Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För dem skulle det följaktligen falla sig ganska olägligt, om bränvin finge tillverkas under 1855 års vinter, ty med detsamma folie bränvinet i pris och deras vinst förminskades. Det 2:dra slaget af nya nykterhetsvänner består, såsom jag tror, af de små pannornas egare. När de få bränna nästan skattefritt i höst, så är under de tillåtna 14 dagarne mycket penningar att förtjena, hvilken förtjenst skulle gå förloYad, i fall bränvinstillverkning finge ega rum under en månad nästa vinter och således fällde varans pris. Det 3:dje slaget af de nya nyklerhetsvännerna är förmodligen de stora nya bränneriernas anläggare. Det förmäles nu frän alla håll, att rikets kopparslagare äro så sysselsatta med bränvinsredskaps förfärdigande för bränvinstillverkning i höst, att de, som dröjt med beställningen, icke kunna få några sådana färdiggjorda i rättan lid. Jag har hört berättas att i en bondby inom Christianstads län tillrusta hemmansegarne icke mindre än 5 stora ångbrännerier. När sådant förehalves äfven i åtskilliga andra landskap: så är det klart, att alla dessa anläggare af nya brännerier skola förlora en del af den påräknade vinsten, ifall näringen finge bedrifvas jemväl under nästkommande vinter. Annu ett 4:de slag af nykterhetsvänner torde finnas, nemi. de som äro högeligen förbittrade öfver bränningstidens inskränkning i höst. Dä del inora Utsk. valfråga om tillstyrkandet af 6 veckors bränningslid under vintren, hörde jag en ledamot yttra, att man icke hurde medgifva någon 396 Den 21 Juli. enda dag, ty då vederbörande ställt så illa till, att bränningsliden blifvit alltför kort: borde de sjelfve få, bäst de gitte, draga sig ur de stora svårigheter, som deraf skulle härröra, utan atlR.St:r vore dertill behjelpliga. Således består det 4:de slaget nykterhetsvänner utaf sådana, hvilka, i sin förbittring, önska, att det måtte gå så illa som möjligt. Jag har lika liten förkärlek för dessa nya nykterhetsvänner som för sjelfva bränvinet.
Och de förståndige skola somlige förföljde varda, på det de skola varda bepröfvade, rene och klare, tilldess att det får en ända; ty det är ännu en annar tid för handene. Och Konungen skall göra ehvad han vill, och skall upphäfva och uppkasta sig öfver allt det Gud är, och skall grufveliga tala emot den som är alla gudars Gud, och det skall lyckas honom, intilldess vreden är ute; ty det är beslutet, huru länge det skall vara. Och sina fäders Gud skall han intet akta; han skall icke akta uppå qvinnokärlek, eller uppå någon gud; ty han skall uppsätta sig emot alla. Men sin egen gud, Maussim, skall han dyrka; ty en gud, der hans fäder intet af visst hafva, den skall han ära, med guld, silfver, ädla stenar och klenodier. Och han skall göra dem stora äro, som hjelpa honom stärka Maussim, med den främmande guden, som han utvalt hafver; och skall göra dem till herrar öfver stora rikedomar, och utskifta dem landet till lön. Och på ändalyktene skall Konungen af söderlanden stötas med honom; och Konungen af nordlanden skall församla sig emot honom, med vagnar, resenärer, och mång skepp, och skall infalla i landen, och förderfva, och draga derigenom; Och skall infalla uti det lustiga landet, och månge skola dräpne varda; men desse skola undslippa hans hand: Edom, Moab och Ammons barnas Förstar. Och han skall sända sina magt i landen, och Egypten skall icke undslippa honom; Utan han skall med sitt indragande varda rådandes öfver gyldene och silfverskatter, och öfver all klenodier i Egypten, Libyen och Ethiopien. Men ett rykte skall förskräcka honom, af östan och af nordan; så att han skall draga ut med stora vrede, i det sinnet, att han skall många förgöra och förderfva. Och han skall uppslå sins palatses tjäll emellan hafven, omkring det lustiga helga berget, tilldess med honom varder en ände; och ingen skall hjelpa honom.
D u var rädd, att jag skulle bli högljudd, och på ett annat ställe kunde någon lyssna på oss. För all del, blif ej så upprörd, berätta mig allt, det intresserar mig. Jag har inte kommit hit för att blott bevittna din förvåning ... För resten, den behagar mig inte alls. » Mursikow kände sig lättare om hjärtat. Han hade väntat sig ett stormande utbrott, men däraf blef j u alls intet. Han hade trott det mycket svårare att bli henne kvitt. » Så besynnerlig du är! » sade han, i det han äfven satte sig. » Jag förstår ju mycket väl, att du måste hata m i g. » Valentine skrattade högt. » Hata? Hvarför? Jag har ju från första dagen anat, att ett sådant ögonblick som detta skulle komma. Nog. D u bedömer mig efter de kvinnor, man beskrifver i romanerna. Jag hör ej till den sorten, därtill är jag för enkel. Vi ha två år älskat hvarandra, du har bedt mig hålla vår förlofning hemlig, för att ej din karrier skulle skadas däraf. Godt. D u älskar mig inte mera, och jag måste upphöra att älska dig. Det skall inte nu falla sig svårt för mig. Det förekommer mig till och med nu, som jag aldrig verkligen älskat dig. Jag förgapade mig troligen i dig, emedan du är vacker och elegant och kan tala bra (naturligtvis ej i ett sådant ögonblick som detta). Vi skiljas — lika godt. Men jag vill inte upphöra att vara din väninna. Säg mig — älskar hon dig? » men tillade, som om hon hastigt besinnat sig: » Det vill säga, det är naturligtvis ej orsaken! Det föll mig blott in, att hon är ett glänsande parti. Fyrahundratusen rubel i hemgift, ett stort g o d s. » » Femtonhundratusen hektar lerjord, » bekräftade Alexis ifrigt, » och, du vet, lerjord är en jord, s o m. För öfrigt har hennes far en oerhörd förmögenhet, två millioner kontant på banken och tvåtusen hektar i guvernementet Rjäsan. » » Äfven lerjord? » frågade hon med synbarligen spänd nyfikenhet.
Den som bifaller Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet gillade framställning om införande i blifvande reglemente af detta stadgande: “Af allmänna Diskont-fonden skola Fullmägtige, under hvartdera året 1864, 1865 och 1866, innehålla Tvåhundratusen Riksdaler, hvilken innehållning verkställes på sätt och i den ordning, Fullmägtige lämpligast anse; dock under förbehåll, att någon minskning icke sker i den andel af fonden, som med 150,000 Riksdaler är för Wisby Lånekontor afsatt, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; 4 Banko-Utskottets Memorial N:o 54. Tinner Nej, besluta Rikets Ständer, att berörda stadgande icke skall i Bankoreglementet inflyta. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Sept. 1863, kl. 12 midd. Memorial, i anledning aj erhållen återremiss aj Memorialet N:o 46. Framställningen i Utskottets Memorial N:o 46 om uteslutning från blifvande Bankoreglementet af 171 § i det nuvarande är, likmätigt Protokollsutdrag af den 12 och 15 nästlidne Augusti, bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden, men återremitterad af Bonde-Ståndet; dock enär, i frågor af förevarande beskaffenhet, tre Rik-Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, kan berörda återremiss icke föranleda till någon åtgärd. o ö Stockholm den 10 September 1863. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. Banko-Utskottets Memorial M 55. Ank. till Exp.-Utsk. den IS September 1865, kl. 3 e. m. Memoriali anledning af erhållen dterremiss af åtskilliga punkler i Memorialet M AA, med förslag till förändrade föreskrifter i l:sta, 2:dra och "Ö:dje Artiklarne af Banko-reglementet.
Styrelsen skall blifva mera älskad ju mer den handlar öpppet, och jag anser ingen våda deri, att ConstitutionsUtskottet meddelar de utdrag ur StatsRådets Protocoller, som kunna upplysa förhållandet med en anmärkt fråga då den rörer administrativa åtgärder inom landet och icke politiska förhållanden till främmande magter, som aro Konungen allena förbehållna att afgöra, utan att kunna underkastas Ständers granskning eller deras anmärkningar 107 §:s både ordaly delse och anda, sådan den nu är synes mig klar och tydlig; hvarföre jag afstyrker den fö: reslagna forändringen. Rättigheten för Ständeme att uttrycka allmänna opinionen genom discusioner öfver al* la anmärkningar skall, värdigt begagnad, verka rättelse för framtiden om den behöfves, eller lemna bifall åt Styrelsens åsigter om de Bil. till Ridd, o. Ad. Pr. lil Band. 27 418 Den 22 April e. m, det förtjena, och utgör efter min öfvertygelse den skönaste garanti för helgden af den Conatitution, som vi besvurit. Herr von Sethy Johan: Då Höglofl. Ridderskapet och Adeln till sluteligt afgörande nu företager de af ConstitutionsUtskottet vid sistlidne Riksdag afgifne, och med hvarandra sammanhängande Förslag, tilli ändringar uti 107 §, 2 Mom. Regeringsformen och 29 §. 7 puncten Riksdagsordningen, anhåller jag vördsamt, att i detta, för Constitutionens helgd så vigtiga ämne få yttra min tanka. Ofvannämnde Grundlagsställen innehålla: ”att om ConstitutionsUtkottet skulle anmärka det StatsRådet samfällt eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och 8teg, icke iagttagit
xo. 1830 . „ 380: 8. 2. 183 men, ehuru priset på Kopparen stigit, torde, i af seende på den skada, som i Fahlu Grufva inträffat, denna inkomst ej kunna höjas öfver förra beräkningen 46,873 8:0 Awesta Kopparoch Maniljactur-Tull beräknades vid senaste Stats-reglering till 4>o°o R:dr, men har utgjort: för år 1827 R:dr 3,272: 39. 9. 182 182 Transport 2,849,373. ( *9 ) -i Transport 12,849,375. 1830 , 2,394: — n. 183 och torde, af anförde skäl, i beräkningen böra nedsättas tdl , .. , . ... 3,000: 9:0 Tiondeoch Hainmar skatts-Jern. Det förra eller Tionde-tackjernei beräknades vid sista Stats-regleringen till 16,000 Sk# å 5 R:dr 24 sk., och har utgjort . Sk® för år 1827 1828 1829 1830 1831 samt torde äfven nu, med afseende heten af denna Intrad och prisen å Tack jernet, bö ra upptagas allenast till 16,000 Sk®, och till samma pris som förut, eller å 5j R:dr Transport 5,012,375. — ( 30 } i Transport mea torde, i anseende till den sedermera inträffade trögare afsättning och d eraf härledde lägre priser, ehuru qvautiteten öfvers tigit hvad vid förra Statsregleringen upptogs, Likväl icke kunna utföras till högre belopp än den förut beräknade förslags suraman . ii:o Svafvel-B ruks-Tionden, innefattande jemväl Vitriol och Rödfärg, har efter effecternes försäljning utgjort: för år 1827 R:dr 1,348: 24.10. 1828 .
Då de fleste räntepersedlars saluvärde under den tid, som förflutit sedan kronovärdiet stadgades, blifvit i högst olika proportion förändradt, har häraf uppkommit den följd, att någon allmän grund för utbytet på sådant sätt 55 icke kunnat vinnas, utan serskild beräkning skulle blifva af nöden för hvarje hemman, för att kunna dervid jemka persedlarne sä, att i båda förrberörde hänseenden öfverensstämmelse mätte erhållas. Men äfven på sådant sätt måste förvandlingen möta stora svårigheter och man har derföre tillgripit den utvägen att jemka den del af räntan, som är i contanta penningar utsatt; men hvilket åter skulle föranleda, att någon del af denna, nu till oföränderligt belopp utgående ränta blefve utbytt emot persedlar och beroende af skiftande varuvärden. Sådant vore dock icke lämpligt, emedan den skattskyldiges rätt deraf blefve förnärmad, och strider äfven emot den af Rikets Ständer vid 1834—1835 årens Riksdag uttalade rigtiga grundsats, att, vid fråga om ränteförenkling, det belopp, som nu utgår i contant, utan beroende af markegång, bör i penningar utsättas. — Både förstomförmälde beräkningsgrund efter dubbla priser och den omständigheten, att räntegifvarne ansetts böra, åtminstone till viss del, bibehållas vid rättigheten att sina räntepersedlar till leverering in natura uppsäga, hafva ock vållat, att uti ofvannämnde förslag antagits, att persedlarne i nya räntan skulle komma alt bestämmas efter hvarje orts hufvudsakligaste produkter, hvilket allt både medgåfve och föranledde en serdeles godtycklig pröfning vid den nya räntans utsättande.
Dessa Spannemåls* tunnor utföras i Debetsedeln bredevid penningecölumnen, hvarefter den skattskyldige inom en viss tid, till exempel innan andra uppbördsstämman i Februarii, äger rättighet och ovilkorlig skyldighet, om han sig deraf begagna vill, att pä näimaste KronoMagazin in Den 6 Februarii, natura aflemna hela beloppet i säd; vöre det då ej ful 1 gjordt, borde penningar ofelbart erläggas. Härigenom undginge Landtmannen den olägenhet, som eljest är så vanlig, att höstetiden föra sin säd till torgs och sälja den till underpris för Kronoutlagornas anskaffande i contant; och löntagaren kunde sjelf, om han så ville, få anvisning på närmaste Magazin för att disponera om den andel af lönen, som beräknas i Spannemål. Genom detta enkla medel, tror jag att Landtmannens hufvudsakligaste penningeförlägenhet skulle komma att upphöra, emedan han, naturenligt, finge erlägga sine Kronoutskylder med den vahra, han kan producera. Att denna min motion måtte communiceras med de öfrige Respective Medstånden , och till Statssamt Bevillningsutskotten varda remitterad, derom anhåller jag vördsamt. Herr Hallenborg, Carl Johan: Tvenne värde Ledamöter fhiherrarne Wran; gel och Rudbeck hafva i sista Pleno omtalat den nöd, som trycker landets Innevånare. Jag instämmer fullkomligt i deras yttrande och tager mig friheten dervid göra några tillägg. Landtmannen dignar under tryckande stats* Deri 6 Februarii. bärdor och bristande afsättning af dess producter emot billige priser, hvilket till en del härrörer af det rådande importsystemet, som tillåter utländska landtmanna producter till införsel och derigenom minskar afsättningen af de inhemska; men Allmänna Magazinslnrättningen har betydligen bidragit till landtmannens elände, och detta gifver mig anledning till den motion, sorn jag nu ämnar göra.
Dumratlis till Utskottet ställda Ansökning om bestämmande af en viss tid, efter hvars förlopp, den uti Sökandens bär i Slockholm belägne fasta Egendom, RiksgäldsContoiret beviljade inteckning, till säkerhet för meddelad förnyelse af en förkommen, al nämnde Contoir på VexelBanken utgifven, Assignation, måtte till all kraft och verkan upphöra. (R:gs-A.) Ofva nberörde Betänkande, hvilket, medelst ProtocollsUtdrag af d. 3o Januarii, är vordet frän Vällofl. BorgareStåndet, i anledning af gjord anmärkning vid redactionen af slutmeningen, aterremitteradt, har, under d. 3o sisth Januarii, blifvit till alla delar gilladt af Höglofl. R. o. A., och likaledes, under den 26 i samma månad, af Högv. PresteStåndet samt Hederv. BondeStåndet. Och sorn, vid detta förhållande, saken redan är, jemlikt 69 §. i RegeringsFormen, afgjord, så kan, i anledning af anmärkningen, någon ytterligare åtgärd icke äga rum; hvilket Utskottet får till svar Vällofl. BorgareStåndet tillkännagifva. Den 21 Mars 1829. 4 S t at s - U t s k o 11 e t s N:o 94- Utlåtande, i anledning af de hos Vällofl. BorgareStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 65, angående åtskillige, genom Ii. M:ts Nådiga remisser, till B. St:r öfverlemnade, Svenske Medborgares reclamationer, i afseende på ersättning för lidna förluster genom Skeppsuppbringningar. (R:gs.-A.) Ofvanberörde Betänkande, hvilket, medelst ProtocoIlsUtdrag af den g Mars, blifvit från Vällofl. BorgareStåndet med anmärkningar återremitteradt, bar under den 5 blifvit gilladt af H. B., o. A., den g af Högv. PresteStåndet och den 2 af Hederv. BondeStåndet allt innevarande Mars månad.
Statsverket kommer att binda sig vid, ber jag att i en summa få nämna hvad som är det minsta, som kan komma i fråga. Den årliga utgift, som Staten skulle vidkännas för jernvägen Falköping-Nässjö-Malmö, upgår til! 3.600.000 rdr; hvaremot, om banan drages öfver Lagadalen, summan upgår till 3,416,000 rdr, sonri således utvisar en besparing af nära 200,000 rdr om året. Det finnes också en annan sträckning för jernvägen till Jönköping, nemligen förbi Götaström. Denna bana skulle medföra en årlig minskning i utgifterna af omkring 30.000 rdr, och båda sammanräknade en besparing af 230,000 rdr om året, motsvarande ett kapital af 4,300,000 rdr. Nu måste hvar och en fråga, om det kan vara skäl, att för de obetydliga fördelar i jernbruk, jordbruk lii. m., som Nässjölinien eger, oell som äfven af dess förfäktare erkännas vara ringa, samt då denna bana icke kan gifva mera än 150 rdr i inkomst utöfver hvad Lagalinien kan gifva, ikläda Staten en utgift af 4,300,000 rdr? Vili man icke använda dessa millioner på bibanor i Småland, så kunna de användas på vägen emellan Katrineholm oell Norrköping, eller emellan Halsberg och Orebro, eller Falköping-Jönköping, och jag tror att man med hvar och en af dessa banor skall åstadkomma mycket större nytta, än om raan går till Småland öfver Nässjö. Enligt min upfattning tror jag bestämdt att en reaktion emot jernvägars anläggning kommer att inträda, och just för att undvika denna reaktion, anser jag att man bör göra de politisk» statsbanorna så billiga som möjligt, så att man sedermera må ega förmågan att understödja de provinser, som ännu sucka efter bibanor. Dessa äro de grundsatser, som i allmänhet ledt mig vid biträdandet af Utsk:ts förslag i denna punkt. Jag erkänner villigt, att med samma fog, som anmärkningar kunnat göras emot komitéens siffror, hafva de också kunnat framställas emot 8tatsUtsk:ts.
Den lägre Apologistskola!!. från början bestämd att utgöra en så kallad räkne-class, har gått utöfver sin bestämmelse, och bör nu kunna er-» 4 Atlm. Besv.- och Ekon.-Vtakottets Betänkande, N:o 117, sättas af Folkskolan. Den högre deremot kan utan svårighet inympas på Lärdomsskolan, i hvars lägre afdelningar den allmänna humanistiska undervisningen bör meddelas, såsom ock redan på flere ställen sker. En sådan förening medgifver sjelfva sednast församlade Skol-Revision ur det skäl, att bildmngslinierna ej böra afsöndras ifrån hvarandra, innan gossens anlag hinna utvecklas och kännas. Sjelfva dessa olika bildningslinier hafva numera upphört alt utgöra något hinder för skolans förening, sedan man funnit, att de alltmer uppgå i hvarandra, och alt den allmänna skolan kan omfattaj begge, enär erfarenheten Järt, att Latin ej behöfver grundlägga språkundervisningen, utan först med 3:dje eller 4^de afdelningen vidtaga, sedan modersmålet och Tyska språket föregått, samt då dispens från Grekiska och Hebreiska medgifves dem, som taga vägen åt näringarne. Enligt nyssberörde Skol-Revisions berättelse, har förtroendet till Gymnasierne minskats, samt äfven den farhågan blifvit yttrad, att desse läroverks undervisning skall komma att af många lemnäs obegagnad. Från Cathedralskolorna i Upsala och Lund, samt några af Lärdomsskolorna, hafva ynglingar dimitterats tifl Universiteten.
Det faller af sig sjelft 3a Den 16 Maj. e. ra.. att något annat document icke finnes, än sjelfva öfverenskommelsen, och den finnes i rättens protocoll intagen. Jag anhåller derföre om återremiss. Jag får dessutom förena mig i hvad Hr Ekholms reservation innehåller, ty en sådan författning, som denna, kan icke på något vis lämpas till stadsjord. Hr Ribbing, Arvid: Då jag ogerna ville besvära med något anförande i delta ämne, om betänk, vore bifallet af de öfriga Stånden, anhåller jag få veta, huruvida någon underrättelse ankommit i ör:de deras beslut i frågan. Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse ännu ankommit röride de öfriga RiksSt:ns beslut i delta ämne. Hr Ribbing: Då förhållandet är sådant, som Ridd.- Secrettn nu anmält, vill jag anföra några ord i afseende på detta belänkande. I händelse detsamma skulle äfven vid denna riksdag bifallas af R. St. och inkomma till K. M., skulle naturligtvis derå göras större afseende, än vid ett annat betänkande, som icke mera än en gång från R. St. till Konungen i enahanda afseende ingått. Jag tror derföre det vara af någon vigt att tillse, huruvida detsamma är sådant, att det till en början 6‘fverensstämmer med de lagar, som redan finnas. Vid betraktande deraf finner man, att i 11 punkten af inteckn:s-förordn:n utaf den i3 Juli r8iS förekommer, att inteckning ej må ske utan till bestämdt belopp i penningar eller varor. Det nu framställda lagförslaget innehåller deremot, att man skulle äga räll att få intecknadt ett obestämdt varuoch ett obestämdt penningebelopp, emedan annorlunda icke kunna förstås följande ord: ”'skall ock all annan efter lag tillåten upplåtelse af nyltjan”janderätt till fastighet, härunder jemväl inbegripen lifslids”städja, ” intecknas, och i a;dra punkten, föreskriften, att inteckningen skall ske för sådan rätt, som man vid försäljning förbehållit sig i fasta egendomen eller afkomsten deraf.
Vi ha gått om Gamlegård för att se liket klädas och hennes mor lofvade ge mig hennes ena klädning, » skyndade sig Sofia att berätta; där hade kommit lif i den slöa blicken; utsikten att få ståta i den aflidna lungsotspatientens kläder beredde henne stor glädje. » Nej, nu säger jag intet mer, än att jag i morgon dag går hem och tar lilla Hanna med mig, innan hon också blir skickad raka vägen till grafven! » ropade farmodern med gråt i stämman. » Ingen i världen skall rycka min lilla hjärteblomma från mig, så länge jag förmår röra min tunga till tal och läsning samt kan visa att hon lärt lika mycket som andra barn af samma folkklass. Och skulle ändå någon vilja försöka att fösa henne in, där döden lurar, så tager jag mina sista styfrar och far till landets fader och säger honom, hvar raka vägen till döden går för vårt lands ungdom. » Solen hade nu sjunkit djupt bak skogen och himlen lyste blodröd emellan furornas toppar; daggen började falla och farmodern bar den lilla flickan tillbaka in i torpet. Det var tid för oss att på slingrande skogsstig emellan mossklädda klippblock återvända till vår sommarbostad. Eva Wigström (Ave). Ehuruväl det synes redaktionen, som om ofvanstående skildring af skånska folkskoleförhållanden — dem vi personligen allt för litet känna till — måste vara hållen i väl mörka färger, och att den aktade författarinnan här af sin ifver för en bebjärtansvärd sak låtit förleda sig till att i andra riktningar åtskilligt skjuta öfver målet, ha vi dock ej velat undertrycka hennes uppsats. Det kapitel, den för p å t a l — - faran och möjligheten af lungturbekulosens spridning genom skolorna — är i alla händelser af så allvarsam innebörd, att det väl förtjänar uppmärksammas, och måhända kan Aves uppsats ge anledning till ett eller annat utredande inlägg i frågan. Bed. af Idun. utställningsfunderingar oeh litet annat smått och g-odt. För Idun af Lovisa Petterkvist. Bref IV. et finns visst en stämning, som heter elegisk, när man är som utan leder i både kropp och själ, går som om man hade vaddmolen under fötterna och känner sig lika upplöst som en glasspudding i sol?
I detta afseende kan jag dessutom ytterligare åberopa Utskottets egna ord, angående lån på Fahlu Bergslags egna kopparsedlar, då Utskottet säger: ”1 ”fråga om ett creditiv af den directa och ”omedelbara inflytelse på en af landets huf”vudnäringar, som det ifrågavarande, för ”hvilket Banken derjemte äger nöjaktig säkerhet, och som blott förkort tid i sender, ”under ständig omsättning af panten, begagnas, har Utskottet trodt ett undantag ”från den allmänna grundsatsen om räntans 74 Den 27 Jul i i f. m. ”förhöjning kunna och böra medgifvas.” Samma undantag, som här blifvit gjordt, synes med allt skäl böra tillämpas å lån för andra metalliska effecter. De blifva aldrig stående lån; man får icke, om förlägenheten vore aldrig så stor, och man än innehade 10 års producter, låna mer än på ett års. Så har åtminstone jag förstått BancoFörfattningarne, och det är på dessa grunder jag anhåller om återremiss, samt att dessa anmärkningar måtte få åtfölja. Herr Rosenbladj Bernhard: Då jag nu går att besvara de anmärkningar, som blifvit gjorde mot Betänkandet N:o /[g, torde det tillåtas mig återtaga något af hvad jag förskottsvis härvid yttrat. Man förblandar ofta Bankens belåningsoperationer med invexlingsoperationerna. En belåning vill säga, när Banken måste hålla samma pant insättaren tillhanda, hvaremot, då man deponerar silfver till en viss qvantitet, Banken är berättigad att utlemna andra persedlar i stället för de insatta. Man bar först klandrat, att Utskottet fastställt minsta lånebeloppet till 4 R:dr. Utskottet har gjort denna nedsättning, ehuru det varit fråga om att stanna vid ett högre belopp, till och med vid 5o R:dr. Denna rörelse är en art assistanceverk, hvilket fordrar mycket rum, och en betjening af i5 till 20 personer, hvarigenom kostnaden således äter upp större delen af inkomsterne.