med hus och ved samt mulbete för deras kreatur. K. M:s denna dag ankomna nåd. propos. af d. 2 dennes, angide afsöndring från f. d. Öfversteboställe! vid Dalregitet Näs kungsgård af 2;ne dithörande ålfisken. K. M:s denna dag ankomna nåd. propos. af d. 5 dennes, angide den s. k. ollongäldens upphörande. K. M:s denna dag ankomna nåd. propos. af d. 5 dennes, om upphörande af den s. k. sölfeller husmansskatten i Bohus län. R. M:s denna dag ankomna nåd. propos. af d. G dennes, angide åtgärder lill behöfvandes undsättning i missväxtår. K. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse d. 6 dennes, i fråga om delaktighet i civilstatens pensionsinrättning för borgmästare i rikets städer utom Stockholm, äfvensom för commissioiis-laiidlmätare. Statssamt Allm. Besv.- o. E k o n.-U ts k : n: K. M:s denna dag ankomna nåd. propos. af d. 2 dennes, i nnledn. af väckt fråga om förändring i sättet för ersättning af hästar och persedlar, som vid rusthålls-regitena under krig gå förlorade. Bevill niugs-Utskollet: K. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse af d. G dennes, angide tulltaxan. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse af d. G dennes, 182 Den 14 Augusti e. m. 1 fråga om förhöjning af det i R. St:s bank för Jerneontorct beviljade ereditiv. Upplästes K. M:s denne dag ankomna nåd. skrifvelse af d. 2 dennes, ang:de den nya ordinarie soldatroteringen i riket. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om icke denna nåd. skrifvelse, som endast innehöll ett tillkännagifvande, att K.
Maj:t erfarit, att hvarken någon väsendtlig minskning i tillverknings-qvantiteten af bränvin eller förhöjning i priset derå blifvit en följd af de forändrade stadganden, angående vilkoren för bränvins-bränningens utöfning, sorn, på grund af Rikets Ständers vid sistlidne Riksmöte vidtagne beslut, innefattas i Kongl. Förordningen den 19 Juni i835, samt att bränvins-bränningens förening med åkerbruket skäligen vore att anse såsom en hufvudsaklig anledning till den ökade bränvins-consumtionen och deraf alstrade olägenheter, men att, ehuru det sålunda vöre mer än sannolikt, att bränvins-brännings-rättighetens skiljande från åkerbruket samt förvandlande till en högt beskattad och jemförelsevis lättare controllerad fabriksnäring, skulle bland alla medel verksammast bidraga till det ondas botande, Kongl. Majit likväl ansåge tiden ännu icke vara inne att directe inställa husbehofs-bränningen, helst sådant, under nuvarande förhållanden, skulle alltför våldsamt ingripa uti de fleste hemmansbrukares från längre tid tillbaka antagna vanor och hushållningssätt; hvadan, och jemte det Kongl. Maj;t ansett åtgärderne i förevarande fall nu böra inskränkas till sådane förändringar i gällande bränvins-bränningsförordning, som kunde bilda en successiv, men säker, Öfvergång till ett mera ändamålsenligt och för landet båtande system för denna del af den ekonomiska lagstiftningen, Kongl. Majit till Rikets Ständer framställt Följande liufvudgrunder för en blifvande ny författning om bränvinsbränningen , nemligen : »:o att> såsom ett verksamt medel till fylleri-lastens hämmande, ett i möjligaste måtto förhöjdt pris å bränvin må genom författningen afses; Bik. till Ii. St.
underlåten repetition af aritmetiken, samt framför allt föreskriften att lärjungar, som läsa klassiska sprak, skola inhemta eq\alions-Iäran samt läran om logaritbmer och serier, ulan att hafva sig någon tid anslagen eller skyldighet föreskrifven alt använda denna theori på lösning af' problemer, hvartill tid till stor fördel kunnat vinnas genom uteslutande af trigonomelrien och de anmärkta 11;le och I2:le böckerna af Euclides; att anordningen af det ämne, som kallas naturvetenskap och af hvars införande vid läroverken man väntat sig så stora och goda resultat, företedde ännu sorgligare anblick, särdeles i fråga om dem, som läsa klassiska språk; att sålunda, hvad under namn af allmän naturbeskrifning skulle, i första klassen meddelas, svårligen komme att bibringa de unga lärjungarne annat än da yttre formerna af några växter och djur; att ämnet redan i andra klassen blefve borttaget och ersatt af fysisk geografi, som hittills med rätta föredragits i sammanhang med historien; att botaniken i tredje, fjerde och femte klasserna affärdades med två timmar i veckan, men detta oaktadt skulle ur viss synpunkt läras grundligt medelst inhemlande i de tvä sednare af det naturliga systemet, hvilket dock för lärjungarne vid den ålder, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HG. 3 de i dessa klasser innehade, vore ofattligt och dessutom ej kunde inhemlas utan växtkunskap, i hvilket afseende Idolt insamling af 100 växter vore föreskri Iven ; att zoologien lika knapphändigt affa.rdades; alt i sjette klassen upptoges för den klassiska linien mineralogi, men utan all kemi föreskrefves, och lör realisterne kemi, men icke någon mineralogi ; att slutligen fysiken i sjunde klassen upptoges med blott en limme i veckan; så att hvad som sålunda i naturvetenskaperna meddelades, blott blefve litet osammanhängande kunskapsstoff i hvarje sak utan enhet och system och ulan alt någon insigt i naturen med dess föremål och krafter kunde lärjungarne bibringas, samt alt ämnet, i sådant skick föredraget, förlorade karakteren af bildningsmedel; varande i anledning häraf allt af Hr Wahlström yrkadi: l:o att den uti åberopade Kongl. Stadga af d. 14 Augusti 1856 föreskrifna läseordning mätte, innan den komme att tillämpas, underkastas revision af en Kommitté, sä sammansatt af erfarne Vetenskapsoch Skolmän, att hvarje vid läroverket förekommande ämne vore i Kommittén af sakkunnig person representeradtV 2:0 att undervisning i Sveriges författning måtte meddelas al läraren i historien och i moralfilosofi af läraren i filosofi;
Skrifvelse, N.-o $4• toi lika sätt skulle förfaras med inlösen af återstående lotter, hade Collegium icke dragit i betänkande att, uppå reqvisition, successive anordna de härtill erforderliga medel inom maximi-beloppet af de enskilde lott-egarnes andel i huset, utgörande 15,000 R:dr Banco, hvarå, enligt öfverenskomna vilkor, 6 procents ränta borde af Ull-Conloirels inkomster i främsta rummet godtgöras, och hade, i följd häraf, 15,500 R:dr blifvit af gamla Ull-Discontens medel utbetalda, hvaremot inlösta lotter voro allemnade till ett sammanräknadt belopp af 11,650 Rrdr; och har härvid Presidenten Skogman, för egen del, tillagt: att, då summan äf de enskildes andel i huset varit fördelad i 300 lotter, å 50 R:dr hvardera, och dessa spridda på flere händer, serskilda åtgärder erfordrats för deras infriande; att alla lotter, som kunnat erhållas, blifvit inlösta i den mon, de erbjudits; att oförutsedda dröjsmål uppstått för inlösen af de återstående, som nu utgjorde 67 st. å 50 R:dr, om hvilkas öfverlemnande till inlösen anstalt blifvit fogad, samt att liqvid om räntan komme att uppgöras, sedan bela inlösningen blifvit fullbordad. Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit i detta ämne anfördt, hafva Rikets Ständer ingalunda funnit den framställda anmärkningen, i hvad densamma angår de Presidenten Skogman, vida utöfver det af E. K. M. fastställda belopp af 3,000 R:dr, medgifna förskott vara på antagligt sättafCommerce-Collegium förklarad!, och då Rikets Ständer äfven i öfrigt anse sig böra instämma uti de af Revisorerne rörande denna fråga yttrade åsigter, få Rikets Ständer nu i underdånighet anmäla, hvad härvid förekommit, för vidtagande af den åtgärd, hvartill E. K.
Hvad oskulden beträffar, så behöfver den cj ådagaläggas, ty den följer af sjelfva åtalets nedläggande; — och reconventionen, huru pass belåten skulle man väl vara med den i afseende å angifvaren, om denne vore en lös persedel, en bestucken usling, som blott för att tillfoga den anklagade skada, eller för att, af politiska skäl, skaffa honom undan någon liten tid, anklagat honom? Och reconventionen mot domaren, huru skulle den kunna erhållas, när han förklaras berättigad att häkta på angifvelse och innan hanfårransaka angtde brottets verklighet. För öfrigt ber jag få fästa uppmärksamheten derpå, att sedan motion i detta ämne blifvit väckt, skulle Ständerna handla högst orätt, 0111 de ej yttrade en opinion derom; ty om motionen afslås, så torde detta hos mången befästa den tankan, att arrestering för angifvelse af brott emot 5 cap. 1 5 Missg.btn kan äga rum, oansedt 1777 års bref tydligen förbjuder sådant. Då en gammal, erfaren och skarpsinnig jurist med ovederlagda exempel visat, hvilken mild och liberal tillämpning detta K. bref erhållit i en för stämplingar och politiskt missnöje här i landet ojemförligt mer utmärkt tidpunkt, än den nuvar., och under ett nära souveränt statsskick, så hemställer jag, om det icke vore ett steg tillbaka att nu yrka en strängare tillämpning deraf; och jag finner åtminstone Frih. Boyes deduction i detta ämne så bindande, att jag icke kan föreställa mig annat, än att, i enlighet dermed, B., o. Ad. biträder samma mening, som Borgareoch BondeSttn, samt, med någon modilication, äfven PresteSt. antagit. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förnyade sin nyss framställda propos. till bifall å LagUtskts utlåt. Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. framställde derefter propos till afslag a LagUtskts utlåt. Wto 184 samt antagande af det förslag, Hr Holm i sin reservation afgifvit. Ropades starka ja, blandade med några nej.
Att den tillåtna Pannerymden icke bort bestämmas efter Egendomens värde i jemna Tusental af Riksdaler, bar en värd La•damot af Hederv. Bonde-Ståndet yrkat, under förmodan, att det varit rättare, att äfven utsätta en viss Pannerymd för Hemman af t. ex. i,5oO å a,5oo R:d. värde; men då skälet lill denna åtgärd igenfinnes i 2 §. 4 Morn., eller nödvändigheten deraf, att genom den efter Hemmansvärdet utgående Bevillningens bestämmande i jemna Skillingtai, förekomma vidlyftighet och bråk vid beräkningen, och afgiften dessutom icke kan anses vara allt för hög eller tryckande, alltså förmodade Utskottet denna anmärkning böra förfalla. 9:0. Lika med hvad flere värda Ledamöter af Hederv. Bonde-Ståndet förklarat, i anledning af en annan värd Ledamots yttrande, det skulle den i 2 §. 6 Morn. föreslagne afgiften, af minst io R:d. för de Krögare och Nä - Betänkanden Närings-idkare, som ej öro Borgare, Vara på många ställen allt för dryg och tryckande, anser Bevillnings-Utskottet denna anmärkning kunna förfalla, enär det står hvar och en fritt, att idka denna Näring, eller ock, om han ej finner den lönande, densamma då nedlägga. 10:0. Flere Ledamöter inom Yällofl. Borgare-Ståndet, hafva delat en värd Ledamots Önskan, det måtte, liden då ifrågavarande Förordning kommer att taga sin början, närmare bestämmas, och heldst till 1825 års början, emedan Författningen icke förr än under instundande år lär kunna utfärdas.
af Aug. Malmströni och G. Stoopendahl, inliehallande visor, sagor och lekar. A t t recensera kan ju icke Iiär koinma i fraga, blott att omtala, att vi iter fatt glädjen mottaga ett arbete af v %r förnämste författare för barn. Vi vilja tillika fasta föraldrars uppmärksamhet pi, att denna del, liksom del. 5 och 6, icke bör gifvas it yngre barn an 12-åringar, då däremot del. 2-4. äfveii passa för yngre (dock icke yngre än 8-åringar), delen 1 passar icke för yngre än 10-iringar. - I Löfsprickningen är en bok, soiii, mer $11 cle flesta, kan ses ' friii tv8 sidor. Fasta vi oss vid innelihllet, s&amp; är detta roligare an i nihnga andra barnböcker. Har förekoniina inga ledsainma resonneiuang, som barii ej första, inga spetsfiiiidigheter eller hänsyftningar på förliållanden, so111 ej ligga inom barnens erfarenhet, iitaii allt ar enkelt och begripligt. Boken är ovanligt rik p % lisndling. Fästa vi oss däremot vid .sp@ket, s i iniste vi saga, att det ibland ar sidant, att v i skulle tro Bet vara en besyiinerlig öfversättning f r i n ett för förf. ganska frarniriande sprAk. Vi anfora, Blott ett par exempel. » tog sig moderns deltagande i dotterns fortfarande örondöfraiide sorg ett oväntadt uttryck uti en ruskning och ett besvärjande uppgifvet: tig! Och Anna tystnade verkligen så ögonblickligt, att iiiiiniien ännu stod öppen, inedan det oiindliga skrik, soin fanns kvar inom henne, förblef där tills vidare ». Och sid. 3: (Anna) » gapade som en kalf, medan hon skrek, och henues bli ögon sigo u t som ett pai blibar i ett glas af tårar ». Så f&amp; vi sid. 17 och 18 Iiöra SH underliga interjektioner so111 Jesstanien~ och » Jeestaboj w.
April äro med verkliga förhållandet instämmande, förordnas, att vederbörande LandsKamrerare och Räntmästare böra härom å sistnämnde Räkenskaper teckna intyg; samt alt LandsBöckerne efter nytt, med RiksIIufvudBoken öfverensstämmande formulär afslutas inom den 1 October efter Räkenskapsåret. 38:o. Att, hvad angår praescriptionstiden för SkattskyIdiges och Redogörares ansvarighet för anmärkte medel, i förra hänseendet må förblifva vid nu stadgad tid af tre år, hvarinom reservationskraf böra anställas, dock att denna tid räknas ifrån utgången af det år, för hvilket de anmärkte medlen belöpa; att tiden för anmärkningsåtal emot de Tjenstemän, som med kronoutskyldernes debiterande och redovisande ega befattning, i frågor af sådan beskaffenhet, som icke äro ifrån all praescription undantagne, må bestämmas lill lika tid, att räkna ifrån det Räkenskaperne inkommit till vederbörande Autoritet, der granskning af dem skall anställas; att de Tjenstemän, som det ålegat att anmärkte medel debitera, böra, i händelse felaktigheten vid anmärkningsmålets afgörande, pröfvas vara af den beskaffenhet, att den kan anses af bristande uppmärksamhet tillkommen, vara Kronan för ersättningen ansvarige, dock, i fall medlen skola af de skattdragande gäldas, först sedan sig visat, att de icke kunnat hos dem utfås; samt att, på det skattskyldiges ansvarighet, i följd af anstäldt reservationskraf, icke måtte blifva för långt på tiden utdragen, icke allenast, enligt hvad KammarRätten föreslagit, den förklaring af 24 §. uti detta Embelsverks Instruktion måtte i Nåder meddelas, att dylika anmärkningar böra inom två år efter reservationskrafvet vara hufvudsakligen pröfvade, utan ock det tillägg till samma §. göras, att Utslaget skall inom trenne år efter nämnde kraf den skaltskyldige delgifvas, allt vid äfventyr, att, om något deraf försummas, verkan af reservationskrafvet förfaller.