Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer icke beslutat indragning eller förändring till beloppet af det å Hiks-Statens 6:le Hufvud-Titel beviljade årliga anslag af 5.000 H:dr B co till fiskeri-näriugens understöd, frågan om detta anslags fortfarande, hvarom framställning i motionen äfven förekommer, redan blifvit afgjord, få Utskotten i anledning af motionen vördsamt föreslå, att Rikets Ständer malte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj-‘t täcktes, till upphjelpande af sillfisket i Bohuslänska skärgården, i .Nåder vidtaga sådana åtgärder: l:o att, efter skeende undersökning till bestämmande dels af skillnaden emellan små oell stora sillvadar, dels af storleksmåttet för maskorna å de stnåvadar, hvilka, såsom mera grofmaskiga, anses kumla vid sillfiske utan olägenhet nyttjas, begagnandet af grofoch finmaskiga stora vadar samt finmaskiga stnåvadar, såsom redskap vid fiske i omförmälde skär - 32 Statssalut Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 71. gård, icke må vara lillålet längre tid än omkring Tre år, sedan påbud derom blifvit utfärdadt; 2 To alt den, genom 2 Cap. 7 § i Kongl. Fiskeri-Stadgan af den 14 November 17G6, alla Svenske undersåtei' medgifne rättighet att idka sillfiske å Bohuslänska kusten inskränkes i så måtto, att, utan rubbning af annans tili äfventyrs egande bättre rätt, strandegare må, jemväl för sillfiske, åtnjuta den enskilda rättighet till ”fiske och vatten,” som genom 6 § af berörde Stadga blifvit för annat saltsjöfiske honom tillförsäkrad; och 4:o att närmare bestämmelse gifves om den i sistnämnde § omförmälde yttre gränsen för strandegares rättighet till fiske och vatten. Stofkholm den 4 Mars 1845. STOCKHOLM, elmen & granbergs tryckeri, 1845. Stats-, samt Allm. Besvoch Eko*.~Ulskottent Utlåtande, Nio 72.
Då nu deras underhäll vid arbetshuset alltid måste blifva dyrare än örn de försörjas inom församlingarna, enär jag förutsätter, att desse arbetshus komma att förläggas i residensstäderne, lärer väl häraf vara en gifven följd, att ingen församling sänder sina fattige och lösdrifvare lill arbetshus, hvarest de få underhålla dem, med mindre än att de icke vilja mottaga arbete inom församlingen. Såsom ledamot i sockennämnd har jag flere gånger varit i tillfälle att beklaga, att det icke funnits någon makt att tvinga kringdrifvande qvinspersoner till arbete, och jag tror, att de här ifrågasatte arbetshusen skulle komma att blifva ett hälsosamt correctiv mot detta kringstrykande. Hvad åter angår en talares yttrande om bristen på arbete inom provinserne, så får jag nämna, att jag denna höst förgäfves sökt, att erhålla arbetsfolk emot högre dagspenning än som t. o. m. under sommarmånaderne vanligen beslås, hvaraf linne torde finna, att åtminstone inom den ort, der jag bor, brist på arbete icke förefinnes. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: I detta ämne utbeder jag mig få tillägga några få ord. Frågan är här om den rätta behandlingen af det lösa folk, som börjar med att vara lösdrifvare för att sedan ikläda sig det mindre hedrande af korrektionister och sluta vanligen med en ännu mindre hedrande benämning af fästningsfångar. Sådan är en icke obetydlig del af populalionen inom vårt land. Vi hafva sett den ökas årligen och om med de kostnader, som desse korrektionister och fästningsfångar nu förorsaka oss, vi jemföra dem, som för samma ändamål användes för några och 20 år sedan, skall man .rent af förskräckas, att se tillvexten af denne dåliga population och Statens omkostnader. Vi hafva baft en förtjenstfull, måhända den mest förtjcnstfulla man, åt hvilka Konungen anförtrott fångvården nemi. aflidne General-Direktören Clas Liwijn. Han har utgifvit en utmärkt skrift i ämnet och med siffror bevisat, att i samma mån man gjort oförsigtiga och oförståndiga indragningar af arméen, i samma mån har fängantalet ökats.
Bancooch Ixig-Utskotlens Utlåtande, N:o S. 7 §• 44:o ali denria §. är otydlig, och borde, till undvikande deraf, förändras till följande lydelse: ”Upplåning, vare sig under hvad namn, som helst, må ej eller ete. 45:o alt den egentliga fördelen af Bankrörelse går för massan af folket förlorad, om upplåningsbevisen ej blifva löpande. 12 §. 46:0 Att den föreslagna lånetiden är för lång, emedan Banken bäst fyller sitt ändamål om denna är kort och då äfven eger den största säkerhet; hvaremot, å andra sidan, blifvit yltradt, att den föreslagna lånetiden är för kort: 47*0 att Lagen ej borde bestämma räntan lill 5 procent; 48:0 att den stadgade straffräntan'af ^:dels procent i månaden, såsom stående i strid med allmänna Lagen, så länge räntan ej är frigifven, icke borde få ega rum; 49:0 att 1 :ta mom. är i så måtto otydligt, att det saknar bestämd föreskrift om straffränta lör creditiv-tagare, som ej i rätter tid betalar, till undvikande af hvilken otydlighet blifvit föreslagen följ,ande redactions förändring: 'Vid utlåning eger Banken, då ränta ej är ulfast högre, än efter ”fern för hundrade om året, och utlåning ej ställd på längre lid än 6 majmånader, alt afdraga räntan för hela lånetiden. Derest Disconteller "Creditiv-låntagare ej betalar å förfallodagen, vare Banken berättigad att *’från nämnde dag’' etc. ,3 §. 5o:o Att utlåning ej borde få ske på namn och borgens-förbindelser, utan emot vexlar och säkra hypolhek. 14 §■ 51:0 Alt Bank ej borde ega rättighet drifva någon handel; 52‘o att stadgas måtte, det försäljning af inköpt egendom skall ega rum så snart densamma kan afyllras lill det pris, hvarföre den blifvit för Bankens räkning inropad. 8 Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N.o 5. 15 §. 53:o
— Norénska, » 14. — Rönnowska » 168. Theaterns, Kongl, räkenskaper » 163-166. 249. arbetares sjukoch begrafnings-kassa » 164-165. Tiden för nästa Stats-reeision » 200. Tjenstemanna-fond, Civilstatens pensions-inråttnings, bilagan litt. 0. vid » 101. Topografiska korpsens räkenskaper » 88-89. Trädgårds-föreningens elevskola » 188-189, Tullverket » 42—45. 210—211. Ulriksdals slott » 152—153. 247—248. Ultuna Landtbruks-institut » 195—196. 275—276. Undervisningsverk, Stockholms stads, Universitets, Lunds, räkenskaper » 181—182. — Upsala dito :.. » 179—180. Utgifter, extra, anslaget till Wadstena krigsmanshus-kassa » 10. 251—253. Bilagan litt. P. vid » 104. Tabellerna vid » 123, 124. Wattenaf'tappningar » 107. Wermdö brobyggnads-bolags lån » 18. Westerbotten, afvittringar i 143. Bilagan litt. R. vid » 143. Wester-Norrland, afvittringar i » 142. Bilagan litt. R. vid 143. Westerås' stifts Konsistorii räkenskaper » 183—184. 269—271. Westra jernvågs-stanibanan » 108—113, 115-117- Vetenskaps-akademiens räkenskaper » 154—157. Veterinär-inrättningen i Skara » 48—49. — i Stockholm » 48. Vexelundervisningens Normalskola » 185—187. 272—274.
N:o 1 icke vore värd mera än 5oo R:d, men N:o 2 värd 900, så att hela värdet af båda gör 1400 R:d; så säger man med rätta, att Inteckningshafvaren (C,) som på dessa Fastigheter utlånar 4oo R:d, hai' full säkerhet antingen han låter inteckna hegge eller endera. Ty om han ock tager inteckningen i blott N:o 1 så är der full säkerhet för 4°° R;tl efter förutnämnde regel, enligt hvilken B, vid utsökandet af sina 1000 R:dr får göra det afseende på C:s rätt, att 900 R:dr tagas*utur N:o 3 och bristen af N:o 1. Så rättsenlig emellertid berörde 19 §. än synes; kunna likväl fall uppstå, då det blifver rent af omöjligt, att densamma efter bokstafven värkställa; och Herr Grefve tyint har derpå i dess anförande ganska ngfcigt anvisat. Om t. ex. en, Borgenär först fått generel inteckning å Egendoxnarno N:o 1 och 3 och Borgenärerne LngUtskottcts Betänkande*- 1291 B och C derefter vinna inteckning, den förre i N:o 1 och den sednare i N:o a, så påstå håda med lika rätt, att endast bristen skall tagas hos hvardera. Den ene påstår nemligen, att generelle Intecknings-» liafvaren först skall låta sälja N:o 2 och taga fyllnaden af JNT:o 1, och den andra deremot, att N:o 1 skall säljas och bristen tagas af N:o 2. Dessa påståenden upphäfva hvarandra. Detta synes svårt att hjelpa, om icke dermed att i InteckningsLagen införa den grundsats, som Lagstiftande Magten i Bajern antagit: att nemligen sedan en generel Inteckning föregått, efterföljande Specisla Inteckningar behandlas såsvin vore de äfven gener ela j dock med iakttagande af tidens ord. ning dem emellan.
Befallningshafvande mätte anbefallas, att noga tillse, det Haradshöfdingarne, å utsatt samt i Häraderne behörigen kungjord dag, under påstående SommarTing, må för TingsMenigheten upplåsa ordentligen författad räkning öfver Häradets andel uti föregående årets SaköresMedel, och densamma ofördröjligen derefter till vederbörande LandsContoirs granskning insända, tillika med de förslag till medlens användande för Häradets behof och nytta, som Häradsboerne ega framställa; hvarefter Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle ega, att ej allenast öfver sådane förslag meddela beslut, utan ock tillhålla LandsContoiret, att vid berörde granskning noggrannt tillse, det icke någre andre utgifter, än de i sådan ordning beslutade, få af Häradets enskilda lott i Sakören utgå; hvilket dock till Riksens Höglofl, Stånders vidare pröfning vördsamligen öfverlemnas. Stockholm den 26 April 1825. LngUtskotttts B etankanden. i$y N:o <jt. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af väckt fråga, att Kongl. LagCommittåen måtte håras ■ öjver alla Lagförslag, samt deraf föreslå Redactiomu. Hederv. Bondeståndet har, genom ProtocollsUtdrag af den 2 nåstl. Februarii, till Utskottens gemensamma handläggning remitterat ett Memorial af RiksdagsFullmägtigen Carl Fredr. Berg ifrån Bohus Lån, deruti anföres, att en allmän klagan skall röjas deröfver, det särdeles de oeconomiska Lagarne äro felaktige, tillkomne liksom slumpvis, uti inbördes sammanhang, otydlige och derjemte så mångfaldige , att den enskilde mannen, hvarken kan förstå dem, eller skaffa sig en säker kännedom om deras tillvarelse, en kännedom, som skall saknas äfven hos Ämbetsmannen. Följderna häraf skola vara i högsta måtto menlige, den näimaste och svåraste likväl, att man fattar ovilja för Lagar, som man ej förstår , och hvilka mera synas vara en snara än ett värn.
Ständer borde aflåtas om arfvodets uppförande såsom särskildt anslag å Byråns stat, — så bade, efter erhållen del af detta nådiga beslut, Kammarherren Leyonmarck, uti en förevarande memo rial bilagd skrift, hos Chefen för Statistiska Central-Byrån anmält sig att, från och med sistlidne September månads början, åter inträda i sin förra Revisors-tjenstgöring, med anhållan likväl att, då han, såsom tillika anställd i Kommers-kollegium, under hela den tid han innehaft ifrågavarande Revisorstjenst egt att hemma hos sig på lämplig tid verkställa Revisors-göroinålen, honom mätte äfven hädanefter tilldelas endast sådana göromål, som han kunde i sin bostad förrätta, anförande Chefen för Statistiska 6 Bil. N:o 4 lill Kongl. Majsts Nåd. Prop. N:o -/, om Statsverket i859. Central-Byrån härvid, att besparingar å reservations-anslaget, 5,000 Riksdaler, lill extra biträden inom Byrån visserligen nu funnes, men att della förhållande, beroende dels af en inskränktare verksamhet i början af Byråns tillvaro, dels af skyldigheten att spara medel för nya statistiska undersökningar, utgjorde ett undantag, som ej borde komma att inträffa när embetsverket ytterligare utsträckte sin verksamhet och att fördenskull angeläget vore, att, om Kongl. Majit komme att aflåta nådig framställning till Rikets Ständer angående uppförande af arfvode! till Kammarherren Leyonmarck såsom särskildt anslag, detsamma jemväl måtte äskas under sin särskilda titel, så att det ej föranledde någon minskning i det för extra biträden behöfliga reservations-anslaget.
N:o 18, öfver väckt motion, ang:de grunderna för frii 1— seräntans utgörande; N:o 19, i anledn. af väckt motion om ändring i tullförfattningarna ; N:o 20, i anledn. af väckt motion om ändring i sättet för landsoch stadsfiscalers till och afsättande; N:o 21, i anledn. af väckt motion om utfärdande af ny consuls-stadga; N:o 22, i anledn. af väckt motion om tillägg till 17 cap. 32 §:n Rätteg.btn, sådan den lyder i K. förordn. den 20 Januari 1779; ig6 Den 8 April c. m. N:o 23, öfver väckt motion om ändring i 8 cap. j §:n Ärfda-L:n. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. io om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe, Lördagen den 11 April 184o. Plenum kl. ro f. rn. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Då Hr Frih. o. Landtm, i sista plenum, vid frågan om en af mig begärd reservations cqrnmunicerande med de öfriga Stånden, väl inhemtade, om Ståndet ansåg öfverläggningen fulländad, men dervid lät bero; anhåller jag alt genom Hr Ridd.Secrettn få upplyst, hvilket Hr Frih, o. Landtm, ansåg hafva blifvit resultatet af öfverläggningen. Underl. Ridd.Secret. yttrade, att som Hr Frih. o. Landtm., vid föredragningen den 8 dennes e. m. af Hr Munck af Fiosenschölds begäran att med de öfriga Stånden få communicerad en dess reservation, förklarade sig icke kunna framställa propos. till bifall å denna begäran, och något yrkande icke gjorts, att Landtm, skulle inhemta Ståndets tanke, om det yrkade en sådan propos., kunde frågan icke annorlunda anses, än såsom helt och hållet förfallen. Hr Munck af Rosenschöld:
Det var tankar på framtiden, tankar, som voro sin faders barn och därför började på jorden, men som efterhand blefvo mer och mer öfversinnligt fina, tills de nästan förlorade sig i drömlandets blå regioner. Han svärmade; Casimir Du Camp, »Skälens» son, svärmade som en ung flicka, när hon älskar för första gången. Dessa ovanliga utfärder i ett obekant land medtogo dock snart hans krafter, och knappt hade han gått till sängs — några timmar senare än vanligt — förr än han somnade in med en obestämd formlös förnimmelse af, att en stor glädje väntade honom vid uppvaknandet den följande dagen. Han vaknade med hjärtklappning. Han kunde icke hålla sig inne. Han måste ut. Men han vågade icke aflägsna sig från slottet, och han slog sig ner på bänken vid båtbryggan, därifrån han hade utsikt till slottet och till Marias fönster. — Att hon också skulle kunna se honom, föll honom icke in, eljes skulle han säkert ha valt en annan plats. Han hade nämligen kommit att tänka på någonting, som han i går, rusig af den första underrättelsens lycka och medan det afgörande ögonblicket ännu icke var så nära som nu, icke reflekterat öfver: det fanns ännu ett tomrum emellan honom och lyckan, och han måste taga ett steg för att komma öfver det; men han förstod icke, hur han skulle kunna taga detta sista steg. Han måste säga någonting! Medvetandet därom fyllde honom med ångest, och det var därför hans hjärta ännu klappade så häftigt, medan han satt på bänken och väntade. Han var till mods som en god soldat på en farlig post; han bäfvade för hvad som komma skulle, men han blef kvar på sin post. Det var honom därför en behaglig öfverraskning då han såg Gerda i Marias sällskap. Systerns närvaro fyllde honom alltid med tillförsikt; han visste, att hon, så vidt möjligt var, skulle leda allt till det bästa. Det föresväfvade honom också nu en dimmig och oresonlig tanke: att Gerda på ett ett eller annat sätt skulle kunna bespara honom det sista afgörande steget. Det föreföll honom allt omöjligare att han skulle kunna taga det själf, ju närmare Maria kom. Också förstod Gerda mycket väl, att de båda kände trygghet af hennes närvaro; men för denna enda gång hade jättedottern ingen försyn för de två människobarnens skrupler.
Kommunalfullmägtige må ej ärende företaga, såvida icke flere än hälften af dem är tillstädes. •i Följande ärenden må ej af kommunalfullmägtige upptagas, utan skola fortfarande i kommunalstämma handläggas: a) val lill ordförande och vice ordförande i kommunalstämman och kommunalnämnden samt till Fullmägtige och till ledamöter i Nämnden; b) fråga om försäljning, pantförskrifning eller utbyte af någon sådan kommunen tillhörig fastighet, som antingen genom gåfva, testamente eller annat laga fång, kommunen tillfallit och till underhåll för vissa, dess gemensamma nytta afseende, ändamål blifvit anslagen, äfvensom förlikning, som medför ändring uti kommunens i sådan fastighet egande rättigheter; cj påläggande af afgifter för sådana nya företag, som erfordra uttaxering för längre tid än fem år; samt d) upptagande af lån, stäldt på längre återbetalningstid än fem år. Om utväljande af elektorer för riksdagsmannaval samt om val af nämndemän är särskildt stadgadt. § 54. Vid omröstning ege hvarje kommunalfullmäglig en röst. Omröstning sker öppet; och varde vid lika röstetal den mening, som ordföranden biträder, fullmägtiges beslut. I öfrigt gälle kommunalfullmägtige till efterrättelse, hvad för kommunalstämma stadgadt är. § 55. Kommunalfullmägtig njute för sin person enahanda skydd, som ledamot i kommunalstämman. § 56. Förslag lill afskaflande af kommunalfullmägtigskap må ej väckas, förr än fem år efter dess införande förflutit. För bifall till sådant förslag erfordras lika beskaffad röstöfvervigt, som i ld §27 sagdt är, och skall beslutet lins Konungens Befallningshafvande anmälas. Öm Komiiiuiialniimiitfcn § 57. I hvarje socken, eller enligt föreskrifterna i §§ 2 och 5 af denna Förordning bildadt kommunalsamhälle på landet, skall finnas en kommunalnämnd. § 58.
Kungsörs län befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras egande stomhemman skola utgöras; ll:o i fråga om restitution af utaf hemmansrinnehafvarne å Öland blifvit i ränta för den å hemmanen på ön fördelade utmark, från och med år 1841, till kronan erlagdt utöfver det nedsatta belopp, hvarmed berörde ränta eller så kallade utmarkskatt numera utgöres. S. D. Föredrogs och remitterades till Lag-utskottet Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer med förslag till lag om aktie-bolag. 84 Brot.-utdrag den 23 December '1841. S. D. Föredrogs Kongl. Maj:ls nådiga proposition till Rikets Ständer, angående serskilda jemkningar uti det af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagna mynt-system. Remitterades till Banko-utskottet. S. D. Föredrogs och remitterades till Bevillnings-utskottet Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Sländer, i fråga om arfvode till skeppsombudsmannen vid Stockholms sjömanshus för uppbörden och redovisningen af det under berörde sjömanshus hörande sjöfolks krono-utskylder. S. D. Föredrogs Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående bildandet af en fond till pensionering af folkskolelärare. Denna nådiga proposition, jemte de yttranden, som i anledning deraf i ståndet nu afgåfvos, remitt rades till Stats-utskottet. S. D. Föredrogos och remitterades tili Stats-utskottet följande i Ståndet väckte motioner: l:o af komminister Delin , om inköp af komminister J. IV. Beckmans psalm-historia för hvarje kyrka i riket; 2:o af komminister Delin om låne-underslöd för komministern i Ryd och Näs af erke-stiftet för boställets flyttning och nybyggnad; 3:o af biskop Bruhn, angående förökadt anslag till slöjdskolan i Götheborg; 4:o af doktor Sandberg, angående återställandet till
Skrifvelse, IV.-o 18g. strden Warberg ett låneunderstöd af 15,000 r:dr banko; oell då härvid förekommit, att ifrågavarande anläggning är af synnerlig v igt icke allenast för Warbergs stad, utan ock för kringliggande landsort, hvars skogsprodukter derigenom kunna beredas en lättad afsättning, äfvensom för sjöfarten i allmänhet, enär på den öppna kusten vid Halland icke linnes någon annan hamn, hvarest sjöfarande vid inträffande storm kunna erhålla en sliker tillilykt, samt att således nödigt blifver, att detta redan långt framskridna och, enligt hvad derom inhemtats, väl utförda arbetsföretag icke må, i brist af tillgångar, ofuilbordadt afstadna, hafva Rikets Ständer, i betraktande af dessa omständigheter, bifallit, att, till understöd för hamnanläggningen vid Warberg, nämnda stad må utöfver det lån, stort 20,000 r:dr, sorn staden redan fått af allmänna medel sig beviljadt, af Riksgälds-kontorets tillgångar uppbära ett ytterligare lånebidrag af femton tusen (15,000) riksdaler, emot de vilkor, som af Rikets nu församlade Ständer blifvit för dylika lån i allmänhet bestämda. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 September 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Aug. 1848. Prés te-ståndet den 2 Sept. — Borgare-ståndet den 2 Bonde-ståndet den 4 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse > i fråga om upphäfva tide af författningarnej angående io:de-pennings erläggande af arfi sorn föres utur stad. (Lag-utsk. Bet., JN:o 60.) S. A. K. Vid behandlingen af en under innevarande riksmöte väckt fråga om upphäfvande af de författningar, hvilka påbjuda erläggande af lOtde-penning af arf, Expeditions-Utskotlets Förslag till und.
H., lektor, Jönköping. Agrell, Alfhild, fru, Stockholm. dhlborn, Leri, fru, Ahlgren, C., justitieråd, Ahlgren, Ingeborg, fru,, Ahlgren, Nanna, fru, Ahlmnnn, M. L., fru, ~a&amp;borg. Ahlstedt, Fanny, fru, Stockholm. Ahlström, Alma, fru, Sundsvall. Ahlström, Anna, fru, Malmö. Ahlström, Anna, fröken, Stockholm. Ahlström, Selma, fru, Ahrenberg, Berthn, fröken, Göteborg. AldBn, Gustaf, red. sekret., Stockholm. Alden, Louise, fru, Stockholm. Alexandcrsson, Marta, fru, Ekensholm. Almh, A .. T. generaldirektör, Stockholm. Almén, Ina, fröken, Stockholm. Almlöf, Bertha, fru, Filipstad. Almlöf, Clara, fröken, Stockholm. Almkvist, Emeli, fru, Upsala. Almqvist, Agnes, fru, RIotala verkstad. Almqvist, Sofie, fru, Stockholm. Alsterlund, Maria, fru, Luleä. Altberg, Sophia, fru, Grinda, Malmköping. Aminoff, Hedvig, fru, Nyköping. Anderberg, Anna, fröken, Xristianstad. A nderson, A., generaldirektör, Stockholm. Andersion, Amanda, fru, Stockholm. Andersson, Anna, fru, Kristianstad: Andersson, Anna, fru, Wexiö. Anderson, Hedda, fru. Stockholm. ~nderssoii, ~ u l i a; fröken, Norrtelje. Andersson, Maria, fru, Sundsvall. Andersson-Meijerhelm, N., fru, Stockhoim. Andersson, Selma, fröken, Ljusne. Andersson, Sigrid, fröken, Stigen. Anderson, Sofi, fröken, Stockholm. Andersson-Svanberg, Therese, fru, Stockholm. Andrée, S. A., öfveringeniör, Stockholm. Andrken, Mathilda, fru, Göteborg. Anholm, Maria, fru, Paris. Ankars.vard, Ellen, fru, Stockholm. Annerstedt, Louise, fröken,, Antonson, Anna, fröken, Göteborg. F., hiiradshöfcling, Neder Kalix. Arcadius, C., rektor, Wexiö.
St. deremot anslå stora summor, lega skolmästare, bygga skolhus, stifta lagar att bringa barnen i skolan och presterne att se efter dem och den vigtigaste delen af deras undervisning, men tillsyn saknas, lagarne åtlydas icke, så säga sjelfve skolmästarena då de komma till enskildta och allmänna läraremöten; också jag har bevistat desse, protrn som dervid blifvit förde och tryckte vitsorda att inspektion ansetts nödig, men saknas. Man torde invända att vi hafva Biskopar, Consistoriales och Contractsprostar, som enl. gällande kyrkolag äro skyldige alt hålla hand öfver att, hvad som är föreskrifvit, efterlefves: ja visst, men det finnes icke någon, som ser efter desse. Än Den 30 April. 200 Än Regeringen då? den består af ett föredragande Statsråd, sorn måste vara när Konungen och knappast hinna med föredragningen af alla dessa ökade ecklesiastika ärenden och således icke har tid att se efter hvad som sker i kyrkligt, pedagogiskt eller sjukvårds-hänseende; således är det nödvändigt att under Regeringen (ill hennes biträde hafva en styrelse öfver kyrkan, skolan och fromma stiftelser. Någon gång måtte väl de, som bevilja medel, inse behofvet af en förvaltning, som är i stånd att vaka öfver dessas förmånligaste begagnande. Då skulle icke kunna sägas, såsom mari påstår nu hafva blifvit yttradt till IiondeSt:s ledamöter om ecklesiastik-oolkm, att inga medel borde dertill anslås, emedan det endast blefve bortkastade penningar. Det har nemi. redan försports, att den organisation af ett ecklesiastik-colkm, som genom motion och R. o. Ad:s remiss blifvit öfverlemnad lill EkonomiUtsk:s pröfning, der icke lärer vinna framgång, och om det går sammaledes hos R. St., så får jag för detta fall nu i sammanhang med den K. proposm, och med den rätt 56 § Riksd.Ordn. mig lemnar föreslå: att R. St. endast hos K. M. i underd. målle anhålla alt K. M. sjelf till Rikets nästa gång församlade