Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 10 ang:de Tullbevillningen, äfvensom af Betänk. N:o 24 ang:de tullbestämmelserna för artikeln bränvin och sprit. Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottet : N:o 116, i ani. af väckta motioner ang:de omarbetning eller ändring af K. Stadgan för Rikets allmänna ElementarLäroverk d. 14 Aug. 185 6 m. m. N:o 117, i ani. af väckt motion om förklaring af 2 mom. 11 § i FolkskoleStadgan, i fråga om FolkskoleLärares pensionering. N:o 118, i ani. af återremiss af Utsk:s Betänk. N:o 119, i ani. af återremiss utaf Betänk. N:o 99, i fråga om ändring af HandelsOrdmn d. 22 Dec. 1846 m. m. N:o 120, i ani. af väckta motioner om utfärdande af kungörelse, innehållande föreskrifter för resandes anteckningar i dagbok; samt N:o 121, i ani. af väckt motion rörande SeglationsOrdmn d. 15 Maj 1843. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 7 prot.-utdrag för den 10 dennes, samt Pleni-protokollet för den 6 sistl. Augusti. Upliistes ett af Frih. De Geer, Louis, inlemnadt sålydande Memorial: Som tjenstegöromål påkalla min afresa från liufvudstaden, anhåller jag vördsamt, att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats såsom ledamot i Const.Utsk. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Uplästes jemväl följande af Ilr Bildt, Knut, inlemnade Memorial:
Under förutsättning af den föreslagna sammanföringen af de begge Ulldiskontfonderna, hafva Revisorerne, såsom en dermed sammanhängande fråga, hemställt, alt den i räkenskapen för gamla Ulldiskont-fonden balanserade skuld för erhållna förskott från Manufaktur-diskonten måtte med det belopp, hvartill denna skuld, då förandet af nämnde räkenskap kommer att upphöra, finnes balanserad, afskrifvas i såväl Ullsom Manufaktur-diskontens räkenskaper, helst för samma skulds gäldande icke funnes någon annan tillgång, än ullmagasinshusel i Norrköping. Emot lämpligheten, för det närvarande, af denna afskrifning har dock Kongl. Kommers-kollegium erinrat, att, derest sagde egendoms begagnande för dess nuvarande bestämmelse framdeles komme att upphöra, funnes verkligen, genom densammas realiserande, en tillgång, som till ifrågavarande skulds betalning kunde och borde användas. Enär de medel, som, vid det af Kongl. Kommers-kollegium förutsatta fall, Stals-Utekottets Utlåtande JK 19. 7 genom försäljning af oftanämnde magasiusbus komma att inflyta, mäste, derest de då pröfvas, böra anvisas till Manufaktur-diskonten, säsom godtgörelse för dess bidrag till bestridda kostnader för ullproduktionens befrämjande eller såsom tillökning af Diskontens lånerörelse, vara härtill disponibla oaktadt verkställigheten af den afskrifning, hvarom nu ar fråga, och då Kongl. Kommers-kollegium vitsordat Revisorernes uppgift, att gamla Ulldiskont-fonden, för omförmälda skulds gäldande, icke eger annan tillgång, än detta hus, får Utskottet, som anser ändamålslöst att, i afvaktan å framdeles möjligen inträffande förändrade förhållanden, årligen i räkenskaperne inoch utbalansera 2:ne, undor samma embetsverk ställda, fonders sinsemellan egande skulder och fordringar, tillstyrka bifall till Revisorernes hemställan om afskrifning i både Ulloch Manufaktur-diskonternas räkenskaper af den gamla
Ett exempel torde måhända mera öfvertyga om vigten häraf, än alla sifferuppställningar. Jag erhöll 1808 såsom subaltern ett ganska besynnerligt och kinkigt uppdrag, nemi. att embarquera 4 bataljoner landtvärn vid Grisslehamn, Jag fann större delen af dem sakna kapotter, sakna ombyte af linne och brukbara skor, och jag sparar det bästa till sist — i;is Den 7 Maj f. ra. 3ag jag fann gevären af högst usel beskaffenhet, och af 3 olika culibrar. Hvar och en finner, att vid den ringaste förvexling vid utdelningen af ammunition, blef en följd, att den stora kulan icke gick ned i den lilla calibern, och den lilla kulan i den större calibern åter träffade all annanstäds än der man sigtade. Det var ännu en ganska mörk sida i denna tafla. Det var nemi. icke utan största svårighet jag kunde få befälet från värdshuset, oakladt bataljons-cheferne, samt en och annan dugtig compagni-officer bemödade sig att uppfylla sitt kall. Är det ett sådant roilitär-systeme man vill återföra? Och om vi incorporera beväringen, efter blott la dagars öfning under hela bevärts-liden 5 år — på i8,ooo man infanteri, med alldeles Otillräckligt öfver-och underbefäl, till så stor styrka, som den erforderliga, — är detta likväl i hög grad att befara, äfvensom om vi uti förråderna sakna tillräckliga gevär, beklädnad, utredning etc. Hvad åter StatsUtsk:s föreslagna indragningar inom armeen angår, måste jag, oaktadt ali aktning för andras opinion, bekänna, att jag anser dem icke tåla en noggrannare granskning.
Ridderskapets och Adels pröfning vördsammast hemställa, ©m ej den sanna medelväg skulle kunna träffas Den 24 Januarii. 309 derigenom, att alla KronoBrännerier, äfvensom all Bränvinstillverkning i Städerne, samt alla BränvinsFabriquer på Landet afskaffades och förbödos: Men deremot Landtmannen tillåtas, att med en måttlig Panna, till exempel af högst 5o å 60 Kannors rymd, fritt och obehindrat tillverka Bränvin, så väl till eget behof, som till afsalu, Friherre Boyej Ludvig: Såsom, skäl tili Bränvinsbränningens inställande, har man anfört den fara och de olägenheter, som skulle blifva följder af Bränningens fortsättande, och juan har dervid i det mästa talat med en sanning, åt hvilken jag är färdig gifva all rätt; men må det tillåtas mig säga, det man deremot alltför lätt öfverfarit de olägenheter, som blifva ovilkorliga följder af Bränningens inställande. Det är likväl på afvägningen af dessa ömsesidiga olägenheter, ställde emot hvarandra, som Resultatet, klokheten i vårt Beslut, skall hero. På ena sidan visar man oss Hungersnödens och Spannmålsbristens följder; och på den andra sevi Foderbristens, Från beräkningen af förra sidans skäl, torde vi likväl kunna genast afräkna faran af en Hungersnöd; ty med mycken visshet kunna vi antaga, att om och när en verkelig Hungersnöd inträffar, så underlåter icke vår goda Öfverhet, att, med. hela Nationens tacksamma bifall, begagna sig af den rätt, hon i sådant fall äger, att oss oåtsporde, inställa Bränvinsbränningen. Efter denna afräkning återstår på den sidan, endast Spannmålsbristen; och med den kännedom jag, 3io Den 24 Januarii. såsom nära 12 års Jordägare, hunnit samla, anser jag Foderbristen vara ett vida större ondt.
ort till öm graf så nill jag gå, när ninterns flirtgot ' falla: s o m Mara stjärnor lysa öå öe Ijufua minnen alla. Du är ej bob, bu lefuer än, öu sr&gt;äfr&gt;ar öfuer fullen; oet är blott stoftet af min r&gt;än, s o m multnar ner t mullen. Din flicfa, är mig när, an6e, oå} ifrån rymöer ljusa en sällsam ro ben till mig bär, när nattens stormar brusa. Det sägs, att färlefen är starf — ej 5ö6en ens öen släcfer. Du är mig när, fast frusen mar! 6 e t falla stoftet täcfcr. ^nniel &lt;^dl§tröm. Studier från Stockholms horisont af G. Gullberg. Kvinnan som undervisare. del samt ega den stadga i karaktären och den foglighet i lynnet, som ungdomens ledning kräfver »; 2) att hafva undergått godkänd afgångsexatnen vid något statens folkskolelärareseminarium; 3) att hafva uppnått 21 års ålder. Den blifvande lärarinnan måste sålunda först genomgå seminarium. Den, som önskar att såsom elev vinna inträde i seminarium, skall till rektor ingifva egenhändigt skrifven ansökan jämte vederbörliga intyg, att sökanden a) begått Herrens nattvard b) är känd för godt uppförande c) haft naturliga skyddskoppor samt d) vid början af det kalenderår, då inträde sökes, uppnått en ålder, icke understigande 16 och icke öfverstigande 26 år. Sökanden skall ock ha läkarebetyg om friskhet samt dessutom ega någorlunda kunskaper i kristendom, svenska språket, räkning, historia och geografi, naturkunnighet, välskrifning och sång. Seminarierna indelas i fyra klasser, hvarje klass med ettårig kurs. Således inalles fyra år, däraf de tre första åren företrädesvis egnas åt teoretiska studier, det fjärde åt praktiska öfningar i den med seminarierna förenade öfningsskolan. Efter att hafva undergått godkänd seminarieexamen kan elev på vederbörligt sätt söka folkskolelärarinneplats i stad eller på landet.
Endast i detta afseende förenar jag mig med Herrarne Hjerta, Ribbing och Cederschjöld, och önskar, alt vi så snart som möjligt måtte få votera i en sak, der enskilta interesset gör all öfverbevisning omöjlig. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskcilken yttrade, att ehuru 75 §. RegeringsFormen föreskref: Skulle tvåStånd stadna emot tvä förf alle frågan och för - Ben 17 Dec-m ber f. m. 37 blifve vid det som tillförene stadgadt varit _, z/^öt/2 att samma fråga må kunna vid den Riksdagen ä nyo väckas eller upptagas; likväl och som berörde §. näst derefter tillika innehöll: är åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, gånge som i y3 f. stadgadt är; ansåg Hans Excellence häraf uppenbart följa, att en pröfning borde äga rum, huruvida frågan om öppnande af en Deposilräkning i Banken kunde förfalla, eller icke. Denna pröfning fann Hans Excellence böra tillkomma Ståndet, och ehuru flere Ledamöter önskat, att Hans Excellence skulle derom tillkännagifva sin mening, trodde Hans Excellence dock, enär Hans Excellences omdöme i denna del endast vore enskildt, sig lika litet nu, sorn vid föregående tillfällen, böra intränga uti, eller gifva någon slags ledning åt Ridderskapets och Adelns egen rätt att pröfva och afgöra detta ämne, Grefve von Schwerin: Det är en vanlig taktik, när giltiga skäl saknas för hvad man vill, att förringa kraften af de lagar, som blifvit till efterlefnad föreskrifne. Utskottens jemkningsförslag grundar sig på 73 §. Riksdagsordningen. Den säger, att jemkning skall försökas, innan den tvistiga frågan förvises till afgörande af Förstärkt Utskott. • Hadej Förstärkt Utskott, redan varit 38 Den 17 December f. m, valdt, hade Utskotten icke gjort någon framställning i ämnet.
Enligt hvad de från Norrbottens län till Riksgälds-kontoret inkomna summariska räkningar för år 1845 utvisa, har den till taacerings-kostnader samt uppmuntran för vederbörande tjenstemän anvisade 1 t procent af bevillTiings-summan j samt det lör samma ändamål beviljade särskilda anslag af 220 R:dr icke en gång motsvarat den ledamöterne af nämde läns pröfningskommitte', enligt bevillnings-förordningen samt 133 §. i Riksgälds-kontorets reglemente, tillkommande reseoch traktaments-kostnadsersättning, hvadan ett större Stats-Utskottets Memorialj N.o 2. 33 större belopp, än sora af Rikets Ständer blifvit härtill anslaget, måst för denna ersättnings utbetalande användas, och då de orsaker, hvilka besagde anslags således befunna otillräcklighet för år 1845 måste tillskrifvas, jemväl under derpå följande år fortfarit, så hafva Fullmäktige funnit sig föranlåtne alt å detta förhållande fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet; oell skola Fullmäktige fördenskull, genom serskild skrifvelse till Stats-Utskottet, meddela närmare upplysning om hvad härvid förekommit. Med afseende å de mera invecklade räkenskaps-förhållanden, sorn inom detta verk uppkommit, genom derå, vid de 2:ne sednaste riksdagarne anvisade mångfaldiga, mer och mindre vilkorliga samt endast successive utgående, statsutgifter, hafva åtskilliga förändringar och tillägg uti räkenskaps-föringen härstädes blifvit af Fullmäktige föreskrifna; varande Fullmäktiges härom meddelade beslut samt utfärdade nya eller förändrade föreskrifter omständligt anförda uti det af Fullmäktige, i anledning af 1845 års revisions-berättelse, afgifua och samma berättelse bifogade utlåtande, sid. 63, 64; hvilket Fullmäktige alltså få i detta hänseende åberopa. Beträffande de till allmänhetens upplysning om Riksgälds-kontorets stallning i reglementets 139 § föreskrifna utdrag af kontorets räkenskaper, så hafva dessa räkenskaps-utdrag för de begge sista åren erhållit en större fullständighet samt en förändrad och med så väl reglementet som
Åberopande Utskottet, i afseende på grunderne för verkställigheten af ifrågavarande Uppoch UtJåning sine serskilde under N:is 383 och 384 härvid bilaggde Utlåtanden. Reservation (se pag. t). t /. Reservation vid Betänkandet N:o 382, äfvensom med anledning af dermed sammanhang ägande Betänkanden JNT:is 383 och 384- Af Heri’ von Hartmansdorff, August: Jag erkänner välgörenheten af det ändamål, som åsyftas, nemi. räntans nedsättning. Men deraf följer icke att Staten bör omedelbart befatta sig med att bedrifva saken. Och då intet förslag, som skall utföras, får betragtas blott såsom grundsats, utan afseende på dess tillämpning: så har jag funnit både tiden och sättet för dess verkställighet vara sådane, att ändamålet icke kan hufvudsakligen vinnas; men skada och vådor för det allmänna deremot uppkomma af sådan vigt, att de vida öfverväga den enskilda fördel, som möjligen kan tillskyndas en eller annan låntagare. Utskottet har delat sitt Betänkande i 3:ne delar, den första angående grundsatsen, de andra bägge rörande verkställigheten, eller om uppoch utlåningen. Betragtade man icke de bägge sednare, i förening med det första, så skulle man lätteligen kunna föranledas att antaga en lockande grundsats, hvilken sedermera i utförandet befunnes sådan, att man hade skäl att ångra sitt första beslut. Till förekommande deraf måste jag, oagtadt målets fördelning, bilägga min reservation vid det första Betänkandet, för att genast visa hvart dess antagande skulle leda i det andra och tredje. 5 B. 26 * ii Stats-Utskottets En hufvudvillfarelse synes ligga till grund för liela detta förslag, den nemligen, att anse penningars förräntande annorlunda än andra näringar, hvilka under loflig täflan med alla öfriga, må inbringa ål sina idkare allt hvad de kunna, i synnerhet när deltagandet deri är för alla medborgare obehindradt.
Majit måtte i nåder tillåta, att allt före år 1831 tillverkadt svenskt krut, som i arméens och flottans krutmagasin förvarades, måtte vid de förråden närmast liggande krutbruken f& auccessive omarbetas till bergskrut, samt alt kostnaden härför, äfvensom för transporten från förråden till krutbruken, förslagsvis beräknad till 5 r:dr per centner, måtte för högst 1,200 aentner om året af krutförsäljnings-medleB bestridas; så hade f[) Stata UtskottetsUtlåtande, I\’:n 2ÖS. Kongl; Maj:f, uti nådigt bref af den 22 Maj 1849,. anbefallt för be m äl da kollegium artis lill en början låta till bergskrut omarbeta högst 1,200 centner af dst uppgifna äldre krigskrutet och detsamma med krigskrut af ny tillverkning ersätta samt kostnader): derför af under händer hafvande medel förskottsvis bestrida;: hvarefter Krigs-kollegium under den 13 sistlidne Februari i underdånighet tillkännagifvity alt 1,087 centner äldre styckekrut blifvit under loppet af år 1850 omarbetade till bergskrut, hvarvid afdoftningen uppgått till 3,.63 procent af det äldre styckekrutets vigt samt kostnaden för omarbetningen till 4 r:dr 12 sk. för hvarje efter omarbetningen erhållen centner bergskrut, hvartill komme transportkostnaden, sorn för 1,200 centner krut från Carlsborg till Akers krutbruk utgjorde 31 sk. 4 r:st. per centner; hvarjemte Kollegium'anfort, att, då någon anmärkning emot användbarheten af det sålunda omarbetade krutet icke förekommit, Kollegium, som på de i dess underdåniga skrifvelse den 10
Många af de brott, hvilka åro belagda med enskild skrift, och om hvilka presterskapet af sådan anledning erhåller officiel underrättelse, i synnerhet de, sorn under kyrkopliktens tid voro belaggda allenast med den ringare kyrkodisciplinåra påföljden af sådan skrift, nemligen snatteri, dråp af vållande, tvegifte och lågersmålsbrott, anses icke egentligen för vanfrejdande, men uppgift om dem inflyter icke dess mindre i prestbetygen, och till följd deraf kan icke den, som gjort sig skyldig till någon af nyssnämnda förseelser, vidare, såsom det efter allmänna språkbruket heter, “få rent prestbetyg". Om det också, med afseende å de polisåndamål, för hvilka frejdebetyg åro föreskrifna, kan vara skäligt och med god ordning öfverensstämmande, att, der en person gjort sig skyldig till brott mot annans eganderått och derigenom mot sig sjelf gifvit anledning till misstanke om brottsliga anlag, allmänheten på något sått beredes tillfälle att taga sig till vara för en sådan person, så förefinnes dock ej skål, hvarföre ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 209. 7 en dylik varning skulle qvarstå, åfven efter det den brottslige genom en längre tids obrottslig vandel sjelf undanröjt anledningen till misstanke, helst denna varning, iklådd en officiel form, alltid innebår en förminskning och kränkning af personens medborgerliga anseende. För bedömandet huruvida brottslingens ånger och bättring gjort honom vårdig af rehabilitation synes emellertid det nya Strafflagsförslaget kunna bereda en utväg, derigenom att domstolarne, i sammanhang med brottets bedömande, tillika skulle, med hänsyn till detsammas svårare eller lindrigare beskaffenhet och brottslingens derigenom ådagalagda sinnesart, bestämma, huru länge misstanken om fortfarande brottslighet eller vanhedern såsom brottets påföljd bör hvila öfver den straffade, och huru långe följaktligen den offentliga varnitigen bör qvarstå i prestbetyget.
Då nu, såsom vi alla känna, Privatbankerne ansett sig böra inskränka sin utlåning och krympa ihop rörelsen, måste det vara en vinst för orterne om dessa Banker kunde åter fullständigt funktionera och tillhandahålla näringarne penningar på lika billiga vilkor som hitintills, och ingen kan med mera omdöme än dessa Banker utlåna penningar, ty hvem kan Den 20 Januari. 95 bättre känna, hvarest skon klämmer, än personer, sorn bo i den nödlidande orten, så måste Privatbankerne vara särdeles lämplige att utdela summorna. Man har ordat mycket om nödvändigheten att understödja jordbruket. Afven jag anser att det bör ske, men på hvad sätt? Om man icke vill utlåna penningar af Statslånefonden till Privatbankerne och andra penninge-anslalter i orterne, befarar jag, att jordbruket icke får någon nytta af denna lånefond. Jordbrukaren behöfver ett kreditiv, han behöfver låna penningar, på det han icke skall tvingas att under en ofördelaktig konjunktur försälja sina varor, och då vill man nu att han skall anlita statslånet direkte genom BankoDiskonten. Der måste han betala en ränta, som blir cirka 2 proc. högre än hvad Staten för lånet betalar. Således minst 8 ä 9 proc. utom kommissions-arfvoden och kostnaden för resor till hufvudstaden, hvarigenom dessa penningar blifva särdeles dyra. Jordbruket uthärdar icke att erlägga så hög ränta. Endast handeln och fabriker, hvilka måste tillgodogöra sig cn stor vinst, kunna bära en hög ränta men alldeles icke jordbruket. Således, om Privatbankerne undfå del af Statslånet, kunna de utlåna penningar mot 6 proc. och jordbrukaren kan då erhålla lån på samma vilkor som hittills. Huru mycket man än talat om nödvändigheten att direkt understödja jordbruket, har jag likväl ännu icke hört något praktiskt förslag i det hänseendet framställas, och det finnes väl ej heller något enklare och mera praktiskt än det af mig nämnda. En af en reservant gjord anmärkn. anser jag förtjena upmärksamhet. Uti G:te punkten hafva nemi. spirituösa drycker blifvit uteslutna från belåningsrätt. Detta synes mig vara ett öfverdrifvet hat emot bränvinsbränningen.
E n mycket använd present, ehuru flere herrar finna den obeqväm, är en börs, virkad af silke och m e d ett par löpande ringar på. Blir vackrast af blått eller grönt, tjockt virksilke. E n annan present är en hvilkudde, som blir bäst, broderad m e d hamburgergarn i litet brokiga färger på mörk yllestramalj och fordrad m e d svart sammet. B ö r stoppas mycket löst. Bäst att sy den m e d långa stygn, efter något af de nu så moderna geometriska mönstren i blått, rödt och brunfärgadt, eller mörkgrönt. Hoppas n u att n å - got af detta måtte passa. Aurora. och fbr uppdrag åt andra Alla saker skickas mot efterkraf och få returneras (dock genast) mot fraktkostnader. m o t t a g a s endast ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher Iduns annonsbyrå — Annonser antagas. åt Huskurer. familjekretsen. Abonnentsamlare slags Dubbelt porto torde medsändas. För kade Maggördlar, Mansvästar För Kalsonger, Knävärmare, Stort Fruntimmer: Simdrägter, Tröjor, Damasker, Normalunderkläder, Vantar, Muddar, Sticm. m. Bomullsstrumpor, N: o I 0 4. Jag har hört personer nämna, att de m e d godt resultat m o t sårnader i barns hufvud begagnat flitigt ingnidande af god fett. Eoi. N: r I 0 5. E n dryg * / kanna tjock, söt grädde vispas till s k u m; deri röres / ö? finsiktadt socker samt nära ' / s &amp; hvetemjöl. A f denna sats blir omkring 40 tunnrån, som skola vara runda. Till s. k. » strutar » gör man af styft papper en strut, spetsig nedtill och något vid upptill samt * / &lt; högD å ett tunnrå är gräddadt, rullas det på varma jernet omkring papp ers strut en, och så fort det styfnat, tages det af, samt lägges på en stor bricka, belagd med papper.
Uti hwad Herr Doctor kaxe anfört instämde Herrar Blffopparne lVeilleman, lingllaäius,8t»- Anelius och ldlorclin, samt Hr:r Doctorer 'lVigk.- rnan, kalcll, lrlellAren» 8tarcle och KIroäin, samt herrar prostar Lak^erslon och länäerllröm. Härefter beftöts att besia anmärkningar, i den afsigt som Regerings-Formens Z6 §. smförmäler, till LagUtstotkets argärd hänwisas stulle! hwarom underrättelse genom Protocolls utdrag bör de refpective Medständen wördsamt och wanneligen lämnaS, lllr luxn Lx krotocolli lll. Med Hufwudffristen lika lydande, betygar polian llolmber^fori. Afflrifk Ödmjukt anförande. Att, pä sätt un, Remisien frän Högloft. Ridderstapet och Aoelen äiföljande ttvenne Memorialer äflas Den i8 November789 äskas och begäres, utsträcka tillåtelsen af äktenskapsskilnad Mom de fall, i hwilka Högloft. Utstoktet, uti desi afgifna och hit äterremiiteraoe Be änkande, den samma förestagit, anser jag för min del wara i högsta matto bekankeligt. Da Högloft. Utskottet, jemte tillstyrkan af skilriads tillåtelse i Åtskilliga fall, utom dem Lagen förut stadgar, trott sig derutöfwer böra förestä att afwen i wisie andra särdeles wigtiga och ömmande omständigheter, ansökning om stilnad mä kunna L underdånighet hos Konungen göras, sä synes mig akt Utskottet i faveur för en lidande och förorättad make, gatt sä längt som någonsin beskaffenheten af en sä wigtig sak kan tilläta. Jag kan alltsä för in, gen del med Herrar författarne af nämde Memorialer förena mig utt önskan af en ännu widstracktaro frihet frän Lagens twäng i denna del.
Man har hört, alt BondeSt:s ledamöter i denna fråga varit af olika meningar, och vid sådant förhållande kan R o. Ad. allt för gerna genast besluta sig för antagandet af Ulsk:s eller Gr. Sparres för stag, hvilket sednare efter min upfattning har företrädet. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, att Gr. Sparre i afseende på förevar:de § yrkal den förändring att bränningstiden i större och mindre bränneri må lika bestämmas, anmälde sig och yttrade Gr. Sparre: Då de fleste talare, som hår yttrat sig, anhållit om återremiss för att inhämta deras Utskts kamraters tankar i saken, så vill jag icke envist vidhålla mitt förslag, ulan afstår från detsamma och förenar mig i begäran om §:ns återförvisande till Utsk. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att i anledn. häraf endast vore fråga om bifall eller återremiss af denna §. Efter sedermera först till bifall och sedan till återremiss å förevande § framstälde med blandade Ja och Nej besvarade propos:r, förklarade Hr Gr. o. Landtm, att han ansåg den sednast till återremiss framstälda proposm hafva blifvit besvarad med öfvervägande Ja. § 10. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: I denna § har Utsk. utan vilkor tillåtit bränneriers anläggande i gård eller lägenhet i stad. Den nu gällande bränvinsförordningen stadgar deremot, att brännerieticke få anläggas inom stad, utan skola utom stadens staket upföras och i enlighet ined stadens byggnadsoch brandordning. Jag anser det icke vara lämpligt, att uti vära städer in - 552 Den 27 April e. ra. flytta dessa eldfarliga inrättningar. Om städernas byggnader i allmänhet beslode af stenhus, skulle det vara mindre farligt, men att medgifva bränneriers inrättande i våra till det mesta af trädhus beslående småstäder, anser jag vara i högsta grad äfventyrlig!, och skulle derföre önska, att §:n erhölle ett tillägg, som något inskränkte friheten, att i stad anlägga bränneri.