Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag betviflar således mycket, att någon concession, som skulle kunna hafva afseende på en förlust för fäderneslandet, bör ske, och än mindre bör den ifrågasättas, om den grundar sig på en eftergift för opinionen. Jag har tagit mig friheten att för R. o. Ad. vördsamt framställa detta mitt bekymmer och hoppas, att ehvad beslut R. o. Ad. fattar, det icke måtte utgå ifrån uppoffring af samhällets anspråk på R. o. Ad:s sanna uppfattning af dess egen betydelse i denna lid af upplösning till anarkiens förberedelse. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Jag utber mig att först få framställa min enskilda öfvertygelse i afseende på lagligheten af den förhandlingsmethod, som förehafves. Vid 1815 års riksdag deltog jag för första gången i öfverläggningarne på detta rum och hörde då förordas det förslag till ändring af 56 § Reg.- F., som skulle vara ett tillägg till den 81. Det fans ingen då, som ansåg någon stridighet äga rum mellan dessa begge §§. 1815 försvarade man förslaget till tillägget på den grund, att man sade, om inom ett RiksSt. man fann något litet tillägg af blott ett enda ord behöfvas för att göra meningen tydligare, och Const.- Utsk. äfven skulle finna det, så blifver det dock icke möjligt, som den 81 § nu är skrifven. Så uppfattades saken då, och ända till 1834 års riksdag höll man sig noga derefter. Sedan har man kunnat gjort sig någon ledighet i behandlingen, och det är denna ledighet, som vållat hvad förr icke var, — stridighet; det är den ledighet man vill taga sig, som innebär striden. Jag har nu sagt huru jag ser saken, och underställer min åsigt Husets öfvervägande inflytande och beslut. Hvad mig sjelf beträffar, måste jag rätta mig efter hvad grundlagarna bjuda och föreskrifva, och kan derföre ej finna mig berättigad att vid Const.Utsk:s nuvar. förslag framställa annat, än hvad som kan vara tjenligt till ändring deruti, men ej till upphäfvande deraf och framställande af något nytt. Här har mycket och under långan tid blifvit taladt emot ståndsrepresentationen.
Besvoch Ekotu-Utskottets Betänkande M 22. 5 kallade Pukaviksfjorden från utloppet af Mörrums ström till linien emellan Listershufvud och Sternö udde icke ina utgöra hinder för utöfvandet af den strandegare och innehafvare af skattlagda fisken, enligt Kongl. Fiskeri-stadgan den 29 Juni 1852, tillkommande tiskes-rättighet.» Omförmälda förbud innefattas, såvidt af de utaf motionären hos Utskottet företedda handlingar kan inhemtas, uti en af Konungens Befallningshafvande i Blekinge län den 10 April 1820 utfärdad kungörelse, hvaruti, under åberopande och upplifvande af en kungörelse den 3 Maj 1745 med flera sedermera gifna beslut, stadgas särskildt ansvar, bland annat, för en hvar, »som, utan skattlagd rättighet, ifrån den 5 Mars till och med den 5 Oktober hvarje år i Mörrums ström vid Elleholm samt i skärgården och fjorden inom linien emellan Sternö udde och Listershufvud utsätter och begagnar hvad slags redskap det vara må, hvarigenom lax fångas kan, samt Kongl. Maj:ts och Kronans fiskerättigheter i någon måtto förnärmas.» Af förenämnda handlingar torde vidare böra anmärkas, att åtskilliga hemmansoch fiskes-innehafvare vid stranden af Pukaviksfjorden vid ortens domstol anhängiggjort rättegång emot så väl Kongl.
Motionairen har tydligen ådagalagt och visat de så väl för räntegifvare och räntetagare ömsesidiga, som för det allmänna vigtiga fördelar, hvilka skulle beredas och vinnas, genom den för skatteoch frälse-skatle hemmansegare yrkade frihet vid försäljningen af sina skogs-producter och deras, på gällande Lagar och Författningar, dertill grundade rättighet. Utskottet har ej en gång sökt vederlägga dessa förhållanden, utan, under åberopande af till en del åldriga och bristfälliga undantags-stadganden, förklarat den väckta frågan, såsom egentligen afseende rättsförhållanden enskilde personer och samhälligheter emellan, böra lemnäs utan afseende. Allm. Besv. och Ocean-Utskottets Utlåtande N\o loj. När skola då någonsin några nyttiga reformer hörja, några för det allmänna fördelaktiga och båtande åtgärder kunna vidtagas, om äldre obilliga Författningar ej kunna undnnrödjas och lemna rum ål föiändringar och förbättringar? Och tillhör det ej oss, är det ej vår oefteigifliga pligt, att uppdaga bristerne, och söka verka för förbättringarnel Jag tror, att vi både kunna samt böra det. På sådan grund, och då jag är fullt öfvertygad om nyttan och nödvändigheten af den föreslagne fria skogsoch kol-försäljningen, under iakttagande af ränle-egares rätt alt tillse det ränle-gifvarens hemman derigenom icke förstöres, yrkar jag, att underdånig anmälan måtte hes Kongl. Maj:t göras, för upphäfvande af de hinder, hvilka uti gällande Författningar möjligen kunna finnas emot en sådan frihet. Ankom till Exped.-Utskottet elen 20 Augusti. Utlåtande, i anledning af väckt motion om behof vet af förändrade stadganden, i afseende på Tullafgifterne ä från Finland och Ryssland till Sverige inkommande varor.
Efter anmälan af Hr Gr. o. Landtm., att Hr Hammarberg, Carl Axel, skriftligen aflemnat sin i sista plenum anmäldta motion, ang:de förändring i åtskilliga delar af nu gällande Bevilln-.s-förordn., föredrogs denna motion, hvilken var af följande lydelse: Det är klart att, efter flera års tillvaro af en författning, man under dess tillämpning kommer i erfarenhet af hurusom åtskilliga dels förändringar dels förtydliganden kunna vara af nöden; och då jag förnummit detta i nu gällande bevilln.stadga, har jag trott mig böra desamma antyda, att pröfvas i det Utsk. som vederbör. 2:dra artikeln 2, 3, 4, 5, 6 och 7 §§ borde helt och hållet försvinna, ty det innefattar en orimlighet, att Staten skall återtaga af tjenstemän en del af den lön eller pension, deni gifves. Bättre vore ju då, att lönen, om den anses för stor, minskades; blott att hvad som är anslaget åtnjöts oafkortad!. 11 och 28 §§. Rörande ringare bevillning, än som i minimum upptages, heter det: ”i prot. antecknas,” och taxeringsmännens åtgärd härvid är att ”genom utdrag af taxerings-längderne, pröfnings-comite'n underställa,” prot. och taxeringslängder aflemnas till pröfnings-comiten; hvartill tjenar då särskildt uldr. af taxerings-längden? — det blir icke derigenom fullständigare, ökar onödigtvis arbetet och pappersluntorna samt ger anledn. till anmärkn. 19 och 24 §§. Bevillning 2 r:dr å 1000:det af värdet är, när frågan blir för hundratal eller derunder, en ytterst svår och bråkig beräkning; det gör för 100 r:drs värde 9 sk. 7X% r:st. Utan någon märkbar känning borde bevillningen kunna tagas till jemnt 10 sk. hundradet, det öfverskott, sorn derigenom uppstod, betäckle åtminstone till en del löncbevillningen, som bör försvinna.
F R U P Y L O . Jaså, min l ättsinniga målare tänk er på Anna-Stina ännu .. hm! det ska' vi väl bota honom för! ( öppnar fonddörren ) Var så god och stig in, om det är någon so m söker mig . Femte Scenen. DE FÖRRA. ALB ERT ( från fonden ). A L B E R T ( inträdande ). God morgon f ru Pylo! Har jag den äran att vara igenkänd! F R U P Y L O ( stänger dör ren ). Hvad ser j ag? Herr artisten? v ar s å god och stig fram och si tt! T ackar! Jag har varit ute och studerat i Bellevu e på morgonen, och i f örbifarten ville jag s e hur frun mådde! Hur mår min unga herre sjelf! A L B E R T ( tankspridd ). Åhjo .. jag tack ar .. såder.. Vänta han! jag skall bota sjukan jag! ( högt ) Såder .. det är inte bra, det! Nå, har gumman gjort någon effekt på exposition? A L B E R T ( plötsligt ). Fru Pylo! jag h ar ändrat uttrycket i ert ansigte. J aså .. hvarför det? A L B E R T . Derför att .. att det roade mig .. Hörpå, sk rattar ni åt mig, om jag säger att j ag nu tror på er? F R U P Y L O . Nej , så du m är jag väl inte.. Hvarför tror ni nu då? 96 A L B E R T . Derför att den ena h älften af hvad ni sade mig den der morgonen, har slagi t in. Den visiten som j ag gerna tog emot har j ag verkligen haft många ledsamheter utaf.. F R U P Y L O . Nå då skal l väl den andra hälften också slå in. A L B E R T . Det är just det jag väntar på! Kan ni genom att rådfråg a edra kaffekoppar, säga mi g hvar Anna-Stina finns? A T B E R T . Hon har lemnat sina slägting ar på söder, och som j ag är sk uld till att hon kommi t hit, så anser j ag det vara min skyldighet.. F R U P Y L O .
Ej må någon del af Riket kunna derifrån söndras, genom försäljning , förpantning eller gåfva eller å annat dylikt sätt. ^9 §• Ingen förändring i Rikets mynt till skrot eller korn, det vare sig lill töihöjning eller afslag, må ega rum utan Riksförsamlingens bifall; Konungens rätt att låta slå rnynL dock oförkränkt. 100 §' Krigsmagten till häst och fot, så väl som båtsmannahållet af rolering och indelning, förbi ifve vid de med landet och städerna upprättade c intrader och indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orubbade vara, intill dess Konungen och Riksförsamlingen finna nödigt någon ändring deruti samfäldt att göra; kunnande ingen ny eller tillökad rotering, utan genom Konungs och Riksförsamlings sammanstämmande beslut, tillkomma. 101 §. Grundlag kan icke stiftas, ändras eller upphäfvas, utan Konungens och två lagtima Riksdagars sammanstämmande beslut. Enär Lag-Utskottet vid lagtima Riksdag yttrat sig öfver hvad Konungen i sådant afseen le efter Statsrådets hörande föreslagit, eller tillstyrkt bifall till Riksdagsmans derom gjorda framställning elier sjelft, med stöd at 77 §., väckt dylik fråga, skall Riksförsamlingen, på sätt 70 §. förmår, deröfver besluta; hvarvid iagilages, att ändring i Konungens förslag hvarken i Utskott eller Kamrarne, hvar för sig eller samfäldt, får ega rum. Om förslaget icke godkännes, vare frågan förfallen, hvarom anmälan göres hos Konungen, der Ilan frågan väckt. Godkännes förslaget, varde det vid nästa lagtima Riksdag föredraget Tior till Conslitulions-UlskoLLets Memorial, N',o 3o. 31 i Riksförsamlingen, till bifall eller förkastande, utan alt ändring deri må kunna göras. Blifva dä två tredjedelar af Riksförsamlingens ledamöter eniga oin dess antagande, anses Riksförsamlingen hafva detsamma antagit: O O ' O o 7 eljest förfalle frågan. Förfaller hvilande beslut, som grundar sig på Konungens framställning; varde Han derom underrättad.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., det han i propus, tillagt de sista orden af farhåga, att efteråt ytterligare fråga skulle uppslå om detta mynts benämning. Hr von Hartmansdorff: Jag har samma farhåga, som Hr Gr. och Landtm., och anhåller således att propos. mätte blifva den, alt nuvar. silfver-specie-myul må fortfarande få behålla denna deras benämning. Hr Lefren: Jag finnér någon motsägelse äga rum, då man säger: nuvar. riksdaler silfver specie. Han har ingenstädes detta namn. I mynlbestämningslagen heter den riksdaler silfver, men 4 II. 54 426 Den 23 November f. m. i myntfoten slär det species och på sjelfva myntet står specie, och intet silfver. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Om man tager en r:dr silfver specie, d. v. s. ett myntstycke af denna valeur, så står der med abbreviationer en riksdaler specie. Det behöfver icke stå silfver, ty hvar och en ser alt det är silfver. Jag anser, att denna benämning af specie bör qvarstå, efter sorn R. St. icke ändå vilja hafva en myntenhet, utan två. Hr von Hartmansdorff: Det är med afseende på nuvar. bancosedlar, som jag yrkat, alt benämningen silfver specie må behållas. Här håller jag en Bankens två-riksdalersedel i hand, på hvilken en hvar kan se, att det står tryckt silfver specie. Detsamma skall man finna, om någon bancosedel af större valeur framtages. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag hemställer, huruvida icke detta samtal om namn kunde slutas på det sätt, att propos. blefve följande: Nuvar. största silfvermyntct må behållas jned namnet riks daer silfver specie. Hr Bråkenhjelm: Emot den sist föreslagne propos. gäller, att när vi komma lill mynten, blir det först fråga om det största silfvermynt, som skall utpreglas, och till dess bör denna fråga hållas öppen.
Och lärer frågan om berörde afgifts fortfarande, sedan nuvarande cantract lilländagålt, böra blifva föremål för serskild behandling. Beträffande deremot Passevolance-afgiften för manskapets underhåll, hvilken, efter 7 R:dr för hvarje nummer, ulan afdrag för uppbörds-koslnader, enligt de Utskottet lemnade upplysningar, utgör vid Cavalleriet 25,17a. Summa 176,127 R:dr så är visserligen, på sätt förut blifvit yttradt, soldaternes underhåll vid mölen en skyldighet, som, enligt författningarne, åligger Rusthållare och, hvad infanteriet beträffar, jemväl Rotehållarne, numera, i följd af vana eller serskilde aftal vid soldaternes legande, få vidkännas; men då derjemte i betraktande lages, alt den skattskyldiga jorden för närvarande finnes med betydliga skattebidrag belastad och alt någon nedsättning deruti är af verkligt behof påkallad, samt derföre, så vidt sådant, utan tillökning i andra skatter, låter sig göra, synes böra ega rum, hvartill, i afseende å kostnaderne för indeldla infanteriets möten, kommer, att dessa, enligt hvad förr nämndt är, af ålder icke ålegat Rotehållarne, utan soldaterne sjelfve; så har Utskottet, som anser en dylik lindring för jordbruket lämpligen kunna beredas derigenom, alt sådana serskilda afgifter, som för närvarande erläggas till bestridande af ålskillige kostnader för Armeens behof, der så ske kan, indragas eller förminskas, hvarigenom äfven besparing i uppbörds-koslnader och förenkling uti räkenskaps-verk et uppkommer, trott sig böra tillstyrka, att mötes-passevolance-afgiften för manskapets underhåll vid inde Idla cavalleriet och infanteriet, må med innevarande år upphöra, och Rustoch Rotehållare tills vidare befrias ifrån de åligganden, för hvilka berörde afgift biltills blifvit erlagd , samt, i det stället, ett emot nämnde afgift svarande anslag, uti rundt tal af 176,000'
D o c k gjorde äfven hon h o n o m samma bekännelse, — hon, s o m förr ansett all kärlek vara en dårskap. Sex månader därefter stod deras bröllop. Modeste gifte sig, h o n s o m alla andra. I kärlek förenades dessa båda gamla, s o m älskade o c h ännu älska hvarandra. * Iduns läkarartiklar. (Eftertryck förbjudes.) Något om gymnastik och i synnerhet sjukgymnastik. Af d:r Astley Levin. M e d gymnastik förstås efter förnuftig ordnade kroppsrörelser. plan Hvarje kroppsrörelse är därför icke gymnastik, utan kroppsrörelsen skall vara ordnad, d. v. s. anordnad efter fysiologiska grunder för ett visst fysiologiskt ändamål, o c h dess ändamål är att bibehålla en frisk kropp frisk, eller att söka göra en sjuk kropp åter frisk. I enlighet med dessa ändamål indelas gymnastiken i pedagogisk o c h medicinsk eller sjukgymnastik. Dessa båda afdelningar af gymnastiken äro egentligen likartade, de hvila på samma grund, kroppens förmåga att » hjälpa sig själf, » arbeta m e d samma medel, rörelser, o c h syfta till samma mål, hälsa. Skillnaden är blott olika tillämpning af medlen. D e n pedagogiska gymnastiken sträfvar att genom olika kroppsrörelser, i regeln utförda af den gymnastiserande själf, inverka dels på rörelseapparaten, muskler, ligament, leder o c h ben, samt dels o c h hufvudsakligcn g e n o m dessa på de inre, viktigare organen, respirationso c h cirkulationsorganen. D e n sträfvar att utbilda alla kroppens delar så, att det blifver ett harmoniskt helt, så, att icke vissa organ, vissa muskler må utbildas mera än eller med tillbakasättande af andra, men väl till förståendes så, att viktigare organ böra tillgodoses mera än mindre viktiga. (D e t är icke gymnastik att såsom en forngrekisk atlet uppöfva handens småmuskler, så att en vanlig karl icke förmådde skilja lillfingrct från de andra fingrarne.) V i d a r e bör gymnastiken motarbeta skadliga inflytanden, sä att t. e x. inflytande af stillasittande, framåtböjd ställning bekämpas genom ryggrätandc rörelser.
Räntmästaren Ahlgren och LandsKamereraren, KammarRådet Hertzman, att såsom Pensioner få åtnjuta fulla beloppet af deras innehafda indelta löner. Vill. Å. 46. X. U. 395. XI. 110. A. 71. XIII. E. 64. — N:o 29. till StatsUtskottet om förklaring af stadgandet, rörande Landshöfdingars Pensionsrätt. VII. B. 78, 106. VIII. Å. 46. X. U. 395. XI. 110. A. 68. XIV. E. 3. — N:o 3o. till StatsUtskottet, angående lån af allmänna medel till understöd vid fullbordandet af en brobyggnad vid Carlskrona. IV. B. 92. A. 423. VII. E. 79. — N:o 3i. till StatsUtskottet om upphörande af Liggemånaders och Begrafningshjelps-heräkning vid tillträde af vissa högre civila Embeten. V. B. 224. Å. 333. VIII. U. 297. A. 331. E; 344* — N:o 32. till StatsUtskottet, angående låneunderstöd tilt Staden Falkenberg. IX. A. 208. X. E. 4- Pro - ( i6i ) Propositioner ocli Skrifvelser, Konungens Nådiga i N:o 33. till StatsUtskottet, angående de f. d. Eskilstuna FristadsDirecteurerne, ÖfversteLieutenanten Nordevall och Öfverste Palm anslagne Pensioners öfverflyttande på Allmän Indragningsstat. VIT. B. 78, 106. VIII. — N:o 34. till StatsUtskottet, angående grunden för liqviden af framlidne Pastorn vid Svenska Församlingarne i Pensylvanien Doctor Collins hos StatsVerket innestående lönefordran.
Utdrag af protscovet, havet hos Häglof!. Rröderskaoet och Adeln, wid Urtima Ritsdagcn i Gr»bro den z Junit 1812. D. H hwad det Högwördige Preste-Standet c,enom Prorocolls-Utdrag af den i sistledne Juna föresiagir / att i betraktande af den utmärkta båtnad och de fördelar, hwilka Fäderneslandet bär kunna påräkna af Kongs. Maj:ts Nådiga Författning, angående inrättningen af en Swensk LandlbruksAcademie, Riksens Stander matte, dels medelst en underdånig Tacksägelse-addresi tilt Kongl. Majit, infor Thronen, tolka Nationens underdanigsta wördmw och erkänsla för de förnyade wedermalen as Kongl. Mants altid werksamma omtanka och Landsfaderliga omwardnad för Fosterlandets förnämsta näringsgrenar, dels ock att inför Hanö Kongl. Höghet Kron-Prinsen^ nedlägga uttrycken, af Riksens Stände>s underdåniga tacksamhet, för det Hans Kongl. Högber i nader täckts ataga Sig att wara besagde Academis högste Beskyddare; beslöt Högloflige Ridderfkapet och Adeln alt kill alla delar instämma, med det ti-tagg att denna tacksägelse-addrctz genom behörig deputation till Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen skulle i underdånighet öfwerlemnas. Ur kuprs. Ux krotocollo, A 6. 8i1verkto1xo. Ut - Den 3 Junki. 44» Utdrag af protscovet, havet hos Högloft. Ridder skåpet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i wrebro den z Juni: rkra. Nidderskaoet och Adeln Allmanna Befwärsoch Ekonomie-Utskottets den usta Junii pa bo:det lagda Memorial, rörande den af en Ledamot af Högwördige Preste-Ståndet Herr Prosten Siwertson yttrade önskan, att ett särskilt Lä:s-Lazarett för Bohus
De hafva dä ingen annan utväg, ingen annan hjelp än att låta dem vädja till publikens barmhertighet; men som dessa suppliker återkomma så ofta, och det någongång äfven kan hända, att den enskilda välgörenheten träffar på otacksamma eller eljest dåliga menniskor, så är äfven denna väg icke särdeles fruktbärande och kan i allt fall endast komma ett högst litet antal af den behöfvande mängden tillgodo. 28 Den 4 Januari. Hr Akerman har äfven sagt att det hästa sältet alt komma lill det mål, man eftersträfvar, vore alt lära massan af svenska folket att icke lefva och njuta för dagen. Det är ganska lätt sagdt och har visserligen såsom allmän sats ofta sin tillämpning. Hos den obildade finnes, och erfarenbeten besannar det tyvärr ofta, en håglöshet, som förleder honom att icke spara något för morgondagen. Slen om man betraktar den arbetandes villkor, så måste man dock medgifva att de för det mesta icke lemna någon möjlighet för honom till utsigt för framtiden. I Forsells statistik står uppgifvit efter autenlika handlingar, att arbetare på landet, om man räknar familjen bestående af mannen, hustrun och 3:ne barn, efter den lön som vanligen bestås en torpare i medlersta Sverige, icke hafva mera än 3 sk. 1 OIr:sl. om dagen pä personen att lefva af. Om nu detta är förhållandet, och utan att vidare ingå uti specialiteterna af denna räkning, så lärer det medgifvas att man icke kan hafva stora pretentioner på att dessa arbetare skola kunna lefva mer än för dagen eller bespara något för framtiden. Vi hafva sett personer, som befunnit sig i mycket fördelaktigare villkor, som likväl icke spara något för sin framtid, oaktadt de kunna det. Exemplen tror jag i delta fall skulle vara de bästa ledare för folket. Jag anhåller att detta anförande måtte få åtfölja remissen. Ilr Akerman: I fall motionären ansåg att jag uti mitt yttrande gått nog strängt till väga, så kan jag icke neka alt han har sökt att betala mig med samma mynt, men jag skall söka till sä godt jag förmår, alltid helt kortligen, alt reda mig.
Då nu å nyo föredrogs Bevillningssamt Allmänna Besvär soch Oeconomie-Vitskottens den 2 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande, N:o 5, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betinkande» N:o 3, angående grun der ne för förändrade föreskrifter om bränvinsbränningen och livad dermed bar gemenskap, blef detsamma af Ridderskapet och Adeln bifallet, med följande förändringar: 1:0 att, i S:de punkten, orden: Xttskotten komma att förestå} förändrades till: Stdndet kommer att bestämma; 2:0 att den uti g:de punkten bestämda sex månaders bränvins-bräiljiingstid om året indelas i två terminer, den i:sta, från den 1 Januarii till och med den sista April, och den andra, från den 1 November till och med den sista December. S. D. Lades lill handlingarhe Förstärkta Stats-Ut Fottets den 29 sistlidne September på bordet lagde Memorial: N:o 262, i anledning af Biks-Ståndens olika beslut, rörande mantnlsjienuingarnes beräkning; N;o 263, angående anställd omröstning öfver atskillige till Slatsregleringen hörande frågor; N:o 264, angående provisoriska utbytet af elen för General-AssislanceContcret begagnade egendom, emot den Stockholms stad tillhöriga, f. d, så kallade Hessensteinska egendomen. S. D. I ett sammanhang föredrogos ej mindre
Att utarbeta en sådan berättelse som här föreskrifves, är att göra en upslällning i annan form, af hvad de andra domslolarne förut ulredt och skulle i de flesta fall komma att blifva ett afskrifvande i detalj af hvad de förut hafva skrifvit. Det kan väl vara nog att ett förhållande finnes en gång i handlingarne omförmäldt utan att det behöfver på det sättet omskrifvas. Jag tror att man långt ifrån att vinna det åsyftade ändamålet med ifrågavartde förslag, nemi. att förkorta och påskynda rättegången, tvertom skulle genom detsamma komma att förorsaka ganska mycken tidsförlust. Detta finge dock icke hjelpa om förslaget komme att medföra någon verklig nytta, men mig synes det vara så utan ali sådan, att jag skulle högeligen önska att Utsk. måtte taga förslaget i förnyadt öfvervägande, och dervid tillse huruvida det icke vore alldeles tillräckligt att här, endast hänvisa till nuvarande 22 Cap. 1 § i R. B, Att amplifiera hvad der stadgas om berättelserna, tror jag vara ett misstag. Det har af Hr Carleson, i anledn. af min förra framställning, blifvit ytlradt, alt Utsk. icke af någon motion haft anledning alt göra förslag om uphäfvande af skillnaden emellan de olika sätten alt söka ändring i Underrättsbeslut i s. k. vädjade mål eller i sådane, som blifvit meddelade i besvärsmål. Om mitt minne icke missleder mig, så var Gr. Sparres motion af den obestämda och vidsträckta beskaffenhet att den kunde medgifva nära nog hvilken förändring som helst uti de §§ i R. B., som angå rättegångssätlet i Hofrätten och måls fullföljd derstädes från den första som afhandlar dessa ämnen till den sista som vidrörer dem. Motionen innehöll nemi. egentligen icke något annat, än att motionä - 460 Den 4 Juni f. ra. ren förbehöll sig att inför LagUtsk. få upgifva de förändringar i Hofrälternas rättegångssätt, hvilka motionären ansåg nödiga.