Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos ånyo : N.o 342, StarsUtskottets yttrande öfver an märkningar vid betänkandet N;o 162, i fråg n om Revision af Tullverkets med flere Räkenskaper, samt N;o 13T, LagUtskottets utlåtande i anledning af återremiss å betänkandet N:o 43, angående rättigheten till talan emot Domare för Ämbetsfel 5 Och blefvo nämde betänkanden af BorgareStåndet bifallne. S. D. Bi föllos följande nu ånyo föredragna utlåtanden; Stats - P rot. Ut dr. d. 5 Au g. I823. 657 StatsUtskottets: N:ö 319, I frågan om ersättning till Innevånare 1 Hertigdömena S:hlesvig oc!) Holstein för gjorde Leveranser m. m. tili Svenska Arméen. N:o 338, Om reparationskostnader å Kongl. Svea LilGardets Cassern * sednare Alternativet. N:o 346, I frågan om Pension för Enkefru Grefvinnan Adlercreutz» N:o 347» Om förvaltningen af strömsholms och Kungsöhrs Kungsgårdar. N:o 348, Om arrendetiden af Strömmings fisken. N:o 351, Om ChartaeSigilatae medels redogörelsen. N:o 357, Om redogörelsen för de till Veneriska smittans hämmande anslagne medel. Bihang till R. S> Fröt, $;de Sami, 42 i <5j8 Frit.. Ut dr. d. 5 Aug. 1823. Statsoch BankoUtskottens: N o 353, I anledning af anmärkningar vid betänkandet N o 236, angående förre Handlanderne Kocks och ^tåhles bysättning för skalder till f. d. Malmö Discont. Bevillnings-Utskottets N:o 23, Om sökt eftergift i bevillningen för Brandskadade Innevånare uti Borås och Norrköping.
Hrr Stenberg och Rooth hvilkas reservationer lyda sålunda: ”Ehuru jag icke vill i någon mån förneka den stora, obestridliga fördel, som genom föreslagne föreskrifterne skulle beredas landets innevånare i allmänhet, och på hvilken grund jag ock är motionärerne erkänsam för deras med påyrkade åliggandena för stapelstädernes skeppsredare och handlande välmenande afsigt, finner jag dock de åsyftade stadgarne, om de biföllos, komma att pålägga stapelstädernes nämnde borgerskap ett obilligt tvång, från hvilket den enskilde näringsidkande samhällsmedlemmen, efter min tanka bör vara fredad. Jag kan derföre så mycket mindre biträda motionen, som en ännu gällande författning, nemi. Kongl. Kungörelsen d. 7 April 1841, till en del afhjelper den öfverklagade olägenheten.” Här hafva således dessa Hrr öppet medgifvet, att det vore en fördel för Rikets innevånare om stapelstäderne hade skyldighet att hålla saltuplag, och att de nu öfverklagade olägenheterna voro mindre eller möjligen inga, om 1841 års Förordn. nu vore gällande. Då man nu vet att Presteoch BondeSt:u bifallit, men BorgareSt. afslagit Betänk., så skulle jag tro, att BorgareStts afslag icke är af Den 16 Februari 155 någon betydenhet, enär detta Ständ, har, som man säger, här röstat 1 sin egen sak. De skäl, som blifvit framställde för bifall till Utsk:s Betänk, åberopar äfven jag och anhåller om propos. på bifall. Mångä ledamöter hördes ropa på propos. Hr Printzensköld, Carl: En värd talare har såsom skäl för afslag å detta Betänk, anfört skadligheten deraf, att man ena tiden uphäfver och den andra åter uplifvar författningar. Jag erkänner med honom riktigheten af denna sals och skulle vilja köpa en garanti för tillämpningen i framliden af densamma, och af denna anledn. skulle jag äfven vilja instämma med honom i afslag på Betänk. emedan fördelen deraf vore sä stor, att delta afslag skulle vara en obetydlighet; men beklagligen har erfarenheten visat, att tillämpningen af denna sunda grundsats ingalunda eger rum.
För Banquens fullmägtig i Canal'Disx con - Den i6 Julli. 25; eonten, hwilken, enligt Riksens Högloft. Ständers beslut, af Bolaget borde lönas, bestämdes enhälligt ett ärligt arswode af femhundrade Riksdaler Banco samt etthundrade Riksdaler Banco i rese penningar de är, dä han biwistade Canal Direcrionens sammankomster in xleno, som ester Bolags Regl»rnes föreskrift, altid skola hällas pä nägon nära Canalen belägen ork. 4:0 Protocoll, hällit wid Götha Canal Directivns allmänna sammankomst i Wadstena frän den i2:te till och med den i?:de Januarii i8n. - s 5 -»s 27 §. I anledning af upkommen fräga om rätta förständet af 6 Art. z mom. i Bolags Reglorna, beträffande antalet af Directionens ledamöter, ansäg Directionen sine öfwerläggningar icke kunna hindras af Banquens fullmägtigs fränwarö, sedan han blifwit tidigt förut dertill kallad af Herr Ordföranden. Samma händelse är, om bemälte Directeur reser frän sammankomsten, innan den är slutad; dock förutsattes i öfrigt, att minst fem andre Directeurer böra, utom Herr Ordföranden, under arbetsären, uti öfwerläggningarns deltaga. 5:0 Protocoll, hällit wid Götha Canal Directions allmänna sammanträde i Mariestad den 12 till och med den 17 December 18 n. iz:o Herrar Revisorers berättelse om Canal wex Andra Del. N-o k 7. 258 Dcn 16 Julli. rverkeis styrelse ock förwaltning är iZro företeddes, jenne de deruii omnämnde allmänningar.
Utskottet hvar och en i allmänhet tilläten rörelse och handaslöjd böra utan undantag och inskränkningar stä öppen för dem af Judiska Nationen , sc#m lika med alla andra dertill bana sig väg i den ordning, som i Författningarne stadgas. Utskottet tviflar ej på riktigheten af den uppgift, att till äfventyrs i Dannemark ett project blifvit framstäldt, att inga af dervarande Judar borde efter viss tid äga frihet att drifva handel med annat, än hvad han sjelf förfärdigat eller låtit tillverka , men att ett sådant förslag blifvit antaget, dertill kan någon anledning ej hämtas af den i nämnde land angående Judiska Nationen under den 29 Mars fötlidet år utfärdade Författning, som förklarar, att Bekännare af Mosaiska Religionen skola njuta enahanda frihet med Danska undersåtare i allmänhet, att på hvarje lofligt sätt sig försörja. Den fråga har äfven blifvit väckt, huruvida en conscriberad Jude må kunna vara tillåtet, att lega svensk karl i sitt ställe; och Utskottet fr i anledning deraf endast anmäla, att då Judar, i afseende på skyldigheten att deltaga i Be väringSr - ©4R 5 Julii "Springs-Manskaps utgörande, äro underkastade en förbindelse gemensam for alla Svenska Undersåtare, de äfven tyckas i denna Egenskap kunna göra aig något anspråk på en dermed i allmänhet åtföljande rättighet, hvilken i allt fall mäste alltid bero af frivilliga beting, utan att leda till andra personers förfördelande. Genom 20 § uti 1782 ars Reglemente it det Judar förbudet, att på .Landsbygden kringresa oell handel eller handtverk drifva ; och som Utskottet icke gifvit anledning till ändring i detta stadgande; så förfaller hvad i denna del är anmärkt.
Lax skares i skivor, som urvattnas något; kokt kall potatis skares i skifvor; när laxen är urklappad, lägges först ett hvarf potatis i en karott, så lax (på laxen strör man något hvitpeppar) hvarflals, tills karotten är full — då skär man ägg, kokta 7 minuter, i klyftor eller halfA n n o n s e r. LEDIGA PLATSER. Van Lärarinna, med förmåga att meddela undervisning för flickor till inträde i de högre klasserna och som talar franska och är kunnig uti musik och handarbete, erhåller plats nu genast. Eleverna äro tre flickor, däraf den äldsta är 11 år. Vilkor: 150 kr. och ett vänligt bemötande. Svar jämte fotografi torde sändas till » X. », Nettraby. [G. 10102] [1389] Guvernant med vana att handleda och undervisa i vanliga skolämnen, språk och musik, önskas för flickor, af hvilka den äldsta på nionde året. Reflekterande hänvände sig med referenser samt uppgift om ålder och löneanspråk till Borgvik, Vermland, pöste restante. [1380] E n e n k e l, anspråkslös fficka, hvilken kan deltaga uti stickmaskinsarbete samt andra handarbeten, som fodras hos en familj, kan genast få plats på landet. Svar lämnas till Iduns byrå, » 35 ». [1405] O B S. För en anspråkslös och skicklig lärarinna finnes plats nu genast ledig. Fordringarne: vanliga skolämnen, språk och musik. I samma familj emottages ett äldre fruntimmer i helinackordering. Reflekterande erhålla vidare upplysningar af Fru Amanda Iverson, adress Deragård &amp; Algutsboda. [g. 10368] [1413] E t t p å l i t l i g t — helst äldre — fruntimmer, som vill åtaga sig, dels en husjungfrus och till en del äfven en hushållerskas åligganden, erhåller den 24 nästkommande april plats i en mindre familj pålandet. Svar till » 100 A. », Iduns redaktionsbyrå. Potatiskaka.
Frågan, huru, då de till Riksdagsmän valde nu gagna sin Riksdagsmannarätt, deras befattning i Banquen och Riksgälds-Contoiret må. under tiden handhafvas, att göromålens jemna gång ej afbrytas, vore den, som fordrade Ståndets skyndsamma åtgärd, som syntes kunna böra utan remiss afhjelpas. Secreteraren ville föreslå den enkla och lätta utväg, att de i Stockholm varande Fullmägtige anmodades gifva Ståndet tillkänna, om och när en eller tvänne af här vistande Fullmägtiges inställande behöfdes, då i brist af förening dem emellan, om hvilkendera borde till Stockholm afresa, Ståndet kunde sådant decidera. Härigenom äfventyrades ej något; alla Stånden hade vid styrelsen af Bancooch Riksgälds-Verken ett interesse; hvadan ock 14 § i Reglementet för RiksgäldsContoiret medgifver äfven vigtigare frågors afgörande, ändå alle Fullmägtige från ett eller annat Stånd voro bortreste eller hindrade; hvilket i det närmaste vore händelsen här. Anders Johansson från Jönköpings Län yttrade sig nu vidare, att uti ett Ståndets Beslut den 12 Junii 1800 uttryckeligen finnes förordnadt, det ingen af Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret finge väljas till Riksdagsman; äfvensom han ville minnas, att i elen vid sista Riksdag upprättade Instruction vore utsatt, att tvänne Fullmägtige på en gång borde vara tillstädes; (men af hvilken anledning Anders Jansson Hychert upplyste, att vid förslagets uppgörande till sednaste Instructionen hade något sådant varit i fråga, likväl icke blifvit antaget). Anders Jansson från Södermanland yttrade sig det vara synbart, att de öfrige Stånden mera sorgfälligt vår - Bilaga till Protocolls-fJtdrag till Bondeståndet. 189 dadé sin rätt än Bonde-Ståndet, om det tillät sine till Riksdagsmän valde Fullmägtiges rum fyllas från de öfrige
St. få vara tillsammans, Coust.Ulsk. icke skall underlåta att på dessa arinärkntr fiisla allt det afseende de förtjena, oansedt •2:ne Stånd haft den oklukhelen alt afslå betänkandet. Det ar Den i g April f. m. med berådt mod jag bällar dessa 2;ne Stånds förhållande oklokt; ty jag kan icke anse det vara klokt liandladt, att dessa 2.‘ne Stånd nedlagt deras beslutande rätt i detaljerna. Jag skulle förmoda att Const.Ulsk., äfven om detta Stånd afslår betänk, och icke afgifver någon gemensam tanke såsom anmärkn. dervid, icke kan annat än anse sig lagligen tvunget, antingen att framställa ett nytt förslag, eller oek uppställa voter:s-propos:r emellan BondeSt:s åsigt, hvilket Stånd godkänt betänk., samt de andra Ståndens, hvilka sålunda velat afslå detsamma. Intilldess riksdagen afslutas, är det nödvändigt att detta måls behandling fortsattes, till dess man hinner till något bestämdt resultat. Detta har sednast Hr Mannerskantz och förut Frih. Sprengtporten ådagalagt, på ett sätt, att jag icke behöfver tillägga något annat, än att det är min innerliga öfvertygelse, att ett sådant behandlingssätt mäste vara det rätta, samt att jag hyser den förhoppning, att Coust.Utsk. skall dela denna åsigt och icke låta sig förbryllas eller afskrämmas af 3:ne Stånds förklaring, hvarigenom betänk, förkastades, emedan en sådan förklaring är afgifven på sidan om grundlagen och icke kan tagas i beräkning annorlunda, än såsom ett nedläggande af dessa Stånds rösträttighet.
Jag hunsade opp honom dugtigt jag för det han icke redan kom till middagen. Men fastän det nu är öfver tre månader sedan salig mamma dog – ack, herre gud, hvad hon var beskedlig och hvad jag höll af henne: förbanna mig, längtar jag icke så ibland efter hennes bannor, att jag är färdig att storgråta för det jag aldrig mer får höra dem men jag trasslar bort mig – jag skulle säga, att fastän mamma varit död öfver tre månader, är det ändå vid hemkomsten, begriper du väl, upprifvet i Johans hjerta. Han var alltid gullgossen.” ”Och sedan han nu varit så länge utrikes, är han väl ända ett strå förnämare än förut?” ”Jag tror du är tokig – rår han för, om han ser en smula förmer ut än jag? Det ligger i kroppen, ty, min lif och själ, han är ej mer stor i sinnet än jag! Johan är en hederlig karl, som alla högakta, och jag känner mig icke afundsjuk, fastän det hände mig en dag, när jag stod inne i boden hos honom, att man tog mig för betjenten.” ”Kan man tänka – Johans bodbetjent!” Henriette började fnysa på ett högst föraktligt sätt. ”Jag tror ändå att du med mina pengar bör gå likså långt som han!” ”Nog borde jag det hvad pengarna beträffar, ehuru Johan nu eger nära på lika mycket som jag; men, besitta, blir det ändå icke alltid på det sättet, då vi befinna oss tillsammans, att Johan är Johan och Patrik är Patrik – nå, det är icke vår skull, utan annat folks.” ”Ah, det är din egen också!” utbrast Henriette, alltmera förtörnad. ”Min egen?” ”Ja visst, du, som skall ha honom till ditt eviga ombud – hvem var det, om icke du, som trugade Johan att i ditt ställe föra mig på börsbalen hvem är det som skall skaffa platser, då det är fråga om att få se något vid stora högtidligheter hvem är det som måste hålla tal för dig, när du ser några vänner hos dig – du kan icke ens proponera skålen för en stackars resande, utan att Johan skall börja: ’Mitt herrskap, värden har uppdragit mig’ etc. etc.
M:s liflga önskan, att den närvar, politiska ställningen i Europa icke mätte för de förenade rikena medföra någon rubbning af de från fredens lugn härtlytande fördelar, en nödig försigtighet likväl fordrade, alt ej vara oberedd på de händelser, som af nämnda politiska ställning tilläfventyrs föranleddes och synnerligast de sednaste tilldragelserna inom ett grannrike, hvilket utgjorde föremål för Svenska nationens varma deltagande, kunde påkalla, att Sverige, för skyddandet jemväl af egna, dyrbara intressen, icke underläte att lemna det understöd, som derifrån blifvit begärdt; men K. M. emellertid ansett Sig icke böra uti en så maktpåliggande fråga falla beslut förr, än Rikets nu församlade ständer efter noggrann pröfning, uttryckt sina åsigter, huruvida nationen må vara villig, att underkasta sig de uppoffringar, som dermed måste blifva förenade, så bar, af sådan anledn. K. M., efter inhemlande af Hemliga Ulsk:s tind. yttrande, med fullt förtroende lill R. St:s bedömande af livad Sveriges ära och sanna intresse fordrade, nu velat framställa den begäran, att ej mindre för nödiga förberedande rustningar, än på det att K. M. måtte blifva i tillfälle att vidtaga de åtgärder, som omständigheterne kunde påkalla, R. St. oberoende af de uti 03 § Reg.F. omförmälda kreditiv, vid hvilkas bestämmande K. M. gjorde sig förvissad, att de nuvar. politiska 512 Den 11 51 a j. förhållandena tagas i behörigt öfvervägande, mätte lill K. M:s disposition ställa ett särskildt kriditiv af 2,000,000 r:drb:co; förväntande K. 31., att med möjligaste skyndsamhet erhålla del af det beslut, som härom blefve af R. St. fattadt.” Hvad menas med de bär omförmälda omständigheter?
Ända sedan Shakespeares tidehvarf – om hvilket hon själf yttrat att det var så fullt af äkta skalder som sommardagarna af fåglar – hade den engelska litteraturen icke ägt en mer lysande tid än den, som inföll under hennes barndom och ungdom. Och skaldernas nya arbeten – vare sig de hälsades med hänförelse eller afsky – voro då ännu stora händelser. Elisabeth Barrett uppväxte sålunda under känslan af skaldskapets härlighet och betydelse och poesien blef det mål, för hvilket hon läste och lefde och »vid tio år drömde drömmar, ärelystnare än Napoleons». Byron och Coleridge efterträdde snart Pope i hennes gunst. Wordsworth och Southey, Scott och Moore, Keats och Shelley, Lamb och Landor diktade alla under hennes uppväxt. Och många andra, kvinnliga som manliga, diktare ägde ett vunnet eller gryende rykte. I Aurora Leigh får man en bild af Elisabeth Barretts eget själstillstånd under diktardrömmarnas första tid, liksom en kritik af hennes egen första poetiska produktion. Hon erkänner villigt sin delaktighet i unga diktares vanliga svaghetssynder: den upparbetade lidelsen, den osjälfständiga härmningen, de starka orden för svaga ingifvelser och den naiva tron att sånggudinnan slösar med sin gunst i den mån man anropar henne med stora ord! Elisabeth Barrett har själf berättat, att hon redan som småbarn diktade om dygden med stort D och suckade: »O, sånggudinna!» Före tio år hade hon skrifvit tio sorgespel på engelska och franska, af hvilka ett hade Regulus till hjälte och vid elfva år var hon färdig med ett »homeriskt» epos, Slaget vid Marathon, som hennes far lät trycka i femtio exemplar! Till hennes sjuttonde år hade fadern nästan ensam varit hvad hon – i sin tillägnan af 1844 års diktsamling – kallar honom: my critic and my public. Men 1826 utgaf hon An essay on mind and other poems – en essay i hvilken hon bedömer all världens stora tänkare på ett sätt, som ger henne fullgoda skäl att senare kalla sitt opus dåligt, pedantiskt och näsvist!
Baneo-Utskoltet har här anfört det samma, som vid förra puncten, att nemligen dessa utbetalningar ej bordt ega rum annorlunda än som gratification för året, då befattningarne voro endast ternporaira, liksom den med hvarje år förnyade ovissheten ej vore en ny plåga för dea redan nog olycklig»; Och att 46 Den 17 November f. m. så dane utgifter borde stadna endast på Bedaget. Jag skulle dock förmoda, att utgifter af denna art, da de endast kunna anses såsom en billig ersättning för hvad tjoustemannen och arbetaren kan under arbetet äfventyra, utgöra en elni af de förmåner, hvilka som vedergällning skola beveka honom att med mera nit uppfylla sina skyldigheter, Annu en gång, tror man honom ej om att kunna räkna, och då hafva dessa förmåner, med ett yida mindre belopp, ett större, värde, än hvad i årslön de kunde motsvara. Om dessa nu tagas ifrån honom, så frågar jag, om han ej skall fordra det igen på ett annat sätt, hvilket lätt kari ske vid Götha Canal ? Och om sådane billiga fordringar lemnäs utan afseende, hvad återstår då väl för utväg att vidtaga med en tjenstemanna-personal, som icke kan ersättas, hvad blefve följden för Directionen ? do, att en tillökning i afiöningen vore gifven och en tillökning vida större än det belopp sorn nu af Pensions-Inrältningen utgår till ■ några enkor och barn. Under sådane förhållanden frågar jag, hvilken mera, än allmänna arbets-fonden, drar nyttan, alltså skyldigheten af denna utbetalning? För att gifva vidare upplysning i saken, anhåller jag, alt Ridderskapet och Adelli icke ville tröttna vid alt afhöra några särskildta uppgifter, men då jag framdeles kommer till en punct, som talar om misshushållning, så vågar jag väl fråga, om det .Deri 17 November f. m. 47 följande bär s liim pein af misshushållning ? Forsta frågan om pension, var till en soldatenka år i.Öra nied 25 R.‘dr, derefter Major Bagge, hvilken omkom på ett kika ohyggligt, sorn för Bolaget beklagansvärdt sätt.
Till Öfre Kamaren, hvars ledamöter borde vara minst 35 år gam la, föreslår Herr Åkerman, att följande samhälls-classer skulle ega att inom sig utse: a) Adeln 25. b) Erkebiskop, Biskoppar, Consistorii-ledamöter och Kyrkoherdar i Usta classens Pastorater 13. c) Pro-Gancellerer och ordinarie Professorer vid Universiteten 2. Constitutions-Utskolteta Memorial t N\o 26, 5 d) Vetenskaps-Academiens ledamöler 1. e) Presidenter, vice-PresidenLer och ord. Ledamöter i Hof-Rätterna 3. f) Presidenter och Ledamöter i Rikets Collegier 2. g) Ordförande och Ledamöter i Stockholms Magistrat 1, h) de af Grosshandels-Societetens i Stockholm Ledamöter, som betala bevillning för minst 4000 R:dr B:co inkomst 2. i) de af Grosshandels-Societetens i Götheborg d:o d:o 2. i) de af Grosshandels-Societetens i Gefle Ledamöter, som betala bevillning för minst 2000 R:dr 1. I) Fabriks-Societetens i Norrköping Ledamöter 1. m) Bruksegare, hvilkas årstillverkning öfverstiger 20,000 R:dr B:co värde 2. n) egare af fastighet, öfverstigande 8 mantal, eller 32,000 R:drs taxeringsvärde 25. hvarjemte, sedan dessa val första gången egt rum, o) Konungen skulle tillkomma att, bland valberättigade, utse 20. Till denna Ramare utsedd Riksdagsmans uppdrag skulle upphöra, då han uppnått 65 år; dock så väl Konungen, som vederbörande valdistrict, obetaget att en af sådan orsak afgången Riksdagsman å nyo utse eller välja, men då endast för 2:ne nästföljande Riksdagar.
Vidare anser boströmianen begreppet, såsom varande » en fullt klar och tydlig » förnimmelse, oändligt öfverlägset den » dunkla » sin-nesförnimmelsen. Och till den grad var Boström uppfyld af denna åsigt, att sinnesförnimmelsen eller på sinnesförnimmelsen grundade fakta och vetenskaper, hvarken direkt eller indirekt, hade något nämnvärdt inflytande på hans spekulationer. I naturvetenskapsmannens spekulationer der-emot intar den ej blott en betydande, utan en dominerande ställning. Tag ett par exempel. Kemisten resonnerar sig till att fällningen af en ny sammansättning skall väga ett gramm; han väger den, men vågskålen visar två gramm; tror någon, att han derför förklarar sin sinnesförnimmelse dunkel eller otillförlitlig, nej, utan tvekan förkastar han, ej den, utan sitt resonmang. — Då Newton blifvit ledd till den tron, att gravitationskraften verkade äfven utom jorden, beräknade han månens afvik-ning och fann den 13 fot i minuten; » men om gravitations-hypotesen varit sann, borde den blifvit 15 fot ». Nu heter det om Newton, att han för flere år lade detta ämne åsido. Hvilket slag! Och likväl, med hvilket hån skulle han ej ha visat tillbaka den boströmianske själsförvandt, som hviskat honom i örat, att han skulle misstro sin » ofiillkomliga » sinnesförnimmelse och lita på sin beräkning! Först då man genom Picard fått en riktigare uppskattning af jordens storlek, återtog Newton sitt arbete, fann denna gång manens afvikning sådan han väntat, och nu först lät han sin teori komma till heders. Se der den sanne vetenskapsmannen. Men mellan honom och boströmianen — hvilken himmelsvid skilnad! Emellertid låter från boströmianens sida nu tänka sig ett inkast Hau kan säga: » Må gå för att metafysiken har en för sig egendomlig metod, olik den metod andra vetenskaper bruka. Men än sen? Ar ej också metafysikens ämne säreget? dess mål så mycket högre? och dess arbetsfält är ju ingenting mindre än den sinliga verlden.
Bokbandlarne i Hufvudstaden de sednare åren halt, uti handeln med konstar!iklar, numera nära nog afstadnat; hvartill orsaken -torde igenfinnas dels uti Allmänhetens mindre smak för sådane alster, dels uti en för handen varande mindre god penninge-conjunctur: och att slulfofjden häraf vor’e, alt Bokhandeln i Hufvudstaden är i ett aflagande tillstånd, då den deremot synes höja sig uti orterna; Kryddkramhandlare: att den i allmänhet missgynnande handels-conjuncturen äfven inverkat ofördelaktigt på Kryddkramhandelsrörelsen, serdeles som den inträffade minskningen i rörliga penningetillgången äfven medfört rubbning i allmänna förtroendet, hvilket sednare likväl utgjorde det största rörelse-capitalet; Tobaksfabriksidkare: att tillverkningen förhållit sig sålunda, att ehuru, enligt hvad Stämpellistorne utvisa, fabrikationen af spunnen rulltobak varit mindre, i följd af det i flera landsorter införda nyttjandet af så väl utländska tobaksblader, som spunnen Norrsk och Dansk rulltobak, hafva likväl deremot så väl cardussom snus-till verkningen i någon nion ökats, äfvensom den på de sednare åren införda Cigarr lil I verkningen något tilltagit; af hvilket förhållande synes, tiel conjuncturerne kunnat vara lika gynnande de sednare fem åren, som under de fem föregående; men i anseende till anläggning af flera nya Fabriker, så väl i Hufvudstaden, som i småstäderne, hade försäljningspriserne blifvit betydligen nedtryckta; och när härtill komine årligen ökad osäkerhet vid fabrikaternes ulborgning, kunde Tobaksfabriks-handtei ingen anses hafva på det hela aftagit, då dervid afVes den behållning