Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att de fastställde markegångs-prisen, serdeles å spanmål, ofta icke varit öfverensstämmande med de för året allmännast gängse försäljningspris, och således icke uppfyllt det åsyftade ändamålet att uttrycka rätta varu-värdet, har länge varit insedt och utgjort föremål för klander. — Orsaken härtill måtte egentligen sökas deruti, att markegångs-sättningen, enligt hittills gällande stadganden, skolat förrättas en lid på året, dåspanmålen ännu icke är uttröskad samt således hvarken verkliga resultatet af skörden kändt, eller någon allmännare försäljning verkställd, hvarigenom stadgade pris kunnat uppkomma. Denna tidiga markegångssättning har likväl varit nödvändig, med afseende å debitering och uppbörd af årets krono-utskylder, sorn till en väsendtlig del deraf berott. Sedan det blifvit beslutadt, att första uppbördsstämman skulle upphöra, stadgade väl Rikets Ständer, vid sista Riksdagen, för deras del, att markegångssättningen skulle Bik. lill RSt. Sta ts-Utskottets TJt lutande JV.-o l"jO, framflyttas til] deri'8 Januari, hvarå verkställighet dock ännu icke följt; men äfven denna tid anser Utskottet icke fullt lämplig, emedan spanmålsprisen då ännu icke hunnit stadga sig, serdeles,. som under en längre tid derförut, i anseende till, Julhelgen, någon väsendtlig handel; icke egt rum.
Förskjutit hvad som, enligt Liquidationerne öfver Öfverskotten på StatsVerkets Inkomster för åren i83o och 1.831, understigit rle j,a samma OfvciaKuu anvisade Anslag, och hvarföre ersättning skall Contoiret tillkomma utaf behållningen af nästpåföljande årens öfverskott (se 97 § i Reglementet) . ii6,g4o: g. 1, Dito till såkallade Extra Stats-Utgifter, hvad som brustit i de härtill anvisade tillgångar, och hvarföre ersättning skall erhållas utaf Bankens räntevinst för år i834, så långt den förslår 3. 4 Fordringar hos Gotha Canal-Bolag 2,445,334: Fordran hos Hjelmare Canal och SlussVerks Bolag, om hvars Afskrifning den vid senaste Riksdag väckta fråga ännu hvilar oafgjord 49°*ooo: Återstående fordran uti aflidne Stads-Mäklaren Sodemans Concurs ip94: tö- 10 De på mindre Creditivet lyftade 375,000. De till Vattulednitigen vid Carlscrona i afräkning på anslaget redan uttagne 20,000. Utbetalte Förskott, hvilka, genom afgifvande Redovisningar, komma att försvinna: Till bestridande af kostnader för innevarande “Riksdag 1,273: 1. 9, Dito vid Tidnings-Stämplingen . 233: 14.10. af vanliga Expencer samt Rättegångs-Utgifter vid RiksgäldsContoiret 83: 3i. 3. Dito Dito Dito Dito samt Räsfe-öinkqstuader för. Summa Tillgångar B:co R:dr (a) Anmärknirq Under rubrik:
N:o 129, Angående några vid förslaget om inkomsternes beräkning förekomne frågor; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde Utlåtanden, i anledning af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till Stats-* Utskottet återremittera. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och återremitterades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, följande från Lag-Utskottet inkotnne, samt dea 25 och 00 sisth April eftermiddagarne på bort det lagde Betånkanden: sif den 10 sistledne April: N:o 37. Angående närmare bestämmande i' hvad fall Provincial-Medici-besigtningar är o BÖdvåndige, vid uppkommande tvifvelsmål, hu - Den 5 Maji «. m. ruvida död person vådligen omkommit eller icke. Angående ändring uti 17 Cap. 2 RåttegångsBalk-en och 2 §. uti Kongl. Förordningen den 28 Juni 1798. i '/ . ,• Af den 12 sistlidrie April: N;o 34. Angående förrymd makas rättighet, att ingå nytt gifte. Af den 14 sistlidne April: N:o 4o. Angående bestämmande af viss grund för fastighetsvärde vid Bouppteckningår9 hvarefter en åttondedels fattigprocenten må be, räknas. Ut supra. S. D. Vid förriyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets de* 2i sistledne April afgifne, samt den 3o i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial N:o 69, angående tillämpning af föreskrifterne i Kongl. Förordningen af den 3o December 38ig, i fråga om vacanceafgift för släpkläder, fann Ridderskapet och Adeln att samma Memorial, endast borde läggas till handlingarna». Ut supra. Utdrag af Prctocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen deri 5 Maji 1823, Ro Den 5 Maji t, m. S. D.
Jag tror väl också, att det slutligen kommer att gå derhän, att de blifva öfverlemnade till Riksg Kont., som då får till K. M. öfverlemna räntan derå samt i sina räkenskaper redovisa dem så till kapital som till ränta. En bland dessa kassor, hvilken varit föremål för särskild upmärksamhet, är just den ifrågav:de fonden, bestående, såsom Gr. Hamilton redan uplyst, egentligen af 2:ne särskilda delar: den gamla, som upkommit af statsmedel eller besparingar på de medel, som voro anvisade för Eckles.-verket i Lappmarken, och den sednare tillkomna, eller den s. k. Kanslistyrelsens handkassa. — För min del tror jag visserligen, att den af Revisorerna och R. St:r vid flera tillfällen föreslagna åtgärden skulle medfört enkelhet i sjelfva budgetens upgörande och äfven fördelar i afs:de å medlens förvaltning; men då K. M. icke velat härtill lemna bifall, är jag af samma tanke som Gr. Hamilton, att man icke bör söka framtvinga en åtgärd, som kan få utseende af ett slags misstroendevotum. Jag instämmer derföre med honom i anhållan om bifall dertill, att de ifrågav:de medlen må fortfarande stå till K. M:s disposition såsom hittills, dock icke såsom både förslagsoch reservationsanslag, utan blott som förslagsanslag. Hr Montgomery, Robert Nils Germund: Visserligen synes det som R. Stms vid föreg:de tillfällen gjorda framställningar i detta ämne kunnat vinna K. M:s bifall, då dermed endast åsyftats att behandla den nu befintliga fonden på samma sätt som den förra; men då så icke skett, och då jag dessutom inom Utsk:t ej delat deras tanka, som bidragit till den i Betänk:t gjorda framställning, förenar jag mig med de båda föreg:de talarne. Efter härmed slutad öfverläggning framställdes först propos. på bifall till Utskds hemställan, men besvarades med nej, hvarefter propos. gjordes derå, att R. o.
Hans •oeconom iska ställning, fordrar ovilkorligen att aflöna sina arbetare med så kallad stat; från främmande socken får han icke inlaga sådant stat-folk, synnerligen om de hafva det stora felet att vara gifta och, efter naturens vanliga gäng, ha barn, ulan att underkasta sig den orimliga Lagens bud. flan måste då välja det till utseende minst onda af de tvänne, att nemligen åtnöja sig med den arbets personal, sorn, inom socknen kan fås, den må för honom vara mer eller mindre duglig eller ej.. Men då det är gifvet, ; 11 konst-färdighet och arbete-skicklighet icke är lika utbildad i alla landsorter, skall genom det föreslagna' Lag-stadgandet för den arbetande dassens framskridande läggas ett betydligt hinder. Eåheten och okunnigheten skola så till sägande» fängslas inom egna lånda muren, utan att från andra håll kunna få bättre kunskap, eller sjelf inhemta den på andra orter. — Ett annat ondt, följd af den föreslagna Lagen, skall blifva, att den sockne*, vis innsslutne eller privilegierade arbets-classen, kännande den prohibitiva Lagen, skall icke underlåta begagna den till ett oskäligt stegrande af arbetsdönerne, hvilket aldrig kan ega rum vid ett fritt val. Sedan jag sålunda sökt visa olägenheterneaf det föreslagna Lag-stadgandétj så val i hänseende till husbonde som tjenare; och då- det ej lärer kunna motsägas, stat-folk måste hänföras till classen af tjenstehjon, och det för Staten måste vara indifferent, ehvad den enskilda mannen i sin tjenst vill antaga gifta eller ogifta tjenstehjon ; så följer häraf, att valet i detta fäll bör tillhöra husbonden, och att Statens inblandande häri, genom prohibitiva lagbud, är obehörigt. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko.
N:o 25, i anledning af väckt motion, angående åtgärders vidtagande för fortsatt utgifvande utaf samling af författningar rörande arméen, dess styrelse och förvaltning; N:o 24, i anledning af väckt motion om statens ölvertagande på passevolans af rustnings-besväret; N:o 25, i anledning af väckt motion om antingen indragning af landsfiskalstjensterna eller anslående af lön åt landsfiskalerna; N:o 26, i anledning al väckt motion om förhöjdt traktamente åt nämndeoch fjerdingsman vid extra förrättningar; N:o 27, i anledning af väckt motion om förtydligande af Kongl. Kungörelsen den 11 Augusti. 1854, i fråga om ersättning till nämndeoch fjerdingsman för extra förrättningar; samt N:o 28, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående understöd af allmänna medel för uppehållande af gästgifveri vid Malmagens by i Jemtlands län. S. D. Efter skedd föredragning godkändes Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 25, angående ytterligare förändringar i föreskrifterna om stämplade pappers-afgiftens utgörande. S. D. Föredrogs och godkändes Expeditions-Utskoltets Förslag till underdånig skrifvelse N:o 155, angående Riks-styrelsens förande under Hans Maj:t Konungens sjukdom. Den 5 och 7 Oktober. Frän Vällo/l. Borgare-Stdndet. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 19. Utskottets förslag biföllos, med -undantag af: l:o. Tillstyrkandet, sid. 2 7, att, i händelse något privat-seminarium, ändamålsenligt inrättadt, skulle uppstå, anslag för detta ändamål må, efter Kongl. Maj:ts bepröfvande, få af besparingarne af de lill folkundervisningens befrämjande anslagna medel anvisas, hvilket tillstyrkande afslogs. 2:o. Yttrandet, neder å sid. 28 och å början af sid. 29. Gillades, med uteslutande af ordet: vederbörande framför ordet: seminarium. 5:o.
Kommittéen för Salpeterärendena, med upplysning att den årliga tillverkningen af salpeter, som år 1833 med ett pris af 7 R:dr 24 sk. utgjorde 33,000 lisp., derefter, i följd af nedsättningar i priset, nedgått ända till 14,600 Lisp. år 1842, då priset var till 3 R:dr per Lisp. fastställdt, och, sedan priset 28 Ståls-Utskottets Utlåtande, M 21. åter blifvit med 32 sk. förhöjdt, icke hunnit stiga till högre belopp än i medeltal 17,000 Lisp., ansett detta resultat antyda, att endast ett högre pris, under ett bestämdt antal år, kunde återföra tillverkningen till sin förra höjd och af sådan anledning instämt i Rcvisorernes förslag om ett förhöjdt inlösningspris. Utskottet anser för sin del säkerhet och stadga i salpeternäringens bedrifvande utgöra det verksammaste medlet för näringens förkofran, och att fördenskull Revisorernes framställning icke föranleder till annat yttrande från Utskottets sida, än att Utskottet tillstyrker Rikets Ständer, att i aflåtande underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att det nu gällande salpeter-injösningspriset mätte för en tidrymd af minst tio år bibehållas. S 43- (Rev.-ber. pag. 466. Förkl. pag. 541.) Revisorerne hafva fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, alt salpeterfonden för ett lån å 11,300 R:dr icke egde annan säkerhet, än en uti ett Engelskt Assurans-kompani å gäldenärens lif tagen assurans-polis å 1,000 Pund Sterling, jemte gäldenärens skriftliga öfverlåtelse af så stor del af hans å allmänna indragningsslaten egande 'årliga pension, 3,786 R:dr, som åtginge till assuranspremier och ränta å skulden, för fullgörande hvaraf införsel blifvit i nämnde pension af Öfverståthållare-embetets kansli meddelad.
Hvad den förra frågan beträffar, få Utskotten, med åberopande af de uti deras betänkande N:o 27 andragne skäl, på grund hvaraf Utskotten då afstyrkt väckta förslag om båtsmanhållets indragning, för öfrigt anföra, att enär det nuvarande antalet indelde båtsmän icke är större, än som erfordras för utgörande af stam och ledare för det beväringsmanskap, som är afsedt för flottans bemanning, någon förminskning i detta antal icke lärer böra ega rum; att med det indelda infanteriet enahanda förhållande, med hänseende till landtbeväringen torde få antagas vara för handen, och att hvad indelda kavalleriet vid kommer, den omständighet sig företer, att, utom det att de om hästvakans-spannemåls erläggande, kontrakter fortfara vid Lif-regementet slutade 500 nummer och vid Smålands Kavalleri för samma nummer-antal till och med år 1871 samt v id Östgötha och Westgötha Kavalleri för ett tusen nummer vid hvartdera till och med 1870, Kongl, Maj:t under den B Februari 1811, i betraktande af Kavalleriets ringa styrka, i förhållande till de öfriga vapnen, förklarat sig icke kunna bifalla af Rikets Ständer då gjord framställning om Smålands hussar-regementes afsittande. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, samt enär vid förvärfvandet af ett hemman de detsamma åliggande onera tagas i beräkning för bestämmandet af dess värde, och nuvarande rustoch rote-hållare icke kunna, vid jemförelse med andre hemmansegare, anses ega någon laglig rätt att på andra medborgares bekostnad, befrias ifrån elier njuta minskning i de utskylder eller den afgäld, som af ålder deras hemman ålegat, få Utskotten hemställa, att de i sådan syftning väckta förslag må förfalla.
Jag sammanförer under denna rubrik mina åsigter af TJtsk:s förslag rörtde detta vapen, vid hvilket jag för 5 5 Ar sedan begynte tjenstgöra, oell hvars äldste ryttare jag länge varit. — Medan jag denna långa tid ridit , har jag också tänkt. Mina samtliga tankar nédskref jag för 4o år sedan i Krigsmanna-sällskapets handlingar. Sedan har jag i fred och i faltsett Europas flesta cavallerier; och — tänker ännu allt hvad jag då skref. I sin ingress har Utsk antagit, att cavalleriet icke bör öfverstiga 4>ooo man. MA jag främst undanrödja allt hvad åtskillige talare grundat på beskaffenheten af vårt land som krigstheater. Den som inrättar sig lill försvar, blott inom sitt land, lian försvarar illa detta land, och förmår omsider alls icke försvara det. Item kan ingen tillförlitligen spå till hvad krigstheatrar (slättland , eller skog och berg) pligten att oss försvara kan oblidkeligen kalla oss. Vi få således icke ensidigt rusta oss Statsrådet Baron Cederström, med hvars anförande jag till alla delar förenar mig, har anmärkt den afbränning, sorn i falt vållas af sjuka och odresserade hästar och af vacancer Den 9 Maj f. m. m. m. — Jag tillägger ilen ytterligare afbränning, som vållas af commendering lill nödiga convoj-eskorter, till bref* posteringar, lill qvarters-vakter och till ordonnancer, m. rn. d. Val är att önska oell hoppas, att vid nästa utrvck* ning i falt s. k. stabs-sqvadroner blifva till detta ändamål bildade af regttenas minst stridbara ryttare och hästar. Men, äfven ifall af denna ändamålsenliga anstalt , bli (ver försvagandet af cavalleriets leder detsamma ; och om cavalleriets styrka nedsälles till 4«ooo man i förslagen , skola löga flera an 2,000 sablar blänka fienden till mötes i fält.
Dels att Hallands Ijiin lämpeligare borde höra till det Södra än Vestra Contoiret : Dels att Verraland äfven borde anslås till det Vestra, och dels att Södra Districtet rätteligen borde innefatta l.;änen Malmohus, Christianstads, Blekinge, Kronobergs, Jönköpings och Calmar, 3:0 Att Utskottet icke uppgifvit grunden för fördelningen af DiscontAnslaget Contoiren emellan , hvarförutan det icke vore möjligt för Rikets Ständer att bedömma rigtigheten deraf; att en större summa än den Utskottet föreslagit borde såsom Fond för Contoiren anvisas, och proportionaliter fördelas om någon utvidgning af Contoirens Districter komma att ega rrim; äfvensom att, när det visade sig, att det för ett District anslagne belopp, blefve för detsammas behof otillräckligt, och deremot, att Anslaget för ett annat, en stor del läge obegagnadt, åt Styrelsen skulle öfverlåtas att jemnka anslagen momentelt, tili dess omständigheterna åter förändrade sig. 4:0 Vid det af Utskottet föreslagne stal - as J Banco-Utskottets Betänkanden - le för Södra LåneContoirets förläggande, i afseende hvarå flere andre Städer, än den Utskottet tillstyrkt blifvit inom Tre Respective Stånd uppgifne såsom lämpelige till nämnda ändamål, nemligen s Christianstad, Landskrona % (Carlshamn och Helsingborg. Med anledning af allt detta har Utskottet ansett sig böra yttra följande: Hvad först angår den mening , att hela Jiiscont Ansi aget ej ma fördelas, eller en viss del deraf bestämmas till hvart och ett af Contoir en s så ock ined iakttagande af den princip det visse Landskapers erforderlige biträden i Discont* väg skola tagas ifrån särskilde för deras räkning inrättade UtlaningsContoir , samt desse nya Inrättningar ej inskränka sin befattning blott till ansökningars emottagande och pröfning af erbjuden säkerhet för begärde
Efter inhemlad upplysning, alt samtlige inom delta S,lånd väckta motioner om sättet för skjutsnings-skyldighetens utgörande den 4 December sistlidet år blifvit till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade, fann Ståndet, för sin del, skäligt besluta, att ofvanbemalda Utskott borde föreläggas, alt inom 3:ne veckor efter det Protokolls-Utdrag i ämnet kommit Utskottet tillhanda, lill Rikets Ständer afgifva utlåtande i skjutsreglerings-frågan; peli skulle respektive Medstånden vördsamt och vänligen inbjudas, att om detta Bonde-Ståndets beslut sig förena. 42 4 Prol.-Uldrag den 11 Juli 1857. S. D. I afseende å Konslilutions-UIskottets ned an nämn de Memorial fattades af Bönde-Ståndet följande beslut: N:o 21, angående verkställda omröstningar i Förstärkt Konstitutions-Utskott. Lades lill handling ar ne; men N:o 22, angående underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t af det såsom hvilande till nästa Riksdag antagna grundlags-ändrings-iörslag, rörande Riks-styrelsens förande i vissa fall. Bifölls. S. i). Vid nu skedd föredragning af Banko-Utskottets Betänkande N:o 57, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditivrörelse, stadnade Ståndet i följande beslut: Bonde-Ståndet antager såsom sitt beslut hvad Doktor Sandberg i sin reservation föréslagit och återlemnar derföre Betänkandet till Banko-lJtskotlet, med anmodan örn vidtagande af de redaktions-förändringar i Utskottets förslag, hvilka häraf blifva en följd; — dock att odlings-iånefonden bör oförändrad bibehållas såsom hittills; — äfvensom alt den i 10:de punkten litt. e) föreslagna förändring icke elter af Bonde-Ståndet bifälles, utan högsta beloppet af lån emot inteckning i fast egendom framgent bibehällés vid 6,000 R:dr Banko eller 9,000 R:dr Riksmynt.
Herrars sålunda yltrade skiljagtiga tankar genom Protocollsutdrag åtfölja Utskottets BetänkandeUt supra. Ex Prolocollo N. Snoilsky. Bilaga till PleniProtocolIet för den 9 October, förmiddagen. Herr von Hartmansdorff, Auguft: I anledning af de olika meningar, sora uppstått om rätta förståndet af de stadgar , som bestämma sättet huru förhållas skall med tillsättandet af JustitiasOmbudsmannens efterträdare, då den forre under påstående Riksdag aflider, har jag anhållit att få framställa min åsigt af saken, enär ingen annan åsyftning 6* Den g Oc löher f, m. dermed, ån reda och rättelse för framtiden kunde sättas i fråga. Detta ögonblick trot jag nu vara inne; och jag vill hegsgna det för att i följe af de slutledningar, hvartill jag kommer, föreslå ändringar i 25 och 26 §. §. af JustiticeOmbudsmannens Instructian. Ordalydelsen i dessa lagrum är för "härvarande så obestämd stt den, efter mitt begrepp icke kan tillämpas utan jemnförelse med andre lagbestämmelser, eller utan uppfattning af meningen med de stsdganden i Grundlagen, hvaraf denna §. i JustitiaeOmbudsmannens Instruction är en följd. Svårligen lärer någon Lags ordalydelse kunna göras så tydlig eller fullständig, att man icke vid tillämpningen måste göra afseende på de allmänna jörnuftsgrunderna för ali Lag, och på Lagstiftarens uppfat i hänseende till de fårfkildta förhållanden som äga rum hos det Folk, för hvilket Lagen är gjord. Dess tillämpare skulle eljest icke behöfva äga hvad man hittils af honom fordrat, nemligen kännedom af den allmänna rättsläran, och af sitt Lands allmänna Författning, utan vara belåten med att blottförstå, uppläsa och afkunna den bokstafligalydelaen afsärskildta § §. lemnande derhän huruvida påföljden deraf vore förenlig med rättslärans allmänna fordringar, och med andan af det Samhälles serskildta Lagstiftning, der tillämpningen skedde.
I sanning, sedan en gång intresset för det allmänna vaknat; sedan man börjat blygas att gå en och en i sender till det stora Nationalbordet att äta sig mätt; sedan med intresset för det allmänna också insigterna växt och förmågan att se och bedöma sakerna; sedan det blifvit omöjligt att hindra folket ifrån att samtala öfver allmänna angelägenheterna, ifrsn thecotterierna ned till de samlingsställen, der arbetaren en stund, från dagens mödor hvilar sin kropp och vidgar sått hjerta, synes säkraste correctivet mot granskningslynnet» möjliga missledningar just ligga i dessa högtidliga Nationalsamtal , sorn gifva anledning till ömsesidiga explicationer och göra möjligt aft i de väsenddigaste delarna ideerna kunna justera sig Jag föreställer mig att det för ädla Ministrar borde vara lika angenämt att få höra hvad man har att säga om deras åsigter, som det bör vara påkostande för dem att veta, att det är om dem man talar så snart de aflägsnat sig. Hvad hafva icke Ministrarne allt för sig vid dessa offentliga strider? Den redan vunna erfarenhet, det redan gifna anseendet, den friare tillgången till de materiaiier som till stridens förande fordras, och derjemte biträdet af alla Riddare som äga den inre aningen att dera*, sköldar skola af framtiden tecknas, då å andra sidaa ingen gerna kan våga uppträ - Den 5 Februarii, da, sorn icke redan presterat prestanda, hvad moraliska Caracteren och sakkännedomen beträffar. Jag har inom dessa murar hört Axel Fer» sen, Carl DeGeer, Claes Frietzky och Arvid Spaldencreutz tala för grundsatsers helgd; jag hörde dem tala i en tid, då inga ansvarighets’ lagar,j ingen medgifven granskningsrättighet fanns; då det var svårt att åskilja den soria tillstyrkt åtgärder från d.n sorn befallt dem; då afund och agg hindrade mången ifrån att förstå, att det språk som de talade var ädle mäns språk. Hvarföre så tyst nu mot förr? finnes det ingen ting att tala för? Ingenting art försvara? Inkräktningar kunna äga rum, utan att det finns vilja att inkräkta.
Dsremor, och söv att icke allt för mycket för» swära eiler tillstänga wägen för rättelses sökande i laglig ordning, torde ej allenast det os Uttkottet gjorde tillägg vm dagttrcctameme till Comvronnsfasterne böra förswinna, kä'.st man ej kan föreställa sig att någonstädes ställ saknas personer, som icke utan flik betalning wilja ätaga sig dct hedrande förtroendet att bidraga till rätt lsr uti M dborgares angeläaenheter; utan ock stadnas att de Räknmaar, som CompromiHrrierne uppgöra öfwer deras Reskostnad böra iniändas till Landshöfdingens granstNiirg och fastställelse. För öirigt instämmer jag helt och hällit uti de of Herr stigmannen Grefwe särskilt gjorde anmärkningar och reiervaiionrr, qngäende sä wäl Z68 Deri 5 Janlrarit. wäl rösträtkigheten för fränwarande hemmansägare l wal kill T>permgsmän pä landet, hwilken t mia tanka icke bör kunna dem förmenas svm om upphäfwondek af det anfwar uli z Arti §. af Författningen äioM Husbönder kör sine Hemmans brukare, Torpare rch Arbetare, da defte ej sjelswe mäkta betala, hwilket lackes sakna ail arund, och wara desto obilliga» fom Husbonden nog drvgl ändock får widkannas sädane underhafwandes faltlgdom. Detza mine oförgriplige tankar uli de hukwudsaklige delar der jag ej kunnat wara enie n ed Högloft. BewjllnmgsUtssotletS nu asgifwaride Betänkande och korståg, dristar jag öfwerlemna ät Riksens Högloft.