Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon bannade honom, för det han skrämmt henne, men då hon varseblef hans ovanliga blekhet, blef hon orolig och, fattande hans båda händer mellan sina, såg hon forskande upp i hans ansigte och frågade vänligt: ”Hvad felas dig Rudolph? Du mår ej väl.” ”Nej! jag har varit sjuk allt se’n vi träffades sist,” svarade han, i det han sökte undvika hennes blick, och, hastigt görande sig fri, tillade han skämtande: ”Jag tror din då så hastigt påkomna sjukdom smittade mig.” Elisabeth bleknade lätt vid detta minne och vände sig med ovilja bort. Rudolph varseblef detta, och det gjorde honom ondt att hafva sårat henne, men han teg och intog den plats hon lemnat. Lätt och hastigt lopp hans fingrar öfver tangenterna. Med klar och sällsynt välljudande manlig stämma sjöng han några vackra sångstycken af Ehrström och Pacius. Elisabeth hade aldrig hört honom sjunga eller spela, hon hade ej en aning om att han var en så fulländad mästare som hon nu erfor. Betagen lyssnade hon orörlig, med pannan lutad mot handen och blicken stirrande riktad på sångaren. Aldrig hade han förekommit henne så skön, som då han satt der, svagt upplyst af det dunkla lampskenet. Den höga pannan var ljus och slät, och en oändlig ljufhet, gränsande till vekhet, låg i röst och blick. Det var en sällsam, oväntad anblick, att se den starke, stolte mannen så mild och rörd af sångens ande; Elisabeth hade aldrig sett honom sådan. Andlös lyssnade hon till hans musik, fruktande att förlora en not af den. Åter uppsteg samma dödande ångest, som hon kände på balen; det var, som hade hon anat en annalkande stor fara, den hon ej kunde motstå, eller undvika. Hopknäppande händerna, utsträckte hon dem bedjande emot Rudolph; men han, sittande med profilen vänd åt henne och den lifliga, svärmande blicken riktad mot höjden, såg det ej. Med hänförande skönhet och en lindrig sväfning på rösten, fortfor han med allt renare, allt klarare stämma att sjunga.
Ian skola blifva be* gärligare än förr, och mera eftersökas, si att DisConlFonden, hvars nuvarande summa redan finnes till fullo upptagen, äfven med den nu beslutna tillökningen snarligen torde komma att helt och hållet begagnas, samt när detta skett, en förlängd omsättningstid allenast föranleda dertill, alt tillgångar för alla efterkommande lånsökande saknas, och denna omständighet än. ytterligare underhålla den öfverklagade förlägenheten och hindra möjligheten för DiscontVerket att bispringa dem sota ega största behof och anspråk, att af dess biträden blifva delaktige. Otvifvelaktigt är äfven, att den redan anmärkta svårigheten att erhålla löftesmän, skulle betydligen ökas, om D iscontlånen komme att löpa i dubbelt så lång tid sora nu erfordras för deras slutbetalning, och den förlägenhet man jemnväl i denna del trott sig kunna afhjelpa, än vidare tilltaga. De förmåner man således väntat sig af den önskade förändringen i bet aini ngsvilkoren skulle, efter Utskottets tanka, icke vinnas i närvarande tid, då behofvet af låneunderstöd så ansenligen tilltagit, och de skuldsatte, hvilka ensamt genom ytterligare lån anse sig kunna räddas från undergång, blifva helt och hållet betagne tillfället, att på sådant sätt upprätthål - la sig. Och finner Utskottet på dessa och de i Utskottets förra Betänkande åberopade skäl, icke anledning att frångå sitt tillstyrkande, ona 3a& ' Banco-1. tskoiitis BetäulanJw. afbetalningsprocentens bibehållande vid *:del af primiaya capitalet hvar sjette månad. Inom Hög v. PresteStåndet å'r, angående andra puncten i Betänkandet andragit att, 'ehuru rättigheten för Herrar BancoFullmäg, tige att öfvervara Pirectionens sammankom* ster och öfverläggningar, ej kunde sättas i håga, Utskottets förslag, att deras upplysningar
Ungefar samtidigt skref hon sina första artiklar för den af.Charles Dickens utgifna Uousehold words, och dermed kan hon sagas ha inträdt i ett nytt skede af sin verksamhet, ty dessa artiklar vor0 den egentliga begynnelsen till hennes omfattande arbete i tidningspresselis tjenst. Med sin snabba uppfattning, sitt skarpa, nyktra förstånd, sin förmåga att på rak arm och utan en ändring nedskrifva sina tankar, med sina vidsträckta kunskaper i politik, sociala vetenskaper och historia, tycktes hon liksom skapad för publicistens kall. Docii gjorde en otrolig arbetsförmåga henne det möjligt att samtidigt tillika utgifva. arbeten i bokform. Ar i 851 utgaf hon i förening med mr H. G. - 4tkinson en samling bref, växlade mellan dem con the laws of mans nature and development3, ett mindre lyckligt företag, hvartill hon troligen låtit leda sig mera af personliga sympatier an ' zaf sitt annars så säkra omdöme. Boken väckte genom sin materialistiska verldsåskadning en storm af ovilja. För Harriet Martineau kom denna icke ovantad, men hon säger i företalet till detta arbete: &gt;det är en oaf \ - islig social pligt att åt andra meddela hvad vi tro och hvad vi mena oss hafva lart; och bland de få ting, oni hvilka vi kiinna uttala vår visshet, ar skyldigheten för sanningssökare att &amp; t andra skänka hvad de sjalfva genom sina forskningar erhallit&gt;. - Dessa ord äro den gruntluppfattning på hvilken hela hennes lifsgerning hvilar. Mvad hon sjalf betraktade soni sanning, var hon alltid redo att kampa för, afven om hon harigenom skulle komma att göra front emot hela sitt förra åskiidningssatt. Hon var härsridlag beredd för ett tryckfrihetsåtal för angrepp på religionen. Nggot sådant kom dock icke till stånd. Men hennes käraste bror - knakamraten från hennes skoltid - var då en af redaktörerna för Ketrospective Review. Filosofien var hans område, följaktligen sändes boken till honom att anmälas. Recensionen blef nedgörande, och de båda syskonen bröto för alltid med hvarandra.
Råneo äfven må , i mon af tillgång och behof, användas till, förbättrande af Xiärarnes löner vid Krigs-Academien å Carlberg, S. D. Föredrogs å nyo Högvördig^ Preste-Ståndets , den 17 sistlidne September, allåtna och, den 23 i samma månad f. m», pa bordet lagda Protocolls - Utdrag, hvaraf in Biht till Riks-St, Prnt. *SaS — *830, 9 Sami, 4 s:dra B:t, 6-.te H\t. tjo Proi. Utdrag den 8 October i8Q9« hemtades , alt Preste-Siåndet beslutat anmoda samtlige Utskotten att hädanefter , så fort ske kunde, till Riks-Stånden insända sina Betänkanden och Utlåtanden skriftligen, så vidt de icke med samma skyndsamhet kunde tryckta meddelas, eller så vida de, efter Utskottets egen pröfning, finnas vara af den vigt , att de borde tryckta öfverlemnas ; uti hvilket beslut de öfrige Riks-Stånden blifvit in bjud ne att sig med Preste-Ståndet förena ; men Ridderskapet och Adeln fann, för dess del, icke skal att uti Preste-Ståndets berörde beslut instämma. Från Högvördige PresteStåndet. S, D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 45, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 26, om Tull å Spannmål , biföll Preste-Stlndet Betänkandet N:o 2b, med den förändring, Utlåtandet N;o 45 innehåller. S. D. Da nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotlets Utlåtande, N:q 152, i anledning af gjorda anmärkningar Pral.
Saloman var en mycket produktiv komponist; bland hans tonverk må särskildt framhållas operorna &gt;Hjertet paa P r ö v e », » Karpaternas ros&gt; (uppförd i Moskwa o c h Stockholm) » Diamantkorset« (uppförd i K ö p e n h a m n, Berlin, Stockholm m. fl. städer) samt &gt;I Bretagn e », den sistnämnda enSIEGFRIED SALOMAN. dast spelad i Stockholm. A f samtliga operor rönte » Diamantkorset » den största framgången, såväl i Stockholm s o m i utlandet. A vår operascen kreerades hufvudrollerna i d e n s a m m a af tvänne sådana artister som fröken Vendela A n d e r s s o n (numera fru Sörensen) samt Pelle Janzon, o c h vår operapublik bevarar säkert ännu i kärt m i n n e den sällsynt fina konstnjutning, de båda artisterna skänkte i dessa prestationer. Saloman var gift m e d den framstående svenska sångerskan Henriette Nissen, hvilken afled för åtskilliga år sedan. H a n sörjes närmast af sin broder, målaren, professor G. Saloman. * " PN Å N G F A R T Y G S B R A N D ägde, som bekant, ny-: M ligen rum i Stockholms skärgård, då ångaren Gustafsberg V härom natten blef lågornas rof, under det den låg förtöjd invid Gustafsbergs kaj. » GUSTAFSBERG 4 — VIS » BRAND VID GUSTAFSBERG. V i bjuda i detta n u m m e r vår läsekrets en af artisten T. Ödberg för Iduns räkning utförd teckning af den brinnande ångaren. Det var naturligen en både storslagen o c h hemsk s y n, då lågornas eldtungor trängde sig ut g e n o m ångarens ventiler o c h dörröppningar, afspeglande sig i den lugna viken o c h kastande bjärta, dallrande reflexer på villorna o c h bland träden, s o m nyss förut varit svepta i dunkel skymning.
Vi ega tre gamla ångkorvetter, alla görande mindre fart än som fordras af nuvarande krigsfartyg, en ännu ej färdig fregatt och tvenne ångskepp. Dessa sednare kunna dock knappast uptagas i räkningen. De gora endast i godt väder 8 å 9 kneps fart. De kunna således ej åtlölja en allierad flotta, som gör 12 till 13 knop. Ej kunna de ensamma kryssa på hafvet, ty enstaka fartyg måste ega den fart, att de när som helst kunna börja och öfvergifva strid, allt eftersom de finna det nödvändigt, allt eftersom de finna starkare eller svagare motståndare. Den del af vår flotta, som är efter nutidens fordringar, består således af en ofärdig fregatt och tre gamla korvetter. Vill Gr. Anckarsvärd påstå att för detta ömkliga resultat de 4,000.000, till hvilka flottans budget, båtsmansroteringen inberäknad, upgår, äro bortkastade, skall jag villigt underskrifva det. Men det är denna planlöshet, denna misshushållning, som skall och bör aflijelpas, och den afhjelpes ej utan ökade anslag. Bättre är att besluta öppet och ärligt att ega ingen örlogsflotta, än att för stora kostnader söka hoplappa ett lappverk, som, utan att kunna uprätthålla Svenska anseendet, endast blifver en graf för Svenska äran. StatsUtsk:t och Gr. Anckarsvärd har talat om Statsverkets ringa tillgångar. Det vore eget att en gång undersöka huru det med dessa kan sig förhålla, om verkligen Svenska folket är så betungadt af skatter. Till uplysande häraf utbeder jag mig att få göra en liten jemförelse emellan skatterna under det första decenniet efter 1809 och dem under ingående statsregleringsperiod. Sedan 1809 hafva grundskatter ända till en millions värde blifvit afskaffade. Denna lättnad tager jag dock ej med i beräkningen; den bar varit grundad på billighet och nödvändigheten af förenklade räkenskaper. Det första årtiondet efter 180 9 utgick allmänna bevillningen med omkring 2,500,000 rdr i speciesedlar, eller med omkring 5.000.000 rmt efter 96 sk:s medelkurs.
M 102, af Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, angående extraordinarie tjenstemännen. ^deras ställning samt befordringslagarne; och skulle denna motion jemväl med de öfriga Riks-Stånden kommuniceras; samt M 104, af Herr Treffenberg, Curry, angående ändringar i instruktionen för Iandshöfdingarna i rikets län samt de vid länsstyrelserna anställda tjenstemän, jemte derom afgifna yttranden. S. D. På begäran af Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, beslöt Ridderskapet och Adeln med de öfriga Riks-Stånden kommunicera bemälde ledamots motioner: M 68, angående åtskilliga ändringar i gällande Bevillningsstadga; och Prot.-Ufdrag den 18 November 1865. 71 JVs 101, om tillerkännande af någon godtgörelse åt Mamsell Octavia Carlén för arbetet »Anteckningar öfver Kongl. Lifrustkammarens och Kongl. Klädkammarens samlingar. Från Hågv. Presle-Sldndet. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Lag-Utskottet nedannämnda i Ståndet den 15 dennes väckta och då bordlagda motioner: l:o af Biskop lljörck, om tillägg och förändringar i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1865, angående frejdebetyg, jemte ett af Doktor Sandberg i an ledning deraf denna dag afgifvet yttrande; 2:o af Kontraktsprosten Schmidt, angående användning al fyrktalet såsom röstberäkningssätt vid prestval samt vid tillsättande af folkskolelärare, organist, klockare och annan kyrkobetjening, tillika med hvad i anledning af denna motion i Ståndet nu blifvit yttradt; 3:o af Doktor Säve, om ändring i nu gällande föreskrifter angående kungö relsers uppläsande från predikstolen, jemte de yttranden, som med anledning deraf i Ståndet denna dag blifvit afgifna. S. D.
Om de värde Slånds-Ledamöter, som yrkat delta förslags antagande, behaga taga kännedom om huruvida Riksgälds-Contoret nu har lätt alt emot 5 procents ränta erhålla sina egna lånebehof fyllde, torde de inse omöjligheten af att Contoret till 41 procent skulle kunna upplåna några betydliga summor till försträckande, vare sig åt jordegare drrecte eller åt Hypotheks-föreningar. Att ingen skada vore skedd, om intet lån erhölles, kan väl vara sannt, men Utskottet skulle tro sig handla orätt, om det tillstyrkte Rikets Ständer en åtgärd, som, efter Utskottets förmenande, ej kan lyckas. Att, såsom någre Ledamöter af Bonde-Ståndet yrkat, upptaga linet imikes, skulle, efter Utskottets öfvertygelse, motverka den åsyftade räntenedsättningen, ty en inrättning, som både uppoch utlånade inom landet, skulle i samma nion öka efterfrågan och utbjudandet af capital, och priset kan ej sänkas, om ej det senare ökas i förhållande till det förra. Om, på sätt en Ledamot af Ridderskapet och Adeln yttrat, för hvarje million i Silfver, som genom lånet införskaffades, kunde utgifvas 2~ million i sedlar, blefve vinsten af den öfverskjutande ii millionen, icke Riksgälds-Contorels ulan Bankens. Utskottet tror sig likväl i det föregående hafva visat, att Banken genom Statslånets upptagande skulle komma i den belägenhet, att försigtigheten fordrade snarare minskning än ökning af den sedelstock, som öfverskjuler metalliska Cassan. I öfverensstämmelse med livad åtskillige Talare yttrat, anser Utskottet alldeles otroligt, att det lån, som upptages, kan erhållas på sådana vilkor, ali utlåningen utan förlust kan ske mot lägre ränta än 5 proc., och då den nuvarande lagliga räntan, efter verkslälldt bevillningsafdrag, utgör 5T^ proc., inskränker sig den räntenedsättning, som står att åstadkomma, till T7_:dels proc.
Hr von Hartmansdorff har citerat denna § oriktigt eller ofullständigt, då han sagt, att den endast handlar om bristande nit, skicklighet och drift; ty denna § innehåller tvenne categorier: den ena, att om Statsrådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta; och den andra, alt om någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete ulöfvat: då händer i båda fallen att Const.Utsk. bör anmäla den eller dem till entledigande. 9 § handlar om Statsrådens skyldighet att reservera sig emot sådanc beslut, som kunna hafva påföljd enligt ]0G eller 107 §§. Den påföljd, hvarom 107 § talar, är, som nyss upplästes, antingen för bristande oväld, nit, skicklighet och drift, eller för brist pä iakttagande af rikets sannskyldiga nytta. Då således 107 § hänvisar till den 9 §, så böra väl äfven dessa båda §§ stå i öfverensstämmelse med hvarandra, och denna ena categori i den 107 § till entledigande bör också i 9 § förefinnas. Dess obestämda natur är icke eller vådlig, ty vådlig vore den endast i fall laga utslag derefter skulle fällas, i thy alt man då alltid komme lill den frågan: hvad är rikets sannskyldiga nytta eller icke? En opinionsnämnd deremot handlar, enligt sin natur, efter subjectivt omdöme, (likaså,den opinionsnämnd, som bedömmer Högsta Domstolens ledamöter) och om en sådan obestämd fras äfven dervid finnes oriktig, så ligger felet i 107 §, och då vore rätta vägen för de värde ledamöterna, som så lycka, att der borttaga densamma, men alldeles icke att hindra, den öfverensstämmelse, som bör äga rum inom grundlagen. Jag tror mig nu hafva tillräckligen motiverat mitt votum. Frih. Cederström, Anders: Såväl Hr von Troil som Hr Cederschjöld och den siste värde talaren hafva nogsamt visat, att conseqvcnscn fordrar, att dessa oul böra stå i den 9 §.
Föredrogs ånyo och bifölls Alim. Besv. o. Ekon.Ulsk:s d. 28 nasti. Maj och d. 13 dennes. på bordet lagda utlåt. N:o 103, i anledn. af väckt motion om bestämmande af Magislralspersoners åligganden i afseende på inventeringar uti Landtränlcrierne. Föredrogs ånyo Statssamt Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 31 sisth Maj och d. 13 dennes på bordet lagda betänk. N:o 9, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till ersättning för under gängse smittosamma boskapssjukdomar nedsinglade kreatur. Den vid delta betänk, fogade af Gr. Mörner afgifna reservation uplästes på begäran af Gr. Liljencrantz, hvarefter Hr von Hartmansdorff, Aug., yttrade: Jag anhåller att fä instämma i Gr. Mörners reservation samt att K. o. Ad. ville antaga henne såsom sitt beslut. Gr. Mjö mer: Afdelms förslag, som jag uplagil i min reservation, innefattade både hvad i Utskms betänk, förekommer, och sedan det tillägg, som i reservationen förefinnes. 11. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om B. o. Ad. bifölle ifrågavar. betänk. Ropades nej. Gr. Mörner: Jag anhåller hos Hr Frih. o. Landtm, all nästa propos. må fä blifva på bifall lill Ulsk:s betänk., med del tillägg som i min reservation förekommer. Uppå härefter framsläld propos. biföll B. o. Ad. förevar, betänk. med det tillägg, sorn förekommer i Gr. Mörners dervid fogade reservation. Föredrogs ånyo och bifölls Stalssamt Allm. Besv. o. Ekon.- Ulsk:s d. 31 sisth Maj och d. 13 dennes pä bordel lagda betänk. N:o 10, i anledn. af väckt fråga om någon billig ersättning ät dem, som göra förluster i anledn. af tillämpningen af K.
R:dr, som funnos å Stat anslagne, hvaraf visar sig, att den anmärkte minskningen endast är skenbar; och har Utskottet, på desse anförde skäl och då Utlåtandet i denna punkt är af P reste-Ståndet lemnadt utan anmärkning, samt af Bonde-Stånclet bifallet, ansett sig böra sitt afgifne yttrande vidblifva. 7:0 Hästafvelns förbättrande. Denna punkt har af Bonde-Ståndet blifvit återremitterad, på den grund, att de i afseende på Stuterien i Riket väckte, lill Utskottet remitterade, motioner ansetts böra, i sammanhang med Statsregleringen, tagas i öfvervägande; men enär den af Utskottet följde åsigt för behandlingen af denna fråga kan antagas vara af de öfrige Irenne Riks-Slånden godkänd, då Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet lemnat punkten utan anmärkning och Borgare-Ståndet densamma bifallit, vidblifver Utskottet dess förut afgifne yttrande. 8:0 Undervisnings-Anstalter för Slöjderne. Denna punkt har, i den delen, som angår det tillstyrkte anslaget till Chalmerska Slöjde-Skolan blifvit af Bonde-Slåndet återremitterad, under yrkande, att det förut till denna Skola beviljade anslag borde anses tillräckligt och tillökning deruti icke erfordras, helst Utskottet ej uppgifvit någon anledning till samma tillökning; men som detta yttrande blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet lemnadt utan anmärkning och af Borgare-Ståndet bifallet, vidblifver Utskottet detsamma.
— Underdånig skrifvelse beslöts, i enlighet med herr Novis förslag, på sätt i utlåtandet N:o 102, pag. 2 omförmäles; N:o 103, i anledning af väckt fråga om praestanda för dem, som af kronofogdarne antagas till biträden. 1 mom. ogillades och det 2 bifölls. N:o 104, i anledning af väckt motion om förklaring af 9:de punken i Kongl, kungörelsen den 3 December 1842, angående upphörande af afgift för försegling af käril, lådor eller omslag, deri varor eller flyttgods transporteras. Af slogs; N:o 105, i anledning af väckt motion, angående förändrad beräkuings-grund för åtskilliga kommunala utskylder. Bifölls; och N:o 106, i anledning af väckt motion, angående undersökningars anställande för sänkning af sjön Wenern. Bifölls. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogs Stats-utskottets den 14 dennes bordlagda utlåande N:o 243, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 158, angående rusthållarnes inom det s. k. Kungsöhrs län ifrågaställde befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de ränte-dagsverken, ivilka af deras stamhemman skola utgöras. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm åren 18 a 8 och 1829. Första Samlingen, innehållande Kongl. Maj:ts Nådiga Berättelse, Propositoner och Skrifvelser. Första Bandet. / N:o i. Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag ; Gifven Stockholms Slott å Riks-Salen den t5 November 1828. Fem år hafva försvunnit, sedan Kongl. Maj:t sista gången såg Svea Rikets Ständer församlade kring Sin Thron.
Beträffande beloppet, hvartill lönerne må anses böra upptagas; så har Utskottet af ofvanberörde vid Utskottets derom förut afgifne förslag gjorde anmärk - 64 Stats kV t s k ot t e t s ningar , liiimtat anledning, att samma förslag sålunda förändra, att Utskottet i dess ställe tillstyrker: dels att 3:ne nya Kronofogde - löner för nämnde 3 Län må på Stat uppföras till det belopp, som närmast öfverensstämmer med hvad för lika sysslor i Orten nu på Stat betsås, men hvilket belopp för hvar och en af desse nye Tjenstemän dock ej får öfverstiga 800 R:dr Contant, resepenningarne deruti inbegripne, dels ock att ny lön för 1 Häradskrifvare i hvardera af de 1 sistnämnde Länen må beviljas till 45o R;dr åt hvardera. fj I anledning af Utskottets Förslag, att, till fylU nåd i 100 R:drs lön för de Länsnitinj som icke redan åtnjuta detta belopp, anslå en viss summa för de Län, inora hvilka detta förhållande ägde rum, är inom Ridd. och Adeln af Herr HjertaGustafa erinrad t, att då Utskottet åberopat de allt mer ökade utmätningsauetionerne för Krono-restantier, såsom en anledning till löneförhöjningen, detta snarare vore ett ibland de vigtigaste skälen att afstyrka densamma, hvarjemte idels Herr Rihl ina, Arvid, dels ock inom H. Bonde* Ståndet RiksdagsFull/nägtige från Jönköpings Län anmärkt, att ibland de omförmäldte
Och hafva Rikets Ständer härförntan, för egen del, förordnat: a) att, vid tillämpningen af det nya räknesättet, Rikets Ständers Bank skall utgifva sedlar, att med silfver inlösas, å nedannäninde valörer nemi.: å 1 R:dr Riksmynt, att inlösas med 2 ort 12-lödigt myntadt silfver. t 5 X d:o 10 » d:o d:o a 10 V d:o 20 d:o d:o a 50 a d:o 100 a d:o d:o a 100 » d:o 200 d:o d:o » 500 » d:o _ _ 1,000 d:o d:o a 1,000 * d:« 2,000 d:o d:o b) att texten å dessa sedlar bör lyda som följer: Sveriges Rikes Ständers. Bank inlöser vid anfordran denna sedel å Riksdaler 00 Riksmynt med 00 ort 12-lödigt myntadt silfver.
Denna omröstning har, sedan en sedel blifvit kasserad, utfallit med 41 Ja och 69 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med wey-propositionen. Hvilket Förstärkta Bevillnings-Utskottet får hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 18 Juni 1866. Stockholm, E. Westrell, 1866. Bevillning!*-Utskottets Memorial JS 23. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Juni 1866, kl. 7 e. na. ■ morial, rörande verkställd omröstning i anledning af Biås-St ändens skiljaktiga beslut i fråga, om ansvarsbestämmelser för oloflig bränvinsförsäljning. Sedan nedannämnda, i Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 9 framställda voterings-proposition genom tre Stånds sammanstämmande beslut blifvit af Rikets Ständer godkänd, har Förstärkta Bevillnings-Utskottet, jemlikt 31 § Riksdags-ordningen, denna dag anställt följande Omröstning: Den som, i enlighet med Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, af Borgare-Ståndet godkända förslag, vill, att mom. 1 i 41 § af Förordningen angående vilkoren för försäljning af bränvin m. m. skall erhålla följande lydelse: »Den, som genom minuthandel elier utskänkning föryttrar bränvin, utan att i stadgad ordning hafva dertill förvärfvat rättighet, eller som, på sätt i § 3 sägs, mellan Here köpare fördelar bränvin, bote första gången från och med 30 till och med 60 R:dr,* andra gången från 60 till och med 120 R:dr och tredje gången från 120 till och med 240 R:dr. Den, som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes till fängelse från och med två månader til) och med ett år», röstar Ja\ & Den det ej vill, röstar Nej; BUi. till R. St. Vinner