Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty att öfverlemna målet åt Kongl. Majrts godtfinnande, utan att derom afge något eget yttrande, strider uppenbarligen emot 56 §. Regerings-Formen , som bjuder , att Utskottens förslag skola först i Ståndens Plena framställas till antagande eller förkastande, utan förändringar eller tillsatser. Men jag frågar , om icke det nyssnämnde beslutet är en tillsats till Särskildta Utskottets förslag? Jag förmodar således, att det ena är åtminstone lika lagligt, som det andra; och då man dessutom förr haft ex* empel derpå, att mål, som icke hunnit afgö - 66» Den 14 December. ras , fått hvila till påföljande Riksdag; måtfe samma åtgärd äfven nu kunna vidtagas. Jag instämmer derföre, pä grund af hvad jag nu yttrat, uti den af Herr von Hohenhausen föreslagne proposition. Herr Lagerhjelm: Särskildta Utskottets upptagande af denna fråga skulle väl i Regerings-Formen sakna ali grund, derest icke Utskottet hade föreställt sig, att Rioderskapets och Adelns förra beslut icke varit Grundlags* enligt. Om det icke varit enligt med formen, huru skulle då Utskottets Jemknings Betänkan, de vara det, då detta just innebär ett Voterings-förslag, om frågan skall hvila? Sålunda hvilar Utskottets upptagande af ämnet på en supposition, att det af Ridderskapet och Adeln icke varit rätt behandladt; och likväl föreslår Utskottet ett behandlingssätt, som kan leda till alldeles lika resultat. För öfrigt hemställer jag, om icke 83 §• Regerings-Formen här kan tillämpas, hvaraf följer, att Utskottet icke haft tydlig anledning att upptaga ämnet, på den grund, att anmärkningar inom Riks-Stånden icke ännu blifvit gjorda. Dä 83 §. sålunda tillämpas , finner man att Utskottet icke dermed haft att sig befatta. Jag får derföre hemställa, att Ridderskapet och Adeln må låta bero vid sitt förut fattade beslut.
Det ligger för (ifrigt i sakens natur, att, då det indeldta löningssättet, enligt hvad svårligen lärer af någon kunna bestridas, lemnar tillfälle för räntetagarne att lill det yttersta stegra sina anspråk på den räntegifvande, som ofta jemväl af personliga considerationer måste underkasta sig desamma, det helt och hållet beror af individuella förhållanden, i hvad mon djdika utvägar begagnas eller icke. Detta utrymme för godtycke synes således ensamt vara tillräcklig anledning till förändring uti sjelfva aflöningssättet, och när då erfarenheten besannar, att de möjliga missbruken ofta ega rum, anser Utskottet utförandet af förändringen vara af verkligt behof påkalladt och innefatta en rättvisa emot de skattskyldige, som Staten icke bör underlåta att bereda. Men älven derförutan finnes, på sätt Utskottet i dess förra yttrande ulredt, ej mindre å Statens, än de räntetagandes egen sida, flera skäl att önska en dylik förändring, helst de fördelar, de senare möjligen, genom stegrade pris, kunna bereda sig, fullt motsvaras utaf olägenheterne af kostnad och besvär vid lönernes indrifning samt det längre uppehåll, som eger rum, innan de kunna erhållas. Vid betraktande af allt detta, hyser således Utskottet den Öfvertygelse, att, sedan förändringen hunnit utföras och verkan deraf fått visa sig, samt de stridiga personliga intressen, som alltid sättas i föreke vid hvarje förändring af någon vigt, hunnit lägga sig, skall åtgärden medföra allmän belåtenhet.
Kanske skulle Danmark och Norge ha blifvit olyckliga under den konung som ifrigast önskar deras väl! Se, o konung, glädjen i dina undersåtars ögon, beskåda med eftertanke deras glädjeeldar, deras frivilliga glädjeeldar. Låt Norge, det trogna, tappra Norge, åter se sina egna mynt. Danmark och Norge och furstendömena tala genom min mun med dig, o konung, hvarken hyckleri eller smicker, hvarken hopp eller fruktan föra min penna. Jag har hvarken lågt eller ofta gjort min uppvaktning hos den ende ministern. Aldrig har jag ens besökt det sista afskummet, ej heller hälsat honom eller bugat mig för honom, aldrig har jag som en tiggare närmat mig din tron. Tack vare Försynen och min fru befinner jag mig i en sådan ställning att jag icke behöfver bedja om någonting Hvem ärar och upphöjer icke denna farliga, men ärofulla natt, som sönderbröt våra länkar och åter gjorde oss till ett folk. Härliga natt! Kommande Homerer och Virgilier skola besjunga dig! Så länge danska och norska hjältar äro till skall Julianes och Friedrichs berömmelse fortfara, men icke förökas, ty det är omöjligt! Han lutar sig tillbaka i stolen och hvilar en stund, lyssnande till pöbelns hurrande och skrål på gatorna. Han är en liten jovialisk kavaljer, välfödd till hela sitt väsen, genom rikt gifte ägare till en stor förmögenhet och en artig fru. I tusentals aftryck flyger hans fras-flammande skrift ut öfver landet, läses med beundran och väcker genljud i tusentals bröst. Han njuter sin nyförvärfvade popularitet med en lycklig förnimmelse af, att han är i sin goda rätt. Hans hjärta uppeldas ånyo och han sänder ett öppet bref till sina landsmän: — Alla Europas folk skulle säkert kalla hvart folk, som funne sig i en behandling sådan som Struensees, ett lumpet och fegt folk, och icke kalla den barbarisk, som afstraffade ett sådant odjur. Så skrifver den lärde och lycklige Suhm, i känslan af sin berömmelse. Och hvem skulle icke följa hans exempel? Hvem vill icke bli delaktig af hans popularitet?
Jag erkänner att, enär vid ofvannämnde föredragning Ridderskapet och Adeln godkände Särskilta Utskottets framställning, jag tog för afgjordt, att på detta godkännande skulle följa en förnyad remiss af min motion till StatsUtskottet, dit den först ansågs höra, och jag gjorde derföre vid Särskilta Utskottets Betänkande ingen anmärkning; men då förhållandet ej lärer hafva varit sådant, utan jag tvårtonij Den il Julii f. ni. 539 genom de upplysningar jag sökt mig förskaffa, inhämtat, att ofvannämnde motion ännu icke tili StatsUtskottet återkommit, så får jag nu hos Herr Grefven och LandtMarskalken ödmjukeligen anhålla, att ifrågavarande motion, med dithörande handlingar, måtte å nyo till StatsUtskottet varda remitterad, på det Utskottet må komma i tillfälle att derå meddela det svar, hvartill Utskottet kan finna sig befogadt. Herr Grefven och Landt Mar falken yttrade, att så snart i RiddarhusCanzliet blifvit eftersett i hvad skick det af Herr Printzensköld omnämnde mål för närvarande befunnes, skulle anmälan derom hos Ridderskapet och Adeln varda framställd, Upplästes till justering, och godkändes följande från Expeditionsutskott inkomne förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl, Maj;t: N:o 6g. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, om anslag af medel till fyllande utaf brist i tillgångarne för räntans godtgörande å köpeskillingen för det till GevårsFactori inköpte Carl Gustafs Stads Bruk, N;o 70. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Öfversten m. m. Reuterskjöld» underdåniga ansökning att utbekomma innestående expectance-arfvode. 54® Den il Julii f. m. N:o 71. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Riksdags-Fullmäktigens från Hallands Lån Pehr Bengtssons underdåniga ansökning om upphörande af den så kallade Tullveds-intraden i Staden Halmstad.
Prop. M 40. ling ej bör hemta fördel af sin illfundighet, att obehörigen bereda sig friheten; alt det om honom redan gifna utslaget, som bestämmer ansvaret för ett af honom begånget brott, såsom laga kraftvunnet, bör äfven efter rymningen, så vidt möjligt är, bringas till verkställighet, och alt annan inskränkning deruti icke må medgifvas, än den, som är oundgänglig för iakttagandet af den allmänna föreskriften rörande högsta straffmåttet, vare sig af valten och bröd eller af fängelse med arbete; anser jag, på dessa grunder, mig icke kunna godkänna lydelsen i förevarande §:s sista moment, som stadgar först tillägg och sedan afräkning i viss mån af ett bestämdt ansvar; utan föreslår jag i stället ett stadgande i den syftningen, att straffet för en så beskaffad förbrytelse, som här ofvan omförmäles, borde af Domaren bestämmas på det salt, att ansvaret derföre lägges till och sammanslås med hvad som af den förra bestraffningen kan återstå och ej hunnit att verkställas, dock att högsta måttet för hvarje slag af straff icke må dervid öfverskridas.» Ex Protocollo: C. P. A. Hallbäck. Förslag till Förordning, angående sammanläggning af straff'. Med ändring af 11 punkten i Förklaringen den 23 Mars 1807, stadgas sorn följer: § 1 Har någon föröfvat flera brottsliga handlingar; och stå de ej till hvarandra i det sammanhang, att de kunna anses innefatta fortsättning af en och samma förbrytelse, utan äro, hvar för sig, till särskilda brott att hänföra; då skall han för hvarje brott, ändå att de af samma slag äro, till särskildt ansvar dömas; der ej för vissa fall annorlunda i lag stadgadt är. § 2. Då någon antingen, på sätt i 1 § sägs, för flere brottslige handlingar eller ock genom en och samma gerning gjort sig, enligt lag, till flere särskilda straff skyldig; skall, vid straffens förening, iakttagas: i:o Att Kongl. Majlis Nåd.
Propos., ang:de anslag af vinsäd till Ulrika församling af Östergöthlands län; J\s 286, i anledn. af väckt motion, ang:de åtgärders vidtagande för fortsatt ingifvande af Samling af förfaltn.-r, ronde Arméen, dess styrelse och förvaltning; A? 287, i anledn. af K. Propos., äfvensom väckt motion, i fråga om ersättning till Bergsfogdarne för förlorade löneinkomster; Banko-Utskottet: M 59, ang:de disposition af medel, hvarmed Bankens låneoch kreditiv-rörelse är vorden förminskad; Lagsamt Allm. Besvärsoch Ek o n.U t skotten: JVa 26, i anledn. af väckte motioner oro afskaffande af pastoral-examen eller förändring af gällande föreskrifter ang:de densamma. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag får anhålla, det R. o. Ad. behagade besluta, att det nu bordlagda BankoUlsk:s Mern. JVI 59 skall upföras främst å föredragn:s-listan för nästa plenum. Uppå i anledn. häraf framstäld propos. bifölls alt BankoUtsk:s Mern. M 59 skulle upföras främst å föredragn:s-listan för nästa plenum. Uplästes en af Hr af Ekenstam, Isiael, inlemnad sålydande motion: Sedan man numera antager, alt bränvinet, i följd af de denna Riksdag vidtagne åtgärder i afseende å tillverkningens ordnande och beskattning, skall hädanefter här i landet komma att hålla sig i högre pris än tillförene, och oaktadt påräknadt bifall till den motion, som visligen blifvit gjord, att fördubbla ansvaret för öfverträdelser, som begås emot tullförfattningarne, sedan tullsalserne blifvit i många delar nedsatte, så anser jag för min del oundgängligt, att dessa förfaltn:r, synnerligen i fråga om de föreskrifter, som speciell kunna motverka insmugling af bränvin, fordra en serskild up^ 3* 36 Den 16 September, f. m. märksamhet och yäsendtliga förändringar.
Sparre tillfredsställelsen att Regements-paslorerne icke uteslutes,) ”der de hafva sitt boställe och tillstädes äro, samt Capellanen ifrån hvart pastorat, och der flere Capellaner äro, då den, som längst innehaft samma syssla der i församlingen, så ock de vice pastorer, som förestå någon ledig församling”. Frih, Cederström har ansett nödvändigt, att, i fråga om professorer och adjunkter skulle tilläggas ordet ”samfäldt” i lista morn., der det står: ”vid hvart af rikets universitetet' välja de lill theologiska fakulteten hörande Professorer och ordinarie Adjunkter inom sig de ombud, som för den fakulteten skola vid allmänt kyrkomöte tillstädesvara”. När det står ”inom sig,” och detta gäller både om Professorer och Adjunkter, sä kan ju ingen tvekan upstå. Att då tillägga ordet ”samfälldl” vore öfverflödigt. Jag anhåller således om bifall till den af mig föreslagna redaktionen. Gr. Sparre: Om också Regements-Pastorerne omtalas vid biskopsvalen, finnas likaväl andra prestroän, om hvilka jag förut nämnt, och om hvilkas deltagande i val icke något förekommer, men hvilka borde hafva sin röst, lika väl som kyrkoherdar och komministrar. Jag har redan nämnt åtskilliga af dessa, t. ex. Ho - Den 13 September e. m. spitals-Predikanler, Bataljons-Predikanler, Sjukhus-Predikanter m. fl. Jag kan icke för min del inse hvarföre det skulle blifva dem vägradt att deltaga i dessa val. Dertill förekommer mig nu (jag ber om ursäkt, om min anmärkning icke är riktig, men om så är, så härrör det deraf att jag icke fullkomligt känner huru med biskopsval tillgår), att, om val af prestman till mötena skulle tillgå på samma sätt som biskopsvalen, så npstår den frågan: hafva icke Domkapitlen äfven vid val af biskop en röst med i laget, eller tillkommer det blott kyrkoherdarne och komministrarne att välja? Huru skulle då dervid tillgå? Domkapitlen äro redan representerade vid Kyrkomöten genom biskopen.
Jag tror, att ingen i sådane fall bör yttra sig öfver hvad han icke bestämdt känner, och den kännedom som hår erfordras , åger jag icke oaktadt den nya upplaga af RiksdagsBeråttelsen , som en vård Ledamot utarbetat, och i dag på förmiddagen hår upplåst. Men min åsigt af saken år, att om, å ena sidan, en sådan anmälan inför Hans Maj:t som ConstitutionsUtskottet föreslagit, icke af flere skäl år lämplig, och förnämligast derföre, att den skulle påkalla en jemförelse af nuvarande ansvarige Embetsmål! med Grefve A, Horn, Grefve G. Bon - Bitn io Julii e. m. de, Grefve Hård och de öfrige RiksRåd, 6om 17.34 aftrådde, en jemförelse hvilken närvarande Ministéres modestie icke lärer önska blifva gjord, så tror jag, å andra sidan, det vore en missaktning både mot ConstitutionsUtskottet och emot allas vår Riksdagsinanria-pligt att låta an. mårkningarne helt och hållit förfalla. Jag tillstyrker således en sådan anmälan till Kongl. Muj:t, som Grefve von Schwerin föreslagit, då meningen ej kan vara att åstadkomma personella obehagligheter, utan blott en förändring i administrationens grundsatser. En återremiss skul, le åter ej tjena till något; följden skulle endast blifva, att vi finge betänkandet tillbaka utan någon omarbetning. Herr Tham, Wolt aili : I alla välbeställ de samfund, der Lagar finnas och ännu mera i de Stater, som hafva fria constitutioner, måste det vara hvar och en medborgares rätt, att få förklara sig öfver alla sådane anmärkningar, hvilka kunna hafva laga ansvar eller straff' till påföljd.
N:o 140, i anledning af väckt motion om anvisande af låne-understöd till Marmor-fabriksidkaren J. R. Schram. Bifölls. N:o 141, i anledning af väckt fråga om anvisande af eli amorterings-lån till vatten kur-anstalten vid S:l Ragnhilds källa i Söderköping. Bifölls. N:o 142, i anledning af väckt fråga angående indragning af Konvoy-kommissariatet. Bifölls. N:o 145, i anledning af väckt motion angående aflemnande af ritningar, för hvilka anslag af allmänna medel blifvit Kapilenen Ballzar Cronstrand beviljadt. N:o 144, i anledning af Herr af Robsahms motion, angående utdelning från en af motionären uppgifven kassa, samt indragning af kassans återstod lill Riksgälds—kontoret. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo oell bi [ollos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-U tskollets Belänkanden: N:o 421, i anledning af väckt motion om Skärgårdsflottans åtskiljande från Orlogsflottan samt förseende med egen officers-corps; och N:o 122, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af föreskrifter angådnde censur i theaterpjeser. S. D. Föredrogos ånyo Konstilulions-Ulskoltels följande Memorial: N:o 4G, i anledning af Riks-Slåndens beslut rörande det uti KonstilulionsUlslioltets Memorial N:o 55 framställda förslag till ändring i 14 § 1 momentet Itiksdags-Ordn ingen. Ven föreslagna voterings-propositionen godkändes. N:o 47, i anledning af Riks-Slåndens beslut rörande det af Konstitutionsutskottet uti Memorialet N:o 54 framställda förslag till tillägg uti 75 § Riksdagsordningen. Vidhållande sitt i frågan fattade beslut godkände Ståndet den föreslagna voterings-propositionen. N:o 48, i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande det uti Konstitutionsutskottets Memorial
Protokollsförande och betjente hos stadens äldste och stadsnämnden tillsättas och förordnas af de äldste, eller, der sådane ej finnas, af stadsnämnden. 21 §• 191 21 §■ De särskilda styrelser, åt hvilka vissa grenar af den kommunala förvaltningen äro uppdragne, ega att sjelfve antaga de biträden och betjente, sorn för göromålens skötande ansetts behöflige, och hvilke handla på vederbörande styrelses ansvar. 22 §. Uppbördsman och vaktbetjening kunna, när som helst och utan uppgifven anledning, skiljas från sina befattningar, af den myndighet, som dem tillsatt. 23 §. Af tjensteman eller betjent, som har uppbörd om händer, må borgen eller annan säkerhet kunna fordras, dock ej till högre belopp, än för kronans uppbördsmän föreskrifvet är. 24 §. Genom hvad här ofvan är stadgadt angående antagande och entledigande af städernes tjenstemän och betjente, göres ej någon ändring uti hvad som för vissa städer kan i detta ämne vara, genom privilegier eller Kongl, resolutionen, särskildt förordnadt. IH. KAPITLET. Oin allmän rådstuua. - 25 § (S§ 6, 78). Stadsmenighetens makt att fatta för alla stadens medlemmar förbindande beslut, ut öfvas i allmän rådstuga, eller af valde fullmäktige, kallade stadens äldste. Uti stad med mer än 2,000 innevånare skall den i kommunala angelägenheter staden tillkommande beslutanderätt uppdragas åt äldste. I stad med ringare folkmängd må sådant ankomma på de å allmän rådstuga röstberättigade; och erfordras till beslut härom mer än hälften af stadens hela röstetal efter röstvärdet. Fråga om afskaflande af de äldstes församling må ej väckas förr, än fem år efter införandet förflutit. För beslut härom fordras lika beskaffad röstöfvervigt som nyss sagdt är. Besluten i dessa mål skola till Konungens befallningshafvande hemställas. Hvar och en Svensk undersåte, eller samfällighet, som för något eller några af de i 2 § omförmälta slag af inkomster är i staden påförd bevillning till kronan af tillhopa minst
"Tack, tack Doctor", ropade den unga och sprang skrattande bort, "får jag lefva till dess jag blir kär, så lefver jag till domedag". Snart kom hon dock tillbaka, smög sig till den gamle och sade: "icke förråder ju Doctorn mig? Söta, goda Doctor, tala ej om för någon att jag är skral. Skall jag nödgas höra allas varningar och allas försigtigheter, så försäkrar jag att jag bestämdt i pur förtret ej aktar mig alls; men får jag bara ha allt ensam för mig, så lofvar jag att vara rigtigt omsorgsfull om mig. Och Doctorn vet att jag brukar hålla ord" tillade hon, rätande på sig med en litet stolt min. "Motsägelse andan", sade Doctorn leende: "Nå jag måste väl åter efter vanligheten låta det bortskämda barnet få sin vilja fram". Det hade varit vinter och nu låg insjön åter klar och speglade de ljusgröna björkarne i närheten och de svarta tallarne och granarne i fjerran. Solen sänkte sig sakta ned vid horizonten och i den darrande eldstrimma den bildade långs åt sjön, framgled en liten båt med sagta rodd. Nu sjönk solen ned, eldstrimman slocknade, på fästet uppflammade lysande färger i rödt och gull. Alla blickar ur båten hvilade på den sköna skimmersynen; endast en yngling sökte ett annat mål för sina. Hans blick trängde brännande in i den unga, bredvid honom sittande flickans ögon och obemärkt omslöt hans hand hennes. Glödande jagades bloden ur hjertat opp till hennes kinder, och dock kändes hjertat så fullt, så varmt. Men i detsamma fann en blodstråle väg till hennes läppar och hastigt lutande sig mot vattnet, lät hon den försvinna deri och ingen anade hvad som händt. Åter en gång sjönk solen ned mot den skimrande vågen, då foro i en liten båt tvenne trolofvade deröfver. Ynglingen rodde och lekande satt hans brud midt emot honom. Nu hvilade han på årorna sägande: "Nej huru långsamt jag än ror, så komma vi dock för fort hem. Jag ville så länge som möjligt äga dig så här, då du så helt och hållet beror af mig".
4• hade Professorerne vid Institutet i underdånighet anhållit att, för ett ändamålsenligt ordnande af bernälde, för den Practiska Läkare-bildningen behöfliga läroverk, lönerne för dervid anställde Professorer och Adjuncter måtte förökas, samt nya löner och arvoden anvisas, m. m., äfvensom alt, då Institutets nu begagnade byggnad vore för Bibliotbeket och de anatomiska samlingarne alldeles för trång och derjemte erfordrade reparation, förenämnde uthyrde hus mätte till dessa ändamål få användas och i sådant fall det penninge»belopp, sorn årligen i hyra deraf utgått, blifva med q00 R:dr ersatt; — men Kongl. Majit har, efter Kongl. Stats-Contorels oell Sundhels-Callegii hörande, nu endast äskat den förhöjning i Carolinska Institutets anslag, som vore behöfligt för fyllnad i den af Läroverks-Comitéen föreslagna aflönings-stat, nemligen 1,775 R:dr 2 sk. 8 rist, och derjemte, Stals-Utskoltels Utlåtande, N.o 4°' ir för att bereda Chirurgiae Professorn lika lön med de öfriga Professorerne, 4oo R:dr, eller tillsammans 2,175 R:dr 2 sk 8 r;st., förutom den begärda hyres-ersättningen goo R:dr; och skulle, i följd häraf, Staten komma att utgöra i2,3oo R:dr. Carolinska Institutets första bestämmelse var egenteligen atthilda underordnade Läkare för Armeens behof; men Inrättningen bär i senare tider fått en vidsträcktare verknings-krels, och derigenom utöfvat ett väsendtligt inflytande på den medicinska undervisningen inom fäderneslandet. Utskottet anser det vara af serdeles vigt, om Lärarne vid berörde Institut kunde, för vidare utvidgande af Läkare - bildningen, uteslutande egna sig åt sitt nyttiga kall och sin vetenskap, och det är på dessa och de flere skäl, som förefinnas, Utskottet trott sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att icke allenast, med bifall till Kongl.
Den i Myntbestämnings-Lagens 3 §. en hvar förbehållne rättighet att före utvexlingens böljan tillbyta sig Bankens sedJar för silfver, efter den i i §. af närande Lag stadgade grund, såsom ock alt med silfver, efter samma grund, skuld till Banken godtgöra, skall, efter börjad silfverutvexling och allt framgent, förblifva orubbad. §. 21. Bankens sedlar af löpande egenskap komma för framliden att utställas såsom skuldförbindelser å vissa för allmänheten kända silfvermyntvaleurer, och må icke, på sätt förut öfligt vaiit, iklädas formen af bevis öfver insalta penninge-belopp. §. 22. I allt hvad som rörer Bankens löpande sedelmjmt skall sorgfälligt afses allmänhetens skäliga beqvämlighet för penninge-remisser och betalningar samt möjligaste trygghet mot förlust, genom sedlars förnötning, eller förfalskningsoch eftergöringsförsök. §. 2.3. Alternativ. Anses behöfligt, att något nytt Utan föregånget beslut af Rislag af sedlar genom Banken utgift kels Ständer och Konungens begifves, eller att en gång fastställda sb vande, kunna de en gång bestämda delsorters form och utseende för en sedelvaleurerne ej förändras. framtid märkeligen förändras, varde sådant alltid i förväg till Kongl. Maj:ts bifall, med anhållan om Nådigt kungörande, anmäldt. Banken såsom Låne-anstalt. §. 24. Banken upplånar penningar för ränta i den mon tillfällen erbjuda sig, att mot fullgod säkerhet och med vinst använda dem i utlåningsväg, §. a5. Bankens skuldförbindelser för upplån, enligt 19 §., skola ställas på bestämd uppsägningstid. Bancooch LagUtskottens Betänkande N:o 3. §. 26. Banken utlånar penningar mot ränta och säkerhet af: a~) Lös pant. L) Fastighets-inteckning. c) Adier och Publika papper, rf) Personlig credit. Föremålen för belåning och låne-vilkoren bestämmas i Reglementet. Låne-rörelsens utsträckning eller inskränkning beror af tillgång och förevarande omständigheter. §•