Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hermiones röst var böjlig och välklingande; intrycket förhöjdes genom den sällsynta, ljuvliga harmonien av lugn och värme. Tankarnes anstormande mängd, fantasiens ökade kraft, hjärtats livligare slag hade icke påskyndat ordens gång; de utvecklades som en gyllene kedja, länk vid länk, inför de lyssnande vännerna. Hon var hänförande i denna stund, filosofens dotter; allvaret vilade på hennes panna, själens hänförelse tände en högre, andligare glans i de tankfulla ögonen och göt en purpur, lik aftonrodnadens återsken på ett isfält, över de rundade, men bleka kinderna; hennes mun smålog, hennes åtbörder voro lugna som hennes ord, den ädlaste blygsamhet förmälde sig med den omedvetna högheten och värdigheten i hennes härligt formade växt, varav den antika dräkt hon bar var ett kyskt, förklingande eko. När hon slutat var det tyst över gården. Alkmene hade avlägsnat sig, fåglarne hade upphört att sjunga, endast springbrunnen sorlade som vanligt. Men tystnaden bröts av en okänd röst. Främlingen i den grova filosofmanteln stod framför de unga kvinnorna. TIONDE KAPITLET. Filosofens hem. (Forts.) De sågo hans åldriga, fårade anlete och hörde honom säga: - Förlåten min djärvhet, I unga kvinnor och du, Hermione, filosofens dotter, som jag igenkänt på dina ord. Jag är en främling, som nyss i aulan väntade på din fader, men frestades så mycket av springbrunnens svalka och de sköna blommorna, att jag vågade intränga hit ... Min djärvhet ökades, då jag såg, att även här är han nu borta, den avundsjuka porten, som för ej så längesedan överallt skilde kvinnornas gård från männens. Förhållandet mellan de starke och de täcka artar sig friare, hjärtligare, jämlikare, såvitt jag får döma av mina egna rön ... och uppmuntrad härav vågar jag det ännu djärvare steget att upplysa er, att jag lyssnat och gärna vill inblanda mig i ert samtal. - Du förekommer då vår önskan. Atens kvinnor vörda ännu filosofmanteln. Sitt ner i vår krets. - Gubbar äro pratsjuka. Haven undseende med dem! Det följer med åldern, fortfor den okände skämtande.
79 4 i 66 7 | » angående anslag till sådan i för Falu stads samt Stora 1 Kopparbergs församlingar — 4 i 66 7 Protokoll, angående fullbordad granskning af de i Stats-i n rådet förda — 3 — 8 — a. a. 4 April a. a. 4 April a. a. 4 April a. a. 4 April » Riksståndens, angående vissa kostnader för tryckning af . — 4 i 58 — b. 26 Mars b. 26 Mars b. 28 Mars b. 26 Alars Protokollsutdray, Riksståndens — 9 —. Provincial-läkare, om bestämmelser rörande ersättning för sjukbesök — 8 — 28 — b. 13 Jan. b. 13 Jan. b. 24 Jan. b. 20 Jan. » angående anslag till löner åt nya 1 4 i 66 54 1 » angående förbättring i deras aflöning — 4 i 66 55 » extra, angående full aflöning } Se Åttonde HufvudTiteln. åt 22 sådana 1 4 i 66 55 i » angående anslag till löner åt nya — 4 i 66 55 1 / Provinsbanker, om inrättande af s. k. sedelutgifvande — 6 i 23 — b. 1 Maj b. 28 April b. 1 Maj b. 1 Maj Pakaviks fjor den, om förändrade föreskrifter rörande laxfisket i deri 8 22 b. 5 Jan. b. 3 Jan. g. 3 Jan. b. 3 Jan. — 61 — Q. N:o a % < 3 2 Qvarnar, mjöloch såg-, om utredning och närmare bestämmande af den rustningsi skyldighet, som må åligga' dem, hvilka, i förening med | jordegendom, en sådan skyldighet utgjort, men blifvit derifrån befriade Qvinna, om utvidgande af hennes medborgerliga rättighe - ter I anledning af återremiss Förslag till voteringsproposition Voterings-resultat R. Ramsele sockengräns och Tåsjö kyrka i Wester-Norrland, om väganläggning mellan . Ramsjö kyrka och Letsbo by i Westra Helsingland, om väganläggning mellan Randel, Andreas, Konsertmästare, om pension åt hans enka Regeringsformen, om ändringar deri, sammanhängande med det hvilande förslaget till ny Riksdagsordning
Ytterligare säges här inom dessa fyra roder, Deu 17 Octobcr S. m. att den militär'-befälhafvare, som, på sätt nämndi är, förgår sig, icke blott skall straffas, utan äfven stånda till laga ansvar för den skada, som af det honom underlydande krigsmanskap föröfvas. Jag vill fråga: hvar tinnes någon rimlig rättsgrund för undantag i detta fall från Hen allmänna satsen, alt hvar och en bö‘r sitt brott böta? Om militär-befälhafvaren underlåter alt vidtaga de åtgärder, som erfordras för att afböja sådant, hvars förekommande denna förordning åsyftar, så är han felaktig; men om lian icke uraktlåtit sin pligt att upprätthålla disciplinen och alt varna för öfverdrift, och framförallt, då han ser olagligheten utöfvas , 0111 han icke underlåtit alt söka förekomma sådant ; så har lian fullgjort sin pligt och nr icke brottslig ; och då han sålunda uppfyllt sin pligt, så vore det väl i högsta grad orimligt, om han skulle vara skyldig alt stanna i ansvar för de olagligheter, som kunnat blifva begångna utaf det under hans befäl stående manskapet. Om han commenderar t. ex. 400° man och compagnierna på flyglarna befinna sig på ett afstånd från honora af t. ex. 1000 alnar, och befälet för dessa compagnie!' begår någon olaglighet, — är det då rimligt att befalhafvaren för denna militärslyrka skall stå till ansvar för de förbrytelser eller den skada, som utaf det under hans befäl stående krigsmanskapet, honom ovetande, eller fmot hans vilja, kan blifva föröfvad?
Det är en repetition af hvad förut varit yttradt, men jag förstår icke hvaruti Konungamaktens styrka skulle bestå, om den skulle försvagas derigenom, att man sätter folket i ett naturligare förhållande att kunna sjelft beräkna sina skatter. Här är äfven repeteradt, att embetsmannasjelfständigheten derigenom skulle minskas. Jag kan icke föreställa mig hvaruti embetsmannasjelfständigheten består, om den beror ensamt af sättet alt få sina löner; ty så klart begrepp kan jag icke göra mig om embetsmannens sjelfständighet, att den skulle vara beroende på lönevillkoren eller deras utgörande på ett eller annat sätt. Jag tror att det ligger i karaktären af tillgifvenheten för fäderneslandet och dess egentliga bestämmelse är, att bidraga till landets och dess innebyggares fördelar. Den 7 September e> m. 83 En annan värd talare förutsätter, alt den så starkt stigande spannemålsproduktionen skulle nödvändigt åstadkomma fall i priserna, vid hvilket förhållande räntegifvarne skulle komma att lida mycket, om persedlarne förvandlades i penningar. Jag vet likväl icke, att man kan hafva anledn. sluta till elt sådant förhållande. Det är icke mer än två är tillbaka, då här var en högst betydlig nöd på spanemäl, och dä så oerhörda priser egde rum, att rågen gällde 27 r:dr, och kanske för många säljare deröfver. Således vet jag icke hvad delta inkast skulle kunna inverka. Hr Rosenblad påstår, att räntegifvarne nödvändigt måste åstadkomma myntförsämring, och har dervid vidrört premisser i detta hänseende, hvilkas rätta mening jag icke kan uppfatta. Han vill hafva drängedagsverke!! bibehållna såsom en räntetitel, jemte spanemål och smör. Jag hemställer till dem ibland R. o. Ad., som bilrädt vid markegångssätlningar, om dessa ränlepersedlar, med undanlag af spannemål, som utgör det egentliga föremålet för markegångssällningen, om dessa persedlar blifvit i markegång satta med den noggranhet och omsorg, att rättelse deraf kan hämtas.
Att, med en sådan rättegångsordning, begära ovilkorlig verkställighet af Lagens straffbestämmelse; eller att, i saknad af den, begära helgd åt några begrepp, af hvilket värde som heldst; det är mera än enfaldigt. Erfarenheten har besannat det; och såsom bevis derpå, må mig tillåtas, alt, medskyldig glömska åt författarne, åberopa utgången af någre sådane actioner. I en af våra Provincestäder hade en tryckt skrift utkommit, som icke blott anföll, utan hånade sjelfva den heliga Försoningsläran; men åtalet blef ogilladt, och författaren frikänd från Den 25 Januarii f. m. allt ansvar. En annan, i hufvudstaden utkommen, skrift åtalades, såsom till den grad predikande Fatalismen, att, enligt den, mördaren och rånaren hade ingenting att förebrå sig, emedan de blott uppfyllt den bestämmelse ödet förut gifvit åt deras lefnadslopp; en lära, hvarigenom begreppet om skilnad emellan dygd och brott, ja,begrepget om en belöning eller ett straff efter döden, voro tillintetgjorda; men af Jurymännen ogillades åtalet, och författaren frikändes från ansvar. — Med visshet kan man antaga, att om någon af våra HofRätter varit Domare i dessa mål, hade en så oförsynt strafflöshet icke varit att påräkna. Alt man, efter ett så fåfängt bemödande att gifva beskydd åt våra religiösa och moraliska begrepp, lemnat våra politiska åt förgängelsen, kan ej skäligen klandras; och om det sträfvande, som, i allmänt tryck, mera än ofta framställes, att bortjaga våra monarkiska begrepp, för att, i deras ställe, inflytta rent republikanska; om det ej innebär någon fara för vår tid, så ligger förtjensten deraf åtminstone sannerligen icke i vår tryckfrihetslag, eller i någon dess förmåga till återhåll deri. — Såsom ett icke indifferent bevis på Juryinrättningens böjlighet under dagens och ställets opinion, må jag äfven erinra om ett förefallit tryckfrihetsmål, äfven i en Provincestad.
Skulle de icke befinnas antagliga, då först bör fråga Uppstå om deh mindre lämpliga utvägen att bilda en särskild pensions-cassa, ensam för denna dass af medborgare, och följaktligen kan något hinder för R. o. Ad. icke uppstå alt bifalla detta betänkande. StatsUtsk:s utlåt. N:o 263 b)ef af R. o. Ad. bifallet. Upplästes K. M:s denna dag ankomna nåd. propos. till R. St., ang:de bildandet af en styrelse för allmänna arbelep; gifven Stockholms slott den 20 Augusti iS40> Remitterades till StatsUtskottet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i lill 3 e. ni. In fidem protocollij F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 26 Augusti i84q. Plenum kl. 6 e. m. justerades 4 prot.utdrag för denna dag f. m. Justerades pleni-prot:n för den 10 dennes f. och e. m. 36ö Den 36 A u g u s t i e. ni. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gust.: Jag hoppades icke, att öfverläggningen om pensioner för f. d. Statsråden Frih. Åkerhjelm och Gr. Hård skulle så skyndsamt försiggå. Jag var under litlen en stund i cancelliet och satte en ordningsföljd i mina annotationer, och då jag återkom, var öfverläggningen fulländad, hvarigenom jag gick miste 0111 tillfället att yttra några få tankar, dem jag nu önskar framställa, för att åtfölja återremissen. H. Ex. uppläste derefter följande: Politiskt medhåll är opinionssak. — I fråga om statsmäns bedömmande hinner samtiden sällan, om någonsin, till mathematisk visshet. Embetsmannaförtjenster, som utom statsmanna-ansvarigbetens område blifvit inlagda, och hvarmed Staten gagnats, de utgöra deremot factisk, handgriplig visshet. Sådana förtjenster hade desse 2:ne ifråga var. statsmän före sitt inträde i rådet, och i utmärktaste grad inlagt. JDetla är obestridligt och obeslridt.
Med förmälan, hurusom stadgandet i denna §, att utskänkning af bränvin icke må utöfvas af den, som idkar annan handel, till hvars bedrifvande särskildt tillstånd erfordras, mångenstädes skulle kringgås, har Anders Gudmundsson från Hallands län föreslagit, att denna § måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”På det ställe i stad och i den gård påSandet, der minuthandel med eller utskänkning af bränvin är tillåten, må icke handelsvaror försäljas, vare sig med eller utan rättigheter till handels utöfvande, vid ansvar för den, som med sådan handtering heträdes, att första gången böta 50 R:dr R:mt och andra gången vara sin hränvinsförsäljnings-rättighet förlustig.” Lagstiftarens afsigt med stadgandet i denna § har varit, att handel med bränvin icke skulle få utöfvas i sammanhang med annan sådan handel, till hvars drifvande burskap eller särskildt tillstånd erfordras, vare sig i stad eller på landet, Då nu den, som idkar sådan handel, till hvars drifvande särskildt tillstånd erfordras, hvarken i stad eller på landet får utöfva utskänkning af bränvin, icke eller å landet idka minuthandel med nämnde vara, så kunna hränvinsförsäljningsstället och handelsboden icke lagligen finnas i samma lokal och lagstiftarens, liksom motionärens syfte bör genom nämnde föreskrifter tillräckligen kunna uppnås. Skulle det åter inträffa, att någon, utan särskildt tillstånd till handels utöfvande, företoge sig att å bränvins-försäljningsställe idka handel med andra varor än bränvin, så finnes i allmän lag för olaga handel straff bestämdt, hvilket Utskottet icke anser för detta fall behöfva undergå någon skärpning, hvadan Utskottet tillstyrker, att Anders Gudmundssons ifrågavarande förslag måtte lemnäs utan afseende. §§ 7-10. Herr Dahm har anmärkt, att genom stadgandet i dessa §§, enligt hvilka utskänkningsrätt icke kunde för helt och ännu mindre för flere kommande år, eller för obestämd tid förlänas, uppstode ett väsendtligt hinder för inrättande af ändamålsenliga liöteler i städerna.
Man måste lära sig att bära sjukdom och lidanden med tålamod och undergifvenhet, att icke förlora modet och att göra vården så lindrig som möjligt för ens anhöriga. Dertill behöfves i sanning en god del sjelfbeherskning, och just denna felas tyvärr ofta helt och hållet den sjuka. Hon jemrar sig och knotar öfver sitt tillstånd, anser sig för den mest beklagansvärda bland menniskor och gör derigenom sig sjelf och andra olyckliga. Hur bedröfligt ter sig icke ett sådant hus, der en dylik sjuk finnes, och huru tungt är det ej för de anhöriga att bära det onda lynnets utbrott! Det förefaller en förunderligt, när man på sjukbädden återser en menniska, hvilken man förr kände som god och glad, förvandlad till en knarrig egoist. » Hvarför skall just jag drabbas af detta onda? » hör man ofta den i r\ I L / | i \ J hl | \ | användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. sjuka utropa. Hvarför skulle då just du icke träffats deraf; har du så mycket bättre förtjenat? Se dig om, öppna din själs ögon och du skall erkänna, hur ringa ditt eget lidande är emot allt det elände, som herrskar i verlden. Vänd dina tankar bort ifrån ditt lidande, sök förströ dig genom uppbygglig läsning, bemöda dig att återvinna den sinnets glädtighet, som du förlorat, försök att vara undergifven och nöjd, och redan i detta skall du finna mycken lindring. Genom själens herravälde öfver kroppen sättes gräns för sjukdomen; kroppen lider, men själen är frisk, och dess fasta vilja förhjelper till att utan klagan bära smärtorna. I regel äro männen de, som först förlora tålamodet och hvilka äfven obetydliga smärtor och en ringa opasslighet bringa ur jemnvigt för lång tid. Men äfven bland qvinnorna gifves det många, för hvilka begreppen » sjelfbeherskning » och » sjelfförsakelse » i lidandet äro främmande. D e lemna sitt lynne fria tyglar, gifva sig sina okufvade nerver i våld och tänka endast på sig sjelfva.
Brefwet till Kammar-Cvllegium den 26 Ianuarii »SoI gifne Stadgande, hwarigenom hwarje rättsökande part! bemälte Kongl. Collegium bl>fwit älagdt, att innan hans Besvär, förklaring eller anmärkning derstädes emottages, till Lollcgii Caneellie rlägga en afgift af 16 H. Banco, hade wal Beswärsoch Oeconomi-/-Utskottet i Betänkande af den 7 dennes förklarat» att i fräga warande Cari» cellic-afgist More af e» sä olänipelig dch för rättsökande Parter tryck nde bcffaffcnhet sann g UNdad pä en sä felaktig princip? - att Utskottet ansett stg döra bos Riksens Stander tillstyrka den unde dän ga anhällan hos Kongl» Majit, att det påbud hwarigenom denna afgift blifwit tillläteN, mätt'' genast i Räder warda Uphafwet, men Borgare-Standctsom ansäg j frägawarande afgift, r för'- hällande till desi obetydlighet och nyttiga anwändande, hwarken kunna sägas wara af nägon tryckande beffaffenhet eller sakna en billig grund uti de omständigheter, hwilka säsom skäl till denna författning i Kongl. Wajits Näbiga Skrifwclfe äberopas, fann för sin Lcl icke anledning att om högfkberörd-e PäbUds UphäfivaNde underdänig anhällan göra, utan blef alltsä Utskottets ofwanberorde förslag Lif Ständet förkastadt. Och skulle dd Respective MedStänden ivvrdsamt och wänligen härom underrättas. lir suxrs» S. D. Eifwer de till Riksens Höglost.
N:o 37, i anledning af väckt motion om förändrad lagstiftning angående, förmyndare-vården. Bih. lill R. St. Utkkötlets hemställan i anledning af en utaf Hans Exc. Herr Grefve Löwenhjelm väckt motion bifölls; oell blef det af Utskottet framställda förfallnrngs-försldg jemväl bifallet. N:o §8, i anledning af väckt motion om ändring i vissa delar af f7 kapitlet Handels-hal keti och andra författningar rörande borgenärers rätt och iöreträde för hvarannan till gäldenärs egendom. Utskottets förfaltnings-förslag bifölls, med undantag af §§ 9 och 13, hvilka, på grund af deremot gjorda anmärkningar, återremitterades; hvarjemte Ridderskäpet och Adeln, som lemnade Utskottet öppet att vid förslagets förnyade granskning föreslå sådana jemkningar i de godkända delarna, som kunde föranledas af blifvande förändringar i de återremitterade, förklarade, det Ståndet medgåfve, att dett förmånsrätt, sorn frälsemän för närvarande ega för fordringar hos deras uppbördsman må upphöra, dock med vilkor och under förutsättning, att det ifrågavarande författainggföPsfaget klefve af Rikets Ständer och Kongl. Majt till dess hufvudsakliga delar antaget. S. I). Föredrogos och kales lill handling arne Stals-Utshottets den fl dennes bordlagda Memorial. N:o 126, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandena N:ris 49 och 50, angående regleringen af utgifterna under Riks-Slatens Andra och Tredje Hufvudtitlar; samt N:o 127, i anledning af återremisser å 28:de punkten af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvudtilel. S. D. Föredrogös och biföllos Stals-Ulskottets nedannämnda, den 14 dennes bordlagde Utlåtanden, nemligen: N:o 151, angående föreslagen eftergift och afskrifning af ett
SDanseende till ssedde anmärkningar emot StatS - Ulffottecs sedan den 26 Zunii pä Bordet lagde Betänkande, angående tillökning uti en del Embcts, och Tjenstemäns lönings-wilkor; blef detta ärende till Stats-Ulssottet äterremittcradt, att taga det under ytterligare ösworwägande, och, sä fort nänsin möjeligt ar, desi derefter lämpade Utlakande benäget meddela. Ut supra. klx krotocoUc», 6. LrinkmLN. Ut - n2o , Den 6 Julik. Utdrag af prolocollct, hållet hos ^ederwända Bonde Ståndet wid Urtima Rlksdagen i Ör ebro den z Julik 1312. SD. ^onglMaj:ts Nådiga skriswelse til! Riksens Ständer, gifwen Örebro Slott den 25 sistledne Junst, angående den wid Riksdagen den 2g:de Martil iZro Ureftagne Rcwision öfwer Förwalt ningen af alia Rikets Medel under de senast fram ftutne arén; renillterades till Stats-Utskolcer. Ut supra. Lx protocollo, O. Ui ingman. Utdrag af Protocollet, hället hos ^eder-, wärda Bonde-Standet wid Urtrma Riksdagen i Örebro den z ^ulri 1812. S. D. ^Efter förnyad föredragning af Stats-Utstottets, sedan den 26 Junii pä Bordet lagde Betänkande, angående Secreterare» Lönngrens ansökning, i afseende pä desi Wlxel-Skuld till Riksgälds «Contoiret; dies det till alla delar af BondeStandet bifallit. Ut supra. Lx ?rotocollo, 0. Lrin k. man. Uppläst hoö Ikidderff. och Adeln d. 6 Julli. , Prcst-Ständet den 6 Borgare-Ständet d. 6 - BondeStänder den 6 Riksens Ständers '"tats-Utskotts ntlätande öfwer hos Högloft.
Posses reservation, pag. 26, samt Hrr Edenhjelms och af Schmidts reservationer, pag. 34, i Utsk:s betänk., yrkar jag vördsamt, att denna art. måtte från nya bevilin.stadgan uteslutas, såsom rättsvidrig och ändaraålslös, — rättsvidrig, emedan den ej grundar sig på något inkomstgifvande föremål, och sålunda afviken från sanna beskatlliingsprinciper, — och ändamålslös, emedan den ej förhindrar sträfvandet efter karakterer, der delta eljest skulle vara för handen efter individuell begrepp om saken, betraktad såsom ett lofligt mål, så länge grundlagar och borgerliga lagar ej förbjuda det. Tvifvelsmål kan ock möta derom , huruvida ämnet verkligen ingår i Svenska folkets sjelfbeskaltningsrält. Art. 4. §§ 3g till och med 48. Alt förordna om sättet för mantalsoch skattskrifningen, med ledning af äldre och nyare gällande beskallnirigsgrunder, samt af R. St:s beslut angtde bevillnma m. m., hav varit, är och förblifver ostridigt en regerings-åtgärd, tillhörande Konungens ekonomiska lagstiftningsmakt, hvilket afven uppenbart bevisas af allm. författnm om mantals-och skattskrifning, utfärdad af K. M. den 3o Sept. 1812, utan Ständernes medverkan. Lagstiftningen härom bestämmer dessutom ang:de vissa andra medborgerliga förhållanden, än beskattningen, ordnade genom utkomna särskilda allm. lagar och K. författningar, deri lagbuden antaga persons mantalsskrifning till grund för bestämmelsen örn hans rätta hemvist samt deraf beroende rättigheter och skyldigheter inom hemorten eller communen, — om behörig domstol i rättagångstvister och andra frågor; för möjligheten att rösta i commtinal-angelägenheter, att erhålla resepassoch vandringsbetyg från hemorten, om och när så behöfves; att uppehålla sig inom viss commun och der vid behof njuta fattig - Den ig
I öfrigt får jag anmärka att 1823 års, af den siste värde talaren sä strängt åberopade und. skrifvelse, icke vid jemförelse af de Utsk:s-betänk:n, som grundlägga densamma, kan anses innehålla någon annan mening — och derom, icke om ordalydelsen har jag här yttrat mig — än den att viss jord, som kunde anses enl. författningarne skyldig till ständig rotering, t. ex. nybyggen eller kronojord, skulle uteslutas från extra roleringen. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, alt i afseende på förevar:de utlåt, blifvit yrkadt, dels af Hr Dalman bifall derå, dels af Frih. Cederström, med hvilken Hr von Hartmansdorff förenat sig, att R. o. Ad. med afslag å så väl K. M:s i ämnet afgifna nåd. propos. som Ulskms utlåt., måtte gilla det af K. M. för Halland faststäl da roteringsverk, och dels af Hr von Hohenhausen bifall till K. M:s nåd. propos., i öfverensstämmelse med Hr von Troils vid Utskms utlåt, fogade reservation. Propos. till bifall å Utskms förevar:de utlåt, blef härefter framställd, men besvarad med starka nej blandade med åtskil liga ja. Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad., på sätt Frih. Cederström föreslagit, behagade, med afslag å K. M:s i ämnet afgifna nåd. propos. samt Utskms utlåt, deröfver, gilla det af K. M. för Halland fastställda roteringsverk. Ropades ja och nej. Då sedermera Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad., på sätt Hr von Hohenhausen föreslagit, behagade bifalla K. M:s i ämnet afgifna propos. i öfverensstämmelse med Hr von Troils reservation, ropades starka ja blandade med många nej; hvarpå Hr Den 12 Augusti f. m. 205 Landtm, förklarade det lian trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande.
Men då hon senare gick ut för att handla något, märkte hon genom sockerbagarns fönster j u s t en af sina flickor — och därtill en af de fattigaste — stå därinne och köpa en hel påse karameller. D å stärktes hennes misstanke. Nästa morgon frågade h o n barnen, om någon märkt, att hon dagen förut glömt sin portmonnä på katedern. N e j, ingen hade sett den. hofleverantör ^ - | r 7 KAPITLET. Emellertid föreslog j a g m i n m a n, att vi skulle försöka lefva s å där billigt, m e n han trodde, att det inte skulle gå, ty han ville äta sig mätt, p å s t o d h a n, och det ville j a g också, förstås, o c h s å ville han h a sitt kaffe två gånger o m dagen o c h sitt ägg — ack, de kosta j u nu ä n d a till 2, 5 0 kr. pr tjog — m o r g o n och kväll vill han ingalunda försaka. sten. H o n anade, att någon af dem tillägnat sig den, o c h för att icke skuggan skulle falla på nå- gon oskyldig, bad h o n, att den s o m tagit slanten, skulle b e k ä n n a det. Men alla tego. Under lofstunden blef det ett tissel och tassel. Kerstin var ledsen. Men n å g o n tid därefter öfverraskades L a u r a på bar gärning, då h o n höll på att stjäla socker ur skolföreståndarens kök, och nu upptäcktes en hela m a s s a stölder, s o m hon begått under en längre tid m e d m o d r e n s vetskap. (Forts.) Från Iduns läsekrets. Min » gubbes » kritik. (En Jag svarade förstås, att det hade j a g aldrig gjort och trodde mig ej heller om att göra det. Han ville om s ö n d a g e n, u t o m sitt glas lagerdricka, äfven hafva soppa.