Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu då fråga är om utrikes handeln på Finland, som uppgår till millioner, talar man om talgljus; och tror sig dermed kunna affärda hela frågan. Men jag anhåller, att Ridderskapet och Ädeln icke måtte lemna D e 11 14 S e p l c rn b e r e. m. 1 luifvudsakqn ur sigte. Man har i allmänhet tyckt sig finna, alt de tractater, som i sednare tider blifvit afslutade om Finska handeln, haft för afsigt att gynna Stockholms stad, på bekostnad af våra egna landtman. Nu synes det ändteligen vara tid, att något litet afvika' från dessa åtgärder, för att bringa landet i ett flor, som någorlunda svarar emot det, hvari hufvudstaden sig befinner. Deremot har man icke anfört mera än en anmärkning af någon vigt, den nemligen att Finnarne hemta härifrån en mängd Colonial-varor, hvilkas belopp skulle motsvara, om icke öfverskjuta, det varuvärde, som hit införes. Men jag anhåller, att Ridderskapet och Adeln ville öfverväga, hvilketdera för Sverige är vigtigare, antingen att hafva en transito-handel med Finland, hvilken upphör i samma ögonblick vi råka i krig med Ryssland eller England, och att betala vårt smör med det jern, $om utföres till America, och betalas med Colonial-varor eller redbarheter, eller att genom ökade svårigheter vid den Finska handeln uppmuntra Boskapsskötseln i Sveriges landsorter, så att de hade afsättning, och hufvudstaden tillförsel, antingen vi voro i krig med Ryssland eller England, antingen vi kunde utskeppa jern och inskeppa Colonial-varor, eller icke. Mig synes så påtagligt, hvilketdera alternatif bör väljas, att jag måste anhålla om återremiss, i synnerhet som jag fästar mera aSa Den 14 September e. m. vigt vid innehållet af skälen emot ett Betänkande, än vid antalet af reservanter, sorn yttrat dem. Herr af Billbergh: Herr Munck af Rosensköld har trott mig hämta skäl till bifall å Betänkandet af reservantens ensamhet. Jag vill medgifva, att jag finnér någon analogi emellan detta och mitt förhållande, då frågan om Kongl. KammarRättens Domsrätt afhandlades.
Wissén skulle icke ha vågat lämna honom, om han icke vetat, att detta var enda sättet att få honom lugn. Han gick. Det blef tyst i rummet. Lampan, som flyttats till kanten af bordsskifvan, belyste nu den sjukes mörkröda, oroliga ansikte. Håret hängde i svettiga strimmor ner i pannan, ögonen voro slutna, men på läpparne spelade ett leende. Hans af febern uppjagade fantasi framkallade ljusa bilder för hans inre. Han drömde om allt hvad hans sangviniska temperament så ofta låtit honom hoppas, men som lifvet nekat honom, allt hvad hans själ häftigast åtrådde: rikedom, hälsa, njutning, vänskap, kärlek — lycka. För några ögonblick nådde han allt — i drömmen Utanför dörren tjöt vinden och pressade in hela drifvor af snö genom de söndriga takpannorna. På gatorna fladdrade gaslågorna matt genom luften, som var uppfyld af det rasande yrvädret. Vinden piskade flingorna rakt i ansiktet på vandraren, som med rockkragen uppslagen och händerna djupt instuckna i fickorna kom från postkontoret. Wissén gick med raska steg och var vid godt humör vid tanken på, hur trefligt de skulle få på rummet, sedan de köpt ved och fått varmt. Han skulle låta hämta mat, och de skulle äta tillsammans, ty han ville inte gå ifrån Hans, så dålig som han var och dess utom var det ett sådant hundväder, att inte fan själf kunde våga sig ut mer i kväll! Han klef uppför de välkända trapporna, gick med fasta steg öfver vinden, fastän där var beckmörkt, stampade af sig litet snö vid dörren och steg in. Dahlén spratt upp ur sina drömmar och sträckte häftigt sina händer mot brefvet, som var stort och försegladt med fem sigill. “Det är något slags adliga sigill“, anmärkte Wissén. “Jaså.“ Hans var riktigt obehaglig att se. I hans varma, svettiga ansikte voro nu båda de febermatta ögonen öpna, och de stirrade på brefvet med ett pinsamt, nervöst uttryck. Han bröt det med skälfvande händer, drog fram ett stort papper, letade i bottnen på kuvertet, om där icke möjligen kunde finnas något mer; vecklade så upp papperet och lät blicken falla därpå. I hans ansikte syntes icke ringaste förändring.
Ingen, som ej vill tillsluta ögonen för de svårigheter, mot hvilka regeringen vid detta ärendes behandling haft atl kämpa, kan, enligt mitt förmenande, billigtvis påstå, att landets fördelar dervid blifvit i något hänseende förbisedda. Har nu verkligen all den moderation, som legat inom möjlighetens område, blifvit iakttagen — och detta tror jag ej skall i ifrågavarande läll kunna af den fördomsfrie och uppmärksamme betraktaren förnekas — så bör ej den enskifte, som finnér sig i någon grad och för någon tid komma att lida af reformens genomförande, känna de uppoffringar tunga, hvilka för det helas väl pålordras. Eller skulle samma Ständer, som för lä veckor visade sig mägtiga af att, såsom ingen annan representation i verlden, låta serskilta företrädesrättigheter vika lör det allmänna bästa, nu anse för svåra de jemförelsevis obetydliga eftergifter, hvilka månända en och annan enskild medborgare skall, genom traktatens godkännande, nödgas göra, til! fromma för det stora hela, för ett gemensamt, älskadt fosterland. Om andra ej ega upplysning och frihetssinne nog att Den 7 Februari e. m. 399 fatta, hvad som är fäderneslandets verkliga båtnad — SverigesÅdel har visat och skall visa sig ega dem. Om andra låta förmå sig söka rubba den aktning och det förtroende, vår regering hos andra regeringar åtnjuter—SverigesÅdel skall ej förneka sin urgamla, fäderneärfda uppgift att vara thronens stöd. Såsom af hvad jag haft äran yttra tydligt framgår, vill jag med min röst understödja traktatens godkännande och dess godkännande utan det af Utskit föreslagna tillägg. Den förra delen af delta synes mig innebära ett ogillande af samma traktat, till hvilken Rikets Ständer tillstyrkas lemna sitt bifall — och detta står ju ej väl tillsammans. Hvad deremot tilläggets sednare moment vidkommer, förefaller detta hafva bättre skäl för sig. Man kan ej neka, att regeringen, genom att låta traktaten träda i verket före dess öfverlemnande till Ständerna, på dem lågt ett visst band.
Stats-Ekonomi, angående inrättande af en profession deri vid Upsala Universitet; motion af Grefve Henning Adolf Taube: se Motioner. — S — 239 Stats-Kontoret, angående ersättning för sådana af nämnde verk förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka stats-anslag ej blifvit af Rikets Ständer beviljade: B. X. 247, 282, A." 282; E. XI. 115 Stats-lånefondens medel, angående förslag till vissa förändrade föreskrifter rörande förvaltningen och utlåningen deraf: B. IV. 48, 174, 294, A. 294, 298 299, 304, 305; E. V. 242 Stats-obligationer, angående förständigande för styrelserna för de under Statens förvaltning ställda allmänna kassor, att, derest införandet af ett inhemskt fond system skulle beslutas, använda inflytande medel till uppköp af inhemska stats-obligationer; motion af Herr Wilhelm Fredrik Dalman: se Motioner. Stats-regleringen af utgifterna under lliks-Statens Hufvud-Titlar: Se Riks-Statens Hufvud-Titlar. —, angående den under innevarande Riksdag verkstälda, och den för bestridande af Riksgälds-Kontorets utgifter erforderliga allmänna bevillning: B. XI. 337, 354, A. 354, E, 380. —, angående föreläggande för Stats-Utskottet att tidigare än förut varit vanligt utarbeta och till Rikets Ständer öfverlemna sina förslag rörande densamma; motion af Grefve Carl Henrik Anckarsvärd: se Motioner. Stats-Rådets ankomst för aflemnande af Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner och SkrifveIser: I. 92. 200; lil. 6, 143, 248, 609; IV. 508; V. 241; VI. 465; X, 249. — décharge för dess åtgärder, angående: se Riksdags-Ordningens 76de g. — hörande öfver afhandlingar och förbund med främmande makter, angående: se Regerings-Formens 11 :te och 12te §§.
Ståndets Electorer inhemtades, att följande Ståndets Ledamöter blifvit utsedde till suppleanter i nedannämnde Utskott, nemligen: Contracts-prosten Odelberg i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, i stället för Prosten Gahne, som erhållit Ståndets permission att från Riksdagen vara frånvarande 3 veckor räknade från den 10 dennes; Professor Selander i Banco-Ulskottet, i stället för Biskop Agardh, som erhållit Kongl. Majds Nådiga tillstånd att på en månads tid, räknad från den 10 dennes, lemna Riksdagen; och skulle protocolls-utdrag härom på vanligt sätt till vederbörande expedieras. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets utlåtande, N:o 66, i anledning af väckta motioner om alla bevillnings-medels, sami öfrige Statsmedels ingående lili Riksgälds-Contoret: Af slogs. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets memorial, Nå) 67, i anledning af Riks-Slåndens skiljagtiga beslut, rörande Kongl. f. d. Canzli-styrelsens så kallade hand-cassa, och ett räntan å dess eapital-fond motsvarande Stats-anslag: Af slogs. SD. Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets memorial, N:o 10, angående - Prot.-Utdrag, den 14 December i844' 441 gående bestämmande af dagen, då nästa Lagtima Riksdag skall taga sin början; hvarjemte förekom Högloll. Ridderskapet och Adelns, i protocolls-utdrag af den 11 dennes meddelade, inbjudning att instämma i det af Högloll. Pvidderskapet och Adeln fattade beslut att, med afslag af ofvanbesagde memorial, bestämma, det Rikets Ständers nästa sammanträde tili Lagtima Riksdag må taga sin. början den 15 November 1847; Ståndet fann för godt alt Ilöglofl. Ridderskapet och Adelns ifrågavarande inbjudning antaga; och blef således Expedilions-Ulskoltets memorial, N:o 10, lagdt till handlingarne. S, D.
Ridderskapet och Adei.n. S. D. Yid förnyad föredragning af Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 9 dennes f. m. på bordet lagda betänkande, N:o 1, angående grunderne och 'vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med afslag å Utskottens betänkande, besluta, att, i öfverensstämmelse med hvad i Riksdagsmannen Nils Stvindlunds motion blifvit föreslaget, nu gällande förord - Prot.-Utdrag, den 16 November i844- 323 ning, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin må intill nästa Riksdag oförändrad bibehållas; och skulle de öfrige Riks-Ståndeu genom utdrag af protocoilet vänligen inbjudas alt sig med Ridderskapet och Adeln i delta beslut förena. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 6 och 9 dennes på bordet lagda utlåtande, N:o 69, i anledning af väckt fråga om indragning af Förvaltningen af Sjö-Ärendena, biföll Ridderskapet och Adeln, att den i detta ämne väckta motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. S. 1). F öredrogos ånyo och biföllos Banco-Utskottets den 9 dennes f. m. på bordet lagde utlåtanden: N:o 19, i anledning al Fabrikören A. L. Soldins ansökning om eftergift af upplupne straffräntor å 2:ne lån i Banco-disconlen; N:o 20, i anledning af Riksdags-fullmägtigen Fredric von Zsveigbergks motion om återbekommande af ett hos honom för Bankens räkning uttaget penningebelopp; samt N:o 21, i anledning af väckt motion, att fastighetslån, som på cornplette lånehandlingar i Banken beviljats, måtte utgå, äfven i händelse låntagaren skulle aflidit förr, än lånet hunnit utfalla, eller Banken åtminstone tillförbindas att ersätta kostnaderna för lånehandlingarnes anskaffande. S. D.
I afseende å förslagens verkställighet möta dessutom ej ringa svårigheter, hvilka torde härvid böra lagas i noggrann! betraktande, såsom anskaffandet af erforderligt antal öfningsplatsér i förening med lämpliga målskjutningsslällen, skottvaIlars uppförande och underhåll, beväringens inqvartering och förplägning, betydlig slitning af målskjutningsgevär, stor förbrukning af ammunition, gevärs-, utrednings-, med (lera persedlars förvarande, ökade utgifter för transport och underhåll, invecklad uppbörd och redovisning m. m. Ehuru beloppet af de härigenom uppkommande kostnader ej med säkerhet låter sig beräknas, kan dock antagas, att det skulle uppgå till en högst betydlig summa, utan att, såsom ofvan blifvit anfördt, verkligt gagn kan förväntas af en sådan förändring i beväringsmanskapets öfningar; hvarföre Utskottet vördsamt hemställer, att motionärernes förslag i delta hänseende icke mätte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 3:o. Emellan Kongl. Maj:ts nådiga förordning af den 13 Februari 1849, angående allmänna beväringsmanskapets mönstringar och möten, och Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade beslut, rörande detta manskap, hafva några af motionärerne förmenat olikhet ega rum, i hvilket afseende hufvudsakligast blifvit anfördt, att beväringsmanskapets fördelning på vissa indelda och värlvade stamtrupper under fredstid och vapenöfvande tillsammans med de värfvade, icke öfverensstämde med Rikets Ständers förklarande, »att med beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning bör förhållas hädanefter som hittills.» I nådig proposition af den 18 November 1847, har Kongl. Maj:t till Rikets då församlade
Härigenom kunde ordalydelsen icke tydas, säsom pä wisst sätt innefattande den förmodan, att en Konung endast af godtycko skulle neka JustitiäOmbudSmannen sin ätgärd, äfwen som jag anser en dylik förändring af berörde mening wara med Formen för en dylik föreskrift enlig. De Den 30 Octrber. 4707 Oc uti 11 Z omnämnde resor k Lanbsorkerne, som Justitiä - Ombudsmannen efter eget wälbchag ägcr anställa, tror jag icke helt och hältet böra ankom» ma pä hans tillfälliga pröfning. Dä Riksens Ständer till dplika Resor anflä en witz summa, sä mäste denna summa till sitt ändamäl, jag tror nyttiga ändamäl, anwändaS. Jäg tror säledeS, att Justitiä - Ombudsman» nea, utom dä han wid serstilde tillfällen finner sädant nödigt, en gäng emellan hwarje Lagtima Riksdag, borde anställa en resa i LandSorterne, för att sjelf kunna inhämta huru rättwisan skipas, huru Embctsmän uppfylla sina skyldigheter. Jag tror att han under en enda af dessa resor skulle fä flera tillfällen till sitt Embets utöfning, än annars under flera är. Saker hwilka i en ervig glömska ofta begraf» wis, kunde blifwa uptäckte, dä den fintlige och kanske förtryckte fick tillfälle, att utan hinder af kostnaden och swära omwägar, tillkännagifwa den orättwisa han förmente sig wara tillfogad. - Dä enligt ly Z det äligger Justitiä - Ombudsmannen akt säsom Ordförande i Tryckfrihets - Commiktärn mottaga hwad Högloft. Riksens Ständer till Tryckfrihetens skyddande stadgat, tror jag här kunna tillägga, att hans äliggande äfwcn wore, att hafrva en noga uppsigt deröswer, att Tryckfrihets »Lagen icke öfwerträdcs eller missbrukas. Om detta är öfwerflödigt, tror jag det förra äfwen som sädant kan anses.
Ull II. St Prof. 1S-14. 9 Sami. 362 Prot.-Utdrag, den 3o Nero. samt 2 och 4 Dec. i844- dradet” i 3:dje momentet, i stället för ”Två procent”, införes ”En procent”, samt 4:e momentet, i stället för ”Tre procent”, införes ”Två procent”; Artikeln 3, angående afgift för caracters-fullmagter skalle uteslutas, hvadan numer-följden för efterföljande Artiklar och §§ borde rättas; De uti Irsta mom. af § 43 utaf Utskottet uteslutne orden: ”sorn. äro desamma, hvilka uti serskild Kongl. Förordning, angående mantals oeh skattskrifning, äfven finnas utsatle,” skulle åter införas; Uti § 46 första momentet skulle de deri tillagde orden: ”så vida icke laga hinder af stadgandet i Kongl.
Fattas de åter såsom en hemställan, hvars påföljd skulle vara en förklaring af Ridderskapet och Adeln, huruvida det vore en Ledamot af ConstitutionsUtskottet tillständigt att yppa hvad han läst i de i StatsRådet inför Konungen hållna Protocoll, innehölle en sådan hemställan ett ämne, hvarom hvarken öfverläggning inom Ståndet bör kunna äga rum, eller hvarpå proposition af Herr Grefven och LandtMarskalken kan göras. Huru helst man nu fattar Herr Baron Wir&éns framställning , synes mig saken vara rätt och fullständigt, genom Hans Excellences HerrGrefvens och LandtMarskalkens i förra Plenum gjorda proposition , afgjord, att hvad som blifvit yttradt, må för hvars och ens räkning stå i protocollet, och Den 4 April, a», när fråga uppstår pm ett stadgande till förklaring af Grundlagen, må hvar och en äga att derom enskildt vända sig tiil Consti. tutionsUiskottet. Hvar och en enskildts rätt, att fritt yttra sig, är härigenom förvarad, och Grundlagen , i afseende på Grundlagsfrågors väckande, rätt använd. Till något ytterligare resultat kan man i denna fråga ej komma, då någon proposition , huruvida Grundlagen i sin tillämpning är tydlig, icke kan göras. Grefve Lilliencrantz: Om en Ledamot har rätt att begära sitt Stånds tankar, är denna* rätt icke tillfredsställd förr, än på en fram-? ställd fråga erhållits svar, Jag anmärker å nyo, att detta ingen gemenskap ägor med pro, ject till förklaring af Grundlagen , sorn bör* aflemnas till ConstitutionsUtskottet, Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Då en Värd Ledamot, Herr Grefve Lilliencrantz, åberopat hvad jag i sista Plenum hade den äran för Ridderskapet och Adeln yttra, så tror jag mig endast om rätta meningen deraf böra hänskjuta till det nyligen justerade anförande, sorn jag till Protokollet inlemnat.
Sä rakt på orden får man väl icke taga delta yttrande, utan man måste afse, att med riksg:skont:s uppträdande i dylika penningeangelägenheter alltid är förenadt någon kostnad, emedan sådant förutom månget allmännyttigt företag skulle uteblifva helst förluster i annat fall skulle drabba den enskilte. Icke heller tror jag, att man, lika med Frih. Tersmeden, bör hysa den sangviniska förhoppning, att förlägenheten uti penningemarknaden inom Europa icke skall länge fortfara. För mig är åtminstone detta ännu så outredt, alt jag icke vill fälla något omdöme deröfver. Då nu här är fråga om vissa allmänna företag, dem R. St. anse gagneliga, och derföre vilja understödja dem, kunna väl icke R. St., helst då det är fråga om så inskränkta belopp, vilja för framgången af dessa allmänt, såsom nyttigt erkända förelag, lägga hinder i vägen eller bestämma andra och härdare vilkor än dem, som äro föreskrifna för bankolån. Redan vid 1823 års riksdag bade jag pä detta rum en strid med numera aflidne Professor Munck af Rosensköld, som icke ville medgifva, att ehuru räntan vore bestämd till 6 procent och dä till det beloppet inom landet allmänt erlades de 2 procent i räntan, som Staten vid bankolån eftergifvit, vore en skänk. Denna egna tvistefråga blef på Professorns yrkande derom remitterad till BankoUtsk. till närmare utredning. Jag vidhåller än i denna stund, att dessa 2 procent äro en skänk, med hvilken låntagare afbörda sig kapitalskulden. När nu emedlertid, räntan å penningar fallit, kan det icke vara skäligt, att, för beviljandet af understöd, till sådana förelag, dem R. St. anse gagneliga, lägga större tyngd än på fastighetsbelåningen, der denna fördel för del allmänna ofta är tvifvelaktig, ty länen tillfaller dem, hvilka böra anses minst, behöfva län, enär deras egendomar icke varit intecknade, och ganska många hafva tillförene, dä räntan var högre än nu förskaffat sig dylika lån endast för att sedermera utlåna penningarne och derpå vinna 2 procent. Jag kan således icke annat än tillstyrka bifall till Utsk:s förslag.
Min röst må anses väga litet eller intet i hufvudtrågan, det hör numera ej hit — saken har ock sina individualiteter, och då jag är den siste utaf min ätt, som har äran alt ega säte och stämma uti denna urgamla representantkammare, som med denna riksdag för alltid försvinner, anser jag som en Riddersmannapligt emot både mig sjelf och den ätt bland R. o. Ad., jag har äran tillhöra, att i dag öppet uttala den reservation jag nu begärt måtte blifva i dagens prof. intagen, och får jag blott tillägga, att jag i öfrigt instämmer i de allmänna principer Gr. Henning Hamilton uttalat i sin nu afgifna reservation. Hr Oxehufvud, Tönnes: Jag anhåller att få till R. o. Adms prot. nedlägga min reservation mot det vid sista plenum fattade beslut, emedan jag anser den då antagna R. O. innebära vidor för fäderneslandets framtid. Den 9 December. 427 Hr Mörner, Hampus Gabriel: Jag ber alt få afgifva min reservation mot R. o. Adms i representationsfrågan fattade beslut. Hr Mörner, Axel Gustaf: Mot R. o. Adms d. 7 dennes fattade beslut får jag härmed nedlägga min reservation. Hr von Plomgren, Pontus Axel Adolf: Jag anhåller att få i prot. antecknadt, att jag afgifvit min röst mot det Kongl, förslaget; och instämmer jag i de af Gr. Henning Hamilton uttalade åsigter. Frih. Strömfelt, Carl Adam Fredrik: Äfven jag får förena mig i den af Gr. Henning Hamilton afgifna reservation. Gr. Strömfelt, Fredrik Knut Harald: Jag har begärt ordet endast för att anhålla, att min reservation mot det af R. o. Ad. i representationsfrågan fattade beslut må varda i prot. antecknad. När jag nedlägger denna reservation, sker det med lull föresats att, i likhet med de män, hvilka tillhört minoriteten, uppbjuda all min förmåga att verka till det gemensamma fäderneslandets lycka och välgång, äfven under de nya formerna, dem vi ej kunna gilla. Gr. von Essen, Gustaf Adolf: Mot det vid sista plenum fattade beslut får jag härmed nedlägga min reservation. Gr. Taube, August Gustaf:
Jemte ofvan omförmälde ansökningar hafva Banko-fullmäktige till Utskottet öfverlemnat särskilda hos dem gjorda framställningar dels af tjenstemännen vid Tumba Bruk samt Brukets Vaktmästare i Stockholm om erhållande af en, nuvarande förhöjda lefnadskostnader motsvarande, förbättring uti innehafvande löneförmåner, och dels af Bruks-läkaren, Medicine Doktorn L. JV. Mossberg, som anhållit att hans arfvode i berörde egenskap måtte ökas från 400 R:dr till 600 R:dr Banko. Bih. till n. Sl. Prot. 18SG & 18S7. Enligt en handlingarne vidfogad uppgift åtnjuta n yssbemälde sökande, utom åt de fleste ibland dem upplåten jord, följande förmåner, nemligen: Förvaltaren: lön Pappersmästaren: lön 450: arfvode — Banko-fullmäktige, hvilka, såsom förut är nämndt, föreslagit en tillfällig förhöjning i löne-inkomst för Bankens, Banko-diskont-verkets samt Låne-kontorens i Götheborg och Malmö tjenstepersonal och betjening, hafva, uti afgifvet utlåtande, förmält, det de funnit sig destohellre uppmanade att förorda äfven Brukstjenstemännens ifrågavarande ansökning, som, utom det att vid Tumba dyrheten på lifsförnödenheter vore lika stor som i hufvudstaden, någon reglering af Brukets tjenstemanna-personal och dess lönevilkor icke, såsom förhållandet varit med Bankens och Diskont-verkens, vid sednaste riksdag egt rum; hvadan Fullmäktige, som ansett den lönetillökning, hvilken kunde varda beviljad, böra utgå för endast tre år, eller 1857, 1858 och 1859, hemställt, att tjenstemännen vid Tumba Bruk måtte från och med innevarande år till och med det år, då nästa riksdag Banko-Utskotlels Memorial N:o 42.
Då klassifikationen af kalk i släckt och osläckt egentligen torde varit föranledd af den å det senare slaget derå tillförene bestämda utförselstull, hvilken dock vid senaste tulltaxereglering upphört, synes hinder icke vidare möta för bägge slagens sammanförande under gemensam tullbestämning. I sådant afseende, och dä medelvärdet kan antagas till 4 r:dr lästen, hemställes, att, med tillägg i rubriken af ordet »bränd», för all kalk må antagas den nu å den släckta gällande införselstull 40 sk. per läst. Likaledes torde kardor och kardläder kunna, utan afseende å deras olika beskaffenhet för fabrikernes eller andra behof, åsättas en gemensam införselstull, hvilken, då artikeln utgör ett redskap för fabriker och slöjder, föreslås till 4 sk. skålpundet, i stället för den nuvarande af 6 sk. Med borttagande af gällande införselsförbud å andra slags nya kläder, än fruntimmerskläder af till införsel lofgifna tyger, och med uteslutande af föreskriften att spetsar och blonder skola särskilt tullbehandlas, hemställes, att, utan skillnad i behandlingen af fruntimmersoch andra slags kläder, tullen må, på sätt Tullkommitteen föreslagit, bestämmas efter den å tyget, hvaraf persedeln hufvudsakligen består, med tillägg af 23 procent. Knallhattar. Knappar. Knifv ar. Koppar. Koppar nickel. Kort, spel-. 44 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. Såsom lätt underkastade tullförsnillning, föreslås att knallhattar må, med nedsättning i den nu till 56 sk. skålpundet, eller 25 procent å tullvärdet, bestämda införselstullen, hvilken i Norrige icke utgör mer än 17 sk. 8 r:st, åsättas endast 20 sk:s tull skålpundet, särdeles som värdet icke kan antagas så högt, som det i taxan utsatta.