Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likasä wäl som Höglofliga Utskottet Har sig be ant, att de gifwas, likasä wäl lärer Höglofliga Utskottet inse Bonde Ständets oförmögenhet, att kunna uppnämna och detaillera huru nu hushällas eller misihushällas med hwarje KongSgärds Donation etc. , Wi hasme af Utskottets nit att förskaffa Staten nya Intrader wantat Höglofliga Utskottet skulle gjordt sig den mödan, att ifrän behörige Collegier infordra derom upplysningar, hwarför. Utan wi ej lara hafwa hopp fa hjelp att fylla Stats behofwen genom indragningar. Jog fär likwäl nanmgifwa en Kongsladugärd Johannisberg belägen uti Landby Socken, Tuhundra Härad och Westmanland, ehuru ej i mitt minne Konungen der haft nägon Ladugärd, utan ester sagen, stalt en wid namn Oäerström deras wara Disponent, men om det är för penningar eller meriter, med eller utan contraet, — Lifstids eller ewighets förläning —_ har icke warit milt yrke att utforska. Hwad jag med säkerhet wet, är att Johannisberg nu arrenderas af en Lieutnant Lranät, och att Tuhundra en del af Stende och Norrbo Häraders sjelfägande Skatte Bönder under de brädaste antida der stola agera Torpare. — Det sägs att bemälte Arrendator ärligen stall betala besia dagswerken, men om det inflyter i Statens eller privatas i Casior är mig aldeles obekandt. Det wore önskeligt Höglofliga Utskottet 96 Den 4 November - gjorde sig mödan härom infordra upplysningar och atti fall besia dagswerls penningar ej ti sörene kommit Staten tillgodo, de hädanefter directe u?.burne af Allmogen , utan alt Har Lieutnant Lranöt' fick dem betala, för att hafwa magt Commcnvera sjelfägande Skatte Bönder, i S ats Casian kunde inflyta.
R:dr och införselstullen lill 3 R:dr 16 sk. per W å andra slag: sidenband; samt r4:o. c) Den, som godkänner det tull värde af r5 R:dr och införselstull af 2 R:dr 24 sk. per W, som Utskottet föreslagit k Band: andra slag: halfsidenvoterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, så bestämmes värdet till 12 R:dr 24 sk. och införselsafgiften till 2 R:dr k andra slag: haijsidenband. Bevillnings-Ulskotlets Memorial, N\o 41. 13 Beck: Trenne Stånd hafva godkänt de af Utskottet å Beck i tunnorj i tunnor och i barkar föreslagne uiförsels-afgifter; men Som i barkar, Ridderskapet och Adeln ansett tullfrihet böra vid utförsel häraf ega rum, kommer omröstning att anställas, hvilken, enär grunden för bibehållandet eller borttagandet af sagde afgift är enahanda, ehvad varan utföres i tunnor eller i barkar, torde kunna för begge slagen ske efter en proposition, nemligen: 15:o. Den, som bifaller Utskottets förslag till utförselstull å Beck i tunnor ocb i barkar, nemligen 8 sk. tunnan Rudet förra ocb 12 sk. SkW för det senare, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, så kommer Beck, så i tunnor som i barkar, att vid utförsel åtnjuta tullfrihet. Beck-olja. Utskottets förslag lill införsels'ull å Beck-olja har af trenne Stånd blifvit anlaget; hvaremot Borgare-Ståndet bestämt denna tull-afgift till 1 R:dr 3a sk. för 48 kannor; och kommer alltså, derest sistnämnde Stånd icke vill i de öfriges beslut sig förena, deröfver att röstas sålunda: 16:0. Den, som anser att, på sätt Utskottet tillstyrkt, Beckolja bör åsältas 2 R:dr införselstull för 48 kannor, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner
Jag önskar således, att i den underd:a skrifvelse!), som möjligen blifver aflåten, sådana uttryck ej må inflyta, som att Sverige borde upträda för att försvara non-interventions-grundsatsen, ett temligen obestämdt uttryck. Meningen med en kongress måtte väl vara att intervenera, eljest antoge man väl ej en kallelse dertill. Skulle väl Italien vara i denna stund möjligt att sjelft ordna sina förhållanden? Dess folk tycka knappast tro det sjelfva, och säkert blelve det ej på ett sätt, som iemnade någon borgen för ett fortfarande lugn hvarken inora eller utom detsamma. Jag tror således att, om en underd. skrifvelse skall beslutas. R. St:r gjorde biist uti att blott uttrycka den önskan att K. M. vid den blifvande kongressen sökte göra gällande de grundsatser, hvarpå vår egen sjelfständighet ytterst hvilar. Frii. Raab, Adam Christian: Jag skulle icke hafva ut bedt mig R. o. Ad:s upmärksamhet på några ord i denna fråga, derest icke den besynnerliga företeelsen inträffat, att 2:ne i tjenst varande officerare, en öfverste och en kapiten, yttrat åtskilliga betänkligheter emot förev:de förslag, hvilka tyckas hafva synnerligen slagit an på R. o. Ad. Jag ber derföre, att få i korthet uptaga Hr Brakels blodiga yttrande. Han har nemi. gjort ett amendement till Hr Lallerstedts motion, åsyftande att Svenska folket skulle förklara sig beredvilligt att offra lif och blod och förmögenhet för att försvara Italienarnes sak. Det låter på ett sådant tal, med hvilket Hr Brakel velat upskrämma Ekon.Utsk:t, som skulle den ifrågasatta underd. skrifvelse!! ådraga Svenska folket en vida större fara, än annars kan vara att emotse. Så är dock icke fallet. Om vi tänka oss hvad som möjligen kan ifrågakomma vid denna kongress, lärer det val icke blifva annat, än att några makter vilja försvara Italiens frihet, och andra återinsätta de fördrifna furstarne.
Enligt nu gällande stämpelförordning böra sådana vexlar, som äro omförmälda, vara försedda med följande stämplar: Vexel å ett belopp, i Svenskt mynt beräknadt, af till och med c:a 450 R:dr — 20 öre; derutöfver och till och med » 1,890 » — 40» derutöfver och till och med » 4,500 n — 75 » till och med samt öfver » 9,000 » 1: 50 » Och som, efter den erfarenhet jag har, medelantalet af vexlar, sorn utställas i utländsk myntsort, icke kan antagas vara underkastade högre stämpel än 75 öre, samt köpare af vexlar å mindre belopp säkerligen, om stämpeln bestämdes så hög som till En Riksdaler, skulle, genom en högre kurs, få betala denna stämpel, i stället för att vexelgifvarne nu bekosta stämpeln å dylika vexlar, får jag vördsamt föreslå, att stämpeln å primavexlar å utländsk myntsort måtte be stämmas till 75 öre. Jag är fullkomligt öfvertygad om, att Staten derigenom icke skall erhålla en mindre, utan snarare större inkomst, än den för närvarande har af stämpeln å vexlar.» Uti denna reservation hafva instämt: Grefve Posse, A., Herr von Möller, P., Herr v. Talmannen P. Murén, Herr N. P. Lindeström, Herr C. Fr. Carlson, Herr J. E. Bäcklin, Herr G. Hammar, Herr G. E. Widell samt Herr K. Låstbom. Bih. lill R. Sl. Prut. IS62 & S Sami. 1 Afd. S Håfl. 4 26 Bevillningsutskottets Belänkande N:o 7. Förslag till författning angående stämpetpappers-afgiften samt hvad vid kontrollen och uppbörden deraf bör iakttagas. § i. Allmänt Stadgande. § 2. Om olika slag af stämpelpapper. Dessutom må stämpling af vexelblanketter, som äro skrifna eller tryckta på ostämpladt papper, jemväl kunna ega rum i den ordning § 9 föreskrifver. § 3.
St:r göra ett förbehåll, hvilket, såvidt jag inser, ej kan bestå inför rätta. Man kan visserligen kalla förslaget oskyldigt.- Men det måste alltid vara olämpligt, att den lagstiftande makten fattar beslut, som icke bestå inför den lagskipande. Jag afstyrker bifall till Betänk. Hr Bildt: Didrik Gillis: Om det är en allmänt erkänd sanning, att det endast är genom Gr. von Rosens nitiska verksamhet, som den öfvertygelse här i landet gjort sig gällande, att jernvägar kunna härstädes anbringas, samt det tillika måste erkännas, att lättade kommunikationer utgöra en den mäktigaste häfstång för så väl industriens, som i allmänhet civilisationens fullständiga utveckling i ett land: så är det äfven en sanning, 204 Den 25 November. att den Svenska nationen står i stor förbindelse till bemälde Grefve. Derest jernvägar icke funnes i andra länder eller icke der visat det resultat, sorn jag nyss nämnde, så kunde man hysa tvekan om dessa kommunikationsmedels införande i vårt land; men då andra länders erfarenhet vitsordar de fördelar, som dymedelst stå alt vinna, bör hvarje tvifvelsmål i berörde hänseende vara häfvet. Man kan väl betvifla, huruvida jernvägar här i landet uti financielt hänseende skola komma att bära sig inom en bestämd tiderymd; men jag har knappast hört någon, naturligtvis med undantag af Hr von Hartmansdorff, som påstått, att icke jernvägarne i en framtid skola komma att bära frukt i den allmänna industriella förkofran, hvartill de gifva anleda., och efter ali sannolikhet just genom verkningarne af denna förkofran äfven sjelfve bära sig och måhända längre fram äfven gifva Statsverket någon behållning. Härmed må likväl vara huru som helst, det är dock ostridigt, att R. St:r hafva beslutat förse landet med dessa kommuuikationsanstalter, hvilket beslut utan allt tvifvel ännu på lång tid uleblifvit, såvida icke Gr. von Rosen, genom sitt nit för bibringande af kännedom i detta ämne och interesse för detsamma bland allmänheten, verksamt arbetat för jernvägars anbringande i vårt fädernesland. Förut trodde nästan ingen, att sådant här läte sig göra.
N:o 49, ang:de Bankens vexlings-kassa och depositions-rörelse; N:o 60, i anledn. af väckt motion om förändring i gällande föreskrifter, ang:de beskaffenheten af de våg-attester, som vid Götheborgs låne-kontor antagas för belåning af jern m. m.; N:o 61, i anledn. af RiksStms beslut öfver Utlåt. N:o 51, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de Art. af BankoReglem.; samt N:o 62, med anmälan om verkstäld omröstning i förstärkt BankoUtsk. Höglofl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på natten. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 10 f. m. Främste närv:de ledamoten Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, fortfor att, i anseende till Hr Gr. o. Landtm:s sjukdom, föra ordet. Justerades pleniprot. för den 22 sisth September. Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 1-48, ang:de regleringen af utgifterne under ItiksStatens Åttonde HufvudTite). Härvid förekommo: Utsk:s i 32:dra punkten gjorda sista hemställan, ang:de definitivt fastställande af aflöningsslaterne för Elementar-läroverken. Denna hemställan bifölls. 33:dje punkten, ang:de väckt motion om boställsrum, eller hyresersätlning för Rektor och■ Lärare vid nya Elementarskolan i Slockholm. Denna punkt bifölls. 34:de punkten, ang.-de väckt motion om anslag för inrättande i Slockholm af en Normalskola för flickor. Hr Cederschiöld, Gustaf: Då Utsk. i denna punkt er känt giltigheten af de motiver på hvilka förslaget är grundadt, och, för sitt afstyrkande af bifall dertill, icke kunnat anföra annat skäl, än att något fullständigt organisationsförslag icke blifvit framlagdt; så och då jag i allmänhet anser R.
Då riksmarkegångspriset för åren 1860, 1861 och 1862, enligt hvad Kongl. Majit i nåder meddelat, utgjort i medeltal 2 R:dr 18 öre per kubikfot, motsvarande 13 R:dr 75 öre per tunna spanmål, hälften råg och hälften korn, eller 3 R:dr 25 öre utöfver det värde, hvartill spanmålen vid statsregleringen under 1840— 1841 års riksdag beräknades, äro, jemlikt då stadgade grunder, de, som före vidtagandet af berörda statsreglering tillträdt och ännu bibehålla löner med derunder be - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. (Fortsättning.) 15 räknad spanmål, försäkrade om tillgodonjutande af en lönefyllnad, hvilken Kongl. Maj:t ansett böra af Rikets Ständer bestämmas efter nämnda prisskiluad å spaumålen, 3 R:dr 25 öre för tunnan, till utgående af allmänna indragningsstaten. Vid det af Statskontoret upplysta förhållande, att den spanmål, som inbegripes under lönerna för dylika äldre, före år 1841 utnämnde löntagare, nu utgör 15,535,8 kub.kfot eller 2,466 tunnor, skulle således till omförmälda spanmålsersättning, under antagande, att den vid sednaste riksdag skedda lönereglering blefve definitivt fastställd eller i det väsendtligaste oförändrad, erfordras ett anslag i jemnt tal af 8,000 R:dr eller 6,000 B:dr mindre, än å nu gällande stat är för ändamålet anvisadt. Vidare har Kongl. Maj:t bemställt, att den under allmänna indragningsstaten uppförda indelta spanmål, 163 kubikfot 1 kanna, måtte minskas med 24 kubikfot 3 kannor, utgörande indragna fjerdingsmanslöner m. m., äfvensom att värdet af dessa 24 kubikfot 3 kannor mätte här beräknas till 49 R:dr eller samma belopp, hvartill de vid inkomstberäkningen blifvit uppskattade.
E n person med snörlif k a n t. e x. (Slut i nästa n:r.) Engelskorna oeh politiken.) j y s t a gången jag var i England, det vill säga i juli ® 1893, infördes jag i en helt annan krets än den, där jag under föregående år vistats. De nya vännerna valdes ej, de kommo i min väg genom den verksamhet, som äfven utrikes sysselsätter tid och tankar, de epilepliskas bästa. Genom föredrag såväl i större som mindre kretsar, till och med inför ett auditorium af flere tusen personer i en offentlig lokal, hade mina sträfvanden för de epileptiska i Sverige blifvit kända, och uppmaningarna att det borde göras något i England för dem funno anklang hos mera än en varmhjärtad kvinna och vetenskapsman. Ett litet hem här och ett där talades om, och en komité hade redan för flere år sedan bildats, men någon större handlingskraft hade den ej lagt i dagen. Nu bjöds jag hit och dit för att i lugn kunna samtala om den viktiga frågan och däibland äfven till Hampstead, en af Londons största och viktigaste förposter, en lifskraftig, rik och angenäm plats, ej så modern och exclusiv, som några andra förstäder, men af mycket stor politisk vikt. Hvarje bildad kvinna vet j u, att England delas i tvänne stora politiska partier, Whigs och Tories. Dessa hafva några underafdelningar, men de äro af en underordnad betydelse mot dessa tvänne, i hvilka alla människor äro intresserade. För oss svenskor är det ovanligt att alla människor, höga som låga, män och kvinnor samt halfvuxna barn hafva en bestämd politisk tro — nästan aldrig läsa andra än sitt partis tidningar och under vissa tider på året tala politik, så fort de äro tillsammans. På ett besök hos en framstående medlem af öfverhuset frågade mig hofmästaren, en gammal trotjänare: » har ni samma åsikter som min husbonde? » Det politiseras icke minst vid tjänarnes måltider, de där i stora familjer försiggå med en hos oss okänd etikett och högtidlighet. Jag stod mig slätt med svaret. För det mesta var jag med Whigs, dem fann jag mera fanatiska än Tories.
R:dr, minskadt lill 1,615 R:dr 18 sk. 8 r:st., då Soldin hos Rikets sednast församlade Ständers Banco-Utskott erbjöd sig att denna capilal-återstod uti 2:ne terminer inbetala, mot det att honom beviljades eftergift af de å båda lånen upplupna öfverräntor; men att, ehuru denna ansökning blifvit af Rikets Ständer afslagen, sistnämnde capital-belopp icke dock är vordet af Soldin inbetaldt; alt Soldin derefter, under förmälan, det han icke mägtade på en gång godtgöra de ä Bih. till R. St. Prot. 1844' 6 Sami. t Afd. 8 Haft. 1 Baneo-Utskottets Utlåtande, IV.o 1g. lånen upplupne öfver-räntor, uppgående till ett saramanräknadt belopp af 3,568 R:dr 35 sk. 9 r:sl. Banco, hos Discont-Directionen anhållit att få efter hand och på vissa terminer afbörda sig detta belopp» hvartill Directionen på det sätt lenmat bifall, att Soldin skulle hvarje halft år den 1 Maji och 1 November erlägga 400 R:dr Banco, tilldess hela summan blefve fullt inbetald och derföre uthändiga förbindelse, utgifven, en för bägge och bägge för en, af honom och hans hustru Hanna Soldin> född Eliassonx hvilken enskildt skall besitta den egendom, som af Soldin disponeras; samt att en sådan förbindelse af den 11 Maji 1843, försedd med Borgmästare-Embetets, i Norrköping vederhäftighets-bevis, blifvit till Discont-Directionen ingifven och de derigenom utfäste inbetalningar hittills fullgjorde.
krafter fast vid skalen, som modern förde till hans iiiun, och sirskildt i dag drack han sin mjölk langsamt, med viilbehag, i det han spärrade ut sina sin8 korta, tjocka fingrar, och ifrigt rörde p i s i t t bara kna, som stack. fram under lakanets veck, sanit utstötte dofva grymtningar, vitnande om en fullkomlig tillfredstallelse och en djupt kand sällhet. Detta var Thadeus. Sedan han druckit sin mjölk, var det tydligen hans afsigt att åter sjunka ned i bäddens djup; men Chwedora befalde honom att stiga upp på ögonblicket, hvarom icke så skulle han få kanna p % slangarile fran c di ah am. Men medan hon s8luncla hotade hononi med sträng röst, lyste en oandlig ömhet i hennes gråa ögon, och ett leende kriisade hennes lappar. Icke desto mindre gled Thadeus hastigt ned för banken och stod inom ett ögonblick midt i ruiiimet, ty wdiahanw var den enda vedervärdigheten i hans jordiska tillvaro. Detta straffredskap hade ett ganska behagligt utseende, det var näinligen ingenting annat an det styfva, brokiga bälte, som gick flera ganger rundt om modrens kraftiga midja; men så snart Chwedora började att lösa upp och veckla ut det, var Thadeiis färdig att göra allt, hvad inan ville. Han sprang alltså nu omkring i runiniet, barfotad och i sin lilla korta skjorta, lurfvig och nedsmord, skingrade flugmolnet och hängde oupphörligt i hälarne på modern, nieda11 hon sorgfälligt täckte öfver injölkkrukorna och skar ett stycke bröd af den tjocka kakan. I det hon stack detta bröd innanför sitt lifstycke, sade hon: - Kom, liten, nu ska vi gå! - Till pappa? frågade han - Till köksträdgården, svarade hon. Hon tog honom alltid med sig, när hon gick att skörda eller rensa. Hvar skulle hon ha gjort af honom? Lemna honom i kojan? Dörren inåste jii låsas, och det ar svart att h %lla ett barn instangdt. Att lenina honom ensam på gården vid bondgården, för att låta honom krypa omkring bland nässlorna som en liten hund, skulle gjort hennes hjerta ondt.
Det var visst värdt att ge sig in uti en ojämn strid mot de osynliga, då man hade att uppbjuda hela sin stridsduglighet emot mögel på väfvar och ost, att freda sylter och safter från jäsning, att hålla råttor och möss från källare och visthus samt flugor, mal och andra möjligen hotande insekter från rum, möbler och sängkläder. Jag tillstår, att en sådan inom ett gammalt boställe utkämpad strid håller en husmoder varm i kläderna, ja så, att hon till sist får lust att helt fegt kapitulera. Så gick det mig! Med bibehållen krigsära likvisst uppgaf jag min ställning som hushållsbefälhafvare på landet och hamnade helt fredligt i en liten varm, ombonad våning, med en jungfru, vattenledning, gas — och, mina vänner — vedgubbe och gaskök i Stockholm. Puh! Jag kände mig, som jag tänker mig en anka, som jämt fick dyka ner till dammens botten och knapra i sig födan, skall känna sig, när hon plötsligt finner sin plats vara på fina jämna sandplanen, med mat och vatten, hvart hon vänder sig. Det var så öfvermåttan bekvämt, och jag begynnte att med förundrade ögon betrakta världen omkring mig — allra mest bestört öfver mig själf, en person som jag förut bra lite haft reda på. — Då jag nu, noggrant följande tidningarnas vetenskapsfylIda spalter, därvid mest intresserade mig för helsoläran eller hygienen, som låter bättre, fann jag, det jag, med afseende på min egen person, stod på branten till undergång. Jag hade på landet med mycket nit skött om sjuka, då vi hade långt till läkare. Men att sköta om helsan? Bevare mig väl, därtill var jag idealiskt okunnig. Huru löjligt; nästan planmessigt hade jag j u släppt in uti min blodmassa milliarder generationer bakterier, som, jag riktigt såg det nu efteråt, från alla upptänkliga bakhåll störtat på mig.
April r8 lo bestämdt stadga, huru med deltagande uti detta Beswär kommer att förhäftas sä i Slädee som ä Landet, och de Hemanens naturer wara derk uppräknade, hwilka en sadan skyldighet efter deri utstakade grunder, aftaga, hwadan ock Utsksttet för sin del anser förändring uti besia skyldigheter icke kunna med bcständ af äsande rätten och utan rubbning af jordens natur werkstallas, sä wida ej deras begiswande dertill, hwars ratt denna fräga rörer, kan tillkomma. Be - 462 Den 6 Junii. Beträffande sedermera femian vin skyldigheten att bog.a och underhålla Tingshus sune HäradsFängelsc, sa enar Lagen ut, 26:te Capitlet 4:de §. Byggnioga-Balken i allmänhet stadgar, hwilka bemman fran denna styldiahet c ro un dan ta o ne, utom hivad Kongl. Förordrinaen af den ,?:de Septemb. 1788 i 2:dra §. rörande Lotsars aboendc hemmans, och Kongl. Kungörelsen af den i9:de Augusti rZoi i r §. om Posthemmans mer elier mindre delkagan, de derutinnan förestrifiva; anser lltstettet, ined tillämpning af sa »väl 114 §. i 1809 ärs Regeringsform. som sista Momerterne af c-:de §. uti 1810 ars Riksdags-Besint, någon' »vidsträcktare sty'd!ghet ej heller i desta omständigheter kunna Hemman i allmänhet alägas, än hwad förenämnde stade ander 06) serstilde Resolutioner derom innehalla; afwcn som, da någon Utstottet känd Allmän Författning icke stadgar om stadighet för HäradSboar, att halla wed uti Tingshusen under Harads, Tingen, utan sadant mera grundar sig pa olika wcdertagen plägsed. Utskottet anser sig icke kunna tillstyrka något stadgande, rörande hemmans skyldighet, att anstasia wed till detta behof.
Efter hvad här ofvan är vordet anfördt, har Herr Lefrén föreslagit, att för den händelse vid mynt-enhetens indelning, fråga om användandet af tiofalds-räkningen skulle uppstå, och således till redighetens och enkelhetens vinnande, minsta Silfvermyntet komme att blifva i/io:dels Krona, men detta myntstycke, slaget af 12-lödigt silfver, biefve alltför litet och i rörelsen obeqvämt, — i/io:dels Kronstycken må slås af 8-lödigt silfver, men innehålla proportionerlig silfverhalt, enligt 1830 års Mynt-ordning, särnt utmyntas , med iagttagande af det remedium i vigt och finhet, samma Ordning bestämmer för i/i6:dels R:dr-styckena; hvarförutan, i anledning af berörde förslag, en Ledamot inom Ridderskapet och Adeln yttrat den åsigt, att den 12-lödi°'a halten i myntet icke borde bibehållas, emedan i den silfver och koppar svårast låta förena sig, och silfret genom den starka uppblandningen förlorar sin mest specifika egenskap, eller glansen, sorn eljest utmärker detsamma. Om den af Utskottet här nedan tillstyrkta grund för utmyntning af kopparen godkännes; tror Utskottet, att ett mynt af berörde metall kumle slås till ett välde, motsvarande if i o:del af mynt-enheten eller ungefär 5 sk. Rgs, och salunda ett silfvermynt af detta laga värde icke vara behöfhgt. Utskottet tinner ej eller lämpligt att tillstyrka någon förändring i den finhet, hvilken jemlikt 1830 års Mynt-Ordning, blifvit för »Silfvermyntet bestämd , helst det v ill synas Utskottet, att densamma är ändamålsenlig och ingalunda medförande den olägenhet, som blifvit anmärkt, eller att detsamma skall sakna glans. På dessa grunder får Utskottet afstyrka bifall till berörde förslag. 3:o Kopparmyntet. I öfverensstämmelse med decimal-systemet, tillstyrker Utskottet, att Kopparmynt-sorterne må blifva: Bih. till R. St.
Utskottet känner tillräckligen den mängd svårigheter, som pläga möta, då frågan är om ändring, eller total omskapning af sådane allmänna inrättningar, som mägtigt ingripa i det allmänna lifvet och genom gammal häfd vunnit utseendet af orubblighet, sedan de på tusende olika sätt liksom sammanväxt med Statskroppen. Så väsendtliga än de föreslagna ändringarne måga vara, betraktar dock Utskottet dem mindre såsom egentliga nyheter, än som reformer, ledande till sakernas återförening i ett äldre, till sin förmonlighet nogsamt bepröfvadt skick, och tror, att denna dess åsigt skall i det föregående vara rättfärdigad. Af sådan anledning tror också Utskottet med visshet, att utförandet kan företaga b, utan att möta några oöfvervinnelig Serskildta Utskottets Betclnhanden. 6j§ ga Linder. Att Rikets Allmänna Ärenden derefter skola hinna skotas med mera drift, precision och skyndsamhet samt med mindre antal Embetsoch Tjenstemän, derom är Utskottet öfvrttygadt; men, för att uppnå detta mål och försäkra sig om dess bibehållande, fordras nödvändigt uppfyllandet af tvenne hufvudvilkor,nemligen Författningarnes genomseende och förenkling, samt Embetsoch Tjenstemännens förseende med löner, som förslå till deras anständiga utkomst. Att i dessa delar föreslå tjenliga mått och steg, lär blifva ett bland den önskade Comitén» hufvudåligganden, och Utskottet hvarken bör eller kan för sin del göra mer, än öfver hvarje af dessa vilkor särskilt meddela de allmänna reflexioner, som kunna rättvisa dess ofvan fällda omdöme och ådagalägga nödvändigheten deraf, att Comitén härtill förses med erforderliga föreskrifter. Att Rikets Ekonomiska . Lagar tarfva en revision och utgallring, grundad på närvarande tidehvarfs behof, är r,edan så ofta påstådt och af Rikets Ständer vid de sist öfverståndne Riksdagar yrkadt, att Utskottet icke behöfver, rörande denna omständighet, ingå i någon vidlyftig framställning.