Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Theaterpubliken är visserligen icke densamma som den läsande, men jag tror, att de liderliga visor och vidskepliga berättelser, sorn tid efter annan utbjudas* köpas och läsas af en vida lägre publik, 84 Den 8 S c p t e m b e r. jin den, sorn bevistar spectaklet; och då man talat om osedliga theaterpjeser och citerat Frankrike, får jag förklara, att ehuru ifrig theatergångare jag varit, och då jag sålunda tror mig känna de flesta stycken, som på de sednaste 12 åren blifvit gifna å vår theater, jag just funnit de pjeser mest osedliga, hvilka qvarstå från den gamla repertoiren, nemi. af Kotzebus och La Fontaines produeter. Der ser man nemi. låsten framställd under den förvillande formen af någon ursägtlig obetänksamhet, ett ungdomligt lättsinne m. m.; och det är just denna form att visa lasten, som är för sedligheten den mest förstörande. Det ondas följder inskränka sig dervid gemenligen till en liten förebråelse, något obehag för ögonblicket etc., och visar sällan i lasten något rätt afgkräckande. Jag qvarstår sålunda vid min öfvertygelse, att långt ifrån att det föreslagna correctivet komme att göra godt, skulle det vara skadligt och skaffa fram på vår scen .en hop stycken, deri lasten visade sig öfverskyld af vackra prd, oaktadt de mest laga karakterer skulle deri förefinnas, pffl man undersökte det inre af handlingen. Hr von Hartmansdorff: Den siste talaren har trott, 9tt Utskrs förslag icke till sitt behof vore af erfarenheten påkaUadt. Gr. Horn och flera med honom hafva likväl upplyst motsatsen, och Hr Dalman sjelf har medgifvit, att han sett flera osedliga theaterstycken. Jag instämmer deri, att lasten såsom sådan är lika fördömlig, antingen den är välklädd eller naken, men jag tror icke med Hr Dalman, att Ömtåligheten mot det osedliga numera är större än förr.
Att allmogen, eller rättare motionärer af BondeSt. varit de fleste som framställt behofvet af lönetillökning, följer af sig sjelf, ty när de veta och måste veta, alt dessa personer icke hafva tillräckliga löner på stat, så är det med dem som med landsfiscaler i de norra orterna, sorn ej hafva några löner, alt de mäste födas af allmogen. Den bristande tillgången på löneanslag, hvarigenom man har svårt att erhålla rättskaffens och redbara personer inom landtstaten, låter känna sig, dä henderne nödgas föra och skjutsa dessa tjenstemän för intet, och derföre är det ock helt naturligt, att man söker på ett rättsenligl sätt komma ifrån ett dylikt besvär. 424 Den 30 October f. m. O Hr Akerman, Fredr.: Alla talare som yttrat sig, hafva instämt deruti, att landtstatens lägre tjenstemän icke äro aflönta på ett sätt, som öfverensstämmer med Statens fördel. Om man i allmänhet fordrar arbete som är godt, så måste betalningen rältas derefter, och då denna fordran måtte vara desto större i frågan om sådane tjenstemän, som hafva Statens intrader örn händer, så bör man ock aflöna dem så, alt de icke ens sätlas i frestelse att för sin utkomst se med begärliga blickar på de medel de uppbära. Jag anser mig således icke i denna del böra tillägga något vidare; men då jag finner en skiljaktighet i åsiglerna äga rum emellen de talare som yttrat sig, bestående deruti, alt någre ansett del vara tjenligt att afvakta liden; då en af Konungen lofvad organisation af alla landlstais-ljenstemäns löner kan komma i fråga, och andra åter, att denna lid icke bör afvaklas, utan i stället föreslagit, alt ett anslag borde lill Konungen öfverlemnas, för att vid särskilda pressania tillfällen, dä lönetillökningar kunna komma i fråga, vara att tillgå; sä får jag förklara, alt jag sä mycket hellre instämmer i det sednare alternativet, som jag funnit mig befogad att hos Konungen i rind. anhålla om förbättring i lönevillkoren för kronofogdar och häradsskrifvare inom det mig nådigst anförtrodda län.
BorgareStåndet, af denna dag, innehållande för öfrigt godkännande af Riksacten, men, i afseende pä dess 3. §., inbjudning till instämmande uti Ståndets beslut, att uti denna §• matte bestämdt uttryckas den mening, att, enär Thronföijare-val förestår, Konungen eller interims-styrelsen , som, enligt nämnde §•, skall aflc-mna proposition om Thronföljdtn på samma dag i Sverige och Norrige, äfven bör uti denna Proposition bestämma valets förrättande på en och samma dag, så väl hos Sveriges Rikes Ständer, som hos Norriges Rikes StorThing, inom den tid §• för öfrigt i detta alseende innehåller. Höglofl. Ridderskapet och Adeln fann ej skäl att frångå sitt redan gifna godkännande af Riksacten i hela dess vidd. Upplästes och lade» på bordet följande från Lagsamt OeconomieUtskotteu inkomna Memorial af den 1 Juni: Angående väckt fråga om luderplatsers och de allmänna skallens efter odjur afskaffande; hafvandes Utskotten-, i likhet med hvad uti ett förut afgifvet Betänkande anfördt blifvit, tillstyrkt, att alla de anstalter, som erfordras till odjurens utrotande, hädanefter må få bero på de öfverenskomtnelser, som kunna Häradsvis eller Socknevis träffas, och hvad Länens Styrelse i detta ämne kan finna nödigt att dem föreslå, hvilka öfverenskommelsev dock böra till Konungens Befallningshafvandes pröfning och fastställelse öfverlemnas; äfvensom att, enär skallgång efter odjur anses nödig, densamma må, utan att Konungens Befallningshafvandes tillstånd dertill behöfver afvaktas, verkställas, och sådant endast hos ortens närmaste KronoBetjente tillkännagifva, hvilka det då skall åligga, att berörde vidtagande åtgärd till Konungens Befallningshafvande inberätta, och att om uppbådningen till skallgången besörja. 2:0 I anledning af gjordt förslag, att den 1 5. Cap. 4 §.
Vid jemförelse med de ombildningar, som skett af andra Europeiska folks nationalrepresentationer, är det en ovanlig fördel, att innan det slutliga antagandet af förslaget kan komma i fråga, åtminstone någon erfarenhet af landstingens gestaltande måste vara vunnen. Under förutsättning, att de gamla ståndstraditionerna till en början i någon mån göra sig gällande vid valen, är det icke fördelaktigt för det K. Representations-förslaget, att, vid dess slutliga pröfning, landstingen komma att bedömas endast efter de första åren af deras tillvaro. Men uthärda icke landstingen äfven detta prof, så må förslaget falla. För min del hyser jag det förtroende till Svenska folkets sunda förstånd, att jag tror redan några års erfarenhet skall vara tillräcklig för att ådagalägga, det någon våda icke är förenad med att lemna det ifrågasatta politiska uppdraget i landstingets händer. Jag skulle misströsta om vår förmåga att bilda ett konstitutionellt samhälle, om jag icke vore öfvertygad, att landstingen, efter någon längre tids förlopp, skulle väl fullgöra detta uppdrag. Det bör föröfrigt bemärkas, att åtminstone reservanternes af Preste-St. betänkligheter, i anledning af landstingens nyhet, icke skulle kunnat höfvas, om än förslagets framläggande aldrig så länge uppskjutits; ty enligt reservanternes förmenande kan den erfareniiet, som slår att vinna om landstingen i deras nuv:de skick, icke tillgodogöras i fråga om bedömandet af deras lämplighet såsom valkorporationer för första kammaren. Dessa reservanter befara nemi., att genom landstingens indragande i det politiska lifvet, dessa skulle förlora den vackra karakter, som de eljest kunna ega. Ehuru jag, såsom i motiverna till det K. förslaget finnes anfördt, icke tror att vid landstingsvalen någon öfvervägande vigt skulle lästas vid landstingets egenskap att understundom utgöra en valnämnd för första kammaren, vill jag icke bestrida, att något afseende derå kommer att ega rum, synnerligen af det fåtal, som känner ett lifligare intresse för statens, än för sin kommuns angelägenheter. Men jag ser häruti intet ondt.
Sedermera har K. M., i brist af tillgångar, låtit inställa all nybyggnad af karaktershus, till följd hvaraf de Beg:tsSkrifvare, som äro i saknad af dylika hus å de af dem innehafvande boställen, jemväl allt hittills ej kommit i åtnjutande af den ringa ersättning för saknad af bostad, hvilken genom K. CirkulärBrefvet af d. 2 Febr. 1833 blifvit dem tillagd, och skulle än vidare gå miste om denna dem tillförsäkrade förmån, sedan all byggnad af karaktershus blifvit inställd, derest icke R. St:r, genom erforderligt anslag, lemnar medel till bestridande af denna utgift. ') Bii. till Frih. von Roséns motion. Kongl. Musikaliska Akademiens Stater. Nu gällande Skillnaden Den föreslagna Skillnaden Interimsstat å emellan Staten å 12,000 emellan de båda 6,000 R:dr B:ko förenämnde R:dr B:ko sistnämnde årligen. Stater. årligen. Staterne. C f r* t"! C' rtArliga Arliga pr Arliga pr Årliga i->. pr e-tArliga ® 3 pt “ löner s,g löner I» löner ® 3 & löner S s löner § 3 m. m. S B m. m. 3 B m. m. p -• 3 B m. m. g B m. m.
I anledning af berörde anmärkning, hvilken jemväl blifvit af de utaf Eder Kongl. Majit år i83y i Nåder utsedde Revisorer framställd, får Collegium i underdånighet anmäla, att då Kammar-Rådet Brandel, som efter vunnen befordran till Kammar-Råds-Embete anmält, att han i följd deraf vore föranlåten upphöra med sin tjenstebefattning såsom Kammarskrifvare i Manufactur-Discont-Contoret, för denna sistnämnde befattning aftjent begrafningshjelp, samt det vore både hårdt och obilligt, ora en tjensteman, som vinner befordran, ehvad sådant skett inom eller utom det Embetsverk, der han tjenst innehar, ej skulle vara bibehållen vid sin förra lön, intilldess han kommer i åtnjutande af lön för den tjenst, hvartill han erhållit befordran, har Collegium ansett Kammar-Rådet Brandel vara berättigad att för så lång tid, som han i egenskap af Kammarskrifvare aftjent begrafningshjelp, få, ehuru i Nåder — 48 — utnämnd lill Kammar-Råd, fortfara med uppbärandet af den Kammarskrifvarelön i Manufactur-Discont-Contoret, som han förut innehaft. Beträffande den af Rikets Ständers Revisorer år 1835 väckta och af sednast församlade Revisorer fortsatta erinran i afseende på det, genom Eder Kongl. Maj:ls Nådiga Bref af den 27 September i834, f. d. Fristads-Directören, Öfversten J. A.
När saken senare underställdes svärfars utslag, visade äfven han sig mera nöjd med anordningen, än Helene vågat hoppas. Visst hade äfven han fäst sig vid barnet och stundom funnit sig road af dess lek och joller; men han var i det stora hela icke heller missbelåten med att inte vidare behöfva ha någon rival om sin hustrus tid och intresse. Det kom till och med fram, att hon själf mer än en gång yttrat en viss oro för, hur redan åldrade fosterföräldrar skulle kunna vara för barnet allt hvad det behöfde. » Och när den lilla kommer i så goda händer, » slöt farfadern, i det han tryckte sons och sonhustrus hand, » vore det orätt af oss att söka hålla henne kvar. » En sida af saken började emellertid att göra grosshandlaren litet bryderi. » Vi ha då egentligen inte något rum, som lämpar Första priset i don » fosterländska täflan&gt;, sig bra för henne, » sade han samma afton hvilken af Tekniska fabriken R ö d a korset anordnågot betänksamt till sin hustru, med en nades o c h annonserades i n:r 34 af denna tidobestämd fruktan för att Helene skulle komma ning, har nu, enligt hvad oss meddelas, tillerkänts fröken Beda Sandell, Wäderstad, som infram med förslag om att de skulle flytta. sändt uppgift pä icke mindre än 522, i nämnda Men Helene slog honom i stället lekfullt på fabriks lista och almanackan ej förut upptagna armen och sade skämtande: » Ack, ni herrar namn. äro er då alltid lika! — först nu kommer du fram med en fråga, som jag för längesedan tänkt på att ordna. » » Men hvilket rum har du då menat? » » Det finns inte mer än ett. Mitt lilla skrifrum ligger ju bredvid sängkammaren och passar alldeles förträffligt att inreda åt vår som ännu ej förnyat prenumerationen för lilla flicka, och jag behöfver — • — » här sväfnästa år, följa med dagens nummer prevade hon ett ögonblick på rösten, men fortnumerationsblanketter, som härvid kunna satte genast i helt glad och bestämd ton — användas.
Nådiga förordning af den 19 December 1827, angående grunderna och vilkoren för heramans-klyfning etc. borde, sådan den innehålles, in extenso, meddelas. 2:o Beslöt Ståndet, alt, i 2 Cap. 4 §. 2 mom. de der förekommande slutorden: ”och må Odalåker eller äng icke dertill användas” må helt och hållet utgå. 3:o Fann Ståndet för godt att till de i denna Författning förekommande §. §. foga en ny, af följande lydelse: ”Hvad i denna författning stadgas, må icke lägga hinder för afsöndring, lagfart och besittning för evärdelig tid af de mindre jordlotter, som kunna föräras eller inlösas till kyrkor, skolor och fromma stiftelser, likväl under förbehåll, att samma jordlotter, derå endast Hus för berörde ändamål och allBih, till R. S. Utdr. d. 3 Febr. toänna inrättningar skola kunna uppföras, icke i öfrigt må bebyggas eller åbos under andra, än här ofvan föreskrifna vilkor.” Och skulle de respective Med-Stånden vänligen inbjudas att i dessa af Preste-Ståndet rörande Skiftes-stadgan fattade beslut instämma. S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Utlåtande, N:o 127, i anledning af erhållne återremisser å sistnämnde Utskotts Betänkande, N:o 99, i anledning af väckta motioner, rörande förändrad reglering af Consuls-Districten, samt utfärdande af ny ConsulaclStadga» Preste-Ståndet, som bifallit Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 99, ansåg sig nu, med frånträdande af samma beslut, böra till ofvannämnda Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 127 bifall lemna.
Riksdagsmannen Anders Andersson från Östergöthland anhöll, att, som stridighet i tankarne sig yppat, saken genom Votering måtte afgöras. Herr Biskoppen Doctor Nordin yrkade å nyo, att saken ej kunde få någon annan form, än den hade vid sistlidne Riksdags slut, hvarvid så väl Herr Grefven och Ordföranden som Herr Assessor Gahn gjorde den anmärkning, att det just vore enligt med den 81 §, att en ny Redaction, åtföljd af Constitutions-Utskottets tillstyrkan, för Riksens Ständer föreslogs, emedan den ej kan komma till Riksens Ständer utan att vara tillstyrkt. Derefter upplästes å nyo ofvananförde Redaction, då Herr von Brinkman anmärkte, att en sedel alltid bordo uttagas, antingen Ledamöternes antal vore udda eller jemnt, och Herr Falkman, att slutet af den gamla § rörande Voteringen inom Banco-Utskottet måtte bibehållas. I följe af dessa anmärkningar gjordes följande nya Redaction: »Alla omröstningar i Utskotten skola sko per Capita, emellan Utskottets samteliga Ledamöter, utan af - 6 122 Riksdagen 1810. seende på Stånd. Då Votering med slutna sedlar anställes, må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterne vid uppsummerandet skulle befinnas lika delade. Är pluraliteten redan vunnen, bör den aflagda sedeln genast förstöras. Inom Banco-Utskottet böra i de mål, der Utskottet med Riksens Ständers rätt besluter, Två Tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande.» Efter förnyad begäran om Votering öfver detta förslag uppgaf Herr Grefven och Ordföranden följande Voteringsproposition : Den, som bifaller den af Secreteraren föreslagne Redaction angående omröstningar per Capita uti Utskotten, skrifver Ja, Den, det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, afgår icke något förslag till förändring af Voteringssättet inom Utskotten.
På sätt af de vid denna Berättelse bifogade Tabellerne N:is 3 och 4 närmare inhemtas, förvarades vid Stadens Södra Correctionslnrättning,- år i832, 965 personer, hvaraf 487 från Städerne, och 478 från Landsorterne. Af dessa voro 151 icke äldre än i5 år samt 321 emellan i5 och 20 år. Yid följande årets slut, utgjorde personalen vid nämnde Inrättning 786, af hvilka 3q8 voro från Städerne och 388 från landet; 1/17 voro högst i5 år gamla och 276 mellan i5 och 20 år. Yid Norra Correctionslnrättningen voro, vid i832 års slut, 299 fångar, hvaraf 169 från Städerne och i3o från landet. 21 personer voro mellan i5 och 20 år. Vid 1833 års slut utgjorde Fångantalet vid samma Inrättning 281, eller i55 från Städerne och 126 från landet. Varande antalet af dem, hvilka icke fyllt 20 år, 20 stycken. Af hvad nu blifvit anfördt samt de bifogade Tabellerne fullständigare vid handen gifva, hafva Revisorerne funnit följande slutsatser med säkerhet kunna dragas: a) alt Fångpersonalen tilltagit i en förvånande grad samt alt Städerna och företrädesvis Hufvudstaden befolka Correctionslnrättningarne i en oförväntad hög proportion. Orsakerne till denna sjunkande moralitet anse Revisorerne förtjena det allvarligaste begrundande; och då Revisorerne icke tveka att såsom den mest verksamma bland dessa orsaker angifva den föga begränsade rättigheten att tillverka och afyttra starka drycker så på landet som i Städerna, hafva Revisorerne velat härå fästa Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet, lill vidtagande af de åtgärder, som till det ondas hämmande och afhjelpande, på dem ankomma; och b) alt Correctionslnrättningarne i det skick, hvari de nu befinnas, icke uppfylla det med dem åsyftade ändamål.
Detta var åtminstone vikomtens tanke, då han återupplifvade i sitt minne historien om Rienzi, hvilken med allt sitt snille och sin kortsynthet, sin sjelfuppoffrande fosterlandskärlek och sin gränslösa fåfänga, sitt djerfva mod och sin olycksbringande obeslutsamhet, sin skepticism och sin vidskepelse, huru man än må bedömma honom, dock alltid skall framstå som en af medeltidens mest intressanta och mest karakteristiska personligheter. Dessa reflexioner slutade den unge fransmannen med att frammumla något om »vilain parvenu». I detta ögonblick vek en högväxt man, insvept i en vid kappa, om hörnet och stannade en sekund framför Ville-Rosny, på hvilken han kastade en föraktlig, forskande blick beledsagad af ett ironiskt småleende. Vare sig att detta härrörde deraf att han hört och ogillat vikomtens yttrande om Rienzi, eller att det kunde tillskrifvas någon för denne helt och hållet främmande tanke – nog af, för fransmannen gick det alldeles förloradt, emedan hans uppmärksamhet i detta ögonblick blef upptagen af en liten mörkögd och förfärligt smutsig flicka, hvilken från spetsen af en sophög, som stödde sig mot la casa di Rienzi, af alla krafter ropade: – Bajocco, signor ... signor, bajocco! Som den lilla flickan, oaktadt sin önskan att erhålla en bajocco, dock ej gjorde min af att lemna sophögen, och som vikomten icke kände någon kallelse att uppsöka henne der för att öfva barmhertighet, vände han sig om och frapperades nu af mannen med kappan, som i ögonblicket aflägsnade sig, efter att ha nickat åt Cecco, som å sin sida blottade hufvudet med särdeles vördnad. – Hvem var det der? frågade vikomten. – Il marchese di Montefiori, sade Cecco med någon förlägenhet. Han är kusin till den sköna princessan, som ni såg på Capitolium. – Vikomten rodnade – kusin till ... Nå, huru känner du honom då?
Pappa är så otreflig, och du sa ' j u själf, att man lefver inte på 2,50 i veckan. Ocli så — och så — är det kanske mindre tråkigt att vara gift med Rummel än att lära honom svenska. » * När man skall hålla gästabud ... Några praktiska vinkar för unga husmödrar. Af Ellen Bergström. Inbjudningarna. " •Sjjpiedaii matsalen nu blifvit vederbörligen Jhk-fj iordningställd, och, som väl får antagas, äfven salongen, antichambren och köksafdelningen, — • ehuru det faller utom ramen för dessa uppsatser att ingå på några förslag rörande möbleringen af den förstnämnda eller en tidsenlig anordning af de senare — stå vi på den punkt att vi kunna bedja våra vänner göra oss äran och nöjet af ett middagsbesök. Jag sade afsiktligt våra vänner, ty på redan i det föregående antydda grunder gör man klokast i att göra början med de mindre, intima middagsbjudningarna, vid hvilka gästernas antal ej » får understiga gracernas och ej öfverstiga musernas », och först så småningom öfvergå till de stora festmiddagarna, till hvilka höra talen, fracken och den stora toaletten, och som i allmänhet bära en mer eller mindre officiell prägel. Men innan vi sysselsätta oss med några detaljer rörande den ena eller andra, vilja vi förutskicka några allmänna regler. Hvars och ens skyldighet är att på bästa vis mottaga och undfägna sina gäster. Därmed får ej förstås, att man skall göra mer än man kan, men att man, tack vare sin uppodlade smak och sin takt, med de medel, som stå en till buds, framlockar en trefnad, som en okultiverad eller för grannlagenhetens fina skiftningar okänslig person ej skulle förmå åstadkomma med enahanda resurser. » På bästa vis » får ej heller fattas så, som skulle man under en månads tid med sin familj lefva på sill och pannkaka för att för sitt främmande kunna ståta med rysk kaviar och strassburgergåslefver på smörgåsbordet m. m. m. m.
Till följd häraf, får Kollegium i underdånighet anföra: att, då de uti 1, 2 och 4 §§. af berörde, härhos återgående, transumt uppgifna förhållanden icke innefatta några anmärkningar emot Kollegii räkenskaper, vågar Kollegium tro, det något yttrande häröfver icke erfordras; och beträffande den uti 3 §. förekommande erinran, att Rikets Ständers Revisorer icke blifvit meddelade några handlingar, som visa i hvad mån fattige sjuke kostnadsfritt åtnjutit läkarevård vid den, för sjukes behandling med elektricitet och galvanism, i bufvudstaden stiftade inrättning, till hvilkens underhåll, äfvensom arfvode åt dervid anställd läkare, utaf Rikets Ständer vid förra Riksdagen anvisades ett årligt anslag af 500 R:dr, under vilkor, bland annat, att fattige sjuke från så väl Stockholm som landsorten, kostnadsfritt dervid borde åtnjuta läkarebehandling, och hvilket anslag, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 23 Maj 1845, är stäldt till Sundhels-Kollegii disposition, att, under derutinnan utfästa vilkor, utgå från samma års början, så ehuru uppgifter uti ifrågasatta fall tili Kollegium inkommit från vederbörande läkare, ansåg likväl Kollegium desammas biläggande vid räkenskaperna ej behöfligt, enär högstberörde Bref ej föranleder till afgifvande af den detaljerade redovisning, Rikets Ständers Revisorer äskat för berörde anslag; men i anledning af den nådiga remissen, bör Kollegium nu upplysa, att, enligt de inkomna rapporterna, jemförda med dagjournalen, 105 personer under år 1845 kostnadsfritt vid inrättningen 321 — gen njutit läkarevård, och att, oaktadt fattigdomsbevis af dem icke blifvit företedda, dock för gifvet antagas kan, att de fleste varit meddellöse. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormäktigste, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. Majrts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, Er. af EDHOLM* M. af PONTIN.
Siad influtit eller vidare inflyter uppå de Riksgälds Contoiret tillhöriga medel för år 1812 och föregångne åren , i behörig ordning, utan afdrag, till nämnde Contoirs disposition aflemna s. Något svar följde väl icke härpå, men, uti skrifvelse af den 24 -Dec. sistlidet år, behagade Kongl. Majit' i Nåder förständiga Herrar Fullmägtiga, det Kongl. Majit, med afseende å hvad H értar Full mägtige andragit uti deras infordrade underdåniga Utlåtande ofver Hans Excellences Herr Grefvens och Ofver-Ståthållarens unden dåniga hemställan, angående en summa af 5,283 R:dr 3 sk. 5 r., sorn på 1810, 1811 och 1812 år ns Bevillnings-Uppbörd blifvit afförd till Uppbördsoch Mantals-Commissarierna 1 Stockholm; eller samma summa , sorn uti Kongl. Maj ts Nådiga Proposition är upptagen , i Nåder funnit Riksgälds-Contoiret icke kunna betagas rättigheten till ersättning för ifrågavarande Bevil 1 ni ngs medel , oell derföre Nådigst forordnat, att berörde belopp bör af Stats-Verkets medel förskjutas, for att, vid Riksens Ständers nästa sammankomst till deras afgörande hemsta lias, 1 huru - Den 11 JulL 1055 huruvida omförroälte 5,283 R:dr 3 sk, 5 r. Banco , må Stals Verket godtgöras, eller ur räkenskaperna afskrifvas. Enligt der, , af Kamreraren vid Öfver-Ståthållare-Em heter i K ron o-Uppbörds ärender , rrieddelte uppgift, består ifrågavarande utaf Bevillningen innehållne, och genom Kongl. Stats Contoiret ersatte summa 5,283 R:dr 3 sk. 5 r. Banco , uti följande poster, nemligen: l:o /Iflåning till sju Krono-Uppbördsoch sex MantalsCommissarier. För dr 1810. För dr 1811.