Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett färskt bevis derpå lemnar den ståtliga Brittiska Flotta, sorn våren 1854 uppträdde i Östersjön och antogs der skola utföra så stora bragder, men förblef i nära fullkomlig overksamhet, såsom af dess befäl då redan uppgafs och sedermera blifvit offentligen ådagalagdt, hufvudsakligen derföre, att dess besättningar, i anseende till den hastiga utrustningen, blifvit lill största delen sammanrafsade (rån, handelsfartyg och således om tjensten å en krigsilotla saknade all kunskap, hvilken alltså måste dera bibringas genom öfningar, hvarmed sommaren förnöttes. Angelägenheten deraf, att Flottans befäl och manskap få redan under freden lära alt bruka del vapen, hvarmed de en gång skola bidraga till värnet af ett älskadt fosterlands sjelfständighet och ära, har ock börjat att mera allmänt erkännas; och Rikets Ständer hafva äfven i sednare tider, i den märt de blifvit allt mer och mer öfvertygade om sjövapnets'vigt för Rikets försvar, efter hand ökat anslaget till exercis för Flottans bemanning till dess nuvarande belopp 209.212 R:dr 50 öre R:mt. Utväg har härigenom blifvit beredd att, jemte hamn-exercisen vid Flottans stationer och de vanliga öfnings-expeditioiierna med sjökadetler och skeppsgossar, årligen bekosta några månaders expeditioner ined enstaka större och fördelningar af mindre fartyg; och då derjemte, medelst bidrag af Handelsoch Sjöfarts-fonden, en mindre korvett numera, till handelns skyddande, ständigt hålles ute på expedition å aflägsnare farvatten och dessutom en större korvett eller mindre fregatt kan tidtals på dylik expedition utsändas, samt för öfrigt, i följd af Rikets ställning under kriget emellan åtskilliga af Europas stormakter, flera af Flottans både större och mindre fartyg varit utrustade och till expeditioner använda, har sålunda dess personal de sednast förflutna åren i rikare mått, än under långliga tider tillförene, egt tillfälle till praktiska öfningar, deraf verkningarne äfven varit synbara.
JYs 20; JYS 84, i ani. af väckt motion om utbyte af Komministers bostället Mörby emot Troxhammars kronohemman; JYs 85, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. till R. St:r, ang:de utbyte af indragna pukslagare-bostället Hvetlanda Thomasoch Kullagårdarne mot Häradsb.-bostället Repperda Drakegården i Jönköpings län; samt JYs 86, i ani. af K. Propos. till R. St:r, ang:de utbyte af ett Häradshöfd, i Öfre Fryksdals samt Öfre och Nedre Elfdals tingslagens domsaga på lön anslaget qvarnställe. Föredrogos och biföllos BankoUtskis nedannämnde d. 5 dennes på bordet lagde utlåt, och mern.: JYs 29, i ani. af väckt fråga om förhöjd pension åt Enkan efter afl. Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndaren C. A. Broling; och JYs 30, ang:de RiksStins skiljaktiga beslut, i ani. af Utsk:s Mern. JYs 28, med upgift om och huruvida någon del af den se* dan 1851 års början uplupna Banko-vinst erfordras för Bankens konsoliderande. Föredrogs och lades till handlingarne BankoUtskis d. 5 dennes på bordet lagda Mern. JYS 31, i ani. af erhållen återrcmiss å utlåt. Foredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., Hr Bildt, Didrik Gillis, ra. fl. ledamöter LagUtskis nedannämnde d. 5 dennes första gången bordlagde Betänkm: A? 14, i ani. af väckte motioner om arfsrätt för oäkta barn; JVs 15, i ani. af väckt motion om förändradt formulär till vittnesed; och 28 Den 8 April. JU 16, i ani. af väckt motion om Ultima Tings hållande för handläggning af Civila mål.
Hafva bancofullmäktige iakttagit allt hvad på dera ankommer till bankens säkerhet och ordning, nien olyckor eller underslef likväl inträffa, så blifva dessa i laglig ordning bedömda, och a36 Den 19 Maj c. m. det kommer då att bero på domarens pröfning, huruvida bancofullmäktige hafva åsidosatt en skyldig uppmärksamhet och tillsyn, eller 0111 olyckorna, sådant oansedt, kunnat inträffa. Frih. Cederström har anmärkt, att alla från grundlagen hemtade föreskrifter i delta reglemente derifrån boide uteslutas. Mig synes dock, att det icke kan medföra någon skada att i denna instruction intaga de sladganden af grundlagen, sorn innefatta fullmäktiges åligganden, eller att åtminstone de §§ i grundlagen, hvaruti fullmäktiges skyldigheter äro upptagna, här blifva citerade. Detta heror dock på hvars oell ens omdöme; men som jag nu är ensam tillstädes af detta Stånds ledamöter i BancoUtsk. och icke på afdelningen deltagit i sjelfva utarbetningen af detta ärende, så skall jag icke vidare förlänga diseussionen och icke heller motsätta mig återremiss af hela betänk., i händelse R. o. Ad. skulle finna skäl att detsamma lill Utsk. återlemna. Hr von Hartmansdorff: Frih. Cederström har misstagit sig, då han trott, det jag önskade bibehålla uti bancorcglementet de omskrifningar af grundlagen, sorn hittills ägt rum. Tvertom yrkade jag, att i baneoreglementct blott skulle omförmäla», det fullmäktige ägde iakttaga livad som finnes föreski ifvet uti de och de §§ af grundlagen, hvilka borde blott till deras nummer upptagas. Ansågs det vara otillräckligt, så borde dessa §§ ordagrannt införas; ty så snart man tillåter sig alt antingen börja dem med någon inledning eller sluta dem med något tillägg, så är man alltid utsatt för äfventyret alt möjligen säga annat än der står. Bland sådana §§ glömde jag förra gången jag hade ordet att namna g8 <j:n Reg.Ftn, i afseende hvarå ordalagen uti bancoreglementet äro något olika med ordalagen i sjelfva denna grundlags-J. Frih. Cederström:
VENDLA (alltjämt med bortvändt ansikte). Hur ska jag kunna tro på det? ni visste bara, hur högt ni står för mig ni står mot golfvet). Nej, ni kan inte tro på det, det är klart. Om där (pekar uppåt taket), och jag står där (böjer sig ned VENDLA (med ett halft leende). uppåt) och dömde och dundrade mot mig. RUDOLF. var i er. Ja, för att jag inte själf begrep, hur kär jag Men när jag så hörde, att ni låg där Nyss tyckte jag, det var ni, som stod där (pekar och grät å, det gick igenom mig som skarpa knifvar VENDLA (torkar tårarna och räcker honom en hand utan att se på honom). Håller ni verkligen så mycket af mig? RUDOLF (kysser hennes hand). detta? Men nu kan ni naturligtvis aldrig förlåta mig VENDLA (ser ned). Å jag är inte långsint. RUDOLF. Jag är naturligtvis för grof, för hetsig för obildad, sa fru Sandström. Men nej, det är förstås alldeles omöjligt. 24 VENDLA. inte den obildad, som har så mycket hjärta, som ni. RUDOLF. alldeles förfärligt ond på mig? Se, så vackert ni sa det där. VENDLA (leende). Å nej, inte så förfärligt. RUDOLF. af mig? Kanske ni till och med skulle kunna hålla VENDLA. Kanske till och med det. RUDOLF. Du tycker om mig? Du tycker verkligen om mig? VENDLA (strålande glad). lighet, ska jag säga. Och just därför gick det mig så till hjärtat, att du dundrade så där. RUDOLF (drar henne med sig till Ja, jag har gått och tyckt om dig länge i hemVendla! (Drar henne i sina armar och de kyssas.) Ni är då inte Det var dumt sagdt af fru Sandström. Jag kallar chaise-longuen, de sätta sig båda, med armarna om hvarandra). Det var inte mot dig jag dundrade, det var mot Gunborg. Det är lite ledsamt för mig, att jag Gunborg. inte bara fått min Vendla till fästmö, utan också
Fina klagade hos professorn, som slog döförat till och förklarade, att hon ville göra pojken till en apoteksburk med alla sina mixturer, andra hade före honom gått i bara rocken och inte blifvit värre för det. Hushållerskan teg förnärmad, nog var husbonden en barbar i alla fall, tänkte hon. Knut höll sig inne några dagar. När han sedan gick upp på en föreläsning och kom hem i isande blåst, började han hosta och såg feberaktig ut. Fina hade inte sagt ett ord om hans illamående, förrän professorn den följande dagen, som var en söndag, frågade, hvarför hans stol stod tom vid middagsbordet. Svaret, afgifvet i en grafiik ton, måtte ej hafva ökat professorns aptit, åtminstone sköt han otåligt sin favoritdessert åt sidan, med den orakelmässiga frågan: » Tror hon, att jag är en boa konstrictor? » Så fort han ätit och utan att ens tända den vanliga cigarren, kastade professorn en kapprock öfver axlarna och skyndade bort till gårdsrummet. Han hade icke på år och dag varit därinne, kanske var det därför som kammarens låga tak och dystra utsikt mot en skyhög grå mur, stucko honom så bjärt i ögonen, eller trängde sig den stora kontrasten mellan våningen däruppe och detta tarfliga rum, som han » funnit godt nog för den fattige gossen », alltför skarpt inpå honom; han ryckte nästan ett steg tillbaka, men sedan flög hans blick till Knut, som till hälften rest sig ur bädden för att hälsa den sällsynte gästen. Hans ögon glänste, och på kinderna brann en stark rodnad, han såg barnsligt ung ut, där han låg, hans linne var bländande hvitt, men rocken utnött i h varenda söm; den hade aldrig varit med däruppe, men stämde nog tillsammans med den tarfliga omgifningen här, de nakna väggarna, det rankiga bordet och golfvet, som saknade matta. En obehaglig stickande känsla genomfor professorn, när han med en enda blick uppfattade alltsammans; det var som om en omätlig tyngd af skuld och brottslighet sänkt sig ned öfver honom. Likt en automat närmade
Föredrogs ånyo sedan den 2b nästlidne April på Ståndets bord livilande 41:sta §:n af Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 7, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förnyad författning om utskrifningssättet och inrättningen af allmänna Beväringsmanskapet, dels ock enskilda motioner i samma ämne. Lsla mom. rörande Nationalbeväringen på Gottland; 3:dje punkten, om berättigande för en del beväringsskyldige alt få i mindre afdelningar vapenöfvas; och 4:de punkten, om bibringande af undervisning i militäriska öfningar uti skolorna. BiföUos. 2:dra punkten, rörande mötes-underbållet med mera för bevärings-eliterna, afslogs. Prot.-Utdrag den 2 Juni 1860. 445 Utskottets hemställanden i öfrigt uti §:n lades Uti handlingarna. S. D. Föredrogs en af Högv. Preste-Ståndet till Bonde-Ståndet genom Protokolls-utdrag N:o 269 gjord inbjudning alt lorena sig uti förstnämnda Stånds, vid behandlingen af 3:dje punkten uti Lag-Utskottets Betänkande N:o 25, i anledning af väckta motioner om förändring i Kongl. Förordningen angående Handelsböcker och Handelsräkningar den 4 Maj 1855, framställda serskilda förslag lill förändrad lydelse af 25 § uti samma Förordning. Ståndet afslog inbjudningen och vidblef sill förut i ämnet fattade beslut samt lade Protokolls-utdraget till handlingarna. Den 2 Juni. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Efter föredragning af Expeditions-Utskottets under N:o 67 afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl.
Att d: ssa Actier, enligt nu gällande föreskrifter, förut icke ägt beläningsrätt i BancoDisconten, såsom samme värde Ledamot velat göra troligt, bevises efter min tanka älven deraf, att Herr Grefve von Platen sjelf vid denna Riksdag väckt den af BancoUtskottet nu besvarade motion om en sådan rättighets tillgodonjutande, hvilken motion varit öfverflödig, om samma rätt förut varit meddeld. Jag lernnar derhän, om det för Disconten var nyttigt eller icke, att SöderTelje Canal Adier fått belåningsrätt, men man bör likväl ihågkomma den stora skillnad, som förefinnes emellan den för dessa Actier insatte summa, och den som för Götha Canal Actier blifvit inbetald , och att dessutom hela Actiebeloppet i SöderTelje CatnalBolag icke är betydligt, i jemförelse med df t andra, så att faran för förlust är vida mindreJag förnyar min anhållan om proposition till bifall å Beiänkandet, och bestrider i följd deraf all återremiss, emedan jag anser densamma utan ändamål, ty Betänkandet återkommer 176 Den 7 Jitlii. troligen i sådant fall i samma skick sorn det nu är. Friherre Boije, Ludvig: I anledning af en Vard Ledamots yttrande, torde mig tillåtas förklara, att jag icke är intressent i Canal-Bolaget. jag har ingen Actie, och jag är icke skyldig i CanalDisonten, elier någon af Filial Disconternej samt har alltså ingen hvarken nytta eller skada af Canalens eller FilialDisconternes fall. Jag har i alla ämnen, angående det ena eller andra, tält endast förden känsla af rätt och orätt, som skall följa alla mina handlingar. Jag har likväl aldrig tillåtet mig maktspråk, och har aldrig hört ett sådant språk nyttjas af dem, hvilka talat för Canalen; men väl har jag hort dem orättvisligen beskyllas derföre Till de Herrar, som yttra önskan för Canalens fortgång och nytta, öfverlemnar jag , att sjelfva bedomina om den halt deras önskningar skall få, då de förenas med aljt hvad man kan göra, för att krossa Canal-företaget
Jag tror dessutom, att det icke ligger mindre vigt på att inskränka antalet af brännvinspannorna, än qvantiteten af brännvinet, emedan på hvarje ställe, der det brännes brännvin, fortares det också sannolikt, och jag önskar således att så mycket som möjligt inskränka antalet af dessa ställen. Den föreslagna inbjudningen bief af R. o. Ad. antagen. Hr von Rosen: Det förefaller mig såsom hade Ulsk:n förgätit alt framställa någon voterts-propos. i detta fall, för den händelsen att de tvänne Stånden ej skulle ingå på Utskms förslag; tv om vi skulle antaga BondeSt:s beslut, men BorgareSt. vidblefve sitt, så skulle frågan afgöras genom votering i förstärkt Utsk. , och för sådan händelse borde väl voter:s-propos:r af Utskm varit framställda. Hr von Hohenhausen: Då det genom uppläsning af BorgareStts beslut ang:de detta betänk, blifvit upplyst, att detsamma blifvit af detta Stånd återremitteradt i många delar, så har man ifrån Utskar i detta afseende att vänta Utskms sista utlåt. Den nyss afgjorda frågan är då en sak, som hufvudsakligen kommer att blifva föremål för nämnda utlåt., och jag inser ej att Utskm förut behöft framställa något yttrande deröfver. Gr. Hamilton: Utan afseende på hvad BorgareSt. i detta fall kan komma att besluta, tror jag att vi ej behöfva tvista om denna sak; ty sedan nu BondeSt. och R. o. Ad. antagit (j:n i enlighet med den förra författningen, så lärer dervid skola förblifva, ehvad också de andra Stånden besluta, ty detta är ej någon bevillningsfråga, utan blott ett reglerande af den ekonomiska delen af frågan. 9 §•''>• Utskms hemställan bifölls. 10 §:n. Inbjudningen antogs. 11 §:n.
Uti en till Banco-Utskottet ingifven Skrift, undertecknad af Förste Vaktmästaren och samtlige Vaklbeljenlerne inom Banken, med undantag af 3:ne, hvilka lill tjenstgöring hos Banco-Utskottet äro anställde, har blifvit omfpiyjaäldt, huruledes Vaktbetjeningen i Banken, vid hvar och en af de,.föregående Riksdagarne i Stockholm, fått sig anslagen 16 Banco-Utsh:s Memorial, N:o 98. eu viss Summa till delnings, i följd af det ökade arbete, som, genom B.mco-Utskoltets sammanvaro, för denna Betjening uppkommit, samt att äfven, när Riksdagårne liållits i Örebro, då Utskottets Vaktmästare derstädes erhållit skjulsersältning, hyra och tractamente, deras i Stockholm qvarblefne kamrater likväl icke saknat den uppmuntran, att en mindre gratificalion eller drickspenning blifvit dem tillagd; med afseende hvarå sökanderne nu anhållit, det Banco-Utskotlet, i betraktande deraf, att Bankens Vakthetjening, i anseende lill trägen och ansvarsfull tjenstgöring, högst sällan funne sig i tillfälle förvärfva någon extra förtjenst samt derföre ock vore den fattigaste af sin dass inom Hufvudstaden, ville antingen tillåta, att den serskilda aflöning af Statsmedlen, som nu tillfaller de 3:ne hos Utskottet tjenstgörande Vaktmästare, finge, efter någon billig grund, emellan Vaktbetjeningen samfälldt fördelas, eller ock foga sådan anstalt, attén uppmuntran, hvaraf nämnde Vakthetjening till understöd i sina knappa omständigheter alltid tillförene fått hugna sig, måtte, på sätt lämpligast funnes, äfven vid närvarande Riksdag komma densamma till godo.
Swart torde äfwen bliswa, at finna dem bland detta Ständ, hwilke utan arfwode willja och kllnna uppehålla sig i Huftvudstaden. Det är således troligt, at Bolive - Ständet deruti icke ingar, och dä blir emellan Skänden en olikhet, som icke synes pasiande. De flesta af besia Lonlläkrationer gälla äfwen i anseende tik Riksgälds - (lontoiret. För min del tror jag säledes säkrafi, at förblifva wid det gamla bruket. ^ Friherre Os (resi-. Jag för mm del kan ej annat finna, än at förtroendet i Allmänheten snarare ökas än mindfkas genom flera Ledamöters antagande, och jag förklarar, at jag til alla delar instämmer uti Hans Lxcellenoo Grefwe kuutlrs. yttrande. Riksens Ständers Landus har redan mera äsizs är warit styrd af et i desi Stadgar och Ke§Iementen utstakadt antal Fullmägtiga, hwilkas nit och sorgfällighet til dervarande af kaninens säkerhet och förkofran Riksens Ständer alltid funnit swarande emot det til dem hysta förtroende, och hwarom Lan^ yuem krotocoller, sa wäl wid Riksdagar som Asvilioner, bära det säkraste wittsord. Jag hemställer derföre til Höglofl. Ridderstapets och Adelns ompröswande, huruwida den af en wärd Ledamot föreflagna tilökning af Heders - Ledamöter bland Lane» - Fullmägtiga kan anses nödB eller nyttig. Onödig anser jag den, dä hittils ingen kan tillvita Herrar Fullmägtiga nägot uraktlåtande af sina styldigheter, och onyttig tror jag den äfwen för framtiden blifrva, sa wida de tilökade Ledamöterne, enligt förslaget, ej skulle äga någon rätt al i besimen deltaga; men twärtom anser jag antagandet af detta försiaz säsom ffadligt, dä
I den begränsade form, hvarunder Hr Wallenbergs förslag blifvit framslälldt, skulle detsamma hufvudsakligen utöfva sin verkan på den stora penningemarknaden, och att pennningen derstädes får gälla hvad den kan, är, enligt min åsigt, icke allenast theoretiskt riktigt, utan äfven praktiskt nyttigt. Då penningen vid något tillfälle har större värde än det lagen densamma tillerkänner, skall alltid en person, som icke känner sig bunden af samvetet, för penningen taga dess gällande värde och följden blifver, att penningehandeln råkar i händerne på mindre samvetsgranna personer. För den, som behöfver köpa penningen, är det naturligtvis mycket bättre att hafva att göra med hederligt folk, som sysselsätta sig med penningehandel, men likväl lyda lagarne, än att nödgas vända sig till personer, hvilka olagligt ockra med den åstundade varan. Man kan aldrig hindra, att en vara å den stora verldsmarknaden stiger till det pris, hvartill konjunkturerna upbringa densamma, och följden af ett sådant lagbud, som det nu gällande, är, att den, som vill lyda lagen, icke sysselsätter sig med penningehandel, utan, såsom jag redan sagt, öfverlemnar densamma åt mindre samvetsgranna personer. För den stora affärsverlden vore således räntans digifvande på ett försigtigt sätt, såsom Hr Wallenberg föreslagit, mycket välgörande. Det kan visserligen anmärkas, att räntans digifvande sktdle verka mindre välgörande på affärsverlden i landsorten, der allmogen ofta nog behöfver låna penningar; men härvid är att bemärka, att Hr Wallenbergs förslag endast omfattar skuldsedlar, löpande på viss inskränkt tid, hvilka på landet icke så ofta torde begagnas, och om äfven det skulle händå, att en om penningemarknadens ställning mindre underkunnig person utfärdade en sådan skuldsedel, å en tid, då penningen vöre dyr, så kan mani allt fall vara säker uppå, att samma penningesumma skulle kosta denne person lika Den 14 November. 57 mycket, om räntan vore bunden, ehuru under en annan form, t. ex. såsom provision eller något dylikt. Det är då vida bättre, att betalningen för varan erlägges i öfverensstämmelse med, än emot eller på sidan af lagen.
Då man vid bestämmandet af ett straff har förnämligast att taga i betraktande vigten af det bud och den makt, som genom förbrytelsen violeras, samt väl detta brott icke kan hänföras till dem, som tillfälligtvis eller af öfverilning ske, utan obestridligen utgör ett af vinningslystnad föranledt och lugnt öfverlagdt trots mot den Gudomliga viljan, så har jag visserligen tvekat huruvida icke en urbota straffbestämmelse vore här på sitt ställe; men med afseende på missbrukets hittills varande allmänhet samt den fördragsamhet dermed, som inom den allmänna opinionen beklagligen tyckes ega rum, vågar jag f. n. ej föreslå högre ansvarsbestämmelse än böter af Etthundra K:dr r:mt för hvarje gång öfverträdelse sker. Denna motion begärdes på bordet. På samma grunder som jag i föregrde motioner anfört, och hvilka ordagrannt äro införda i den jag nu ämnar väcka, anhåller jag, att, då dessa grunder icke torde behöfva ånyo uprepas, få föreslå: sådana förändringar i K. Eördmn om Sockenstämmor i Eiket, hvarigenom dessa blefve lagligen bestämda att på söcknedag hållas. Så länge ett motsatt förhållande eger rum, torde det vara tydligt, att om den sabbatsälskande kyrkobesökaren är i den borgerliga samhällsställning, att han vid sockenstämman har något updrag att redogöra för, någon sak att framställa eller någon rätt att bevaka, så, ehuru angelägen han än må vara att troget och samvetsgrannt sköta alla äfven de jordiska bestyr, i hvilka han blifvit satt, är han dock här, genom den Gudomliga och verldsliga lagens inbördes kollision, tvingad i den ställning, att antingen nödgas bryta sabbatsbudet och försaka sin helgedagsfrid för den borgerliga pligten, eller ock till en del försumma sina jordiska angelägenheter för det högre budets och gåfvans skull.
Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit föreslaget och anfördt, och då otvifvelagtigt är, att en stor mängd af de skattskyldige underlåta att sig infinna vid Krono-uppbördsstämman, ofta icke i brist af penningar tili utskyldernas afbördande, utan derföre, att de anse den tid förspilld, hvilken de lill en siik inställelse använda, då de veta, att utskylder ne blifva i deras egna hemvist dera aHord rade, samt denna underlåtenhet förhindrade en nödig controll å uppbördsman nen, jemte det den i betydlig nion försvårade redovisningen, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka sLätnmo-böternes fortfarande; likväl och sorn med billighet och rättvisa instämmer, att en person, hvars utskylds-belopp uppgår till circa 16 sk. eller En R:dr, för sin underlåtenhet att utskyIdema sig afbörda, ofia föranledd af oförmåga att kunna betala, icke bör fällas till samma böter, som den, hvil - Bevillnings-Utskotlets Betänkande } N;0 9, 3 kens ulskylder stiga till vida högre belopp, och följaktligen kan anses vara i bättre villkor och förmåga att ulskylderna erlägga; har Utskottet ansett sig böra föreslå: att stämmo-böter skola utgå med 4 sk. till 2 R:drs utskylder, 8 sk. till 4 R:drs, 12 sk. lill 12 R:drs, 16 sk. till 25 R:drs, 32 sk. till 50 R:drs, 1 R:dr lill 100 Ralrs, 2 R:dr lill 200 R:drs, och 3 R:dr för hvad deröfver i utskylder utgöras bör.
Förslaget deröfver vittnar om den sanna liberalitet, som styrt StatsUtskottets Ledamöter, då frågan varit att belöna förtjensten; men för min del tror jag detta beneficium ännu icke vara så af behofvet påkalladt, om det nemligen vinnes, som i Herr Zethelii motion blifvit föreslagit, och jag här ofvan tillstyrkt. Det har i discussionen hos oss öfver ämnet blifvit omnämnt, såsom icke ovanligt, en sådan pensionering, och att Fulltons enka och barn erhållit en dylik af i34 Den 7 September f. m. Amerikanska Staterne. Det är sannt, och jag får blott härvid tillägga, att utom denna faveur, har Fullton sjelf i lifstiden njutit stora bidrag af Staterne, hvilka, alt beräkna efter vårt mynt, skulle låta nästan otroligt. Herr Baird, som i Petersburg bar Ångmachinsfabriken, erhöll 10 års privilegium derå, samt dessutom 100,000 Rubel af Kejsaren uti ren skänk, då första ångfartyget utlöpte. Dessutom bar till honom blifvit doneradt betydligt med jord för sina fabriksanläggningar. — Efter de underrättelser jag bar, skall Herr Baird anses äga millioner. Jag anhåller vördsamt om remiss af detta mitt anförande. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke Herr Ugglas berörde anförande, som innefattade anmärkningar vid StatsUtskottets under N:o 217 afgifne, och den 1 dennes e. m. till Utskottet återremitterade Utlåtande öfver väckt motion, angående föreslagen afskrifning af Bruksidkaren S. Owens skuld till ManufacturDiscontFonden, samt om ett ytterligare låneunderstöd för honom af allmänna medel å 5o,ooo R:dr B:co, finge till StatsUtskottet remitteras. Ropades Ja.