Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 6 Augusti f m. ler, och att lian har byggnader att göra på sina egendomar; da frågar jag, Iivari gör lian klokast, antingen att genom utpressningar hos sina bönder, arrendatorer etc. skaffa sig medel till dessa byggnader, eller att upptaga ett lån och till ränta samt amortering använda dessa 5ooo r:dr. På detta sätt och under den supposition, jag gjort, tror jag, att samma principer gälla för statens och den enskildes hushållning. Det har anförts, att Representationen icke har samma medel till controll, eller samma garanti för användandet af de capitaler, som erhallas genom lån, som i afseende på de capitaler, hvilka uppkomma genom skatterna. Jag skall gerna medgifva, att jag haft orätt; men förut hörman bevisa, i hvad fall controllen icke är lika stor. Det har blifvit sagdt, att innehafvarne af de fondpapper-, som blifvit utgifna för statslån, skulle önska att kunna uppsäga slaten och uppbära sitt capital. Äfven häruti skulle jag gerna erkänna mitt misstag, om det vore mig möjligt, då detta påstående står i strid med den erfarenhet, som man förvärfva t i de länder, der ett sådant system finnes. Jag kan bevisa min sats. Norrige hade 2:ne statslån, det ena till 6 och det andra till 5 proc. Det förra betalades genom utlottning 2.'ne gånger om året, det senare endast en gång. Hvad hände? Statslånet till 6 proc., som hade 2.:ne utlottningar, stod alltid lägre, än det till 5 proc., ty ingen ville blifva betald. Det är börsen, som är rätta stället för dessa pappers remboursering. På samma sätt har förhållandet varit i Frankrike. Det är bekant hvilket motstånd väcktes, då Vi 1 leie ville remboursera 5 proctslånen, och att man sökte bevisa, att han ej hade rättighet dertill.
BoudeEländen walt nya Fullmäktige. ' Grefwe biörnt-1- ansgg detta bcsiut troligen medföra otc Fullmä lige gm^st nediadc si„ vcfuitnmg. Friherre I^ilje-ncrsnt^, soksi) Willelm, med flera inwände ott bestu el ej lunehälllt nägot som dertill owillkorlrgen sörm-leder. Herr Grcfwen oc!) LandMurrfkalken will^ allenast upplys-rngSwis nä.: >> :, alt BorgareSrändtts Taleman hos KonglM l:t förklaradr, att BorgareStändel an »>l sitt btstuk w«ra al den bejkaffenhet, vtt deras Full . akt.ge ej wid sin befattning kunde torrfura, och akt Sränoei derföre bcsiutat att den sö-jande dagen Ma »lytt wal Friherre 8 »eI von kloilstoin: Borgareoch BsndeStänden halma blott sörkloral Fullmäktige fikt misiMe, men alldelrg icke <-kt de wöro C kändms förtroende förlustig?. I fötze deras när Ridder - Den 27 Januarit. ro6r derskapet och Adeln instämt i deras beslut, woreicke eller Deras Fullmäglige förtroendet förlustige, utan kunde till och med, om Ständet sä behagade, äter inwäijas: tör öfrigt wvre det, som de öfrige Ständens Talemän förklarad! grundat pä de serskilda principer drtza Ständen 'följt, men lunde Icke tjena till rättesnöre för Ridderskap^ och Adelns uppförande. Friherre Lellerllröm, ssscob.
Det var ett blekt, tunt ansigte, med en hy som syntes genomskinligt fin; en hög panna, der ådrorna skymtade under huden, – en egendomligt naken panna, som man finner den hos dem som börjat bli skalliga. Det svarta håret var glest, kammadt ned i pannan och kortklippt. Öfverläppen skuggades af ett tunt, krusigt fjun, och munnen hade smala saftröda läppar, liknande två långa penseldrag. Han var klädd i en onaturligt lång rock, knäppt ända upp till hakan; och den kom det smärta, smidigt kraftlösa hos hans figur att ännu mer falla i ögonen. Han försvann i denna rock, hvars ärmar hängde ut på händerna. »Jag kan knappt fatta att Börje är gift. – Han hade en vek stämma, som äfven i dessa likgiltiga ord lade en sorgsen timbre, och han talade med en obestämd liten brytning, hvilken åt allt hvad han sade gaf ett egendomligt behag. – »Jag hade inte den ringaste aning om hans giftermål, när jag kom hem. Det var hans mor som sade mig det ... Och jag, som kommit för att göra anspråk på alla mina gamla rättigheter öfver honom!» »Rättigheter? Jo, Börje, det här låter ljust för mig!» Alla hade tagit plats. »För all del rusta er inte till strid», skrattade främlingen, »jag föreslår en fredlig liten delning. Att ni tar honom alldeles ifrån mig skall jag aldrigtillåta.» »Vi skola se till hvad som är att göra.» »Ja, och bland fredsvilkoren inskjuter jag, att ni skall försöka tycka så lite illa om mig som möjligt. Ty hvem vet hur det skulle kunna gå om stormakten Börje kom under ett visst diplomatiskt litet tryck.» »Elakheter midt under fredsunderhandlingarne! Ni är då ingen diplomat, ni!» »Vi få se. Så litet illa som möjligt – således. Är det öfverenskommet?» »Så bra som möjligt. Ja.» –De skakade skrattande hand med hvarandra, medan Börje satt och myste i sitt svarta skägg. »Det är märkvärdigt, Pål; jag tycker du ser yngre ut än när jag såg dig sist», sade han. »Ja. Jag måtte ha kommit öfver något Idunas äpple utan att ha aning om det.
Namnen på dess * våra gemensamma fiender, äro kanske ej af Iduns lärarinnor kända, hvarför de här nedan för fullständighttens skull ju kunna upptecknas. V i hafva då: - 1- Kkdesmalen, » Tinea Sarcitella ». Bokmalen, » Locus pulsatoru.s ». Tapetmalen, » Tir.ea tapzella ». Fjädermalen, » Tinea crinella » och 5. Kornmalen, » Tinea granella ». Alla vålla de stor skada på de af dem utsedda skördefälten. Det är således ej endast vår » vintergarderob » vi böra förvara, utan mycket annat ock. I allmänhet är man ganska lugn under den kalla årstiden och tror sig vara väl bevarad för mal, därför att man ej » ser till någon ». Det är dock ett Btort misstag. Malarne lefva, som man vet, i rörlika hylsor, hvilka de konstförfaret tillverka, utan » vederbörligt tillstånd », af allehanda ämnen, såssm kläder, möbler, böcker, pelsvaror, mattor, ja till och med i våra härliga blommor intränga de, beröfva knoppen dess blad och växtstjälkarne dess märg. De anlägga slingrande gångar mellan bladens epidermisytor och kunna således omintetgöra » glädjens blomster:). Därför måste vi ständigt vara på vår vakt. Låtom oss lufta, borsta och damma såväl vår bostad, som ock våra kläder, bohag m. m. V i behöfva därför ej få » städfeber » eller göra otrefiigt och stökigt i våra hem. En eller två dagar i månaden kan man väl offra till extra vård af så dyrbara saker, som. dem målen åtrår. Genomses ett rum i sender i våningen, så behöfver man hvarken förta sig själf ej heller öfveranstränga sitt biträde. Det glädjande resultat, som visar sig vid vårrengöringen, i det att intet enda malhål finnes hvarken på kläder eller andra persedlar, är belöning nog för det lilla besväret.
Men Manasse föllo tio snöre till, förutan det landet Gilead och Basan, som på hinsidon Jordan ligger. Ty Manasse döttrar togo arfvedel med hans söner; och det landet Gilead kom de andra Manasse barn till. Och Manasse gränsa var ifrån Asser till Michmethath, som ligger för Sechem, och går ut på högra handena intill dem af EnTappuah. Ty det landet Tappuah kom Manasse till, och är Manasse gränsa invid Ephraims barn. Sedan går hon neder till NahalKana söderut till bäckstäderna, hvilka Ephraim tillhöra ibland Manasse städer; men ifrå nordan är Manasse gränsa inpå bäcken, och går ut i hafvet; Ephraims söderut, och Manasse norrut, och hafvet är hans landamäre, och stöter inpå Asser ifrå nordan, och inpå Isaschar ifrån östan. Så hade nu Manasse ibland Isaschar och Asser, BethSean och dess döttrar, Jibleam och dess döttrar, och dem i Dor och dess döttrar, och dem i Endor och dess döttrar, och dem i Thaanach och dess döttrar, och dem i Megiddo och dess döttrar, och tredje delen Naphet. Och Manasse barn kunde icke intaga de städer; utan de Cananeer begynte till att bo i dessa landena. Men då Israels barn vordo mägtige, gjorde de de Cananeer skattskyldiga, och fördrefvo dem icke. Då talade Josephs barn till Josua, och sade: Hvi hafver du icke gifvit mig mer än en lott, och ett snöre af arfvedelenom, och jag är dock ett mycket folk, såsom Herren hafver välsignat mig? Då sade Josua till dem: Efter du äst ett mycket folk, så gack upp i skogen, och rödj dig der rum uti de Phereseers och Resars land, efter Ephraims berg är dig för trångt. Då sade Josephs barn: Berget kunne vi icke få; ty de Cananeer bruka alle jernvagnar, som i de landena Emek bo, när hvilko ligger BethSean och dess döttrar, och Jisreel i Emek.
219 Den lyder sålunda: ”E K. M. liar täckts infordra wilt tind. utlåt, i anledn. af R. H. St:s StatsUtsk:s till Hofcancellérs-embetft framställda begäran alt erhålla kännedom rör:de användandet, för år 18 >7, till deras hufvudsummor under titlarna af de till cabinetts-cassan anordnade, på auslaget för ministerstaten uppkomna besparingar (af Konungariket Norriges bidrag /jo,000 r:dr Norrsk specie) äfvensom utaf de ifrån extrautgiftsfonden till nämnda cassa utbetalta medel, på det Utsk. må komma i erfarenhet deraf, i hvad mån för cabineltscassans öfriga utgifter beviljandet af något anslag bör, i sammanhang med extra-statsregler:n, tagas i betraktande. Tili åtlydnad af denna E. K. M:s nåd. befallning får jag i und. afgifva följande upplysningar. De diplomatiska utgifterna kunna i allmänhet hänföras under tvänne hufvudafdelningar: bestämda och tillfälliga. Den första afdelningen utgöres af: 1:0 diplomatiske embetsoch tjenstemäns tractamenten; 2:0 de rappelerades pensioner.
I spetscn för g e ~ ~, d5 detsamma star den alhänrza tyska ~ i z n o f o r r n i ~ ~ hvilken, hon sanilats till möte i olika stader, Iielsats med vördnad af offentliga myndigheter och vanligen under samverkan med ortens mest framstSendc personer lagt grunden till lokalföreningar för praktisk tillampiiing af qvinnofrågans tcorier *. Till ctt sidant möte saiiimantradde föreiiiiigen i septciiibcr i Leipzig ocli firade då afveii sin zo: de h f c s t ". BLaiid förslag till öfvcrlaggningsamneii sagcs liafva uppstalts ett, hvilket likväl ansctts allt för braniinndc för att man skulle våga upptaga det på dagordningcii, ocli som visar, att qvinnofrågan i det tröga Tyskland på r18 punkt tagit den ytterligaste och nicst oroväckande form. Denna fraga lärer raiir~~ligc~a, genom upphetsande föredrag af c11 viss Fru Guillaunic-Schack, soni för detta andanial farit vida omkring i Syd-Tyskland, begapats som l o c t r för den qvinltga arbetsR / assm ntt kasta sig i social. de~nokratiens armar. ' Se hlrom * * Se Tidrkr. f. H~enimct, arg. 26, h. rid. 46 Något dylikt var kanske syftet med socialistchefen Bebels ofvannämnda bok; men att detta syfte så snart skulle n k, hade val ingen trott. Saken har väckt starkt ogillande och stor oro bland qvinnofrigans sansade vänner i Tyskland.
t) Er mage har blifvit bättre bufvudsakligast genom dieten, med hvilken Ni därför bör fortsätta. Upphör deremot med kamoinillteet och bry Er ej om någon svafvelsyrekur. Kailé bör Ni helst alldeles undvika. Hvila efter middagen, men sof icke. Tiden för uppstigandet på morgonen är ju lämplig. — På grund af eder bleksot bör Ni under några veckor taga något järnmedel (t. ex. 3 stycken Blaud ' s j&amp;rhpiUer 3 gånger dagligen eller ett glas pyrofosforsyradt järnvatten morgon och afton. En kur med järnmedel — om så behöfs, upprepad — är allt hvad Ni bör göra för det under 2) omnämnda. 3) Har intet att betyda. Elin. Se svar till Eva i n:r 3. Maja. Hvad som i sådana fall i allraäohet är att iakttaga, kan Ni se af svaret till En prenumerant 2) i n:r 6. Lämpligast torde i detta fall vara att hvarje kväll tills vidare taga en tesked sammansatt lakrispulver. Möjligen behöfvas toucheringar, och i sådant fall måste Ni besöka läkare. Öl bör Ni f. n. helst undvika. G. B. B. 1) Fukla 3 - 4 gånger dagligen — i synnerhet när detta påkommer — med en lösning af 1 del karbolsyra på 50 delar koncentrerad sprit och 50 delar borsyrclösning (militärpharmakopéns). Kännes detta för starkt, kan Ni späda ut blandningen med litet vanligt vatten. Eysa (?) Dälling. 1) Så vidt det är Eder möjligt, bör Ni låta öronläkare undersöka Er; utan undersökning är det nämligen omöjligt att säga, om dessa obehag bero på en öronsjukdom eller ej. 2) Tag på kvällen en promenad före måltiden och drick till denna en half butelj öl. Under en veckas tid bör Ni, kort innan Ni går och lägger Er, taga ett gram bromnatrium. Fru på landet. Då vi ej kunna veta, af hvad slag det onda var, för hvilket Ni behandlades af specialist, kunnna vi cj heller besvara eder fråga. — Er ålder gör i och för sig själf, att förväntningania ej fä ställas allt för högt. Magkatarren (och svagheten) har här vid lag mindre att betyda.
Pinna läänder eller golie män, att förmyndare äen omvmkg38 egenliom ej rätteligen förvaltat, anmälen <let lio8 Rätten; oell pröfve Rätten af 0M8tälllligketern3, om annan förmyndare förortlna8 mä. ^r omyndig till tle är kommen, att kgn8jelk linna kan, liet iHrmvittlaren ej val Kan8 egendom förval138; 8täntle oek konom fritt, att liet ko8 Rätten angifva." oek 2:o att till 7 § i 20 tlap. ^rids-kaiken göra ett «ä Ivdande tillägg: '^Kfträtle8 l'örmvndare8 egenäom till eoneur8, oek uppgifva lör katten, att kan förm)näei8ka^ innekafver; äligge Rätten att tillbe, tiel nv förmvntlare förordnad varder, oek namne, lier förordnandet af annan kätt gitvs8 8ksII, god man att lieil om)ndig68 rätt emedlertid kevaka. Rör förmvntlare, varén Kan8 arfvingar elier andre, 8om koet i värd kalva, pligtige att dödrdallet ulan dröj8- mäl ko8 Rätten anmäla; oek värden de den om>ndiga8 egendom oek rätt, tilldk88 annan förmyndare till8att varder." 8tst8-Rädet8 oek Rög8te Rom8tolen8 yttranden kifoga8 oek Rong!. Asaj:t körklifver kiket8 8tänder med ali Longi.
Jag har så mycket mindre kunnat göra någon antydan uti sådan syftning, sorn jag ganska villigt erkänner, att man kan under en sä lång tid som 3 år, uti en fråga sådan som denna, i någon mån ändra sin öfvertygelse, — ett förhållande, hvilket jag så mycket heldre vidgår, som jag icke känner, för egen del, någon tvekan att tillstå, att de uplysningar, som under denna tid kunnat inhemtas, den erfarenhet, som i frågan inom landet blifvit vunnen, till någon del ändrat åsigter, som jag sjelf för 3 år sedan ansåg rigtiga.. Då Gr. Mörner i öfrigt uttalat sin mening i form af reservation, enär Gr;n ansett att berörde åsigt icke skulle här komma att göra sig gällande, anser jag icke skäligt att längre uptaga R. o. Ad:s tid med att ingå uti någon vidare vederläggning utaf hvad Gr:n anfört. Mig återstår således endast att, med ani. af Hr Bildts sednaste yttrande, anmärka, att de ziffror, som efter en Fransysk förf. af den värde talaren upgåfvos, utvisade .inkomsten af de Fransyska jernvägarne under 4 upgifna år, hvilka år dock omfattade tiden för kriget mellan Frankrike och England å ena sidan samt Ryssland å. den andra, äfvensom den sista stora financiella krisen, hvilken skakade hela Europa. En hvar inser, att omnämnda förhållanden ovilkorligen haft betydligt inflytande på handel och rörelse i Frankrike. Härtill har ytterligare kommit det sista kriket i Italien. Att under sådana förhållanden inkomsten af jernvägarne skulle aftaga är ganska lätt förklarligt; och det hade sannerligen icke erfordrats en så stor statsekonomisk beräkning, som den Hr Bildt afgifvit, för att ådagalägga, att så skulle blifva händelsen. Vi se att inkomsten af jernvägarne redan år 1859 börjat stiga; och jag är förvissad att de Den 25 April f. m. Stil efterföljande åren skola i detta hänseende gifva ett ännu fördelaktigare resultat. Hr Bildt:
| S. 1,384,328 72 6,500 — 2,000 — 30,266 67 1,600 — I 10,000 —: 10,000 —j 750—| 734 28 1,063 — I 1,447,242(67 4 Transport högre lönetur, beräkna sig till godo jemväl det antal afslutade läse-år öfver fem, som de på sådant sätt tjenstgjort; och anvisas i följd häraf en summa af (utom Extra statsanslag; se Tab. Litt. D.) Tillsammans För ofvanstående totalutgift finnas nu följande tillgångar, nemligen: a) Riks-statens nuvarande anslag för elementar läroverken 1,132,509: 80. b) Årliga inkomsten af till läroverken do nerade medel m. m., enligt Kongl. Propositionen N;o 1 45,154: 95. Såsom nytt kontant anslag anvisas således Summa: Ånni. Elementar-läroverkens anslag i Riks-staten blifver således l:o. Nuvarande beloppet som ofvan 1,132,509: 80. och 2:o. Nya anvisningen dito 275,577: 92. J Tillhopa 1,408,087: 72. j Riksmynt. Hör till Stats-Utskottets Utlåtande, år 1862—1863, 6 Tabell öfver Hiks-statens Ecklesiastik* Departements-Chefen: Nuvarande beloppet Tillkommer: Hyres-ersättning Departementets Expedition: Nuvarande anslaget Tillkommer: till gratifikationer o. tjenstemän jemte vaktbe Riks-Arkivet Kongl. Bibliotheket Kleresi-Staten: 4å Penningar: Nuvarande beloppet Tillkommer: Löneförhöjning predikanten i Jörns försam Indelta Räntor såsom i 1861 Indelt spanmål: Nuvarande qvantum med värTillkommer: den presterskapet land anslagna Tionde-span23, 053 kubikfot 5 kannor, ä Oindelt spanmål: Nuvarande qvantum med värTillkommer:
Det är egentligen uti två hänseenden som (Jtsk:t funnit fullmägtiges förfarande hafva varit i strid mot gifna föreskrifter, nemi. deri, dels att fullmägtige utfärdat obligationer, hvilka icke innehålla förskrifning å visst kapital eller viss årlig ränta, och dels att hela..denna låne-operation skulle vara något til! lotteri hänförligt. Öfrige af revisorerne framställda anmärkningar hafva af Utsk:t uti förevarande Utlåt, ej ansetts böra upptagas. I fullmägtiges svar å Hrr revisorers anmärkning är anmärkningen om lotteri fullständigt besvarad, och jag har dervid ej något hufvudsakligt att tillägga. Icke allenast origtigt, utan äfven förvillande torde vara att till lotteri, uti dess med rätta förkastliga mening, hänföra allt, som sker genom lottdragning. Mycket måste då fördömas, som är i lag tillåtet, ja anbefaldt; jag tillåter mig erinra bland annat om amorterings-lånen, på längre tid upptagne af stater eller enskilde. Det är sannerligen icke likgiltigt för en innehafvare af en amorterings-obligation, hvilken han möjligen köpt för 90 proc. eller lägre pris, om han får den utlottad under någon af de första amorteringsåren eller sedermera. Lyckans hjul rullar ganska olika äfven för honom. Förhållandet med sistnämnde obligationer och premie-lånen är temligen enahanda; skillnaden består egentligen i räntan. Vid vanliga obligationer är räntan fix och betalas på bestämda tider; vid premie-lånen deremot är den obestämd och beror på utlottning, men kapitalet och någon ränta fås alltid tillbaka. Rörande derefter anmärkningen, att fullmägtige utfärdat förskrifningar, utan att utsätta »kapital» eller »viss årlig ränta,» hvilka ord finnas med kursiv stil i Utsk:ts Utlåt, utmärkte, skulle man af ett sådant förfarande kunna draga den slutsats, att samma ord återfinnas uti de af R. St:r för fullmägtige meddelade föreskrifter, men detta är dock ingalunda händelsen. I afseende å formen för dessa obligationer innehålla nemi. R. Stms föreskrifter att åt fullmägtige öfverlemnades att vid lånets afslutande bestämma:
Ånyo föredrogs PresteSlåndets den ij dennes e. m. på bordet lagde ProlocollsUtdrag, af den i5 nästföregående, innehållande inbjudning att instämma uti PresteStåndets beslut i anledning af Statsoch BevillningsUtskottens Utlåtande N:o ia5 rörande Curhus-afgiften m. m. Herr Tham, Wolrath: Jag får fråga, om icke ExpeditionsUtskoltets förslag till skrifvelse i denna fråga redan är uppsatt och justeradt, och i det fallet anhåller jag att denna inbjudning måtte läggas till handlingarne, hvarom jag äfven i annat fall anhåller, då Ridderskapet och Adeln redan afgjort denna fråga. Friherre Cederström, Jacob: Ifrågavarande mål kan icke expedieras förr än Stån - Den 8 Mais e. m. flen tagit sina beslut i anledning af PresteStåndels inbjudning. Herr af Billbergh, Joban Petter: Efter hvad jag kunnat inhemta af ProtocollsUtdraget, afser PresteStåndet, att få den ändring i Utskottets Betänkande, sorn i min reservation var föreslagen, hvilken egenteligen är, huruvida det må blifva öfverlemnadt till Länets deputerade, om och till hvilket belopp öfverskotten af curliusafgiften få användas till LänsLazaretterne. Det är för mycket discutteradt i detta hus rörande detta ämne, för att jag åter skulle upprepa detsamma, men jag anhåller att Bidderskapet och Adeln måtte förena sig med PresteStåndet. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Så vidt jag kunnat höra Protocolls-Utdraget, bar PresteStåndet ej anfört något skäl, som kunde beveka Ridderskapet och Adeln att frångå sitt beslut. De skäl Herr af Billbergh kan anföra häremot hafva vi redan förut bort. Jag tillstyrker, att Ridderskapet och Adeln förblifver vid sitt beslut. Herr Tham:
Genom nådigt bref af den 17 Mars 1854 har Kongl. Majit tillsatt ett serskildt General-krigs-kommissariat i och för förvaltningen och redovisningen af sådana kreditiv-medel, hvarmed kostnaderna för utomordentliga kommenderingar utur arméen och flottan äfvensom för anskaffningar och arbeten borde bestridas. Revisorerne, hvilka, jemlikt 1 §. af instruktionen den 17 April 1841, skola tillse, att dem i behörig ordning tillhandahållas afslutade räkenskaper för båda revisions-åren öfver alla medel, af hvad beskaffenhet som helst, som genom allmänna bidrag tillkommit, hafva följaktligen äfven infordrat räkenskaperna öfver de under revisions-åren för omförmälde ändamål af Krigs-kommissariatet uppburna kreditivmedel; men dervid har för Revisorerne blifvit uppgifvet, att dessa räkenskaper ännu icke äro afslutade; — hvadan någon annan redogörelse öfver nämnde medel icke varit för Revisorerne att tillgå, än 2:ne från Kongl. Krigs-kommissariatet aflemnade kassa-förslag öfver anvisade kreditiv-medel, från och med April månad 1854 till och med Juli månad innevarande år, hvilkas innehåll Revisorerne ansett sig böra här nedan meddela: Sammandrag af Kongl. General-krig s-kommissariatets till Kongl. Majit i un-, derdånighet ingifna Kassa-förslag öfver neutralitets-kreditivet, från och med April månad år 1854 till och med juli månad år 1857: Debet. Ordinarie uppbörd: Leverering från Kongl. Stats - kontoret af' kreditivet för upprätthållande af Rikets neutralitet, enligt Kongl, — 94 — brefvet den 17 Mars 1854, 2,500,000: Leverering från Kongl. Fförvaltningen af sjö-ärendena af anslaget till exersis med Kongl. Flottans bemanning, enligt Kongl, brefvet den 28 Mars 1854, 112,200: — - Extra ordinarie uppbörd: Arméen. För säljning s-medel:
I följd af Riksdagsordningen måste föredragningen bero på det sätt, hvarpå Utskotten insända sina Betänkanden, samt det sätt, hvarpå LandtMarskalken och Ståndens Talmän finna lämpe!igast att föredraga målen. Om ett vigtigt mål skall förekomma, och boktryckcrierne äro så upptagne, att de ej kunna trycka Betänkandet, så finner Utskottet lämpligt att inkomma med ett skrifvit exemplar. På samma sätt är det LandtMarskalken och Talmannen förbehållit att göra målen till öfverläggningsämnen och föredraga dem. Jag tror således, att ett beslut, fattadt af Ståndet i detta afseende, skulle strida emot Riksdagsordningen och våra föreskrifter, så vida det ej låter tänka sig, att icke alla göra hvad möjligt är för att befordra tryckning af de vanliga handlingarne. Vi böra erinra oss, att det beslut, som är fattadt om tryckningen, blott är till befordrande af skyndsamhet, men icke kan det föranleda någon ändring i Riksdagsordningen. Jag tror, att Motionen bör förfalla, och ser ej, till hvilket Utskott den skulle kunna remitteras. Herr Lefrén, JoJian Pehr: Då jag begärde ordet, var det för att yttra mig i samma anda som Herr Hjerta nu talat, och jag får således hlott förena mig med honom. Den 9 Junii f. ra. Herr Rosenqvist: I anledning af Herr Hjertås yttrade okunnighet, till hvilket Utskott min Motion skulle kunna remitteras, får jag upplysa, att det endast finnes ett, och detta enda är RiddarhusUtskottet. Jag kan ej föreställa mig något af Utskott behandladt mål, som kan fordra sådan skyndsamhet, att det icke kan ligga på bordet den korta tid jag föreslagit, innan det till discussion företages. Herr Cederschjöld , Pehr Gustaf: Fullkomligen instämmande uti hvad Herr Hjerta anfört, får jag blott citera de §§. i Riksdagsordningen, som tyckas lägga hinder i vägen för Motionen. Det står nemligen i 47 §• Riksdagsordningen, att målen skola föredragas i den ordning de , hvart slag för sig, inkommit; i 49 §• 2 momentet: