Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Barnens utnötta kläder få väl göra, hvad de kunna, och deröfver anser man sig ej kunna gå — och kan det heller ej i de flesta fall. Mången varmhjertad mor känner sig dock ej tillfredsstäld med detta lilla, utan vill så gerna göra mer, men egna tillgångar, krafter och tid räcka kanske ej till. I många trakter bildas derför s. k. syföreningar. Ortens damer komma tillsammans en öfverenskommen dag i veckan och sysselsätta sig med något handarbete; dessa handarbeten försäljas sedan, och för pengarna köpas kläder till fattiga och utdelas vid julhelgen. Detta är j u godt och väl, men de välvilliga damernas manliga anhöriga äro i allmänhet ej förtjusta i auktionerna på dessa arbeten, då deras portmonnäer skola öppnas på vid gafvel. För någon tid sedan fick jag kännedom om en syförening, som hade samma syfte, men var litet olika anordnad. Damerna (deras antal vexlade mellan 20 och 28) erlade vid arbetsårets början, i september, 1 kr. 50 öre å 2 kr. i årsafgift; således omkring 40 kr. tillsammans. För dessa pengar inköpte den af damerna, som för året var föreståndarinna, oblekt domestik, strumpgarn, halfylle och litet sybehör och klippte till olika stora skjortor, linnen, kjolar, lifstycken, koftor m. m., allt kläder, afsedda för barn. När medlemmarne sammanträdde, arbetades af hjertans lust på dessa olika plagg — två symaskiner voro alltid i gång, husets egen och en handmaskin, som en af fruarna medförde. De, som voro mest vana vid stickning, togo en strumpstickning hvar. En dag hvar annan vecka offra destre timmar af eftermiddagen åt detta arbete. Under vinterns lopp fingo de dock i medeltal ihop 200 olika klädespersedlar, deraf 20 å 25 par strumpor. Kläderna delades sedan ut, efter som de blefvo färdiga, för att göra största möjliga nytta. Under april och maj månader lemnades dock ej bort annat än ett och annat domestikplagg, utan det, som då förfärdigades, gömdes till hösten. Tre månader på sommaren var det ferier. Naturligtvis räckte ej de 40 kronorna af årsafgifterna till vinterarbete för så många flitiga händer.
Föredrogs ånyo Statsoch Bevillnings-utskottens utlåtande Nio 17, i anledning af väckte motioner om afgifter till fattigvården. Bifölls. Från Prot.-utdrag den 3 Juni 4848. 433 Från Hederv. Bonde-standet. S. D. Fortsattes föredragningen af Bevillnings-utskottets utlåtande JV:o i3, angående tullbevillningen, hvaraf nu medhanns från och med artikeln lackerade arbeten, ej specificerade, pag. 42j till och med artikeln trädvaror pag. 6o. Ståndet biföll hvad Utskottet tillstyrkt i afseende på artiklarne liliij ni aisj malm, muskött, oliver, oljekakor, oljor j pennor, perlgryn, portföljerj röi'j sadelmakare-arbeten, salt, sirap, skriftaf or , socker, spanmål, speldosor, spillning, affall och spån, stenkolsstybb eller cindres, svampar, sågblad, sjökort, talg, tegel, tennlikar, tran och späck samt tryffel, hvaremot Ståndet vid tull-behanulingen af artiklarne lackerade arbeten, ej specificerade, leksaker, likörer, ljus, läderarbeten, ej specificerade, lackerade, lök, metaller, medvurst, mjöl af vegetabilier, munlack, nålar, ost, papparbeten, alla slag, papper, papperstapeter, paraplyer och parasoller, plymer, pomada, pomeranser, potatismjöl, rötter, ätbara, saxar, senap, slöjdevaror, spetsar, uddar och blonder, strumpor, strumpstickor, strängar, stärkelse, såpa och tenn, ansåg 1845 års tulltaxa böra tdlämpas. Hvad Utskottet föreslagit, angående artikeln porslin, bifölls, med undantag af Utskottets tillstyrkan att införselstullen å andra pjeser, hvitt, oäkta porslin, måtte nedsättas till 25 procent af värdet eller från 5 till 4 sk. U, i hvilket afseende Ståndet ansåg 1845 års taxa böra tjena till grund, hvarjemte
Jag får tillkännagifva, det jag icke kan deltaga uti Utskottens* Berednings nu ppplästa förslag till Betänkandet och i de åsigter h vilke någre värde Ledamöter till förment styrka derföre yttrat; utan instämmer i enahanda tanka, som Herr Friherre Cederström förut vid Beredningens öfver-, läggning och jemväl nu an för dt, och jag skall, så kort sorn ämnets vigt medgifver, ådagalägga de skäl hvilke stadgat min öfvertygelse. Man har, för alt göra Motionen, i öfverensstämmelse med Konungens Nådiga Proposition om en Lotteri-anrättning till Fastigheters försäljning, motbjudande, tecknat och yttrat hvarjehanda till understöd, för preventionen deremot; och således sökt yjsa huruledes Inrättningen förnärmade Modalitet , Statens Rätt, StatsOeconomien, samt bilman och enskild g<‘gn och nytt b — och 1332 LagVtskottets Bttänkanden, derunder benämt denna inrättning såsom ett liazardspel, hvilket skulle medföra alla de äfventyr och rysliga följder liazardspel i Samhället enligt erfarenhetens ojäfaktiga bevis åstadkomma. Men enär frågan med lugn och utan fördom granskas, försvinna dessa skuggor, och resultatet varder alldeles motsatt. Visserligen varder Inrättningen ett Lotteri. — Nå väl—.hvad fördömligt deruti? —• Menniskans fleste handlingsätt och företag äro Lolterie, beroende af okända händelser eller hvad i allmänhet kallas ödet och Försynens för oss dolda beslut. Handel, Seglation, hvarjehanda såsom lofliga ansedde speculationer, ja till och med Giftermål rn. m. kunna under denna Rubrique hänföras; men jag förmodar derföre lika litet böra fördömmas som till exempel bruket af eldstäder, af eld och lysningsämnen, af krut m. m. kan förbjudas för de mångå olyckor., hvilka ofta genom oförsigtighet inträffa, för de tillfällen hvilka derigenom lämnas illasinnade, att medelst mordbrand, och försåtliga anläggningar, tillställa vådliga följder för Samhället eller individuel’, och utöfva en afskyvärd hämnd.
Af skillnaden emellan det nu föreslagna medelpriset å spannmål, inbegripen under lönerna och det af 6 R:dr tun - » 8,591,700 Transport 8,59i,7oö; ii2 Kong'. Majus Nådiga. Propos, N.-o 2. Trauspoi t 8,591,700: nan, hvartill det förut är beräknadt. för i5,o35 t:r ä 1 R:dr 15,035: Summa 90,035; Ifrån Titelns förra anslag ,139,025-. 38: 0. afdrages skillnadenicalculationsprisel å 9549 tunnor spannmål in natura, förut under denna HufvudTitel anslagna med 16 sk. tunnan . 5,53; — _ hvarefter återslå ,,35,842: 3S: 6. som, jemte ofvan berörda tillökning 90,o35.- i jemn summa upptagits till ,225,900: — För det närvarande befinnes väl å Tionde Hufvud-Titelns område en brist af. 109,132 R:dr 38sk.9r:st., tillkommen genom uppköp af utländskt ek - Transport 8.591,700: Kongl. Maj. ti Nådiga Propos. N.O 2. i i i .Transport 8,591,700: — virke, som ännu icke behöft eller kunnat användas, men dä detsamma således är att tillgå för blifvande skeppsbyggnader, och ytterligare upphandling af sådant virke för någon tid undvikes, anser Kongl. Maj:t bristen kunna på detta sätt, utan serskildt anslag, successive betäckas. Allmänna Jndragnings-Staten t Nu varande anslag R:dr 288,894: 7. Kongl. Maj:t föreslår i Nåder, att följande anslag må uppföras på Allmänna Indragnings-Stalen, dit de genom sin beskaffenhet höra: 1:0 Den pension, hvarom framlidne IIof-Marskalken Friherre Paykulls
I anseende hvartill, och då det är af synnerlig vigt och angelägenhet för Räkenskapernes uppgörande här vid Riksgälds-Contoiret, att Lands-Contoirens Räkenskaper i behörig tid hit inkomma, och det i Öfrigt åligger oss tillse, det, genom kraftige anr stal ter Revisorers Berättelse. fctalter till uteblifne Räkenskapers infordrande, dröjsmål i denne del må, så vidt moje* ligt är, förekommas, samt en noggrann efterlefnad af Reglementets föreskrifter sålunda beredas, bafve vi funnit lämpligt, att för en, tillkommande tid i allmänhet stadga» att så. snart försummelse vid något Landshöfdingen Ämbete, att i föreskrifven tid insända Lands-, Gontoirets Räkenskaper, förspörjes samt påminnelser derom en gåhg från Commissarierne afgått, utan att skyndsam rättelse ändock följt, Commissarierne böra genast anmäla förhållandet hos Herrar Fullmägtige* på hvilka det derefter beror att vidtaga vidare kraftiga åtgärder, så väl till Rakenskapernes införskaffande, som försumlighetens åtalande» Efter upprättade och behörigen verifice* rade Instrument och Liqvidatioiier, bafve vi undersökt och inventerat så väl General-Cassan af Credit-Sedlar > som de för vexling af dylike Sedlar inrättade Tvänne Små-Sedels Cassör, samt det från Banken emottagne Papper till större och mindre Credit-Sedlar: äfvensom vi genomsett och granskat RiksgäldsGontoirets mest vigtiga Handlingar, af hvilka en del äro under Herrar Fullmägtiges och en del under Commissariernes vård, hvilket allt befunnits uti behörig ordning. — Vidard iiafve vi besökt alla vid Piiksgälds-Contoirek £ Sami. 2 j 49 Riksens Ständers varande Departemenler och dervid, efter Instructionernes föranledande, inhemtat närmare kännedom af de en hvar tilldelade göromål , samt att de med drift och ordning blifvit ombesörjde.
Betänkande JY.o 3. att Allmogen drifver en stark bränvins-bränning med pannor emellan 20 och 4° kannors rymd, och erhålla af lispundet säd och tunnan potatoes lika mycket som någon stor brännare. Skulle detta, af Utskotten föreslagne, beskattnings-projekt antagas, så är ju alldeles uppenbart, att ingen menniska kan begagna de större pannorne, äfvensom att hela den mindre jordegande klassen skall animeras till bränvins-brännare.—■ Huruvida ett sådant system är att önska och för nationen nyttigt, det underställes vördsamt hvarje tänkande medborgare. •— Jag tror att följderne äro så gifna, altjagbäfvar vid blotta tanken derpå. Jag afslyrker således helt och hållet detta ensidiga och, efter min fullkomliga öfvertygelse, högst orimliga beskattningssält, och vidhåller den medelväg, som jag förut föreslagit, nemligen att bibehålla 1830 års beskaltningstabell, med de förändringar, att afgiflen för alla pannor, om till och med 25 kannor, ökas med roo procent, derifrån till och med 5o kannor med procent, och derutöfver till och med go kannor med 661 procent; — hvilken beskattning lätt justerar det missförhållande, som förut uti i83o års beskaltningstabell egt rum, och har till påföljd, att alla jordbrukare kunna måttligt begagna bran vins-bränningen, och då först blir bränvins-tillverkningsrättigheten funderad på billiga grunder, icke förnärmande någons interesse. — Denna beskattning skulle äfven inbringa en säker Kronans inkomst af nära 800,000 R:dr B:co, hvilken summa kunde med mera t i 11 fö r 1 i t påräknas, än hvad som komrae att inflyta, om den af Utskotten föreslagne, så orimligt höga, beskattningen antages, ty mängden af pannor begagnas då ej.” ”Den af Utskotten föreslagne ännu orimligare tillökning af skatten för begagnandet af mäskvärmaren måste jag alldeles afstyrka.
Kade lik väl en del Domstolar tillåtit sig, i fråga om lagäkräftvunna domar, utsträcka betalningsskyldigheten hos gä Idenår en vida utöfver omförmälde i o -år, så .att, efter det en fordran blifvit genom utslag till betalning fastställd, densamma, äfven om borgenären för■ tege sitt anspråk under -20 Ar eller mera, .efter utslagets dag, -icke destomindre ansågs betalningsgild, när påstående derom :gjördes; hvilket Motioliairen-trodde rakt stridande emot "Författningens afsigt, sorn tvifvelsutan varit, att tillintetgöra nödvändigheten af att i en obegränsad tid förvara hvarjehanda betalningsbevis. I anseende härtill och då enhet i lagskipning gen vöre högst angelägen, samt enskildes säkerhet hufvudsakligen berodde derpå, att en Lag ej måtte kunna tydas efter godtycke, föreslog Molionairen, att, till närmare bestämmande -af prtesciptionen för fordringar . berörde JSongl. Förordning måtte erhålla följande lydelse: ”Den som hos annan eger fordran .af hvad beskaffenhet sorn helst, deribland . äfven:inbegripne rädane anspråk , sorn tillkommit i följd af lagakraftvnnne beslut, och kraf ver den ej skriftligen eller munteligen, eller gifver deri ej an för Rätta, eller hos Konungens Befallningshafvande inom 10 är, räknadt fran den dag fordringen tagit "sin början, eller utslag derom blifvit meddeldt, må derå sedan icke någon talan ega. Är lagakraf tvunnet utslag genom executorns vållande fördröjdt till verkställighet öfver 10 år ifrån den dag ansökning .derom hos honom gjordes, varde ock gäldenären från kraf vet fri, och. upprätte den, sorn försummelsen vållat, ali derigenom timad skada.” .Bihang till R, St, Pr«t* i,834. 7 Sami. 1 Af dt!, a 4 - de Häftet, Log-Utskottets Bet.
Då Komitén sålunda ansett någon förändring af de nuvarande segelfartygen, vare sig till pansareller ångfartyg, icke under närvarande förhållanden lämplig, bar Komitén härefter tagit i öfvervägande huru de i öfrigt må på ändamålsenligaste sätt kunna användas, och får i sådant hänseende, efter tagen kännedom så väl om hvad de i Nåder förordnade Kommissionerne för utrönande af flottans segellinieskepps och fregatters, äfvensom dess bevärade roddfartygs tillstånd, användbarhet och årliga underhållskostnad i afgifna und. yttranden anfört, som af särskilda i detta ämne Komitén meddelade uppgifter, underdånigst föreslå, att" linieskeppet Carl XIII, hvars skrof uppgifvits fordra ansenlig reparation, samt linieskeppen Fäderneslandet och Manligheten, hvilkas skrof funnits kassabla, må slopas; att linieskeppen Försigtigheten, Gustaf den Store, Prins Oscar och Scandinavien, hvilkas skrof uppgifvits vara i godt eller tjenstbart skick, må i sådant skick underhållas till dess de erfordra ansenlig reparation, så vida icke Eders Kongl. Majit skulle i Nåder finna dem redan derförinnan kunna och böra slopas, med hänseende till dels den tidpunkt, då de kunna ersättas af de föreslagna nya kraftigare stridsfartygen, och dels möjligheten att för den nya materielen kunna med fördel använda de från dem hemtade materialier; att linieskeppet
Deremot hafva norra och nordöstra delarna af Vestbo, hela Ostbo härad och några få af de sydligare socknarna inom Sunnerbo (Fjetteryd och Hallaryd af begge linierne) fördel al Lagalinieu. Men då man tager i betraktande att Östbo och östra delen af Vestbo härad använda större delen af sin skog till kolning lör derv:de bruks behof, så inses lätt att någon synnerligen stor transport af virke icke derifrån kan åberopas såsom skäl för Lagaliniens antagande, oaktadt man måste medgifva att en del större virke kunde på denna bana ifrån nämnda orter föras till Jönköping. Deremot komma de rika skogstrakterna i nordvestra delen af Östra härad samt Norra och Södra Vedbo, hvilka nu sakna afsättningstillfällen, skogarna omkring Asasjön i Norrvidinge härad, samt den betydliga skog, sora ifrån Vestra härad kan aflåtas, att med fördel transporteras på Nässjölinien. Då härtill kommer att sistnämnda bana vida bättre än Lagalinien lämpar sig för transport till Jönköping af Tveta härads rika skogstillgångar, så anser jag för min del att det bör vara för en hvar klart att forslingen af trädvaror kommer att blifva vida betydligare på Nässjö- än på Lagalinien. Komitéen begår det fel att vid beräkningen af det jern, som skall transporteras å jernvägen, uptaga såväl det tackjern, som på ett ställe blåses, som äfven det stångjern, deraf utsmides. Nu är det likväl tydligt att det förra icke finnes, sedan det sednare blifvit till verkadt. Att Lagaliniens läge för den Småländska bruksrörelsen erbjuder större fördelar än Nässjölinien, kan icke bestridas, ehuru i min tanka på långt när icke i den mån, Utskrt velat låta påskina. Vill man i detta hänseende upgöra en noggrann beräkning, så måste I)en ’2* April e. m. man förut tillse hvilka bruk eller masugnar, som genom sitt läge iiro förhindrade att begagna någondera af de föreslagna jernvägarna, •och derefter fördela de öfrigas rörelse på dessa rivaliserande banor.
«Du är lycklig, du, Evelina,» sade Eva Meurling. «Ja du är altid lycklig!» sade en hel korus. Och åtminstone var Evelina det fullkomligt nu, då hon hörde det från deras läppar. Men då Evelina efter en stund gick ut, sade de: «stackars Evelina!» «Hon är litet högmodig,» sade en, «hon tycker något för mycket om sig sjelf,» sade en annan, «hon är så egenkär,» sade en tredje; «att hon vågar för pappa Efverling,» sade en fjerde. Sådane äro vännerna. Och hvad är mer att säga, Evelina skrattade, pratade, dansade med Albert hela aftonen; i sitt lilla öfvermod, gjorde hon dumhet på dumhet, fixstjernorna förvirrade henne ej längre, hon var lycklig, ty flickorna hade sagt det. «Nu börjar det bli tid att sluta,» sade Efverling alfvarsammare än vanligt. «Det dagas redan, och jag har åtminstone er helsa att ansvara för i dag.» «Åh bara denna enda valsen,» bad Evelina, «jag har lofvat den,» fortfor hon då Efverling teg. «Och ni kan inte uppoffra den?» Evelina betänkte sig. Efverling hade ju för hennes nöje genomvakat hela natten, skulle väl hon då, kunna neka en så billig begäran, Efverling gjorde sig färdig att gå. «Jo, jo! jag kan,» sade hon. Efverling nickade lite gladare åt henne och gick. «Det förtjente väl åtminstone tack,» tänkte Evelina och gick missnöjd till ett fönster, «men jag skall ändå hålla ord.» Valsen speltes upp, Albert flög till Evelina och tänkte att utan ett ord föra henne ut i den. «Nej, nej, jag dansar icke,» sade Evelina. «Ni dansar inte?» «Nej jag har lofvat Efverling det.» «Efverling! återigen Efverling, men han skall vid Gud icke alltid segra öfver mig, just för det att han förbjudit er, måste ni dansa.» «Efverling vill mig väl,» sade Evelina. «Ni nödgar mig, att tvinga er, jag åberopar dessutom ert löfte till mig i går afton; se så, Evelina, icke mera något nej.» Och Albert var redan ute på halfva golfvet, Evelinas motstånd var för svagt.
En sådan öfverensstämmelse kan icke vara tillfällig, helst merberörda mynt och medaljer äro tOl större delen så sällsynta, att det icke är troligt att af dem två lika exemplar funnits här i landet; och vidkommande de återstående IG mynten, hvilka icke i omnämnda katalog återfunnits, förmodas desamma hafva blifvit inköpta, sedan katalogen upprättats, utan att deri hafva blifvit antecknade. Dä det sålunda icke lärer kunna betvifla*, att de mynt peli medaljer, som från den Kongl, samlingen förkommit, äro desamma, som i Banken blifvit pantsatte, samt de skäl, som till stöd för myntens återställande till Kongl, mynt-kabinettet blifvit anförda, synas förtjena all uppmärksamhet, har Utskottet, i betraktande deraf, ansett sig böra, i öfverensstämmelse med hvad fullmäktige hemställt, hos Rikets Ständer tillstyrka, att ifrågavarande 517 st. utländska mynt och medaljer, tillsammans innehållande 820 dukater, må få från Banken till Kongl, mynt-kabinettet öfverlemnas; kommande, i händelse af bifall härtill, metalliska värdet af Bankens mynt-kabinett, upptaget i Bankens räkenskaper bland inom linien förda tillgångar, att, efter beräkning af 5 r:dr 32 sk. banko för hvarje dukat, minskas med ett 820 dukater motsvarande belopp af 4,640 r:dr 32 sk. banko. Stockholm den 8 Maj 1854. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1854. Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. 1 M:o 34. Ank. lill Exp.-Ulsk. den 18 Maj 18S4, kl. 7 e. m. Betänkande, med förslag till reglering af Batikens laneoch kre ditiv-rurelse. Jemlikt sista punkten i 5:te §. af den för Utskottet gällande instruktion, åligger det Utskottet att, så vidt ske kan, i ett sammanhang behandla alla frågor, som angå Bankens lånerörelse.
Vien de blifwa det genom den owanliga tränescl som deraf uppkommer, att 20 a 24 Arrestanter innestutas i rum af 12 till ig alna-s längd och 7 a 8 alnars bredd, hwilkas halswa areal-rymd upptagas af Lme waninqar lafwar Arresterne i Christianstad, Malmö samt wid Kungs, och Drottningportarne i Götheborg, kunna i det närmaste sättas i jemförelse med de sämre Länehackten. Om - Den 2; April. 6z Omtanke att förekomma samhällets ofredande af personer, hwilka äswensa ofta as wcrklig nöd, fini wanatt öswerträta Lagarnes föreskrifter, samt hoppet att kunna återföra sadane till dyz-d och löst. närmgSfeng, har til! tidehwarswets beder infört inrättnmgarne af Arbetsoch Correctionshus. Man har insedt winsten för det Allmänna och för menffltgheten deraf att kunna åstadkomma en brottslings förändrande till en lagiydig och nyttig medborgare, att kunna genast tillegna Samhället den hos honom befintelige redan utwicklade arbetsförmåga, hwilken den uppwapande osta behöfwer 22 ars lifstid att uppnå. Man har funnit wadan af en menniskas sättande pa det härda prof, att wanärad, förskjuten, asskydd, utan näringsfång, wand genom slrrestlefnaden till fytzlolvshel, nödgas wäija emellan att pa ett lagstridigt sätt uppehålla lifwct, eller att genom qwäswande af naturens fordringar lida den grufligaste nöd. Da utgången, enligt hwad ganska wäl är känt, med en tröstande framgång krönt sadane anstalter i Philadelphia och i Köpenhamn, synas de wara af en förökad wigt i en la folkfattig Stat, som wart kära Fädernesland.
Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 19. Nej — 29. 8:de punkten, ang.-de de inom BorgareSt. framställde anmärkn-. r i afseende på den af Utsk. föreslagna förenkling af S och io §. Hr von Hartmansdorff: Jag bestrider visserligen icke bi fall till denna punkt af Ulsk:s betänk., men som den står i närmaste sammanhang med den nästföljande, så medgifver jag antagandet med förbehåll, alt Ståndets bifall lill den nästföljande icke må vara derigenom förhindradt. Gr. Cronhjelm: Jag hemställer till den siste värde tala ren, om icke i st. f. denna reservation, det vore så godt att denna punkt föredrogs efter den nästföljande. Hr von Hartmansdorff: Jag har intet emot det förslag, som Gr. Cronhjelm framställt, om Hr. Gr. och Landtm, samt Ståndet finner det antagligt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han trott, att denna punkt, då den deri omnämnde fråga blifvit genom 3 Stånds beslut afgjord, och icke vore af bevillnings natur, ej kumle erfor - Den 15 Mars. 375 dra annan åtgärd än att läggas till handlingarne, men att också icke något hinder vore för det ifrågaställde uppskofvet, hvadan H. Ex. finge hemställa, om R. o. Ad. bifölle, att pröfningen af ifrågavarande punkt blefve uppskjuten tills Utsk:s i öfrigt ronde 5 och 10 §§ afgifne utlåt, undergått pröfning. Ropades ja. 9:de punkten, ang:de gjord anmärkning derom, att uti S § i rubriken till eller vid hvarje handling den afgift, sorn tillförene enl. io § utgått, borde särskildt utmärkas. De ifråga härom af Hr Printzenskjöld och D:r Sandberg afgifne, vid Utsk:s utlåt, fogade reservationer upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, som derefter yttrade:
Att dömma af de raska steg, hvarmed odlingen fortgått de sista 20 åren, skall det ej dröja länge förr än de trakter, som nu mer eller mindre knappt fylla sitt eget behof, skola producera betydligt deröfver och derigenom minska tillfället till afsättning på närmare håll från det inre bördigare landet, hvars öfverskott af spannmål sålunda med förminskning af den verkliga behållningen måste söka aflägsnare marknadsplatser . Halmstads Lån. Detta län äger längs kusten af Kattegat till vid pass 1 mils bredd en fruktbar slättbygd, som dock emellan Halmstad och Falkenberg samt norr om Warberg genomskäres af kullar och höjdsträckningar, hvilka utgrena sig från Smålands och det södra Westergötlands högland. Denna kuststräcka, hvarå åkerbruket under senaie år gjort stora framsteg, producerar ej obetydligt spannmål utöfver sin konsumtion, dels till export, dels och mest till försäljning uppåt det nämda magrare höglandet. Ifrån Enslöfs socken på Tönnersjö härads norra gräns sträcker sig på sluttningen emot och parallelt med slättlandet till sjön Lygnaren i norr en smalare mellantrakt, hvilken äfven inskjuter öfver Elfsborgs länegräns efter Wiskaån, och hvarom uppgifves, att den producerar spannmål till eget behof; hvaremot gränslandet derofvanför emot Småland och Westergötland utgör ett 15 af sand, grus, sten, mossar och ljunghedar uppfylldt, till stor del äfven skogfattigt högland med gles befolkning och föga utveckladt jordbruk. Slättbygden är till större delen uppodlad, men inom höglandet af Laholms fögderi finnas betydliga arealer af mossar och kärr, hvilka kunna odlas, ehuru belägne på mera ofruktbar grund. Genom Ramsjöns tappning inom Stafsinge och Morups socknar af Halmstads fögderi hafva 6000 tunnland erhållits, deraf hälften redan är uppodlad. Inom Warbergs fögderi uppgifvas trakterna omkring Himleån, utgörande 2150 tunnland ypperlig jord på mergelbotten, vara under bearbetning, samt dessutom 1800 tunnland omkring Tolleredsån, 1300 tunnland vid Tvååkersån och 2000 tunnland i Träslöfs, Grimmethons med flere socknar.