Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har sagt, att föreskrifterna för fullm:ge i Riksgäldskontoret icke borde vara sådana att fullm:ge må tvingas göra lån på hvad vilkor som helst. Men mig synes likväl detta redan vara förebygdt genom stadgandet i § 7, att lånetransaktionen skall af K. M. sanktioneras; ty om vilkoren verkligen skulle vara allt för mycket betungande, så kan K. M. vägra sin sanktion, hvilken väl lärer vara aldeles nödvändig, om lånet skall erhålla någon kredit utomlands. Jag tror dessutom, att, i afseende å vilkorens stränghet, faran ej är så särdeles stor, utan att man i utlandet redan kommit till en riktigare uppfattning af Sveriges financiela ställning och ekonomiska ressurser. Det är också af erfarenheten bestyrkt, att för hvarje gång Sverige uppträdt som lånesökande, har det kunnat betinga sig bättre vilkor. Man har här talat om att upptaga ett särskildt lån för utförandet af den södra banan, som under alla vilkor borde fullbordas, och att låta de öfriga anstå, till dess penningar kunde erhållas på billiga vilkor. Denna tanke kan jag likväl icke för min del biträda. Jag anser visserligen också, att södra banans snara fullbordande är af största vigt, men äfven om emot förmodan upptagandet af ett nytt lån på billiga vilkor för någon tid skulle möta svårigheter, torde arbetet med denna bana i nödfall kunna drifvas genom användande af befintliga medel dels i Riksgäldskontoret, dels sådana som banken kan försträcka, så att upptagandet af flera lån må kunna undvikas. Man har äfven yrkat att lånet borde fördelas i dels inhemskt dels utländkt. Jag tror det icke vara skäl att sålunda fördela summan i flera lån af olika beskaffenhet. Ändamålet att få ett inhemskt fondsystem vinnes dessutom ej genom att blott dekretera ett sådant, utan derigenom att obligationerna ställas så, att de lämpa sig för marknaden; och Utsk:t synes mig hafva funnit en utväg härtill, då det föreslagit, att dessa skulle skrifvas såväl på Svenska och lyda på Svenskt mynt, som ock på något annat språk och en främmande myntsort. Det är då klart, att liqviden icke skulle verkställas efter kurs, utan i det ena eller andra myntet, med ett visst fast värde dem båda emellan.
Danska öfverhofmästarinnan grefvinnan BilleBrahe är född Hochschild och syster till framl. f. d. utrikesministern; andra systrar giftes Gravenkopf-Castenskiold och baronessa Löwenskiold. Änkegrefvinnan von Scheel-Plessen är född grefvinna Lewenhaupt, och inom ätten Löwenskiold var äfven en nu afliden syster till den nye utrikesministern Lagerheim förmäld. En dansk kammarherre Collet h a r äktat en fröken v. Geijer, o. s. v. — Sveriges aristokrati h a r fått » i utbyte » bland andra friherrinnan v. Blixen-Finecke på Näsbyholm i Skåne, som ä r född grefvinna KragJuel-Wind-Friis; vidare friherrinnan Axel v. BlixenFinecke, född Castenskiold (detta p a r ä r emellertid bosatt i Danmark), fru Palsemona v. Geijer, född Treschow, m. fl. I samband med familjen v. Blixen bör väl emellertid ej glömmas familjens förnäma liaison med huset Hessen och danska konungahuset genom den bekante » skandinaviske » politikern frih. v. Blixen-Fineckes andra äktenskap med den danska drottningens syster, prinsessan Augusta af Hessen-Kassel, numera afliden. Dylika förbindelser mellan svensk aristokrati och utländska furstliga h u s hade då knappt förekommit, sedan under den s. k. storhetstiden herrar Brahe, De la Gardie, Gyllenstjerna, Wrangel, Baner, Vasaborg, Lewenhaupt, Oxenstjerna äktat döttrar af husen Braunschweig, Pfalz, Nassau, Baden, Wied, Leiningen, HohenHEDENLUNDA: SALEN.
■ * 2^2 Minderårige: Mankön ... ^46 Qvinnkön . öop Tillsammans 3,-967. hvilken folkmängd i den generella uppgiften örn öns befolkning, redan blif“ Stadens förnämsta häring är handeln, dernäst jordbruk nied brännvinsbränning, sedan handtverkare-arbeten och slutligen fiske, hvaraf en del innevånare hämta sin bergning. « * Fisket skall dock, enligt allmänt påstående, under sednare åren lidit tydlig minskning i fångsten. Exporten består i utskeppning af Kalk och Trädvaror samt Spannmål. Importen 33 Importen förnämligast i Salt, Specerier, men äfven uti alla slags fahriks-förnödenbeter, emedan nästan inga fabriker finnas på Ön. Handeln drifves af Wisby handlande så väl här i Staden som vid LandthsHnnarne genom expediter, och af vid dessa Hamnar bosatta Köpman, Några handlande deltaga äfven med sina fartyg uti den allmänna Frakthandeln så väl i Europa som America; de på Öns kuster ofta inträffande Strandningar lemna äfven tillfälle till förtjenst genom upphandlingar i parti vid auktionerne och åt några få uti commissions-arvoden. Exporten af Trädvaror sker förnämligast till Lubeck och Städerne i Holstein och Schleswig, samt till några af de Danska Öarne. Packsten eller osläckt Kalk utskeppas egentligen lill Lubeck, Stralsund, Wismar och Rostock, hvilken sitsnämnde Stad är den enda som med egna fartyg här afhämtar osläckt Kalk. En obetydlig qvantitet Packsten afsättes ännu på Holstein, men går i jemn förminskning. Fordom var exporten af Kalk på Danzig och öfriga Preussiska Städer, äfvensom på Danska Staterne ganska betydlig; men har mer och mer aftagit sedan i nämnde Riken, Kalkbränning i stor seala skall blifvit införd. Löskalk utskeppas mest på Stockholm och Skåne, som till betydlig del afhämtar den med egna fartyg. Mindre qvanliteter afgå jemväl någon gång till andra Svenska Städer.
Dessutom var af Björkmans, Ståhles, Kocks och Malmros’ så kallade Cassa-skuld obetald i Capital en summa af 361,127 5 sk. 8 r:st., för hvilken vidare betalning ansågs icke vara alt påräkna. Revisorerne hysa den öfvertygelse, alt Herrar Fullmäktige hålla hand deröfver, att förvaltnings-omkostnaderne för utredningen af dessa f. d. Disconter, för hvilka inbetalningarne med hvarje år betydligt minskas, icke må öfverstiga hvad som under tiden inflyter, synnerligast för Malmö f. d. Discont-Vei k; Och Revisorerne hafva föreställt sig, att då af sistnämnde Discont-Verks fordringar ett ganska obetydligt belopp årligen kan indrifvas, Hufvudboken deröfver nu mera icke behöfver årligen förnyas, enär de högst få ändringarne på annat sätt kunna, äfven till ziffran, anteknas. Revisorerne hafva utan anmärkning inventerat så väl de f. d. Discont-Verken rörande handlingar, som äro under Herrar Fullmäktiges enskilda vård, som de Låne-Reversal, med tillhörande handlingar, hvilka, såsom öfverlemnade till Ombudets handläggning, äro uti dess förvar. Till Revisorerne hafva inkommit följande Besvärsoch Ansökningsmål: 1:0 Förre t. f. Öfver-Commissarien vid f. d. General-AssistanceContoret P. J. Åhman har genom en hos Herrar Fullmäktige i behörig tid ingifven skrift dels anfört besvär deröfver, att ehuru Åhman, som sökt förordnande lill en i Riksgälds-Contoret ledig blifven Controlleurs-tjenst vid Chartae-Sigillatae Hvilstämplings-Contoret, varit sina medsökande vida öfverlägsen i tjenstår inom f. d. Assistance-Contoret och Riksgälds-Verket, samt Kongl. Majrt, genom Utslag af den 22 Juli i835, i Nåder tillåtit
Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln har bifallit, men Yällofl. BorgareStåndet deremot afslagit Utskottets i dess Utlåtande N:o 108 gjorda hemställan om ”aflåtande af en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit af det innehåll: att då Rikets Ständer äro öfvertygade om nyttan och angelägenheten deraf, att Förmyndare-Kamrar varda inrättade å de orter, der sådant lämpligen ske kan, och att erinran härom utgår från Kongl. Maj:t, Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, i den ordning och på det sätt Kongl. Maj:t tjenligast pröfvar, å detta ämne fästa allmänhetens uppmärksamhet, samt, derest Förmyndare-Kammare kan tillvägabringas, på sådane grunder, som Kongl. Maj:t godkänner, åt stadgandena derföre, uppå vederbörandes underdåniga anmälan, meddela Nådig stadfästelse.” Högvördiga Preste-Slåndet och Hedervärda Bonde-Ståiidet åter hafva beslutat: ”att Rikets Ständer skulle i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t 6 Lag-Utslcottets Memorial N:o 160. anhålla, att förslag lill Förmyndare-Kamrar må af dertill utsedde skickliga personer utarbetas, samt att samma förslag, genom Konungens Befallningshafvande öfverlemnas till Rådstufvuoch Härads-Rätterne, med föreskrift, att i vanlig ordning sammankalla stådernes invånare och deputerade från hvarje socken, för att välja Comilerade lill förslagets granskning, och att afgifva utlåtande om möjligheten och ändamålsenligheten af omförmälde Inrättningar, hvaröfver Rådstufvu-Rätterne samt Domhafvanderne på landet jemväl borde sina yttranden aflemna, hvarefter och sedan förslaget och hvad dervid blifvit anmärkt blifvit af Högsta Domstolen granskadt, Rikets Ständer vid nästa Riksdag torde få afvakta Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition."
Ehvad regeringen föres af Stats-Rådet eder icke, vare till samma straff skyldig den ledamot af Stats-Rudet, hvilken genom tillstyrkande eller underlåtenhet att föreställning göra, när han finner sådant å färde vara, eller, genom uppsåtUgt och levist i gt fördöljande af någon upplysning, befrämjar eller vållar sådant lagstridigt steg, som, enligt ilo ,af Regeringsformen, såsom förräderi anses bör «$*• 2. Underlåter Stats-Råds-ledamot den ovilkodiga pligt a't, i de fa l, 9/, 92, 93 och gf §§. Regerings-formen utstaka, till deruti föreskrifne tider Rikets Ständer till allmän Riksdag kalla, eller skulle en eller flere Stats-Rädets ledamöter sådan kallelse afstyrka, eller Rikets Ständers sammankomst till lagtima Riksdag å den tid, de utsatt, förhindra söka, skola den eller de brott dige mista embetet samt vara ovärdige att vidare nyttjas i Rikets tjenst. Lag samma vare, om ledamot af Stats-Rådet tillstyrker Konungen att, innan Riksdags-kcillelse i huf vudstadens kyrkor vederbörligen kungjord blifvit, egenmägtigt eller väld sammeligen lyfta den i 63 §. Regerings■formen sist omförmälda penningesumma, hvarå Rikets Ständer fösegla l anordning lemnat; likaledes om Stats-Rådet, då det, likmätigt 3g, 4°i 4'< 4'2 och 43 §§• Regeringsformen, förer regeringen, på of vanomför mälda olagliga til och sätt, berörde summa lyfter, eller I Lag-Ulslcoltets Utlåtande, N:o 179. 13 eller någon Slutt,-Rådets ledamot ett så beskaffa dt lyftande ti htyrker. $. 3. Skulle Stat*'Råds-ledamot tillstyrka Konungen att vidtaga sådant steg-, hvilket uppenbarligen är stridande emot
Detta medgifver jag gerna, och erfarenheten skall utan tvifvel iregeln gifva de personer rätt, som hysa en sådan åsigt; men det kan ju hända, att, om uppmärksamheten ej sär-skildt fästs derå, vid det trägna och ansträngande arbete, som åligger statsutskottet vid denna omfattande detaljgransk-ning, någon sak af större eller mindre vigt, som likväl för-tjent att komma under granskning och skärskådande, eljest blifvit glömd eller förbigången. » Oppositionens talan sköttes af herrar Dickson, Caspar-son och Rundgren m. fl., för att icke tala om den lilla meritlista, som herr Hedin till regeringens berömmelse uppgjorde. 1 koncentrerad form framlade herr Casparsou intelligensens såväl bifall som missnöje med Kongl. Maj: ts nådiga proposition, och på sitt vanliga skämtsamma manér redogjorde denne intelligensens fyndige debattör för stats-verkspropositionens såväl goda som dåliga sidor i följande lilla nätta skildring: » Då vi vid riksdagens början förnummo, att de oundgängliga anslagsbehofven kunde fyllas utan förhöjning i de nuvarande skattebidragen, så var detta för visso för alla riksdagens ledamöter ett ljufligt och gladt budskap. Då jag sedermera emottog statsverkspropositionen och fann, huru dess förr så svällande former reducerats till sådana, som påminde om det nya representationsskickets mera menlösa ung-domsdagar, ocb då jag tillika såg den klarhet och öfver-sigtlighet i uppställningen, hvarmed herr statsministern in-augurerat sitt öfvertagande af finansdepartementets portfölj, så var detta för mig. en ytterligare anledning till belåtenhet; men då jag tog kännedom af propositionens innehåll, gick ett moln öfver den leende taflan, ty jag fann att, ehuru volymen minskats, likväl budgetens specifika vigt ökats med 2 millioner, och att för fyllande af de ökade anslagsbehofven äskades en tilläggsbevillning äfven för nästa år ».
Banko-Utskottets Memorial M 16. 7 Reservationer: af Doktor Sandberg: »Om banko-vinsten antingen helt och hållet eller till största delen aflemnas till Stats-verkets behof den ena Riksdagen efter den andra, så måste deraf uppstå en vanmakt och oförmåga hos Svenska Riks-banken att uppfylla sina åligganden och att motsvara landets och folkets behof och billiga anspråk. Denna olägenhet och dess följder måste blifva allt mera kännbara i samma mån sorn rörelsen och industrien utvidgas och antaga större dimensioner, hvaraf uppkomma ökade behof af rörelsemedel äfvensom anledningar till vida större fluktuationer än hittills egt rum. Att det oaktadt oafbrutet fortsätta den gamla frikostiga vägen synes mig icke vara välbetänkt och jag torde bär få göra reda för denna min åsigt. Sedan Ranken fordomdags blifvit tvingad att för Stats-verkets behof utgifva en otalig mängd kredit-sedlar, långt utöfver sina tillgångar, biel' deraf en nödvändig följd att bankosedlarnes värde allt mera försämrades, kursen stegrades alltjemt och alla försök att styra densamma voro fruktlösa. Att sätta en gräns för denna oreda blef nödvändigt och stats-makterna fastställde 1830 en realisation, som dock nedsatte värdet af bankens sedlar till 37 A procent, så att dessa sedlars alla innehafvare måste åtnöja sig med En R:dr i stället för 2 § R:dr. När detta betänkes borde väl icke Riks-banken vidare tagas i anspråk för Stats-verkets behof, för att icke ens på aflägsnare håll bereda möjligheten af en förnyad riksbankrutt. Men, säger man, dermed har ingen fara, ty banken har hittills oaktadt dess flesta vinstmedel blifvit honom Iråntagne, likväl upprätthållit det sednast fastställda myntvärdet på sina sedlar. Men jag minnes väl det stora bekymmer i detta afseende, som uppstod vid 1843 ars revision, då man i förskräckelsen vidtog den sedermera bittert klandrade åtgärden att emot förskott af betalning i sedlar inköpa silfver; och vid påföljande 1844 års Riksdag väcktes till och med i ett stånd det högst farliga förslaget, att i någon mån inställa silfver-utvexlingen i banken.
— N:o 11. i anledning af f. d. Fänriken Carl Forslunds ansök ning om eftergift af straffränta å discontlån. II. B. 519. III. A. 11. — N:o 12. i anledning af Kamereraren vid Lånecontoret i Götheborg E. S. Winbergs ansökning om eftergift af öfverränta å discontlån. II. B. 519. III. A. 11. — N:o 13. angående afskrifning af 3:ne från Lånecontoret i Malmö utgifna discontlån. II. B. 519. III. A. 11. — N:o 14. i anledning af Uppbördsskrifvare!! L. Heidcnbergs ansökning om ersättning för åtskilliga bankosedlar, som genom eldsvåda skola gått förlorade. II. B. 519. III. A. 11. — N:o 1.5. med förslag till ett förändradt myntsystem. — N:o 16. i anledning af väckt fråga, dels om upphörande med innevarande riksdag af all tillverkning och utgifning från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 skillingar, och dels att Bankens berörde sedlar fortfarande måtte förfärdigas och utgifvas. — N:o 17. med anmälan att hela beloppet af den sedan 1840 års början upplupna bankovinst erfordras för Bankens consoli derande. III. B. 130. A. 179. — N:o 18. med hemställan om ett förtydligande och tillägg i 110 § af Bankoreglementet. III. B. 30. A. 45. ( 20 ) BankoUtskottels Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 19. i anledning af Fabrikören A. L. Soldins ansökning om eftergift af upplupne straffräntor å 2:ne lån i Bankodiseonten.
Man har ibland annat sagt, att, medelst Utskottens förslag, Staten skulle beredas fn fördel derigenom, att Jägeri-betjeningen till Den 11 December e. m, 617 en del kunde indragas, emedan man tror den illa uppfylla sina skyldigheter. Jag anser deremot nödigt, att denne betjening bibehålies, tyen dålig vård är dock bättre, än ingen. Likväl har jag ett skäl , som kunde gifva mig anledning, att bifalla det nu ifrågavarande Utlåtandet, och det vore, att som Skogarne i och med detsamma blefvo förstörde, så försvunno äfven både Vargar, Björnaroch andra skadedjur, i saknad af träden. Men då detta skäl icke öfvervager alla de olägenheter, som, genom bi* fall till Utskottens förslag, uppkomma j så anhåller jag om afslag å berörde Utlåtande, samt att Herr af Robsons reservation må vinna bifall. Herr Grefven och Landt-Mar sk cilken frågade , om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades Ja. Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde proposition till bifall af Statsoch Oe« conomie-Utskottens förevarande Utlåtande. Ropades starka Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och Län dt-Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln behagade, med afslag å berörde Utlåt, ide, godkänna den af Herr af Robsén vid Jtlåtandet fogade särskilta tanka, Ropades äfven starka Ja och N j. 6r8 Den 12 December e. m. Herr von Schinckel begärde votering. Herr Grefven och Landt - Marskalken framställde, i anledning deraf, följande Voterings-proposition;:
N:o 2S9, i fråga om ytterligare utbetalning af Kreditivet för de genom post-skjutslegans förhöjning föranledda kostnader; N:o 290, i anledning af väckt motion om öfverflyttning till Riksgälds-kontoret af alla Staten tillhöriga samt under dess omedelbara vård stående fonder och kassor; samt N:o 292, i anledning af väckt fråga om alla svenska Hypotheks-förenings.obligationers uppköpande och försäljning genom Riksgälds-kontoret. S. D. Föredrogs och lades till liandlingarne Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 23 dennes f. m. på bordet lagda Utlåtande N:o 16, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 2, angående väckt fråga om inrättande af ett Statistiskt embetsverk samt anslag dertill. S. D. Föredrogos och biföllos Stmssamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottens nedannämnde den 23 dennes f m. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 17, i anledning af väckta frågor om vidtagande af åtgärder till lindring i rullnings-skyldigheten; N:o 18, i anledning af väckte frågor, att rustningsoch roterings-skyldigheten I Småland måtte nedsättas eller lindring deri ega rum; samt N.o 19, i anledning af väckte frågor, att krono-brefbäringeu måtte bekostas af poilmedlen eller bestridas af allmänna medel. 441 Prat.-Utdrag den 27 September 1SÖ-1. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Statsoch Bevillnings-Utskotlens den 23 dennes f. m. på bordet lagda Memorial Isto 20, i anledning af erhållen å‘erremiss af Utlåtandet N:o 11, angående väckte motioner om den personliga skyibfsafgi flens användande för kommunala behof. S. D.
Försegling verkställes af den, på hvilken sådan ankommer, utan att redskapsägaren är förpligtad alt anmälan derom göra. Äfven under den för bränvins tillverkning lofgifna tid må redskap icke oförseglad af någon innehafvas, när han till sådan tillverkning sig icke anmält, utan galle härvid hvad i förestående moment i afseende å redskaps försegling stadgadt är. § 35. Redskap, som finnes å dens verkstad, hvilken sådan förfärdigar, eller i hans vård, behöfver ej vara förseglad. Men när redskapen derifrån flyttas, skall innehafvaren, om han ej är berättigad att inom 8 dagar derefter densamma begagna, den till försegling anmäla. Detsamma iakttage den, som sig till bränvins tillverkning anmält, men innehar flera brukbara redskap eller delar deraf, än han till begagnande uppgifvit. Bil. M 1 till Särsk. Ulsk. Bet. Försegling skall verkställas så, atl panna, halt och afkylningsredskap, af hvad beskaffenhet denna vara må, säll as ur stånd att för bränvins tillverkning nyttjas. Är panna inrättad med löst bröst, förseglas endast bröstet, så att pannan må kunna till husbehof begagnas. Kronobeljente och andra af Konungens Befallningshafvande förordnade personer skola, sned ledning af de förtekningar, som från Konungens Befallningshafvande erhållas, ofördröjligen, öfter det rättigheten till bränvins tillverkning för någon eller några redskapsinnehafvare inom ett distrikt upphört, utan föregången anmälan, redskapens försegling på landet verkställa. Å tid och lämpliga ställen inom distriktet, hvilka af förseglaren i kungörelse utsättas, äge en hvar, som icke föredrager att få redskapen i sitt hemvist förseglad, densamma förete. I stad läte Magistraten ombesörja förseglingen. Försegling skall ske på det sätt, att messingtråd trädes uti borrade eller stampade fina hål och sedan, sträckt öfver midten af pannans, haltens, det lösa bröstets, rörens eller pipornas öppning, hopfästes genom en linnelapp samt förseglas på båda ändarna med förrättningsmannens sigill.
Men månne derföre lagens stränghet bör gå ända därhän, att för en obestämd liten sura-’ ma sätta den ena medborgaren till herre öfver den andras frihet, sedan den redan satt honom uti full besittning af hars egendom!* kan och bör förlusten af hvilken penningesumma som helst, icke fråmölvad, utan frivilligt utlånad, anses böra ersättas med den skyldiges lifstid häktande? ersättes den ock dermed? Blifver skulden ej deraf ersatt, så är stadgandet utan ändamål: och är den ådömde förlusten af friheten icke i billighet motsvarande den åstadkomne penningeförluster, så är lagen orättvis: ty grunden för all lav är, att det ådömda ansvaret skall stå i förhållande till den gjorda skadan. Här åter kan en skuldsedel uppå 10 R-.dr medföra, vid oupptyld betalning, samma påföljd som en skuldsedel uppå en mil - 330 Den 12 Februarii, lion. Ja tvärtom, den som är skyldig stora summor, ser man sällan föras till häktet, och deremot den som brustit i mindre skuldförbindelser, oftast blifva ett offer för fordringsägarens hårdhet. Det synes som hade lagstiftaren varit alltför partisk i sina bemödanden att freda den ägande för alla förluster, och nog sträng mot den som icke af öfverdåd eller af illvilja förstört andras egendom, utan som endast sedt sin lycka brytas af ödet. Å en annan sida så erkännes det att ä^ ganderätten och allmänna crediten behöfva lagens hägn och biträde: och att der en utgifven skuldförbindelse saknar bindande kraft, der försvinner ock förtroendet medborgare emellan som utgör samhällets starkaste lifskraft. Men månne intet en medelväg finnes, som kunde tillfredsställa rättvisan, utan att urarta till barbari? Denna medelväg har man trott uti andra länder skulle finnas uti fastställandet af en viss tid af år, nog lång att betaga den lättsinnige eller oredlige, som endast ville tillskantsa sig andras ägodelar, all nytta af en slik uträkning, och nog korrt för att icke förvandla en sådan bestraffning till lifsstraff, eller betaga den olycklige allt hopp att återfå en frihet, som han icke gjort sig skyldig att förlora. Huru kär är icke friheten mine Herrar!
Vid behandlingen af detta mål hafva förenade Utskotten inhemtat, att Jan Eric Janssons vid nästförflutne Riksdagen räckte motion, af enahanda syftning, blifvit af Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten afslyrkt i Utlåtande, N:o 7, (5 Sami. 2 Afdeln. 4 Häftet af Bihang till Riks-Ståndens Protocoll) som af samtlige Riks-Stånden bifölls. Efter behörigt öfvervägande af hvad sålunda blifvit föreslaget, anse sig Utskotten böra anföra, att Utskotten väl erkänna vigten deraf, att lämplige åtgärder vidtagas till rofdjurs utödande, hvarigenom de förluster förekommas, eller åtminstone minskas, som af dem tillfogas landtmannen; men att Utskotten icke tro detta ändamål kunna ernås på det af Motionairerne föreslagna sätt. I Utskottens tanka skall ändamålet snarare befordras genom Bevillningsoch Oecon.-ijts kottets Bet. N:o i. i serskilde öfverenskommelserj' inom hvarje Län eller mindre district, angående förhöjning i pramier för rofdjurs utödande och medelst lämplige förändringar i Jagt-lagarne, samt derigenom att, vid fördelning af böter för oloflig jagt, åklagare erhölle en betydlig andel, i hvilket afseende Utskotten anse sig böra upplysa, att Kongl, Maj:t, på anledning af Rikets Ständers, i underdånig Skrifvelse N:o 27, härom gjorda framställning, dels genom Nådig Kungörelse den 19 Junii i83o, msd förändring i vissa delar af 1808 års Jagt-stadga, bland annat förordnat, att böter, som, enligt berörde Författning, ådömas, böra lika mellan åklagare och jagt-cassan fördelas, dels ock; i Nådig! Circulaire-bref af samma dag, anbefallt Landshöfdingarne, utom dem i Malmöhus och Goltlands Län, att uppmana invånarne i Länen, att ingå öfverenskommelse!- om bidrag till förhöjning i skottpraemierne, hvarefter och sedan dylika öfverenskommelser från de fleste