Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fastän jag i hufvudsaken instämmer med Grefve Löwenhjelm uti dess grundliga Och sanningsfulla Anförande, om våra Theatrars belägenhet, och de förhållanden, som vid detta års slut hota dem med undergång, torde det likväl tillåtas mig, att äfven i detta ämne få framställa mina tankar. f Jag skulle i sanning göra mig en föreJ bråelse, om jag icke talade för bibehållandet af den Svenska Theatern, just i det ögonblick, då densamma, så väl för sitt Classiska värde, som för sin, utan mellankommande hjelp, oundvikligen inträffande upplösning, påkallar.ett upprigtägt deltagande af alla dem, som älska minnet af smakens och konsternas första ljusa tidepunct i vårt Land. Jag skulle troligen åt mig sjelf skapa en i framtiden ångrande erinran, om jag med tystnad afvaktade resultater, sorn möjligen genom ögonblickets afgörande kunde lemna åt förstöring det, som fordrar man-' naåldrars tiderymd, för att grundläggas och fullbordas, och som genom denna förstöring öfverlemnar åt samma öde flera ioo.'de Svenska Medborgare, hvilka åt Theatraliska yr. ken uppoffrat sin tid och sina krafter, under det de grunda sina förhoppningar om en fortfarande utkomst på förbindelsers helgd och Contracters säkerhet. Vi äro Innevånare af ett Land, der luftstreckets hårdhet minskar anspråken på de 230 Dm 25 Maji. njutningar, som mera lyckligt belägna Län.' ders Folk äga; men vi ersätta denna undervigt, och jemna mången gång denna olikhet genom den värma vi äga för allt stort och allt intagande, och sätta oss dymedelst i bredd med de af naturen mäst gynnade Nationer. Ingenting öfvertygar mera om sanningen af detta bedömmande, än Vettenskapers, Vitterhets och fria Konsters framsteg i vårt Land; och ingenting visar en sannare stämpel på verkan af Svenska Nationens anlag för dessa yrken, än våra Theatrars i vissa afseenden jemngoda värde med de bättre i Europa. Jag kan icke föreställa mig såsom en möjlighet, att en Hufvudstad, med det anseende som Stockholm, skulle i vår tid kunna finnas, utan att äga en Theater, som räknade rang och värde bland andra Länders.
— Falkonärmästaren C. von Hani 348: 8- Hof - Jägmästaren von Gripenstedt 100: — Hof-jägare G. von Harn 208: 43* Hof-Tmmpetaren J. G. Jäger 76: 32. Kammarhussaren C. Ohman 100: — inköparen J■ C Carloander too' — 6. >. Tiais ant 200: —■ — Ekonomipskrifvaren Backman 150: — T>e sorn af Konung GUSTAF ien IH-djes HandCassa njutit Löner, Pensioner och Gratialer. Presidenten m. mA. K. Edelerantz 300: Hof-Junkaren W. von Ro stnhiim 200: Kammartjänaren S. Tapillon 83: 16. — S. Remy 200: Kammar - Lakeyen C. G. Brandström IQO: — —< Hof-Secretéraren L. Hjorts herg i55 26. 8> Grefvinnan Cederhielm född Sten: ock 100: Spetslagerskan A. Carlberg 61: —• — De som af f. d. Konung GUSTAF ADOLPHS Hand-Cassa undfdlt Pensioner, Arfvaden och Gratialer. Öfverste Lieutenanten J. M. Nordencreutz 166 Capitain Odelstjemas Barn 166 Bibliothekarien Stridsberg 366 r> Krigs-Rädet 0. Ahlström 16G Lif . Gardes församlingens Kyrko-Råd 2.44: — Hof - ]unkaren W, von Rosenholm aoo:~ Jungfru A. Nordstedt 6b: 32, — Fröken A• B. Roos 60: —• — Enkan L.
Rörande de närmare stadganden, som äro nödvändiga vid de i 39, 40 och 41 §§ anförda tillfällen, föreslår Konungen för nästa Storthing i Norrige och Riksdag i Sverige, en Lag, byggd på grundsatsen om fullkomlig jemlikbet begge Rikena emellan. 46 §. Underlåta vederbörande att i öfverensstämmelse med §§ 39 och 41 strax sammankalla Storthinget, då åligger det Höjeste Rätt, som en ovilkorlig pligt, att, så snart fyra veckor förlupit, föranstalta om sammankallandet.” Då alltså Stats-Rådet, enligt svenska grundlagen, vid Konungens sjukdom eller bortresa, först efter ett års förlopp är förbundet att sammankalla representationen, skall sammankallandet enligt den Norrska ske genast, åtminstone inom fyra veckor. Af ofvannämnde §§ i Norrska grundlagen, voro §§ 34—42 bland dem, på hvilka Kongl. Maj:t såsom här ofvan är uppgifvet, särskildt fäste Svenska Ständernas uppmärksamhet. Konslilutions-Ulskottet yttrade om dem, att de voro af egenskap, att såsom en omedelbar följd af bägge rikenas förening, utan rubbning af våra grundförfattningar böra medgifvas. Ständerne gjorde härvid ingen anmärkning. Då de alltså vid begagnande af Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 46. 7 den deni af Konungen vid Norrska grundlagens stadfästelse den 4 November 1814 förbehållna rätt, icke yrkat någon förändring uti nyssanförde §§, så svnas ock Svenska Ständerna derigenom förbundit Svenska Folket att i denna del, med erkännande af Norrska grundlagens giltighet så länge föreningen med Norrige varar, anse sin egen för li vilande. Det torde af det anförda befinnas klart, att hvarken den särskilda Svenska, eller den internationela Svensk-Norrska lagstiftningen fordrar, att i det fall, som nu inträffat, Lnterims-Regeringen skall ett år hafva fört riksstyrelsen innan framställning må tili Rikets Ständer göras om ett annat sätt för styrelsens förande, samt innan Rikets Ständer må en dylik fråga till öfverläggning och afgörande företaga. Konstitulions-Utskottet anser derföre nu intet hinder möta, att till pröfning upplaga Kongl. Majlis
Af 1852, 1854 års dito, 3,333 R:dr 16 sk. årligen, till aflöning m. fl. utgifter vid Carlskrona skeppsbyggeri-institut 3,399: 23. — 3,399: 23 » anslaget, 84,625 ll:dr, för Wisby hamnbyggnads fullbordande 28,208: 16. — 14,104: 8 » dito, 22,533 R:dr 16 sk., för hamnanläggning vid Engelholm och Rönne ås upprensning 5,633: 16. (Utbetaldes i April och Juli 1856.) » dito, 35,386 R:dr, för hamnbyggnaden vid Kalmar 5,386: 2,386: — » dito, 50,000 R:dr, för dito vid Hjo 16,666: 32. (Utbetaldes i Augusti 1855.) » dito, 65,000 R:dr, för kanaloch slussanläggning mellan Philipstad och Sjöändans lastageplats i Vermland 10,833: 16. — 10,833: 16 (Utbetaldes i Mars och Juli 1857.) » dito, 8,000 Il:dr, för en kanal genom Tjufholmssundet vid farleden till Luleå . 2,666: 32. 1,333: 16 » dito, 10,700 R:dr, för Ljusne elfs upprensning mellan sjöarne Or och Varpen 1,783: 16.
Emellertid äro, i följd af så beskaffade bestämmelser från delagtighet i de Communala angelägenheterne uteslutne flerfalldiga medlemmar, som borde vara dertill berättigade, till följd af sin ställning i samhället; och då, ge - 972 Expeditions-Utskoltets Förslag till lind. Skrifvelse> IV.-o 4oo. norn Författningar i senare tider, föreskrifter blifvit gifna om ett vidsträcktare deltagande i kostnaden för de Communala beliofven, bar det likväl icke blifvit stadgadt, efter hvad grund sådant deltagande skall beräknas, hvaraf följden varit, alt tillämpningen af dessa Författningar kanske på de liesta ställen alldeles uteblifvit. Ett stadgande härom är af så mycket mera vigt, som det utgör en grundbeslämmelse för sammansättningen af Socknestämman, då hvars och ens delagtighet i dess förhandlingar och beslut hufvudsakligen måste afmätas efter hans delagtighet i de angelägenheter, som afhandlas. Härvid bör likväl icke förbises, att, sådane de Communala angelägenheterne hittills visat sig, måste de anses hufvudsakligen och allmännast, serdeles å landet, vara förenade med innehafvandet af faslighet. För dem, som derförutan vistas inom ett samhälle, är verkan af de anstallter, som vidtagas, beroende af vistelsens mer eller mindre långvarighet och derigenom, i många fall, snart öfvergående. Dessa anstalter kunna således icke för dem vara af samma vigt, som för fastighets-innehafvarne, hvilka dervid måste taga i betragtande ett för framtiden varagtigt bestående förhållande. Derföre anse Rikets Ständer, att fastigheterna böra fortfarande utgöra den hufvudsakiiga grunden för delagtighet i de Communala angelägenheterne.
November, hafva Riks-stånden, i anledning af Utskottets Ut låtande N:o 23, öfver de inom samtlige Riks-stånden framställda anmärkningar vid Utskottets under N:o 15 afgifna Betänkande, med förslag till ett förändradt myntsystem, stannat uti följande beslut, nemligen: A) Ridderskapet och Adeln. l:o. Den af Utskottet förnyade framställning om införande af ett ordnadt och bestämdt myntsystem ansågs icke erfordra någon åtgärd. 2:o. Utskottets gjorda hemställan, att frågan om decimal-systemets antagande i Rikets mynt och penningar och penninge-förhållanden måtte få förfalla, blef af Ridderskapet och Adeln afslagen. 3.o. Det af Utskottet, rörande benämningen af nuvarande Riksdaler Silfver-specie, gjorde tillstyrkande blef icke bifallet, utan beslöts, att nu varande Riksdaler Silfver-specie må under denna benämning fortfarande bibehållas. 4:o. I fråga om Utskottets förnyade förslag, angående räkne-enhetens värde, beslöts, att räkne-enheten må bestämmas till ett värde, sorn motsvarar 'fs Riksdaler Silfver-specie, eller 24 skillingar Riksgälds. 6 Banco-Utskoltets Memorial, N\o 3y. 5:o. Utskottets förnyade hemställan, rörande den nya räkne-enhetens benämning, blef af Ridderskapet och Adeln afslagen; hvaremot beslöts, att denna räkne-enhet må kallas krona. 6:0. Afslogs jemväl hvad Utskottet, i afseende på räkne-enhetens indelning, tillstyrkt, och beslöts deremot, att den nya räkne-enheten skulle indelas i 100 lika delar och hvarje sådan del kallas styfver. 7:o.
Med afslag å Utskottets i mom. litt. f gjorda hemställan, hlef hvad Kongl. Maj:t i afseende å inrättande af tre skärgårds-flottans marinbataljoner äskat och föreslagit utaf Ridderskapet och Adeln beviljadt och bifallet; till följd hvaraf Kongl. Maj:t uti 22:dra punkten af Stals-Utskottets Utlåtande N:o U4, upptagna förslag angående öfverflyttuing från fjerde till femte Hufvud,titeln af anslagen till Hallands Infanteri-bataljon och Wester-Norrlands Bevärings-bataljon, m. m., hvars pröfning, i enlighet med Utskottets uti ofvannämnda punkt gjorda hemställan, uppskjutits, af Ridderskapet och Adeln nu jemväl gillades. Utskottets framställning uti mom. litt. i bifölls, under erinran om iakttagande al de förändringar, i afseende å summorna, som påkallades utål Ridderskapet och Adelns vid föredragningen af mom. litt. f fattade beslut. 3:dje, lule, 5:te och 6:te punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 7:de punkten. Utskottets hemställan bifölls, utom i hvad den rörde beskaffenheten af det tillstyrkta anslaget till gemenskapens vid Flottans korpser natura-underhåll, hvilket anslag anvisades såsom lorslags-anslag. 8:de och 9:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 10:de punkten. Lades lill handlingarna. ii:to punkten. Utskottets hemställan bifölls. Bik. lill R. St. Utskottets hemställan bifölls, nied förbehåll om vidtagande af de rättelser i afseende å summorna, sorn af lUdderskapet och Adelns från Utskottets förslag afvikande beslut påkallades. i3:de punkten.
Utlåtande N.o 114• Utskottet Herr Bååths framställning icke böra till nSgon Rikets Höglofl. Ständers åtgärd föranleda. Hvilket dock, jemte en Ledamots serskilda mening, till Rikets Höglofl. Ständers egel afgörande vördsamt hemställes. Stockholm den 20 Augusti 1834» Reservation: af Herr Domprosten Doctor Lidman: ”De facta den värde Motionairen anfört, de åsigter han sjelf i sin motion och Utskottet i detta sitt Betänkande velat göra gällande, bevisa nogsamt, att lagstadgandet i 2 Sect. 1 Cap. 1 § Kongl. Skol-Ordningen lärer behöfva förtydligas. Med åberopande af nyssnämnde §. hafva Dom-Capitien i allmänhet ansett Stiftets Nybyggnads-Cassa uteslutande böra användas för Stiftets Gymnasium eller högre Lärdomsskola; då Herr Bååth på samma §. stödjer sitt yrkande: alt hvarje stad inom Stiftet är berättigad att, vid förefallande skolhusbyggnad och reparationer, af Cassan erhålla bidrag och understöd: och Utskottet sin åsigt, alt denna rätt till allmänt biträde är inskränkt till släderne med Lärdoms-Skolor. Skulle Utskottets, och ännu mer, skulle Motionairens tolkning af Lagen vara den rätta, och Dom-Capitlen vid Lagens tillämpning misstagit sig, följer oundvijiligen: alt Staten, som under den successiva öfvergången af slädernes pedagogien till Apologistoch Lancaster-Skolor, slutat med att befria Communerne från underhållet af deras egna barns lärare, i och med detsamma äfven åtagit sig underhållet och nybyggandet af omkring ett hundrade Skolhus; och att Rikets Höglofl. Ständer således lära böra vara betänkte på, alt med minst 5o,ooo R:dr Banco årligen öka anslagen å 1 o:de Hufvud-Titeln, enär de till Gymnasierna och Skolhusen nu förevarande byggnadsmedel hittills icke varit till räck lige alt, som sig bör, undei hålla ett enda Gymnasium och ett enda Skolhus i hvarje Stift. O111 än Rikets Höglofl.
Det kan visserligen vara en möjlighet, att en del domare så hafva tolkat lagen; men denna del af domarecorpsen måste dock vara obetydlig. Den erfarenhet jag äger om detta förhållande har deremot gifvit mig den fasta öfvertygelse, att domare betrakta allt hvad som en omyn - Ilo Den 5 Februari c. m. dig äger, denne må hafva åtkommit det genom arf, testamente^ gåfva eller på hvad sätt som helst, såsom varande af natur alt böra äga förmånsrätt. Jag har sjelf uti en tvist emellan borgenärer vunnit en sådan rättegång, der den aflidnes dotter vunnit ett testamente, ehuru man, just på grund deraf att ordalagen i 8 § 17 cap. Handelsbm icke tala om annat, än arf, sökte bestrida henne förmånsrätt. Jag skulle kunna anföra flera sådana exempel. Det skäl, som den nåd. propos. i detta fall innehåller, blifver således icke af beskaffenhet att böra verka till lagens uppbäfvande. Man har likaledes sagt, att flera personer genom dessa lysta förmånsrätter blifva utestängda från de förmåner, som lån ur allmänna cassör med låg ränta medföra. För min del skulle jag tro, att sådane händelser jemväl höra till sällsynlheterne. Om en person, som innehar förmynderskap äger någon förmögenhet, och derjemte någon credit, så i händelse han skulle vilja förskaffa sig ett fördelaktigt lån på den egendom han innehar, tror jag det icke blifver särdeles svårt för honom att kunna för tillfället blifva qvitt förmynderskapet och sålunda bereda sig denna förmån; kommandes det sedermera att bero af den omyndiges flander att tillse, huruvida samme person, efter erhållande af det omtalade fördelaktiga länet, må anses vederhäftig att återtaga det af honom afträdda förmynderskapet. I allt fall står det fast, att under alla omständigheter är den omyndiges rätt . genom nuvar. lagstadganden bäst skyddad. Den, som utlånar sina penningar och är myndig, kan förese sin rätt; honom är öppet lemnadt och lian äger medel i sina bänder att kunna förse sig med ali möjlig och nödig säkerhet, och jag är öfvertygad derom, att han äfven i della fall kan vinna sitt ändamål.
Med orden "i den ordning förut nämndt är" kunde ej förstas annat än alla i de föregående 88 anförda observanda tvid bewillningen, hwadan ock en närmare förklaring deraf ansägs fullkomligen öfwerflödig. 8 95. Att bland de här nämnde ZZ äfwen 92 8 mätte intagas. Redan ivid besmarandet af Refpective NiksStändens anmärkningar tvid Riksdags-Ordningen hade Utskottet sökt upplysa, att det i 92 8 omrörde fall af Konungs fortfarande sjuklighet icke more bland de klart bestämda, i hwilka Riksdags-kallelse enligt 95 Z utfärdas. Lx vrotocollis. Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Conftitutions-Utflotts Protccoll den 15 Februarii 1810. S. D. Till ConstitutionS-Utfkottet hade Riksdagsmannen frän Carlskoga Härad P. Oxelberg ingifwit ett Memorial, hwaraf han, enligt Hcderwärda Bondc-Ständets ätecknade beslut under den 11 sistlidne Jannarii, wunnit tillåtelse att anmäla de delar, som kunde anses tillhöra Utskottets upptagande. Expeditioner till Motionairer. 693 Sedan Memorialet, hwilket, emot tydlig föreskrift, befanns, utan allt urskiljande af ämnen, wara in extcnso aflcinnadt, nu blifwit uppläst, och Utskottet fokt utröna, huruwida nägra anförde omständigheter kunde höra till dest befattning, ansäg Utskottet wäl en eller annan punct af Memorialet pä wisst sätt äsvfta förändringar i Constitntionen, men ingen framställd i den lagliga och bestämda form, att Utskottet derom borde i öfwcrläggning inga. Med mycken anledning förmodade äfwen Utskottet, att om de »verkligt Constitutionella frägorna blifwit i föreskrifwen ordning afsöndrade, hade Utskottet sannolikt ej fatt del af detta Memorial.
Jag medgifver, att det vid första påseendet synes besynnerligt, att dömraa en person för ett brott, som han ej begått. Dock utbeder jag mig få fästa uppmärksamheten deruppå, att lagen redan uti i3 Cap. 5 §. MissgerningsBalken antagit denna princip, då den förklarat, att den som bekänner på sig falskeligen, att lian sådan gerning gjort, som dödsstraff förtjenar, skall dömmas till urbota straff, ända till och med högsta kroppsplikt. Utskottet hade först ämnat föreslå endast en förändring i denna §., syftande derhän, att den äfven kunde lämpas till alla falska bekännelser; men derigenom hade inträffat, att urbota straff skolat följa på all falsk bekännelse, och dervid gjorde Utskottet sig Den 3o Mars e. in. den invändning, att då det sannolikt alltid skulle blifva en häcktad persons intresse, att slippa ut ur häcktet, samt att, för att undgå högt straff, bekänna på sig brott af den ringaste beskaffenhet, som snatteri eller den ringaste graden stöld, skulle för bekännelsen af ett brott, derå, enligt våra lagar, endast böter följa, efter den pricipen hafva följt en större straffbestämmelse för det diktade brottet, än som egt rum, om han begått brottet. Utskottet fann, att en sådan straffbestämmelse icke kunde föreslås. Detta torde få gälla till vederläggning af Grefve Posses anförande. Det torde äfven få gälla till vederläggning af lavad flere Domstolar och äfven Högsta Domstolen, någon gång antagit, att ålägga urbota straff för bekännelser af brott, som ej äro af urbota natur. Frågan är således bär, om för ett sådant fall straff skall bestämmas, eller ej. Jag tror att syftningen är god, så väl af motionen, som af Utskottets Betänkande. Deraf skulle följa, att ingen bekände på sig något brott, som han ej begått, då han ser ett så svårt ansvar derå. Men jag får förklara, att, ehuru jag hyser denna öfvertygelse, är jag ej så förmäten, att jag vill tro mig kunna verka på Ridderskapets och Adelns beslut.
Hr -von Hartmansdorff begärde votering. 154 Den 8 Juli f. m. Uplästes till justering och godkändes en sålydande voter:spropos. : Den som bifaller Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ns förslag, att nu gällande foten må fastställas såsom enhet för längdmåttet, samt att indelningen för samma mått må blifva följande: 1 ref fördelas i 10 stänger 1 stång i 10 fot 1 fot i 10 tum 1 tum i 10 linier röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot Utsk:ns ofvanberörda förslag gjorde anmärkmr föranleda till återremiss. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 37. Nej — 11. Fortsättningen af förevande måls pröfning upskjöts till eftermiddagens plenum. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåt:n och Mern., nemi. från Bevillnings-Utskottet: N:o 15, i anledn. af erhållen återremiss i vissa delar af Betänk. N:o 3, ang:de tullbevillningen; N:o 16, i anledn. af Riks-St:ns olika beslut, ang:de tullbevillningen; Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottet: N:o 107, i ani. af väckt motion om utverkande af förklaring utaf Kongl. Br. d. 1 Juni 1854, uti hvad det rörer ansvarspåföljden för bränvins tillverkning å Söndag; samt Serskildta Utskottet: N:o 11, i ani. af återremiss af Utsk:s Betänk. N:o 8, med förslag till förordning, ang:d vilkoren för bränvins tillverkning. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | lill 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för d. 27:de sistl. April f. m.
Lönnberg (motionen N:o 379) väckt förslag om en sådan förändrad redaktion af dessa stadganden, att den befarade utsträckningen af undantagen äfven till fastighetsegare mätte förebyggas. Bevillninjs-Vtskottets Betänkande J\fit 9. 15 Ehuru författningens mening nu är den, att bevillningen för inkomst af kapital eller arbete skall helt och hållet särskiljas från fastighetsbevillningen och stadgandet i § 8 således tillämpas utan afseende på den omständighet att den skattskyldige tillika kan innehafva fastighet, har Utskottet likväl funnit det vara af rättvisa och billighet påkalladt, att en förändring sker i den af motionärerne antydda syftning, hvadan Utskottet åt ifrågavarande stadgande sökt gifva en för ändamålet afpassad lydelse; hemställande Utskottet att berörda förändring må af Rikets Ständer godkännas. 1 sammanhang med förestående fråga har af Riksdagsfullmägtigen Mengel uppmärksamheten blifvit fästad jemväl derpå att författningen icke bestämdt angifver huruvida man och hustru, då de drifva särskilda yrken och deraf ega inkomster, hvilka ej för hvar och en, men väl sammanräknade uppgå till 400 R:dr eller öfverstiga 1,800 R:dr, böra fä tillgodonjuta frihet från bevillning för det hela eller någon del deraf; och ehuru, efter motionärens förmenande, all tvekan i detta fall borde vara undanröjd, om man toge i betraktande de vid sednaste riksdag anförda motiver för den i § 8 stadgade befrielse och lindring, borde dock, pä det lagstadgandet måtte vara fullt klart, detsamma i det anmärkta hänseendet förtydligas. Bland de flera olika förslag, som vid sednaste riksdag utgjorde föremål för Rikets Ständers pröfning viri behandling af frågan om lindring i bevillningen för dem, som icke egde större inkomster än som oundgängligen erfordras till fyllande af de nödvändigaste lefnadsbehofven, förekom äfven det, som i motionärens fram ■ ställning nu afses, elier att äkta makar skulle få åtnjuta en något större lindring än personer, som icke befinna sig i äktenskap: men detta förslag lyckades icke vinna Rikets Ständers godkännande.
Att den Domstol eller Domhafvande, som erhållit en dylik underrättelse 'genast bör lemna besked åt deri Domstol, som meddelat underrättelsen, eller ä Landet åt Domhafvande!), orri densammas behöriga iriregistreraridö, Samt att Form vndarc-forördnandet ej utlemnäs förr äri ett sådant besked erhållits; Att då någon utriämries till uppbördsman, Kyrkö- eller FaltighusFörståndare eller annan dylik befattning, anmälan derom hos haris Förum Domicilii på enahanda sätt och inom lika tid alltid bör göras af det Ämbetsverk eller deri Corporation, som utfärdar Fullmakt eller förordnande på något så beskaffad! uppdrag. Att den, sorn förrattar Bouppteckning, i Sterbhus, der Fader, såsom sine barns Förmyndare till vård och förvaltning emottager någon deln tillhörig Iig2 LtigVtskotieti Setånkanden. egendom , ber sådant till Fadrens Fovuttl Domicilii för inteckning i ofvanberördö Register inberätta, och den Domstol, till hvilken Bouppteckningen i oleinrias, ega att tillse, det bevis öfver verkställigheten delaf densamma åtföljer. Kommande uti intet af ofvannämnde fall förmånsrätten att beräknas längre, än ifrån den dag inregistreringen skett hos Domstolen eller Domhafvanaén i den ort Förmyndaren* Uppbördsmannen eller Fadren är boende. Alt för öfrigt, i anseende till möjligt ombyte af hemvist, de bevis 0111 frihet från Förvaltning af barnaarf och andra förmånsrätt egande medel, som en Lånsökande ifrån Q i sitt Forum Domicilii företer, äfven böra upplysa huruvida han från uppnådd laga ålder varit beständigt boende under samma Domstols jurisdiction, och i annat fall lika bevis af honom anskaffas, jemnväl från den eller de andre