Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, angående den upprättade nya Riks-staten. (U. A.) Sedan ej mindre de till ordinarie Stats-regleringen hörande inkomsternas beräkning, än ock utgifterna å Riks-statens hufvud titlar blifvit af Rikets Ständer slutligen fastställda, får Stats-Utskottet härmedelst anmäla, det Iliks—stat blifvit upprättad, alt gälla för år 1855 och följande år, intilldess nästa Stats-reglering vidtager; hemställande Utskottet, att nämnde Riks—stat, försedd med Herr Landlrnarskalkens och Herrar Talmäns underskrifter, mätte till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas. Stockholm den 1 December 1854. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN, 18SJ. StaisXJtsbottels Ullåtavd’. Utlåtande, i anledning af väckt motion om arfvode ät en hos Preste-Ståndet anställd Extra Ord. Kanslist. Uti en inom Preste-Slåndet. väck t, till Stats—Utskottet remitterad, motion, har Professoren Agardh föreslagit, alt Notarien A. A. Ullenberg, sorn, vid innevarande Riksmötes början af Sländet antagen lill E. o. Kanslist utan aflöning, sedermera under hela Riksdagen med flit och noggrannhet biträdt vid görornålen inom Ståndets Kansli, måtte för denna tjenstgöring få sig tillagdt ett arfvode, motsvarande halfva beloppet af den aflöning, som Ståndets Ordinarie Kanslister bestodes, eller 1 R:dr 24 sk. om dagen; varande denna motion af en stor del af Ståndets ledamöter understödd. I anledning häraf, får Utskottet hemställa, att, såsom aflöning åt förenämnde E. o. Kanslist må bestämmas eli traktamente af I R:dr 24 sk. om dagen, att, räknadt från och med anlagningsdagen till och med den dag, då hans tjenstgöring bos Ståndet upphör, samt med iakttagande af de i afseende å aflöningen för Riks-Ståndens och Utskottens Karislister i allmänhet meddelade föreskrifter, från Riksgälds-kontorel utbetalas. Stockholm den 2 December 1854.
Nar hon nu sitter der och I (ilr igenom allt detta och iiinker 115. hnr hon under Bratal gymnastiserat in sitt niisigte - sitt unga, -. reka flickansigte - till att sc strängt ut, till att isa, att hon gjon det s i grundligt, sa energiskt, att detta ansigte nu verkligen glömt hort att le, da kanner hon sig - inte bitter precis, dcrtill är hennes utan domnad af smärta. ; Hon kan inte k.Wsla för litet kraftig h5lla disciplin, denna förf3rliga dom, för hvilken hvarje lärarinna bäfvnr, den skall natnrligivis uttalas öfver henne i dag i kollegierummet. Och barnen da, halla de af mig, sta de p i min sida? fragade hon sig sjelf. Nej, visst inte. För dem var hennes anstr; ingda, allvarsamma ansigte ett svart moln, som skymde undan glädjen och munterheten. M r hon stod der framför klassen, fixerande sa godt hon kunde hvart barn med stirrande, uttryckslösa ögon, sa tänkte barnen inte: fröken Pettersson är sträng. fröken Pettersson är stygg; hennes personlighet alldeles försvann, de bara kände det tryckande obehaget af ökervakning, af instängning och dampning. Men en vnr der, som höll af henne. Det var en liten blek flicka, som nistan var puckelryggig, hade 18ng nasa. utskjutande haka, vackra bruna ögon och langa, mngra gummaktiga händer. sHvariör ar du sa der konstigt kladd?;. sa fragatle alltid de andra barnen;: hvariör har du krage som en kusk ?. Och s i lyfte de upp kragen och kände p i den stackars ryggen. aHvad den är hrass, du, man kan nästan skara sig p5 den.&gt; En och annan mera finkanslig sag hum den arma varelsen led, slog henne pa axeln och sade vanligt: .Stackars dig, som ar hoppade sa hort och lekte med dubbelt lif. Lilla stackars ofardigls Elin, hon kom tidigare om morgnarne än alla de andra för att få vara ensam med fröken. IM stod hon bredvid henne för det mesta och bara s4g pil henne.
Exempel fattas ^cke: man läse blott och jemföre med händelserna i vårt Land hi^orien om Bränvinet, Eurendrägeriet och OfverflodsFörbudet. Vöre begreppet om förbudsbrott, utan afseende på gemingeri, vöre nesliga straff ensamt tillräckliga att motivera allmänhetens öfvertygelse, så skulle vi väl hu i alla classer se brännmärkta med förakt och uteslutna ur sällskapskretsarna personer, som likväl finnas der på det fördelaktigaste sätt einottagne, under <1 et att missödet, sorn efter dessa Författningar träffat mindre bemedhide eller ansedda individuel bragt mångå slägter till tiggarestafveii. 48 Den 2 Juli. Iivari man kallar öfverflödsförbud , tjenar sällan till något annat, än att uppstegra de förbud»* varornas pris och att undandraga Staten den Tuli inkomst, sorn den eljest bort tillfalla. Tillräckligt verksamma iiinder för införseln på en nagr* hundrade mils sjökust lata ej. ens tänka sig utan med förutsättande af en kostnad, som vida öfverstiger Statens förmåga. Med förbrukningen har man sett och vet , huru det tillgår: de dyrbara varorna nyttjas oförsynt och opåtaldt; de obetydliga upp* snappas stundom och deras lika obetydligt ansedde ägare göras olycklige. Detta kan ej förekomm vs, så länge mängden af menniskor f<>; blifva hvad de äro och alltid varit, hänförde af deras passioner och, 2tipindstone da gerningen i och för sig sjelf till sin natur icke innefattar något brott, lagbrytare, så ofta tillfälle dertill gifves. Tlyad förbud ej forma, skall kan hända en inbördes öfverenskommelse, en al lurin, kraftig viilja kunna åstadkomma; men huru skall denna uppväckas och äga bestånd i ett tidehvarf, som under öfvergången från fördomarna till finare tänkesätt icke otillbörligen caracteriseras för egoismens och lättsinnighetens. Man nödgas väl således behandla närvarande generation efter hvad den är, icke efter hvad man skulle önska densamma vara. Må hända , en bättre uppfostran kan gifva bättre utsigten för fram - Den 2 Juli. 48 framtiden’; men det hör ej hit.
Med föranledande af hvad, på sätt ofvan omförmäldt är, blifvit hemstäldt, rörande den, enligt 6:te morn., Discont-Directionerne ålagde skyldighet alt noggrannt tillse, det lånen verkligen blifva inbetalda och ej genom omvägar af ett eller annat slag omsalta, och enär detta stadgande, vid nya Iåns beviljande, medfört ej mindre osäkerhet för den dass af medborgare, som oftast behöfver anlita Handels-ocb Närings-Disconterne, än äfven villrådighet för vederbörande Directioner, som fått förvaltningen af berörde Discont sig anförtrodd, och dervid lika sorgfälligt måste afse iagttagandet af gällande föreskrifter, som den möjligaste grad af rättvisa och billighet mot de lånsökande, bar Utskottet, i betragtande jemväl deraf, att, för bedömandet om och när ett sökt lån rättligen är att anse allenast indirect omsättning af något förut innehafdt, en allmänt gällande, till hvarje verkligt fall tillämplig, samt med de lånsökandes rättvisa fordringar och de genom Inrättningen åsyftade fördelar, förenlig föreskrift icke lärer kunna meddelas, ansett sig böra tillstyrka, att föreskriften, angående förbud mot omsättning af Lån uti Handelsoch Närings-Disconten, måtte inskränkas till hvad i 3:dje mom. finnes stadgadt. Beträffande dernäst frågan om förändrade föreskrifter för belånin - '3 Banco-Utslcottets Betänkande, N:o 155. gen af vexlar, så liar Utskottet, vid jemförelse emellan Vexel-innehafvares åligganden, enligt Lagen för Inrikes Vexlar af den 20 Maj 1835 och föreskriften uti 4 mom. 23a §. af senaste Banco-Reglemente, funnit de uti nyss åberopade mom. utstakade grunder för belåningen af vexlar dels medföra mångfaldiga olägenheter för Discont-Styrelserne, dels ock vara för Discont-Verkens säkerhet mindre betryggande.
Motionären har velat af 33 § Ridd.- Ordn. hemta stöd för lagligheten af sitt förslag. Ilan säger nemi., att som der omtalas suppleanter, utan att( några suppleanter sedermera särskildt, nämnas, så kan detta lydas på supple - 108 Den 7 Augusti. anter i allmänhet. Jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten på 37 § af Ridd.Orda., der det står, att en Ridd.Di* rect. skall väljas, äfvensom ock suppleanter. Som nu Ridd.- Direct. skall hafva särskilda suppleanter, så afser den ifrågavar. 33 § Ridd.Ordn. i första rummet dessa och sedan äfven de i Reg.F. omtalade suppleanter för Tryckfrihetsnämnden och Justitiee-Ombudsmannen. Enär det sålunda finnes några gifna §§, der suppleanter omtalas, synes klart att § har afseende på de i dessa §§ omförmälde suppleanter och ej på några andra, dem grundlagsskrifvaren ej känt. Man har sedermera frågat, hvartill det skulle tjena, att R. o. Ad. afhölle sig från suppleanters utväljande på förhand, på grund att det ansågs för grundlagsvidrigt, enär det ändå vore omöjligt för R. o. Ad. alt hindra de öfrige Stånden ifrån alt handla efter en annan åsigt. Svaret derpå har den värde motionären i ett föreg:de yttrande behagat sjelf framföra, dä han sagt: ”hvad angår det H. o. Ad. huru de andra Stånden besluta. ” I allmänhet är detta visserligen ej min åsigt, men öfvertygad är jag, att R. o. Ad. måste handla r«7/, och dervid följa blott sin egen tanka, ej den som möjligen emot grundlagens bud kunnat segra hos något af Medstånden. Jag instämmer med de talare, som hafva yttrat sig för grundlagsvidrigheten af detta förslag, och anhåller, att begäran af propos. mätte afslås och motionen ej till remiss beviljas. Frih. Palmstjerna, Nils Fredrik: Jag har endast uppstått, för att fästa Ståndets uppmärksamhet på den rad, med hvilken nyss upplästa 79 § Riksd.Ordn. slutar.
Så har man yrkat, dels att sedel-emissionen högst måtte få uppgå till ett belopp, motsvarande den del af grundfonden, hvilken blifvit i allmänt förvaringsrum nedsatt jemte innehafvande säkerhets-handlingar för beviljade kassa-kreditiver, i den mån dessa anlitades, dock härför icke till större belopp, än högst femtio procent af hela grundfonden; dels att Bankerna hädanefter måtte få utgifva sedlar endast till belopp, motsvarande sjutiofem procent af grundfonden och derutöfver på kreditiv-handlingar till ett belopp, icke öfverstigande hälften af den sedel-emission, hvartill de sålunda blifvit berättigade; dels ock slutligen att sedelutgifnings-rätt ej borde medgifvas på grund af andra säkerhets-handlingar för kassa-kreditiver, än de. som äro af samma beskaffenhet, som grundfonds-hypotheker; och har till stöd för inskränkning af den sedelutgifnings-rätt, som skulle ega rum på grund af kreditivhandlingar blifvit anlördt, att kreditiv-rörelsen kunde befordras på annan väg, nemligen derigenom att Bankerne bestämde en större skillnad emellan procenten liankooch Lag-Ulskollels Utlåtande' N:o 6. 15 på insättningar och don på uttagningar, för hvilket förfarande något hinder i lag för närvarande icke förefunnes. Men emot de åsigter, som sålunda blifvit uttalade om behofvet att inskränka Bankernes rätt till sedelutgifning, har å andra sidan blifvit invändt, att ett sådant behof ej vore för handen, ens i den mån Utskottet antagit. Erfarenheten vittnade nemligen derom, att Bankerne i allmänhet utvecklat en gagnande verksamhet oell dervid icke öfverskridit den dem förunnade rätt till sedel-utgifning eller ens begagnat den så vidsträckt, som lag medgåfve, och att följaktligen skäl saknades, serdeles under nuvarande brydsamma förhållanden, att genom restrictiva föreskrifter hämma deras verksamhet. Mångfalden af dessa skiljaktiga meningar och förslag synes utvisa, att den rigtigaste normen för ifrågavarande sedelutgifnings-rätt är svår att finna. Vid närmare granskning torde det dock befinnas, att Utskottets förslag, som i det närmaste bibehåller
I afseende å senare momentet, hafva Utskotten, på sätt Embets-Verken jemväl anmärkt, trott meningen: ”hvilka äro hemma hos fadren” kunna gifva anledning till missförstånd, och derföre böra uttryckas sålunda: hvilka under tiden äro boende i föräldrarnes hemvist; äfvensom Utskotten ansett, att hustru och barn väl må medgifvas den förmon, under mannens eller fadrens frånvaro uti Piikets tjenst, att bibehålla samma husrum, de under mannens eller fadrens hemmavaro med honom delat, men deremot icke tillgodokomma inqvarteringspenningar för längre tid, än desse mannen personligen eller såsom ogift skulle tillhöra. Vid §. 10 Huru inqvartering beräknas för dem, som råka i krigsfångenskap, torde allenast behöfva anmärkas, att denna §. bör rättas, i öfverensstämmelse med den förändring, som‘föregående §. kan komma att undergå. Den uti §. 11. Angående luiru inqvartering beräknas för permitterad, föreslagna tid af ett halft år, torde i enlighet med hvad 4 Siatssamt Allm. Eesv.- och Oecon -Ulsk. Betänkande N o ftf. vid §. 5 blifvit yttradt, böra minsbas till 3 månader, såsom i 1720 års Inqvarterings-Ordning är stadgadt. I öfrigt hafva Utskotten vid detta Cap. ej funnit något att anmärka. II. Cap* Om sättet huru ständig inqvartering skall utgöräs. Detta Cap. innehåller 2:ne alternativ, hvilka afse, det första, den händelse, att Staten besörjer om erforderliga byggnader, och att inqvarte» ringen kommer att med contant bestridas; samt det andra, det fall, att på inqvarteringsgifvarues eget val får ankomma, att utgöra inqvarteringen in natura eller i contant.
De föreskrifter i afseende på Hemmansvärdet, sorn Utskottet för TaxeringsCornmittéerne i 4 §. ii Morn. ansett nödige, hafva äfven i 5 §. t Mom. för PröfningsCommittéerne blifvit tillämpade; ändamålet för LandsKammererarens och Landtmatnrens närvaro , i 2 Mom. närmare uttryckt; tiden till TaxeringsEängdens insändande , af förekomne anledningar , L 4 Morn., till 3:ne veckor förlängd; och PröfrningsComrnittéens rätt , att hålla sina sammanträden inom slutna dörrar , flyttad till dess rätta ställe i 6 Mom. af denna §. ifrån 5 Art. 5 §. der den förut varit anförd. Vid denna Artis 7 §. 1 Mom., har Utskottet ansett skattskyldiges rätt, att i TaxeringsCommittéens Beslut söka ändring, böra förutsätta, att han derom erhållit underrättelse t och i 2 Morn. fcrnyat den i samma Art:s 5 §. Landsjiammereraren förbehållne rätt att vid 170 BevillningsUtsk. Betänkanden. 'PaxeringsCommitteernes åtgärder göra anmärkning. Art. Ibland demf som enligt denna Art:s 3 §.
Vidare upplästes till justering och godkändes Exp.Utsk:s under N:o 145 afgifna förslag till R. St:s und. skrifvelse till K. M. 8 H. 50 394 Den 17 Mars f. m. ang:de ränteförsäkrings-, lifränteoch lifförsäkrings-anstalters inrättande i Sverige. Äfvenledes upplästes till justering och godkändes Exp.Utsfes under N:o 12 afgifna förslag lill en § i riksdagsbeslutet, ang;de postbevillningen. Upplästes följande af Hr Gripenstedt, Joli. Äng., inlemnat mera.: Genom en vacklande helsa hindrad alt med vederbörlig noggrannhet uppfylla mina åligganden såsom ledamot af BancoUtsk., anser jag mig böra afstå denna plats till någon annan verksammare medlem, men anhåller likväl vördsamt hos R. o. Ad., att vid min öfriga riksdagsmannarätt få varda bibehållen. R. o. Ad. biföll denna anhållan. I sammanhang härmed tillkännagaf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att jemväl Hr Möllerhjelm, Axel, anmält sig i anseende lill sjuklighet ej kunna fortfara med sin befattning såsom ledamot i Const.Utsk., samt derföre anhållit alt derifrån blifva endtledigad från nästa Lördag, men att blifva bibehållen vid sin riksdagsmannarätt; hvarefter äfven denna anhållan af R. o. Ad. bifölls, och II. Ex. anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot i Const.Utsk. efter Hr Möllerhjelm, och en ledamot i BancoUtsk. efter Hr Gripenstedt. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Det är i min egenskap af Ordförande i BancoUtsk. som jag anhåller alt för R. o. Ad. få göra en anmälan. R. o. Ad. torde påminna sig, att Öfverste Virgin blifvit utsedd till Adelns Fullmäktig vid Lånecont. i Götheborg.
Derjemte hafva reservationer blifvit anmälda: af Herr von Francken, G. W., hvilken förklarade sig bifalla Kongl. Maj:ts proposition ; samt af Riksdagsfullmägtigen Eric Ersson. Ihli. till R. St. Holmberg & Comp., 1866. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 9 Mars 1866, kl. 2 e. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under liihs-statens Sjette Hufvudtitel. (I. A.) För denna Hufvudtitel, omfattande anslagen till Civil-departementet, upptager nu gällande Riks-stat: penningar 3,469,647: 49. indelta räntor, förslagsvis beräknade enligt markegång till 211,088: 71. indelt spanmål, 8,581 kub.-fot, värderade efter 2 R:dr kubikfoten till 17,162: — och oiudelt spanmål, 4,450 kub.-fot 9 kannor, efter enahanda värde 8,901: 80. tillhopa R:dr 3,706,800: — De förändringar, som i afseende å denna Hufvudtitel ifrågakommit, dels i följd af Kongl Maj:ts nådiga Propositioner, dels i anledning af enskilda motionärers framställningar, omförmälas här nedan i den ordning, hvaruti anslagen äro i Riks-staten uppförda. Departementets Expedition. l:o.
Herr Friherre Flemming, jemte meddelande af åtskillige upplysningar angående verkställigheten af den sist företagne, samt ännu icke fulländade Reparationen å nämnde Kyrka, föreslagit, att en Summa af 10, å 12,000 R:dr, fördelad att utgå på flere år, måtte beviljas till ifrågavarande behof, samt att ett sådant anslag gjordes oberoende af alla andra och ändamålet ej närmare bestämdes, än att Kyrkan dermed skulle försättas i det skick, som öfverensstämde med värdigheten och ett National - Monument; äfvensom att anslaget kunde blifva disponibelt för Comrnitterade, som besörja Reparationen, emot vanlig redovisning, och, när deras befattning upphörde, under samma vilkor af Riks - Marskalks - Embetet, som i följd af Kongl. Maj:ts derom redan fattade Nådiga beslut, skall emottaga den framtida vården af berörde Kyrka, såsom varande ett Kongl. B»- grafnings-Capell: Varande detta ämne af Hög lofl. Ridderskapet och Adeln till Stats-Utskottets Utlåtande remitteradt. Utskottet, som vid handläggningen häraf inhämtat, att den senast företagne Reparationen af Riddarholms-Kyrkan, blifvit bestridd med öfverskottet å den till gamla KungshusByggnadens^ iståndsättande efter 1802 års Brand; skada, anordnade Summa samt för öfrigt med bi. 8o6 Stats-ZJtsiottets Betankanden. drag af de medel, Kong!. Maj:t i Nåder till Ex. tra Utgifter disponerar, har vid öfvervägande af förevarande fråga nogsamt funnit, att denne Kyrka, såsom en i flere hanseenden märkvärdig, dyrbar och prydlig Byggnad, ej må af Staten lemnäs utan den vård och underhållskostnad, som varaktigheten af densamma, betraktad såsom ett Nationai-Monument, erfordrar, men tacksamheten mot de Siore Konungars, Hjeitars och Statsmäns minnen, sorn derstädes äga sine hvilorum, ännu högre påkallar.
Utgifne nja Lån å Namn och Reverser vid Banco-Discont-Verket under loppet af år 1839. Dist ricter. Jordbrukare Bergsbruks-Idkare Handtverkare Embetsoch Tjenstemän. Summa. utom inom utom inom raDriK.s-ia&are. Handlande. och andre Borgare. Diverse. Bonde-Ståndet. Bonde-Ståndet. Bonde-Ståndet. Bonde-Ståndet. Eeclesiastique. Militaire. Civile. antal Lån. Summa. antal Lån. Samma. antal Lån. Summa. antal Lån. Summa. antal Lån. Summa. antal Lån. Summa. antal Lån. Samma. antal Lån. Summa. antal Lån. Summa. antal Lån. Summa. antal Lån. Summa. antal Lån. Summa. Emot Hypothek af Publika Papper vid Banco-Discont-Verket utgifne nya Lån under loppet af år 1839. De hypothiserade DocuHjpothekets beskaffenhet. De utgifne Länens menternes antal. Antal. Bil. till Banco-Utskottets Utgifne nya Lån vid Handelsoch Närings-Disconten i Stockholm under loppet af år 1839. JQistricter. Jordb ruka re c Eruss-egare. ranriiis-iafcare. •Handlande. HandtverKare. Uiverse. umma. utom Bc >nde-Ståndet. inom Bonde-Ståndet. antal Lån. Summa. antal Lån. -‘Summa, antal Lån Summa. antal Lån. Su nuna. antal Lån. Summa. antal Lån. Summa. antal Län Summa. antal Lån. Summa. N:o 4. A. Sammandrag öfver de tili Götheborgs Låne-Contoir för Utlåning dels under Omsättningsrätt, dels på Publika Papper, upplåtne fonder, hvardera rörelsens afkastning för år 1839, samt hura JLåne-Contoiret densamma användt. 1:0 Allmänna Diskonten eller Utlåning med Omsättningsrätt. (Anslagne fonden dertill utgör 2,000,000 Rdr.) Skuld:
» Då fråga icke är att utfärda en ny författn., utan endast att vidtaga nödiga förändringar, behöfves icke denna mellanmening, hvarföre jag anhåller att densamma måtte helt och hållet utgå. Gr. af Ugglas: Orsaken hvarföre Utskrn insatt dessa ord är icke alldeles något förbiseende af Grundlagen, utan fastmera att man var oviss huruvida, då K. M. godkänner de nu beslutade förändringarna, K. M. utfärdar ny författn. och daterar den sf denna Riksdag. Skulle det sednare inträffa, så är äfven nödigt att den af Gr. Lagerbjelke anmärkta mellanmeningen i 1 §:ns 3 morn. bibehålies, emedan de innehafvare af lägenheter, som vid den tiden hade rätt till bränvinsbränning, skola bibehållas. Skulle K. M. så icke göra, så är äfven gifvet, att om än R. St:r bibehålla denna mening för att påpeka deras afsigt, lärer K. M., i händelse författn:n utfärdas under 1855, utesluta densamma, men kommer den att dateras för innevrde år lärer väl meningen böra bibehållas. Jag hemställer således om det icke är skäl att låta meningen qvarstå. Gr. Lagerbjelke: Under hvilken form de af E. St:r nu beslutade förändringar komma af K. M. att utfärdas för att tjena till efterlefnad, är omöjligt att bestämma: men säkert är, att om K. M. låter utfärda en författn., äger K. M. att i densamma införa den af mig omnämnda mening, äfven om R. St:r i sitt förslag icke intagit den, och hvarföre R. St:r hvarken kunna eller böra införa den, skall jag straxt upgifva. Jag anhåller först få nämna, det jag tror att K. M. icke utfärdar en ny författn., utan endast de af It. St:r beslutade förändringar. Anser K. M. lämpligt att bibehålla författmn med dessa förändringar, så finnes intet hinder derför, emedan jag icke kan inse hvarföre K. M. i detta fall skall vara mera bunden än i fråga om grundlagsförändringar. Men orsaken hvarföre R.
Att redogöra inför det Stånd jag har den äran tillhöra, skall för mig alltid vara ett nöje, äfven då det ej är en pligt. Att inga Handlingar af Historiskt värde genom mig blifvit utlemnade från den samling, hvaraf händelserne gjort mig till ägare, kan jag heligt försäkra. En sådan tillvitelse kan endast förväntas från de plagiatörers hämd, hvilka jag förbjudit tillträde till mitt Archiv. Milt nit för Svenska Historien bevittnas bland annat af p:de delen af Handlingar rörande Scandinaviens Historia. Men jag anar hvad som föranledt Motionären att på sådant sätt framställa mitt i&4 Ben a3 Mars f. m. handlingssätt, nemligen att Nordiska Historiesamlarnes Nestor af mig fått några Handlingar, som bestå endast uti egenhändiga namnteckningar. Om Motionären besöker denne samlare, är jag öfvertygad, att han skall finnas nog cosmopolit, för att hålla sina samlingar liksom sina kunskaper tillgänglige för hvilken som helst der söker medel, att vara menniskoslägtet nyttig. Man skall der med förundran finna, att blotta meddelandet afen egenhändig namnteckning gifvit åt den ryktbare samlaren anledning, att åt efterverlden öfverföra den utomlands föga kände namnteeknarens öden, de dygder, hvarmed han prydt sitt tidehvarf, och de snillefoster han efterlemnat. Jag uppmanar Motionären, att der taga kännedom om de Handlingar, som blifvit utleranade ur Tidö Archiv, på det han må komma i tillfälle att gifva mig den rättvisa, som nu oförsynt blifvit mig nekad. Utan förmätenhet tror jag mitt nit för fosterlandets Historia kunna jemföras med Motionärens. Jag har ej sökt mörda något minne kärt för mitt fädernesland. Jag har tvärtom till aflägsna länder sökt sprida minnet af sådane män, om hvilka vi ofta sjelfve äro i okunnighet. Om jag genom att meddela blotta prof af deras verkliga namnteckningar kunnat bidraga att rycka deras minnen ur en oförtjent glömska, anser jag sådant snarare för en pligt, än för ett brott. Kunde de göra]_sin röst gällande ur grafvarne, skulle Den 23 Mars f. m. 180 de förebrå mig, om jag iagttagit ett motsatt förhållande.