Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Napt vore betänkt att till de för Hofvet erlorderlige stallar utse oeh läta iordningställa passande oeh tillräeklige loealer, utan att de ifrågavarande, pä Riddarholmen belägne, byggnader skulle vidare behöfva bärtil! användas eller Idof-8ta!Iet ä Rlasiebolmen ytterligare utvidgas oeh ombyggas, samt att fördenskull något anslag af allmänna medel för det omförmälde ändamälet ieke vore erforderligt, hvarföre ett sä beskallaclt anslag ieke komms att af Rikets 8tänder äskas; skolande framdeles, oeh sä snart meranämnde, ä tomten till Lommeree-Lollegii hus befintlige, trädb^ggnader kunna 32 kör dera8 nuvarande ändamäl undvara.8, befallning oni de8amma8 borttagande varda vederbörande meddelad. 8om Longl. Naj:t, u^pä underdånig föredragning ak de ökrige 8ta!8-Oe^artementen oell under iagttagande ak de kor det akgikvande 8tat8r6glering8-sör8lag6t be8tämda allmänna grunder, under denna dag meddelad Mdiga be8lut i de ämnen, 8om röra ej mindre utgikterna a Kib8-8taten8 aldra, 3:d^e, 4:de, 5:te, 6:te oeb 8:de blukvud-litlar, än oell 8ädane an8lag, 8om till 86i'8bi1de ändamäl kor en gäng eller pä vi88a är erlordrade8, oeb om bvilbet allt bebörige l?rotoeoll8- utdrag bomme att krän 8tat8-Lxpeditionerne Lbeken kor Linanee-De^artementet till8tä1la8; 8ä bebagade Longi. iVIajlt nu i ljäder förordna, att, i enligbet med de ak Longi. Nai:t under denna dag kattade 8amtlige be8lut, ett kullttändigt köi8lag till Longl. Uaj:t8
Såvida frågan om dessa föreskrifter i sin helhet nu hade kunnat blifva föremål för Ståndets pröfning, så skulle jag Den 18 Juni f. m: 99 icke hafva sökt att utveckla en emot den siste värde talarens alldeles motsatt åsigt, enär jag icke kan frångå den äsigten, att charta sigillata försäljningsmannen är till för allmänhetens beqvämlighet och icke allmänheten för hans. Om man icke kan förneka denna afsigt, sä följer jemväl deraf, att man icke bör för allmänheten lägga alla möjliga hinder i vägen blott för att derigenom befordra en större inkomst för en person, som, om han icke finner sig vid att sköta denna befattning, icke är skyldig att dermed fortfara; men hvad angår den ifrågavande föreskriften så stadgar den 16 § alldeles bestämdt alt de qvanliteler, som af embelsoch Ijenstemännen få requireras, icke fä sträckas utöfver hvad som kan anses erforderligt för sådana handlingar, som af de reqvirerande utfärdas. Detta stadgande qvarstår oförändradt, och innefattar, skulle jag tro, den inskränkning, som är lämplig. Att i den nu föredragna 17 § bibehålla ett obehöfligt men till chijan ledande stadgande tror jag icke vara ändamålsenligt. Den föregtde talaren har varit bland dem, som velat på allt sätt skärpa konlrollerne i hänseende till handlingars kartering. De föreskrifter, som i den delen finnas meddelade hafva medfört ganska mycken nytta, men man bör icke gå derhän, att man blott ålägger skyldigheter, utan att lemna dem, som man ålägger dessa skyldigheter en möjlighet att i någon mån desamma fullgöra. Ar del rimligt att låta folks fatalier blifva beroende af den omständigheten huruvida ett charta sigillata-kontor är öppet eller icke, eller om olika beräkningsgrunder göra att domaren anser kartan böra beräknas på annat sätt, än parten sjelf förmodat? Mäste han icke då rätta sig efter den föreskrift, sorn meddelats af den auktoritet, af hvilken handlingen emottages; och är det icke då af vigt alt han der kan få den fyllnads-karla, som är nödvändig, om ieke_ en fatalietid skall gå till ända innan handlingen blifver inlemnad?
Den infördes der i den paragraf, som handlade om allmänna hushåilningsmål och, med en öfverflödig tydlighet, nyttjades uttrycket: ”vitén uti ekonomioch politi-mål.” Det kan således icke vara genom någon ovarsamhet vid uppsättningen, utan måste vara med full afsigt, som i den utfärdade Instruktionen Konungens Befallningshafvandes ifrågavarande lagstiftningsmakt blifvit flyttad inom ett nytt område af statens verksamhet, nämligen det, som afser förekommande af det allmänna rättstillståndets kränkning. Derigenom har denna makt ännu mera, än förut, erhållit karakteren af kriminallagstiftningsmakt. Konungens Rådgifvare hafva alltså tillstyrkt Konungen att åt en underordnad myndighet uppdraga ett lagsliftnings-bestyr af d-en art, att del är ganska tvifvelaktigt, huruvida ens Konungen sjelf eger att ensam detsamma utöfva. Genom de i 66 och 67 §§ .införda sladganderna har så väl Landshöfdingens som Konungens Befallningshafvandes makt alt skilja landtslats-tjenslemännen från deras tjenster på obestämd lid eller för alltid blifvit betydligt utvidgad. Äfven i detta afseende gillar och åberopar Utskottet hvad Rikets Ständers Justitie-ombudsman i sin merberörde berättelse (sidorna 9, 10) anfört. Maktutvidgningen svnes Utskottet ej allenast derföre vara klandervärd, att deii ej va rit af behofvet påkallad, utan äfven och isynnerhet derföre, att den dels är stridande mot den Svenska statsbyggnadens öfriga fria, men lagbundna skick, clais ofelbart skall medföra menliga följder. Den suspensionsrätt. som enligt 24 § af 1734 års Instruktion var Landshöfdingen mot underordnade medgifven, var ganska inskränkt. Den gällde endast Landskamrerare!!, Fogdar och Häradsskrifvare.
Till deltagande uti Ridderskapets och Adelns beslut hafva de öfriga Stånden blifvit inbjud ne, hvilken inbjudning icke blifvit antagen. Hvad angår anslaget till Lunds Universitet, så är Utskottets förslag sålunda af 3 Stånd bifallet. Beträffande åter frågan om anslaget till Upsala Universitet; så enär, jemte det Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet, i afseende å beloppet, afvika från Borgare-Ståndets beslut, äro förstnämnde 2:ne Stånds beslut jemväl sins emellan något skiljaglige, hvadan först måste afgöras, hvilketdera skall blifva contra-proposition, för hvilket ändamål Utskottet föreslår följande votering: Den, som anser, att vid blifvande votering, i fråga om byggnadsanslag för Upsala Universitet, antages Ridderskapets och Adelns beslut, att 25,ooo R:dr beviljas, att i första rummet användas till uppförande af en ny Observatorii-byggnad samt i öfrigt till andra nödiga ansedda Universitets-byggnader, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, antages till contra-proposition Preste-Ståndets beslut, att 25.000 R:dr beviljas för uppförandet af sådane ännu saknade byggnader vid berörde Universitet, som är mest behöflige. Sedan voteras i bufvudsaken sålunda: Den, som bifaller Slats-Utskoltets hemställan, att för Upsala Universitet beviljas en summa af 20,000 R:dr, att användas till uppförande af en ny Observatorii-byggnad, sedan Kongl. Maj:t gjort Sig förvissad, att berörde summa blifver för nämnde ändamål tillräcklig; dock att, för den händelse byggnaden skulle kunna ändamålsenligt tillvägabringas för ett 4° Stats-Utskottets Memorial, IV-o 40)0. mindre belopp, den återstående summan äfven må kunna användas å och för andra nödige ansedde Universitets-byggnader, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej.
Häraf hade Förvaltningen vidare ansett följa, att, om anslaget icke förhöjdes, antingen bristen måste årligen ökas, eller materialtillgången för hvarje år i den mån anlitas, att den småningom alldeles medtoges; och hade Förvaltningen alltså i underdånighet hemställt, att, till undvikande deraf, i anslaget till båtsmännens beklädnad måtte beredas en tillökning af 13,695 R:dr årligen, så att samma anslag komme att i rundt tal utgöra 88,200 R:dr R:mt, hvaremot särskilda medel ej skulle behöfva anvisas till betäckande af omförmälda, enligt räkenskaperna befintliga brist, enär, på sätt bär förut blifvit utred t, en densamma motsvarande tillgång förefunncs i materialier och effekter. Hå, på sätt förut i detta Betänkande är omförmäldt, Kongl. Majit funnit med säkerhet kunna antagas, att den nya sjökrigsmaterielens dyrhet måste föranleda till minskning i krigsfartygens antal och följaktligen äfven till en deraf samt af fartygens blifvande beskaffenhet och sättet att dem anskaffa beroende minskning af sjöförsvarets nuvarande personal, synes det Utskottet jemväl (»tvifvelaktigt att, äfven om båtsmän under den närmaste framtiden blifva till något större antal sysselsatte med slopning af en del till krigsbruk oduglige fartyg, deras uppfordring framdeles kommer att i ej ringa mån inskränkas, och vid sådant förhållande torde någon förhöjning uti ifrågavarande anslag för närvarande icke böra utan tvingande skäl ifrågakomma. Af ofvauintagne utredning inhemtas, att vid 1860 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 81. 15 års slut funnos i Kronans förråder båtsmansbeklädnadspersedlar och effekter till ett värde af 172,420 R:dr 82 öre, så att, äfven om denna materialtillgång fortfarande kommer att, i anseende till anslagets otillräcklighet, årligen anlitas, densamma dock ej lärer under nästa statsregleringsperiod i så betydlig mån medtagas, att derigenom svårigheter för beklädnadspersedlars anskaffande skulle kunna uppkomma.
— Men du gör alldeles som du vill, Ruffen lilla!» Gustaf gick ändå! Jag har varit vid ett ovanligt ömtåligt lynne hela dagen! Enberg kom inte hem förr än klockan 4 i morse, han, som aldrig är borta eljest, och vår yngsta fru gråter två näsdukar fulla på natten, så svirar hennes man. Ungherrarna har det kommit en fart i som är alldeles otrolig, och håller i hop gör de som ler och långhalm. De bildar en riktig konstellasjon! Postpoeten har blifvit svans åt redaktören; skrifvar Svensson svans åt postpoeten; Petter svans åt skrifvar Svensson och gymnasisten svans åt Petter, och där sitter de och tillber hvarandra inbördes med redaktören i midten som en fixstjärna. Det är att skratta sig fördärfvad åt — om det inte gick litet trögt att skratta nu för tiden. Fruarna springer här om hvarandra och beklagar sig, men jag tiger, tiger, tiger! Fast Gud ska veta att Flickorna har blifvit så hamsiga, alla, utom Maja, som i det här fallet reder sig rent märkvärdigt bra och det fast redaktören utmärker just henne. Hon fullkomligt knusar honom. Hon fick en guldbrosch af mig i går! Ruffen bor på stadskällaren som de andra herrarna, och som Maja är nästan jämt bjuden till Laxéns som lockbete åt redaktören, är jag mycket ofta ensam nu. Inte går Maja gärna, det ska Gud veta, men jag vill hon ska gå ändå, så att inte kikuten, som simmar i lycksalighet och historier, så presis ska veta åt hvilket håll hon bör afskjuta sina pilar. Det är illa nog som det är ändå, efter Maria är så förfärligt oförsiktig Emellertid skulle aftnarna nog bli litet långa, om inte Kullen så troget tittade in i skymningen. Hur han kan trifvas med mig, tarfliga, obildade människan, begriper jag inte men bra kärt är det. Barnen kommer också ibland, förstås, men det är ju bara på små tittar. I dag, midt på blanka förmiddagen, behagade Petter spatsera i väg till stadskällaren för att »få sig en vermuth».
Då man för att vara rättvis måste antaga såsom grundsats, att alla tjenstemän af lika grad böra vara lika aflönade, alt, som ordspråket säger, de, som göra samma bön, äfven böra hafva lika lön, så skulle, genom en så beskaffad indragning, det riksgagneliga resultat erhållas, alt aj hvarje militärtjenstemän af samma grad erhölle lika lön utaf de för bo ställs-arrendena inflytande medel; bj genom boställenas bortarrenderande på bestämd tid, (t. ex. 20 år), blefve arrendatorn tryggad i sin besittning, hvadan han ock derför kunde betala ett vida högre arrende, än som nu är fallet, då tiden för arrendet är obestämd och beror af nuvarande innehafvarens afgång, hvilket högre arrende äfven bör inbringa Statskassan en betydande vinst och vida öfverstiga, hvad tarfvas för en jemnare fördelning af lönerna; och ej genom den bestämda arrendetiden och arrendatorns tryggade besittning kunde den sednare använda större kapital och mera arbete på boställsjordens skötsel, m. m., hvadan denna skulle gifva sin odlare en betydligt högre afkastning och göra honom ekonomiskt oberoende och välbergad, hvilket är en vinst icke allenast för den enskilde, utan äfven för samhället. Om de herrar Utskotts-ledamöter, som komma alt behandla denna motion, vilja taga densamma i noggrannt öfvervägande, så skola de finna, att det förslag jag framställt ingalunda leder tili någon mannamån, utan fastmera till en jemnare och rättvisare fördelning af lönerna, jemte den vinst, som tillskyndas Staten genom boställsjordens bättre skötsel och häraf följande högre afkastning, hvilken på samma gång som den gör befolkningen välbergad och lycklig, är att anse som en ren vinst för det allmänna. Motioner i BondeStåndet 1862.
Törnestorp till boställe åt Kronofogden i Höjentorps fögderi af Skaraborgs län, i stället för nuvarande kronofogde-bostället \ mantal M 8 Stentorp Frälsegården; I enlighet med Stats-rådets underdåniga tillstyrkande behagade Kongl. Maj:t dessa förslag i nåder gilla samt befallde att, i öfverensstämmelse dermed, nådiga propositioner, sådana de finnas detta protokoll bilagda, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Rudolf Adelgren. 4 Kongl. Majus Nåd. Proposition Alik. till Exp.-Utsk. elen 7 Nov. 1850, kl. 2 e. in. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående indragning lill Kronan af det Krono-länsmannen i Sunnerbo härads sgdöstra distrikt på lön anslagna bostället Bökhult Södregården JVsl 2, mot kontant ersättning till boställs-inneha[varén; Gifven Stockholms Slott den 27 Oktober 1859. Uti en af Kongl. Maj.ts Befallningshafvande i Kronobergs
Stockholm den 22 Augusti 1854. /ii/i. till II. St. BevillningsUtskottets Utlåtande, J\° 26. I M 26. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Aug. 1854, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om befrielse från tolag vid, utförsel af Bräder och Plankor, sågade, af furu och gran. Uti en, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion har Herr Grefve Gyldenstolpe, A. G., med anledning deraf att, till följd af Rikets Ständers genom omröstning i Förstärkt Stats-Utskott fattade beslut att Bräder och Plankor skola beläggas med utförselstull, tolag jemväl korarae att, om ej annorlunda stadgades, vid utförsel af dessa effekter erläggas, anfört att, då ifrågavarande artiklar alltsedan år 1842 varit från alla slags afgifter vid utförsel befriade, det torde kunna antagas att det beslutade betungandet af trävaruhandeln egentligen afsåge att öka Statens inkomster, och att det väl också endast vore ur denna synpunkt, som detsamma kunde rimligen försvaras, hvaremot det icke torde finnas något giltigt skäl att genom en sådan åtgärd, på skogsegarens bekostnad, rikta några af Rikets stapelstäder; och har motionären på grund häraf föreslagit att i 22 § af underrättelserna till Tulltaxan måtte införas det stadgande att: Bräder och Plankor, sågade af furu och yran, äro från tolag frie, äfven vid utförsel. Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande och får med anledning deraf anföra följande: Utförseln af Bräder och Plankor af furu och gran, hvilken sistlidne år uppgick till 384,406 tolfter af under 1 i tums tjocklek och 510.765 tolfter af större tjocklek, verkställes hufvudsakligen från städerna Götheborg, Hernösand, Sundsvall, Piteå, Gefle, Stockholm, Kalmar och Westervik.
Att de, hwilka finnas uppförde under det femte kännemärket (bestämmande den rättmätiga beskaffenheten af näringsfång), att beha, säger jag, hwilka icke tillkomma något Ständ säsom Rcpresentationsdel, hwilka icke böra tillkomma något Ständ L följe af födseln, af hwilka ensamme wisa Näringsoch Tjenstemanna-Ständ uppkomma. Bilaga till Meni. N:o 33. 463 hwilka, rätt sedda, icke äro annat än rena oeconvmiska Lagar för alla medborgare gällande, och ändtligen hivilka ef äga större rätt att i Privilcgierne finnas, än Lagarna för alla icke der upptagne Näringsfång, böra pä sädana grunder likaledes nr Ständs-privilcgierne ntgä; men ock att dcrwid det uttryckliga wilkvr fästes, att de särskildt, under ledning af hnfwndgrunderne för all ägande och sörwärfningsrätt inom Samhället, ina till rättelse företagas och behandlas, icke säsvm Grundlagar, hiva ras de ej bara det ringaste kännemärke, icke heller säsvm Oeeonvmiska Författningar, hwaröfiver af Ständerne endast önskningar kunna yttras, utan säsom Allmänna Lagar, det de enligt sin natur böra wara. Wisterligen torde mängen med förundran, och äswen med häpenhet, sinna resultatet af den här företagna pröfning hafwa blifwit, att intet enda stadgande säsom särskild Ständs-föchnän skulle återstå; intet enda för hwars skull tillwarelsen as >Iä:Le 8-n i Negerings-Formen kunde bliswa nödwändig. Ja, jag tillstår att sadan är, efter den undersökning jag gjort, min upprigtiga öswertygelse. I sanning, kan man anse nödigt att under namn af Stands-prwilegier särskildt helga Constitntivnella rättigheter för Ständ i National-Neprcscntativne», hwilka rättigheter redan genom sjelfwa Gritndlagarna äro fltllständigt helgade?
Prospos. i ämnet, och genom min reservation har jag ytterligare motsatt mig förslaget att rubba en grund, som visat sig förträfflig, oell i stället sätta något helt annat, som är opröfvadt. Såsom hevis på hvad jag sagt vill jag fästa uppmärksamheten på den omständighet att, om de fria skarpskyttarne befrias från beväringsexercis, komme under mötena de ynglingar, som annars hafva utgjort beväringens heder och en uppmuntran för de andra, att saknas, och då blefve den öfriga beväringen sämre, icke allenast derigenom att de bästa beväringsynglingarne voro borta, utan äfven derigenom att de, som voro qvar, icke kunde täfla med de bästa. Jag tror derföre att om K. Mits förslag skulle bifallas och alla de bästa och mest intelligenta beväringsynglingarne utgallras, komme den öfriga delen af beväringen alt få så dålig öfning, att den föraktades af skarpskyttar och befäl. I mitt anförande har jag sagt att samma skäl, som blifvit användt för befrielse från första årets beväringsexercis äfven skulle kunna användas såsom skäl för befrielse från andra årets exercis, nemi. att, när den skicklighet K. M:t fastställt såsom tillhörande läraktig beväringskarl finnes hos skarpskytt, han borde befrias från beväringsmöte. Detta trodde jag icke skulle kunna af någon förnekas. Då man inom Utsk:t genomgick Betänkit, tillkännagafs att meningen vore att afskaffa beväringen. Skarpskvtterörelsen har vuxit upp på frivillighetens grund, och det är just emedan den har denna grund, 266 Dea 20 Jani. emedan skarpskvtteföreningarne alltid skulle blifva något mera och icke något mindre, sorn den omfattades med sådant intresse ; men kommer nu befrielse från beväringsexercisen alt medgifvas skarpskyttarne, blir bela denna rörelse reducerad till endast ett köpslående mellan skyldigheter och rättigheter.
Men det för hela kvinnovärlden gemensamma snittet, den allmänna färgen för en viss säsong, det fastställes genom nouveautés-magasinens försorg. Det är därifrån, som parolen går ut till den stora publiken. T y i Paris är det ej blott damen af värld och aktrisen, som vilja vara moderna. Äfven till den fattigaste arbetarflicka i Belleville sträcker sig lusten att » vara med sin tid ». Afven hon vill vara mondän, och mondän är den enkla, billiga dräkt, som hon skaffar sig i A u Bon Marché. Men återvändom dit. Samtidigt med att sektionschefen på sitt område öfvervakar försäljningen, har han sina tankar äfven på nästa säsong. Han framlägger sina olika sorter, han samtalar med kunderna därom, och han söker att gissa sig till deras tycken och önskningar. Så är det med föreståndaren för linnevarorna, för banden, för skorna, o. s. v. När deras åsikt är stadgad, begifva sig etablissementets uppköpare ut i landsorten till de stora fabrikanterna, och dem emellan uppstå nu långa öfverläggningar om hvad som nästa gång helst bör kastas ut i marknaden. Modeetablissementets agent medför sin kännedom om publiken, och fabrikanten sin erfarenhet om stoffer, sin fantasi o. s. v. Båda ha naturligtvis intresse af, att det blir någonting så nytt som möjligt. Och så. Beställningen är gjord, arbetarne gripa sig an. Och allt efter som artiklarne bli färdiga, sändas de till Paris. Det är ett inströmmande af varor af alla slag, som fortgår nästan hela året om, men kulminera i mars och april, tiden för sommarnyheterna, och september och oktober, tiden för vinternyheterna. Jag bör tillägga, att en stor del af de artiklar, som etablissementet säljer, förfärdigas inom dess egna murar. Detta är förhållandet med en del linnevaror, herrskjortor, kalsonger, underkjortlar, m. m.; genom sinnrika maskiner kan till exempel en enda arbetare tillskära 200 skjortor per dag. Varorna finnas där. Det gäller nu att sälja dem. Som ni helt säkert vet, min dam, betyder au bon marché: till godt pris.
St:r i detta afseende uttalat åsigter, hvarigenom all annan uppfostran, än den i skolan, nära nog skulle göras omöjlig, och de äfven förklarat att en för alla gemensam bildning borde uppkomma, hvarigenom en enbet i de olika sinnena skulle vinnas genom en nötning mot olika samhällsklasser, — att alla dessa åsigter komma att brytas och att krigsskolan i thy fall kommer att ställa sig utom och brevid alla de andra allmänna bildningsanstalterna, emedan man icke kan säga att vid Carlberg olika personligheter sammanföras ur olika samhällsklasser. Jag vågar äfven påstå att krigsskolan skulle ställa sig emot den ofvan antydda och åsyftade rigtningen af den nya skolordningen, emedan, genom att inkasta en hop ynglingar i en särskild fackskola, lätt nog en ensidig rigtning skulle utbilda sig. Det andra skälet är att, då jag tager för alldeles gifvet att R. St:r böra uttala sin mening, de snarare böra göra det förut och således lemna regeringen nöjaktig anledning, än efteråt och då kanhända komma att uttala ett ogillande. Att den ekonomiska ställningen skulle blifva annorlunda, om krigsskolan skulle organiseras efter komitéens förslag, än om den förblefve i detta öfvergångsstadium, hvari den nu befinner sig, är temligen påtagligt, ty, derest man vill med krigsskolans egentliga ämnen förena en mängd humaniora, så blifver tiden, som ynglingen der skall tillbringa, längre, följaktligen också kostnaderne större. Om nu K. M. till nästkommande Ständer inkommer med en begäran om ökade anslag, — hvilket är ganska troligt —, skulle, då R. St:r funne att den nuv:de organisationen medförde en större kostnad, ett afslag på hvad K. M. sålunda föreslagit lätteligen blifva en följd, och således hela den uppgjorda planen gå om intet. Detta är sålunda ingen småsak. Guvernörsembetet har ansett 2f år behödiga för genomgående af krigsskolan i dess nuv:de skick. När årliga behofvet af officerare för arméen utgör 72 stycken, fordras naturligtvis, för att krigsskolan må kunna lemna alla, att årligen vid akademien lika många inkomma, som derifrån utgå; och utgör delta således för tvenne år en summa af 144.