Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det finns folk, som efter en tid ska anse det vara en skam att ha kännt henne.» »Åhå!» sa jag. »Jag vill bara säga detta, ifall tant Lova » »Skulle vara en lågsinnad persedel», ifyllde jag. »Men det är hon inte. Men säg mig, min kära gosse, (det var första gången jag använde det uttrycket åt honom), »hvad har du då egentligen gjort? Spelat? Skuldsatt dig? Lefvat undan?» Krycke ryckte litet på axlarna. »Under några år af mitt lif var mina seder hvarken bättre eller sämre än de flesta unga mäns, möjligen något mer förfinade, men för hvarje hvad världen kallar dålig handling står jag fri. Det är bara så att jag inte kan ljuga.» »Nå, men det måtte väl då inte vara något fel?» »Jo, ett stort. Isynnerhet när man inte vill underkasta sig att ljuga offisielt. Dessutom » »Hvad, du?» frågade jag nyfiket. »Tänk, tant Lova, om, när du fått din förstfödda, det hade funnits en lag att du skulle linda honom i tunga, rostiga kedjor för att vara säker på att hålla honom kvar?» »Det hade varit grymt», sa jag bestämdt? »Ja, inte sannt, det hade varit grymt? Och så skulle du därtill ha samlat ihop en stor menighet och svurit på, att du tänkte älska honom i all din tid » »Svära på något sådant! Det hade jag alldrig gjort!» »Nej, inte sannt, det hade du alldrig gjort!» Han såg på mig tankfullt, men så tryckte han raskt min hand och gick utan att tillägga ett enda ord vidare. Ja, förstå sig på de där, den som kan! Nog är det bra konstigt att folk promt ska göra lifvet så inveckladt, när det är så enkelt! Det är ju bara att lefva, vara glad i glädjen och undergifven i sorgen! Men att jag håller af dem, det vet jag också. Samma kväll satt jag hemma och kurade. När jag varit riktigt glad åt något, så blir jag alltid, eller åtminstone ofta, så urrig och konstig efteråt, ja till och med tungsinnt. Men som det inte är någon reson i sådant, brukar jag alltid ro upp mig igen och det så fort som möjligt.
Nidderskapets och Adelns särskildta tanka, anser Utskottet sävant desto mindre lämpeligt, som Riksens Ständer ej böra kunna framställa mera än Riksens Ständers werkliga beslut, och da dehutom genom den skiljaktiga meningens införande, twart emot all wänlig lonn-ilttet, beflucel ej förändras eller förlorar sin werkan. En Ledamots särskildta yttrande bifogas härjemte. Stockholm den 28 Marlit l8io. Pä konstitutions. Utskottets wägnar Llaes kleming. e. V. Rosenstein. Daniel Lberslein. l^^ckert. Uk - Den 29 Mars. 1229 Utdrag af Riksens Högloft. Ständers (^nnscitutions-Utskotts krotocoll den 28 Martn 1810. S. D. Under öfwerläggningen om den fran Högloft. Nidderffapet och Adeln remittentstridiga fräga om utfärdandet, efter Tre Stånds bestut, af en underdånig ffrifwelse, rörande Wargeringens uplösande, yttrade sig Herr Lagmannen Silfversparre som följer: Orsaken til nu föreftagne tillägg, lärer wäl böra igenfinnnas i den farhaga, at, sedan Beredningen af detta mål blifwit handrerat af OscnnomissUtskottet, och Riks-Scanden derefter fattat deras besiut, den flutsatts ffulle kunna dragas, at hela detta ärende wore blott et Beswars-mal, hwarä det ffulle ankomma pa Regeringen a c göra afseende eller ej; men harwid förekommer: 1:0
Originaierne till ofvanstående afskriften jemte Bilagorne Lit. D. och E., lära finnas ibland handlingarne till det ConseilleProtocoll, som fördes, då Kongl. Maj;t i Nåder beviljade den sökta sportelersättningen med 500 R:dr Banco. Otto Hedenstjerna, N:o 2. Herr Cederfchjöld, Per Gu/laf: Sedan BancoUtskottet upplyst, att föregående Riksdagars EancoUtskott på eget be - Den 6 Junii c. m. 75 vig och utan Riksens Ständers vettskap, vidtagit serskilta dispositioner af Bankens silfverfond får jag vördsammast föreslå, att ingen sådan disposition må af nuvarande BancoUtskott äga rum, utan Riksens Ständers vettskap och samtycke. Gr*fve Gyllenborg, Johan Henning'. Då under en flygtig läsning af Oeconomieoch Besvärs Utskottets Betänkande, i anledning af flere Bonde-Ståndets Ledamöters motioner om inrättande af BeklädnadsDirectioner vid Indeldte Cavallerierne, jag trodt mig finna att med ledning af förhållandet af BeklädnadsDirections inrättningar vid indeldte Infanterieme, Utskottet tillstyrkt enahanda inrättning, vid indeldte Cavallerierne, får jag i egenskap af både Rustoch Rotehållare anmärka , att förhållanderne i desse afseenden äro af ganska skiljagtig beskaffenhet. Vid indeldte Jnfanterierne, äro årliga bidrag af Rotarne, till Soldats beklädnad, i grund af Författningar bestämde, både till belopp och tid för deras utgörande, och då förbindelserne i desse afseenden, äro för alla Rotar lika, äfvensom behofven, och Kronan, genom BeklädnadsDirectionen, besörjer beklädnaden, saknas icke för desse BeklädnadsDirectioner hvarken penningar att använda eller anledningar till disposition deraf. Deremot vid indeldte Cavalleriet, åt - 7 6 Den 6 Junii e. m. minstone vid UfRegementets HussarCorps, där jag är
Hvarpå hon omtalade de vidrigheter, jag der haft att utstå, och serskildt framhöll Sven på Lyngens skamliga beteende mot mig samt skolläraren Hans Perssons partiskhet. Kyrkoherden rynkade härunder flera gånger sina ögonbryn och blef helt allvarlig. »Stackars gossel» sade han, hvarpå han lofvade att hafva Sven på Lyngen i godt minne, hvilket kändes mycket ljuft för mig. Sedan sade han: »Mor Lenas tankar att få se sin Johannes som biskop, gå väl aldrig i fullbordan, trots drömmen och all den ömma kärlek och omsorg, mor Lena hyser för sitt enda barn. Jag vill ej ens tillråda, att han kastas in på den lärda banan, med alla de försakelser och frestelser, som der skulle möta honom. Väl tror jag, att han eger en begåfning, som kunde göra det möjligt för honom att komma fram; men för att blifva i tillfälle att studera fordras äfven medel, och för en lång och kostbar studiekurs förslå mor Lenas tillgångar ej mer än en droppe i hafvet. Mitt råd är derföre, att vi ställa allt förståndigt för honom, så att vi äro förvissade om, att både hans gåfvor och medel räcka väl fram till målet. Han kan ju bli folkskollärare.» »Jaså, han skulle bli en sådan sjane, som Hans Persson, kanske!» utropade min moder, som tydligen ej gerna ville låta biskopstankarna fara, sedan hon nu en gång fått dem i sitt hufvud. »Det var inte snällt sagdt af mor Lena,» tillrättavisade kyrkoherden henne. »Hans Persson är en både flitig och ärlig arbetare i sitt kall, fast hans begåfning och ringa utbildning kunde lemna mycket öfrigt att önska. Han har förvisso redligen sträfvat efter att bibringa Johannes allt, hvad han sjelf kan. Men det var ej min mening, att Johannes skulle blifva en andligen förkrympt, halfbildad skolmästare, såsom så många af den gamla stammen äro, tvärtom ville jag gerna se honom såsom en väl rustad och fullt bildad folkets lärare komma sin kärleksfulla moders dröm att gå i fullbordan, i det han blifver ett andeligt ljus ej blott för det lilla hemmet, utan för byn, ja, för hela hans födelsesocken.
Uti instructionen för Kongl. General-Landtmäteri-konl. af .år 1827 kallades det ett geografiskt karte-verk. Att kartor är ett verksamt bildningsmedel torde ingen bestrida, och att bildningen är låg uti ett land, der icke fullständiga kartor öfver landets särskildta delar äro nprättade, är påtagligt. Dessa kartor måste vara geografiska. De måste vara uprältade icke blott efter planraätningar, utan med bestämmande af de förhållanden, som jordytans skiljaktighet visar, eller som äro en följd af jordens sferiska form. Sådane kartor skulle ifrån General-Landtmäteri-kont:s första anordning, af detta kontor uprättas. De hafva också blifvit verkställde mera än man i allmänhet känner och de äldre arbetena i denna väg äro så mycket mera förtjenst fulla, som Slaten i högst ringa mån bidragit till deras utförande. På sednare lider har Landtmäteriels verksamhet blifvit i många delar riktad ål annat håll. Landi mätaren sysselsältes såsom skiftesman. Han blifver icke allenast, en mätare af landet utan en fördelare af dess jord. Hans befattning blifver, ifrån att vara tecknisk vetenskaplig, alltmera ekonomisk och juridisk. Man måste likväl erkänna att det fotdras olika fallenheter och förmåga för att sköta båda delarne fullständigt och riktigt. Då nu i Landtmäteri-corpsen ingår eli stort antal medlemmar, måste man äfven förutsätta alt hos somliga af dem den ena fallenheten är öfvervägande och hos andra en annan. Att då uteslutande söka rigta Den 19 April e. m. 195 deras verksamhet endast åt det juridiskt ekonomiska hållet anser jag felaktigt. Jag skulle tro ali den verksamhet, sora ligger i uprältandet af kartor, icke allenast geometriska utan äfven geogratiska, borde äfven något upöfvas och af Slaten upmuntras. Så har likväl beklagligen icke skett. K. M:s Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof vittnar uti bilagda StatsRådsprot. af den 4 Ocl. 1853, på hvilket lamt och bedröfligt säll arbetena för det geogratiska karteverke! varit fullföljda. Della är ett förhållande, som på inlel sätt ligger K.
' Uppå derefter framställd propos. blef hvad K. M. i Dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof i detta afseende föreslagit, af R. o. Ad. bifallet. i3:de punkten. Ex éj* tiis'-sqvad rone mas underhåll. Frih. Cederström, Bror, uppläste följande: t Utan att anföra skäl, men hänvisande till en bilaga, der behöfvet érkännes, har Utsk. i betänk. N:o 44 afstyrkt det af K. M. begärda anslag, och detta Utsk:s beslut har, oaktadt gjorda välgrundade anmärkntr, blifvit oförändradt. DA betänk. N:o 44 s'st förevar, sökte äfven jag att ådagalägga vigten af ifrågavar. anslag, som jag anser såsom ett af de angelägnaste för bibehållande af cavalleriets stridbarhet. — I öfverensstämmelse med denna min då yttrade åsigt anhåller jag att, med förbiseende af Utskls mening, K. M:s nåd. propos. må för Ståndets beslut blifva lagd till grund, och begär jag derföre att propos. i detta syfte må af Hr Frih. o. Landtm, framställas; och får jag tillika anmärka, att den af K. M. begärda tillökning i nuvar. anslag icke utgör, såsom StatsUtsk. uppgifver, 20,000 r:dr, utan 20,763 frdr 16 kli. H. Ex. I:Ir Gr. Löwenhjelm: Redan den 9 Maj utvecklade jäg här, hurusom exercis-sqvadroners tillvaro är ett nödvändigt villkor för bibehållandet af det ypperliga tillstånd, hvaruti våra i farans stund så högst erforderliga, och nu på våra fredliga mötesplatser af utländska kännare så beundrade cavalleri-regUen sig befinna.
Stånd mätte npphäfvas, 7:0 Herr Ekermans motion, rörande Silfver-utvexlingens början den 2 Januari! 1835 under vissa vilkor, 8:0 Herr Hedbergs motion, med hemställan, att beredandet af Realisationens verkställighet måtte ske uti Statsoch Banco-Ut skot t en gemensamt; S. D, Remitterades till Lag-lJtskottet: 1:0 Herr Lefflers motion, angående tillägg i 17 Cap. Handels Balken, 2:0 Herr Rubins motion, angående nödvändigheter! deraf, att offentligen, Proc. Utdr, d. 3 Mars 1834. 81 ligen kungöra de fall, då det stadgas, att omyndige må, utöfver den i Lag föreskrifne tid, än vidare förblifva i sådant tillstånd, 3:o Herr Olbers’ motion derom, att bestraffning med spö och ris måtte alldeles upphöra, samt att stadgandet i 21 Cap. 3 §.
Nitiske Förmyndare hafva derföre oftast sjellve förskaffat ullåningstilllallen för sina myndlingars medel och sålunda beredt myndlingarne högre afkomst, än Förmvndare-kammaren gil vil. Bih. till 11. St. Förmyndare-kammarens inkomster, som hufvudsakligen hafva bestått af slerbhusprocenten och räntevinsten på Förmyndare-kammarens lånerörelse med de omyndiges kontant insalta medel, hafva gilvit icke obetydliga ärliga öfverskott öfver utgifterna. Dessa öfverskott, spm enligt 1667 års Instruktion skulle "lill fattiges underhåll och upptuktelse troliga anläggas’-, hafva ock blifvit till fattiga harns underhåll använde. Vid 1755 års Riksdag förordnade Rikets Ständer, att, sedan 1,000 Daler kopparmynt af öfverskotten årligen till Frimurare-barnhuset utgått, skulle återstoden till Stadens Politie-kollegium aflemnas, för underhållande af det samtidigt vid Danviken inrättade så kallade Politie-barnhuset. I 1764 års Instruktion bibehölls detta stadgande, dock ökades Frimurare-barnhusets andel lill 3,000 Daler Kopparmynt. Sedan Politie-barnhuset 1785 med Stockholms allmänna Rambus förenades, halva öfverskotten ingått till detta Barnhus, hvars förbindelse att utan lösen under vissa vilkor inlaga fattiga späda barn, som tillhörde Stockholms stad, varit, under omvexlande former för Styrelsen, erkänd och tillämpad, intill dess genom det sednasle för Allmänna Barnhuset utfärdade Reglementet af den 28 December 1850, samt dertill komna förklaringar, betydliga inskränkningar i de Stockholm medgifna förmånerna skett. Sedan genom Kongl. Förordningen den 18 April 1849 Kämnärs-Rällerna upphört, biel" en förändrad organisation af Stockholms Rådstufvu-Rätt nödig. Den verkställdes ock genom Kongl. Brefvet den 21 December sistnämnde år.
Rättegåugs-B öken, näst före sista punkten och efter orden : ”så ock delaktighet i thesse missgerningar” må införas följande mening: ”ur den, son) för sådant brott eller delaktighet deruti tilltalas, jemväl för annan förbrytelse till ansvar fälld , varde Utslaget i hela dess vidd Hof-Kätten und erstä11 d t.” Högste Domstolens fleste Ledamöter funno icke något hinder möta för ifrågavarande Lagförslags antagande, hvad hufvud - Bil. till K. ill. Nådig/i Propos: IV.-o St. 37 frågan angår; men ansågo sig dock icke kunna underlåta att fästa Kongl. Majrts Nådiga uppmärksamhet derpå, att i stället för uttrycket: ”jemväl för annan förbrytelse till ansvar fälld” borde nyttjas orden: "jemväl för annan förbrytelse anklagad,” emedan i annat fall, Hof-Rätten väl, om den tilltalade af Under-Rätt blifvit till för högt, eller för lågt ansvar fälld, kunde sådant ändra, men ej, derest han vore olagligen från ansvar befriad, egde deruti göra den rättelse, sorn med Lagens kraf funnes vara förenligt ; hvarföre desse Ledamöter till Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande i underdånighet hemställde, om icke, för vinnande af den möjligaste fullständighet uti berörda Lag-stadgande, Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att detsamma kunde erhålla den sålunda nödiga ansedda Redactions-förändring, så att det föreslagna tillägget i a5 Capitlet 5 §. RättegångsBalken komme att erhålla följande lydelse: ”Är den, sorn för sådant brott, eller för delaktighet deruti, tilltalas, jemväl för annan förbrytelse anklagad , varde Utslaget i hela dess vidd Hof-Rätten underställd!. ” Justitirc-Rådet Petersonj som härifrån var af skiljaktig tanka, yttrade sig: Hvad 38 Bil. till K. M. Hildiga Propos. N.-o 81.
Riksdags-Ordningen, förvisats lill Conslitulions-Utskottet, som egde alt, inom åtta dagar efter delfåendet, inkomma med bestämdt och motiverad t utlåtande, huruvida Herr Talmannens omförmälda proposilions-vägrande ”bort ske, eller icke”. Dessa, lika beskaffade och följaktligen en gemensam behandling medgifvande mål har Constitulions-Ulskollet i ett sammanhang tagit under behörigt öfvervägande. Och emedan, jemlikt 107 §. Regerings-Formen, Constilutions-Ulskottct ensamt är berätligadt alt, efter pröfning af skäl och omständigheter, grundad på granskningen af Stats-Rådels Protocoll, hvilkas äskande är Utskottet ensamt förbehållet, antingen låta en anledning till anmärkning förfalla, eller ock densamma fastställa, för alt, såsom anmärkning, Rikets Ständer tillkännagifvas, och denna §:s senare moment, egentligen blott antydande, att frågor i ämnet kunna äfven utom Constitntions-Utskottet väckas, hvartill formen och ordalagen i Riksttags-Ordningens 29 §. närmare utvecklas, står i oskiljaktigt samband med förra momentet, som icke tillerkänner Rikets Ständer något afgörande, så framt ej Utskottet anmärkt, hvadan oek föreskriften, att frågor i detta ämne icke ilih till R.
Den senare har förut j - Ett dödsfall har i dessa dagar inträffat, som bersåen; qvällsvarden väntade der inne, sade uppträdt som Julia, hvars parti hon utför på det kommer att kännas djupt i vida kretsar. Sistlidne förträffligaste. Ny i sin roll var deremot hr Strandmåndags afton afled nämligen kormästaren vid k. hon, men pappa Rebolledo skulle först i ro berg, intresset för aftonen koncentrerade sig ock operan härstädes August lidgren efter någon tids sluta sin toddy, och som de sutto der, smög förnämligast kring honom. Och trots minnet af föresjuklighet. Få personer torde hafva gjort sig så försig den ljumma aftonens behagliga tystnad öfgångaren i denna roll lyckades hr Strandberg med tjenta om qvartettoch körsångens höjande i vårt ver dem, och de försjönko i egna funderingar, sin sång så fängsla åhörarne, att säkerligen mer än land som hr Edgren. Edgrenska qvartetten har en glömde alla jemförelser och endast lyssnade till med den nu aflidne som anförare vunnit nästan medan minuterna gingo spårlöst förbi. \ den välljudande stämma, som nu var utsedd att verldsrykte. Sjelf har E. komponerat ganska många Till sist bröt emellertid hon tystnaden; i tolka Romeos sköna parti. Ett mera klockrent och musisynnerligen anslående qvartetter och körer. Såsom kaliskt föredrag torde man ock sällan få höra. Kunde ledare för flere framstående manskörer i hufvudstaregel plägade nu mera äfven hon tilltala honom med det häfdvunna » pappa Rebolledo », som i den vackra stämman äfven vinna något i styrka! den och under de senaste trenne åren som korH r S. lyckades med ett ord förträffligt lösa sin svåra mästare å k. operan har han utvecklat en verksamhennes mun var ett smekord. Men när hon uppgift, och detta ej blott i vokalt hänseende. Hans het och visat ett nit, som äro värda det största ernämde honom vid hans borgerliga namn, spratt spel, som vid den första Faust-aftonen erhållit likkännande.
Med anledn. af den siste värde talarens för - D»n 4 November e. m. frågan får jag förklara, att enl. min upfattning af Grundlagen iir motionen, sedan den blifvit afslagen af 2 Stånd, för denna gången förfallen, och en återremiss af E. o. Ad. kan således icke föranleda något åtgörande å Utsk:s sida. Lagen kommer således fortfarande att gälla, och då det väl är mindre lämpligt att It. o. Ad. uttrycker sitt ogillande af en gällande lag, så anhåller jag att lt. o. Ad. ville bifalla punkten. Frih. Creutz: Då enl. hvad Gr. Sparre uplyst ingenting kan vinnas genom en återremiss, så får jag förena mig i Hr Gustaf Cederschiölds anhållan, att lt. o. Ad. ville med ogillande af Utsk:s Utlåt lägga punkten till handlingarne. Frih. Alströmer: I öfverensstämmelse med de åsigter jag framställde under de gemensamma öfverläggningarne anhåller jag att i prot. få nedlägga min protest mot denna lag, hvilken äfven jag vågar kalla barbarisk. Hr Carlheim Gyllenskjöld: Jag instämmer i Gr. Sparres yttrande, att det vore Ståndet föga värdigt att uttala ett så öppet ogillande af en gällande lag som Hr Cederschiöld föreslagit, och hemställer derföre att B. o. Ad. i st. ville låta vid Utsk:s Utlåt, bero. Hr Cederschiöld, Gustaf: Om E. o. Ad. vill, på sätt Hr Gyllenskjöld föreslagit, besluta att låta vid Utsk:s Utlåt bero, så har jag deremot ingenting att invända, men jag kan icke gå in på att bifalla Betänk. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Frih. o. Ord liden, att i afsule på Utsk:s förev:de hemställan blifvit yrkadt, dels bifall och dels att E. o. Ad. måtte låta vid Utsk:s yttrande bero; och efter derjemte till bifall å Utsk:s hemställan framställd propos., som besvarades med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Frih. o. Ordf:den att han ansåg
Gr. von Stedingk, Ernst Ludvig med 62 röster; J\i 26. Frih. Leijonhufvud, AxeL Gabriel med 70 röster; JV? 393. Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, med 61 röster; M 102. Hr Oxehufvud, Olof Philip, med 62 röster; M 2,017. Hr Björnstjerna, Oscar Magnus, med 71 röster; JVs 2,195. Hr Edelstam, Fabian, med 63 röster. Suppleanter: Hr Kafle, Fullm. Hr Uggla, Carl Gustaf, med 61 röster; JV2 49. Gr. Frölich, Gustaf Erik, med 60 röster; efter det genom lottning blifvit bestämdt, hvilkendera af de Hrr, som erhållit 61 röster, borde blifva ordinarie Elektor. Föredrogs ånyo Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 15 och 16 dennes på bordet lagda Betänk. JVs 38, i anledn. af väckt motion om kontroll till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet att försälja sina tillverkningar. Ilr Silfverstolpe, Fredr. Otto: Jag tager mig friheten hos R. o. Ad. anhålla om afslag å förevar:de Betänk., och tror mig dervid icke behöfva vara särdeles mångordig. Det torde vara tyd - 318 Den 25 Februari f. ra. ligt för livar och en, att detta förslag innehåller en inskränkning i den fria handelsrätt med Svenska produkter, som bör finnas inom Riket. Jag vill såsom ett bevis för sanningen af detta påstående anföra, att om t. ex. en person af Dal-allmogen, såsom ofta inträffar, reser ned till de sydliga delarne af landet för alt försälja klockor, ämbar, såar, såll och dylika alster, som vore uptagna pä den förteckning hvilken här är i fråga, och han säljer dem i Södermanland samt der i stället npköper några jernprodukler, såsom strykjern, grytor m. m., så skulle han icke pä återresan få afyttra dessa varor.
St:r böra äfven hafva del deri; men att denna lag icke bör vara af grnndlagsnatur, torde vara lika gifvet, enär den kommer att innefatta en hel mängd special-bestämmelser, för hvilkas antagande och förändring de mera stela formerne för grundlags stiftande icke lämpa sig, hvarför Const.Utsk. ansåg lämpligast, att denna lag stiftas af Konung och Ständer gemensamt, på sätt för Civil-lag är föreskrifvet. Derigenom erhåller man en lag, som fastställer sättet och vilkoren för en naturalisation, hvaremot genom grundlagen bör bestämmas, att endast den utländning, som, enl. en af Konung och Ständer gemensamt stiftad lag, blifvit naturaliserad, erhåller full medborgarerält. Jag yrkar alltså bifall till denna §. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Afven jag anser af vigt, att bestämmelser finnas, huru utländningar må kunna naturaliseras och tillerkännas Svenska medborgerliga rättigheter, men jag kan likväl icke antaga detta förslag; ty om det antages skulle, såsom Hr von Hartmansdorff anmärkt, kunna hända, att 104 Den 8 Mars f. m. en utländning blir ledamot i Stats-Rådet. Man kan tänka sig möjligheten deraf, att Konungen i Sverige äfven är Konung i ett annat land, eller att vi hade en utländning till Konung. Han kunde då besätta hela Stats-Rådet med utländningar, som skulle möjligen medföra oerhörda olyckor för Sverige, och just till förekommande af dessa olyckor anser jag att i grundlagen bör uptagas sättet och vilkoren för utländningars naturalisation, hvarför och då det ifrågavar:de förslaget ej är så upstäldt, jag afstyrker bifall till detsamma. 1 Hr Printzensköld, Carl: Äfven jag erkänner vigten af det stadgande Const.Otsk. här föreslagit, och jag skulle med min röst biträda detsamma, såvida icke derför mötte det hinder, Hr von Hartmansdorff anmärkt.
Stats-Contoiret upprättad Rikshufvudbok för år 18sfi; och får Utskottet, i följd af ej mindre Riksens Ständers, uti underdånig skrifvel, se den 25 Junii 1818, än deras Revisorers i berättelserne cm Stats-Verkets granskning åren 1820 och 1822' meddeldte yttranden, angående verkställigheten af Eikshufvudboks-arbetet, nu af lemna det utlåtande i ämnet, som Utskottet i dess Betänkande öfver Revisions-berättelserne deri 12 sistlidne Martii, förbehöll sig att särskildt afgifva, sedan Utskottet haft tillfälle, att taga närmare kännedom af ifrågavarande Bokslut. Stats - U tslco 11 e ts Bet än tand c n. 483 Efter det Riksens Stan ers sista Riksdagen, i åberopade underdåniga skrifvelse, hemställt, det en Riks-hufvudbok, efter hvardera äf de uppgifne arne serskildta rnethoderne, mätte uppgöras, samt Kongl. Kammar-Collegii och Kongl. Kammar-Rättens utlåtanden deröfver infordras, hvarefter Böckerne borde öfverlämnäs till Riksens Ständers Revisorers granskning och vid påföljande Riksdag underkastas Riksens Ständers slutliga pröfning, hafva, på sätt 1820 års Revisorer anmält, sådane Bokslut blifvit författade och af dein granskade, samt Revisorerne, vid jemnförelse af hvardera bokslutets beskaffenhet, på anförde skäl, företrädesvis godkänt det, som blifvit föreslaget och utfördt af Kongl.