Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likwä! dä emellan Riködusi.ar, af Rikets Eollegier eller Riksens Ständers Werk, tili de uti Riddarhusets Archive befintlige handlingar eller Protokollet,', som ej är» förseglade eller bära hemliga hällas, tillgäng äskås, mä det wara Riddarhus Secreteraren rillatit, att de begarke handlingar emot gwitto utlämna, och åligger honom att sädant Uti Riddarhus D recrionens följande sammankomst anmäla. 7:de Emellan Riksdagarne är det Riddarhus Sekreterarens åliggande att föredraga ärenderne uti Riddarhus Direktionen, samt de Utgående Expeditioner upsätta, honom tillkommer äfwen, akt i egenskap af Archivarins warda och handhafwa Ridderskapet och Adelns Prokoeoller och öfriga handlingar. 8:de Såsom Ridderskapet och Adelns Protocolls förande kan Riddarhus Secreteraren till bibehållande af den ogäsagtighet, som med en sadan befattning alrid bör wara förenad, ,ej tillatas i fall han ock som hufwudman för fin Ätt Säre och Skämma i Riddarhuset äger, att i förekommande mäl ofgifwa filt yttrande till Protokollet, ej eller att till Utskotts Ledamot, Elector eller Bänkman wäljas; röste - och wal-rättighet mä han likwäl i alla förekommande mai obehindradt uröfwa. § r6. Riddarhus Ziscalen äliggcr: inno Att ware. närwarande »vid aiitckniiigarne under Riksdagarne, och därwid göra de »irmark»ingar hwarlill Riddarhus Ork ningen kan föranleda, saint Pollctterne utdela. 2:0
' Af Herr Prosten Astrand: ”Då Stats-Utskottet på hoppet om blifvande besparingar, genom de af Utskottet föreslagna indragningar inom Armeen, hvarigenom tillgången skulle vinnas för bestridande af Tredje Hufvud-Titelns behof, grundat ett tillstyrkande af förminskning i anslaget för Krigs-Collegii Fortilications-, Artillerioch Utrednings-Afdelningar till Armeens materiela behof, förra staten upptagit till 696,000 R:dr och nu föreslagit till 666,660 R:dr, får jag anmärka: l:o att indragningarne bero på Kongl. Maj:t, och det ej torde vara säkert om Kongl. Maj:t gillar de af Utskottet föreslagna åtgärderna till stående Armeens förminskning; 2:o att, om ock Kongl. Maj:t skulle verkställa de föreslagna indragningarna, så kan det ej ske annorlunda, än successivt, och Kongl. Maj:t blifver sålunda åtminstone till en tid utan tillgångar för den så oundgängligen nödvändiga och vigtiga Armeens materiel.” 24 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 44- Bilaga Tabellarisk uppsatts, utvisande hufvudsummorne af de Tillgångar, hvilka Hufvud-Titel, och i de, sammanhang dermed, antydde grunder för Försvars att betäcka utgifterne för Armeens och Beväringens utvidgade vapenöf gar böra befordras. Under åberopande af föregående Betänkande, uppföras följande Tillgångar: Öfver-Commendantens i Stockholm arvode
Efter som han åter kallat mina tänkesätt för ett strypsystem ; så upprepar jag ånyo, det jag anser bans för att vara lösaktighet i financerne. ålen för öfrigt vill jag icke ingå i dessa allmänna talesätt, hvarmed han sökt uppskrämma R. o. Ad., utan jag vill svara på hvarje särskild anmärkning, för att, så vidt jag förmår, bevisa grundlösbeten deraf. Dan säger, att det förhåller sig med anslag på blifvande bancovinst, som med anslag på blifvande tullmedel och annat dylikt. Man vet väl icke med säkerhet att en vjss summa skall inflyta, men man beräknar henne dock något så när tillförlitligt. Förhållandet med Banken är dock annat än med tullen. ålan känner visserligen att så och så stor vinst bör Banken kunna göra, under vanliga förhållanden; men man vet alldeles icke huru mycket Banken kan, genom oförutsedda händelser förlora, t. ex. i silf ver. Vill man bestämma ett visst förhållande emellan silfver och sedlar, så blifver också följden deraf, ali om silfret uttages, så måste ett motsvarande belopp sedlar indragas, och den vinstgifvande lånerörelsen förminskas. Del vili med andra ord säga, att bancovinsten kan försvinna och mera dertill, om ställningen förblifver ofördelaktig, emedan det icke är Bankens sedlar, utan hans silfver, som utgöra hans redbara tillgång. Sä försvinna icke tullinkomsterne, emedan ett lands förbrukning af utländska varor ej kan så hastigt förändras. Den 10 April. 217 Man säger, ad jag aldrig vill öka sedelstocken. Jag ber likväl få erinra, alt jag nyligen varit den, som yrkat sedelstockens förökning genom mottagande af större silfverdeposilioner i Hamburg. Detta är ett ärligt sätt att öka sedelstocken; men att gifva ut sedlar, utan motsvarande silfverfond, vill jag för min del aldrig tillstyrka. Frih. Palmstjerna bar erinrat luiru som 300,000 r:dr af 1844 års bancovinst vore liehötlige för Riksg.cont.
Jag vågar således till den person, som begärt att denna inbjudning må hvila till dess jemknings-betänk. förekommer, hemställa, om han ej ville afstå ifrån sin be« gäran, emedan det synes mig, att han alltför gerna kunde medgifva propos. till afslag på denna inbjudning; tydå kan han vara försäkrad, att den ej blefve bifallen, enär ingen begärt bifall. Deremot skulle jag anse mindre formenligt, att på samma gång, som vi pröfva ett af Utsk. afgifvet jemkningsförslag, grundadt på erhållna prot.utdr. om Ståndets (örsta beslut, så skulle vi på sidan deraf hafva en inbjudning, hvarutur vi kunde lappvis plocka ut vissa stycken, hvilket jag ej anser vara lagligt, emedan derigenom grunden skulle ändras för hela det betänk., som då låg under vår pröfning. Jag förnyar således min anhållan om propos. på afslag å PresteStrs inbjudning. lindert. R i d d. Sec re t.: Jag hörde ej rätt bestämdt ordalagen, ang:de den upplysning, som Hr Lefreö begärde. Såsom jag fattade dem, önskade han få veta huruvida prot.- utdr. inkommit ifrån de öfriga Stånden om deras beslut rörande betänk, om hemmansklyfning och jordafsöndring. I sådant afseende får jag upplysa, att ifrån de öfriga Stånden visserligen inkommit prot.utdr. angående detta måls första afgörande, hvaremot ännu icke prot.utdr. hunnit från alla Stånden ankomma till upplysning om hvad beslut de fattat i anledn. af R. o. Ad:s inbjudning till dem, att instämma i livad R. o. Ad. beslutat. Hr Lefre'n: För det första anhåller jäg fa veta, om vi nu hafva till afgörande en punkt af PresteStrs inbjudning eller liela inbjudningen; ty jag har tyckt mig finna, att Den 3 Mars f. m. 79 man i tliscussionen ej varit ense derom. Den ene förutsätter en åsigt, och den andra en annan.
Angående beviljade anslag lill renovation och underhåll af Kongl. Museum tillhörige taflor, samt för ett Naturalhistoriskt Musei inredning. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 3 e, m. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den 2 No v. 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: ]\T:o 212. Angående öfverlemnande till RiksgäldsContoret af öfverskotten på SlatsYerkets inkomster. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om pension för numera aflidne JustitiaeStatsMiuistern m. rn. Grefve Gyllenborg. N:o 214- Angående af åtskillige Tjenstemän vid LandtStaten i Westerbotten, Skåne och Westmanland sökt tillökning i deras löningsförmuner. Angående AfvittringsVerket inom Luleå Lappmark, m. m. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 17 sistlidne September under N:o 255 afgifne, och den 8 derpåfbljde October e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga framställning till Rikets Ständer om beviljande af särskildt anslag till FörsvarsVerkels iståndsättande. Herr von Vegesachj Ernst: Då vi nu gå att pröfva ett så vigtigt och betydligt anslag, som det ifrågavarande, böra vi noga göra oss reda för, hvad vi kunna bevilja eller afslå. Det gifves, mina Herrar, tvänne slag af slöseri i beviljandet af anslag; det ena är att bevilja alldeles öfverflödige, det andra att bevilja så betydlige, att en förminskning verkeligen kan och bör göras. Jag tvekar icke tro, i likhet med flere, att någon misshushållning visserligen hitintills med våra förråder måste hafva ägt rum.
Ett Memorial af Prosten Leffler, om inrättande af Uppfostringshus i Dalarna. Ett Memorial af Prosten Doctor Ekelund, mm yrkad förklaring öfver 5 §. uti Kongl. Majrts Kådiga Förordning af den 9 Februari i 8.0?, angående Stängselskyldigheten. Ett Memorial af Prosten Doctor Fahreus, angående de till Wisby Hospital gjorda privata Do« nationer. Et supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. Utdrag af Vallöf. Borgare - Ståndets Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den iG Maj 1815. S. D. Då nu upplästes Expeditions-Utskottets den 13 i denna månad meddelta Protocolls-Ut drag - Den i f> Maj. drag, hvaruti, i anledning af anmärkningar hos öfriga Respecti va Riks Stånden vid Utskottets Förslag till underdåniga skrifvelser om några Svenska IJndersåtares fordringar hos Svenska Staten och om Glasoch Porcellaines-Förnres samt Smideshandiares Handelsrättigheter, Utskottét föreslagit i dessa underdåniga skrifvelser särskildta tillägg, fann Borgare-Ståndet för godt att hifalla hvad Utskottet i dessa afseenden hemställt och. tillstyrkt. Ut supra. Ex Protocollo Clas Arvedson. S. D. Upplästes och bi föl Is Constitutions-Utskottets den 12 Maj afgifna Memorial, med bifogad redaction af Rikets Ständers stadganderi till bestämmande af de genom foreningen emellan Sverige och Norrige uppkomna constitutionella förhållanden. Ut supra.
Det är i min tanke en alltför stark efterdyning af påfvedömet, som gör sig gällande hos oss, och förorsakar bristande reda i så många förhållanden och icke minst nti förevarande lagförslag, samt synnerligast och i allmänhet i våra äktenskapsförhållanden. Jag anhåller om återremiss, med anhållan att LagUtsk. måtte taga i betraktande hvad jag tagit mig friheten att anföra. H. Exc. Ilr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. Sparre, Erik: Af min, Betänktt bifogade reservation täcktes 11. o Ad. finna, att jag icke deltagit i Utsk:ts beslut och således fritager mig från allt ansvar för detsamma. Det var egentligen den första punkten, som framkallade min reservation, men då den sednare endast vidfogats såsom en inledning till slutstenen, så ansåg jag mig icke eller böra deltaga i denna sednare, ehuru iag erkänner att afseende bör göras derå, att vår nu gällande lags stadganden i detta fall äro mindre riktiga. Onskligt vore derföre att en återremiss kunde ega rum, hvarigenom Utsk. klefve satt i tillfälle att taga denna punkt i betraktande och göra densamma öfverensstämmande med lagens stadganden i allmänhet. Jag delar följaktligen de Hrrs åsigt, som här yrkat återremiss, och skall jag, sedan den första punkten fallit, inom Utsk. göra hvad i min ringa förmåga står för att medverka till ett resultat, som kan vara öfverensstämmande med lagen i öfrigt. Hr von Koch, Nils Samuel: Det förefaller mig såsom hade Utsk. genom sitt tillstyrkande, om det skulle blifva antaget, inledt på en väg, hvarigenom äktenskapsskillnader väl mycket skulle underlättas. Här är egentligen fråga om äktenskapsskillnad på grund af hat och bitterhet mellan man och hustru, ulan att någondera anger den andra för något slags brottsligt eller lastbart förfarande. Förut har skiljsmessa icke egt rum utan långa genomgångna varningsgrader, men af dessa vill man nu borttaga 3:ne, nemi. först inställelse för konsistorium och sedan 2:ne inställelser inför domstol.
A. 35. — Wto 52. i anledning af återremiss å Wto 37. XVI. B, 326. XVII. A. 56. XXI. B. 58. A. 101. — Wto 53. till BorgareStåndet, angående 2tne dess serskilda anmärkningar vid förslaget i Memorial Wto 37, till ändring af 22 §. RegeringsFormen. XVI. B. 326. XVII. A. 56. — Wto 54- i anledning af återremiss å Wto 38. XVI. B. 326. XVII. Regerings Formen och 80 §. Riksdagsordningen, i afseende på tiden för Riksdags fortfarande. XVII. B. 3i. A. 74. XVIII. U. 32. A. 48. XXI. 13. 58. A. 101. — Wto 56. lill Ridderskapet och Adeln, angående en ifrån samma Stånd remitterad, men af motionairen icke uppgifven anmärknings-anledning. XVI. B. i3g. A. 232. — N:o 5y. i anledning af återremiss å Wto 3g. XVII. Å. i5i. XIX. U. 212. A. 243. XXI. B. i58. A. 192. — Wto 60. i anledning af återremiss å Wto 42* XVII. U. 133. Å. 158. XIX. U. 212. A. 243. XX. U. 94, i58. A. 199. — N:o 61. i anledning af återremiss å Wto 43. XVII. B. 133. A. i58. — Wto 62. till PresteStåndet, om dess yttrande i frågan om behörigt Utskott för upptagande af motioner angående Riksdagens prorogation. XVII. i5g. B. 164. A. 4°6. — Wto 63. i anledning af återremiss å Wto 46. XVII. U. 133.
Samt att: arméens befäl måtte, genom billiga lönefördeluingar på de tjenstgörande, sammalunda kunna permitteras, och, beträffande Indelta arméen, endast det befäl, hvilka, enligt 1833 års lönereglering, äro bibehållna vid och innehafva boställen, skola kunna förbindas att mellan möten och kommenderingar hålla ,sig inom regementernes och kompagniernas ståndorter, staberne oberäknad!; samt slutligen: att expeditions-föringen på roten, som redan nu är en obetydlighet för deni, som i alla lall äro bosatta inom kompagniernas ståndorter, måtte mera förenklas, på det Kompagnicheferne med Fahnjunkares biträde måtte med lätthet kunna densamma sköta, och sålunda, enl. Indelningsverkets gamla idé, mellan mötestiderna vara så mycket som möjligt oförhindrade att egna sig åt landtbruket och sina boställens skötsel. Samtliga dessa motioner bordlädes. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne, väckte följande motion: Sedan decimal-systemet blifvit hos oss antaget i mått, mål och vigt, äfvensom i penningeräkning, kan man icke undgå att känna såsom en olägenhet eller brist, om detsamma icke finner tillämp - I)en 1 December e. ro. ning på alla t förhållanden. Ett sådant fall eger rum i fråga om beräknande utaf afstånden utefter våra allmänna landsvägar, hvilka ännu fortfara att vara upmätte och indelade i fjerdedels mil, sedan likväl å Statens jernbanor taxan bestämts efter tiotalsräkningen. Något hvar, som rest i landet, känner huruledes skjutshållen stundom öfverskjuta miltalet med vidunderliga bråkdelar, hvarpå serdeles i de norra orterna, talrika exempel gifvas; och när detta inträffar, samt skjutslegan för hållen icke finnes 'utsatt i dagböckerna, hvilket icke öfverallt är förhållandet, upstår ofta ej blott rätt mycken svårighet att kunna i hast beräkna skjutspenningarna efter den nya taxan, utan ock att liqvidera dem, helst i aflägsnare delar af landet skiljemynt af öres valör ännu ingalunda är allmänt att tillgå.
Ty de hade begge betydligt till öfvers för Berta, en svärmisk faible. Och som den unga flickan stod inför dem, ordnande glasen och de små konjaksflaskorna och den ångande vattenbringaren, kunde de icke undgå att som alltid i hennes närvaro förnimma inom sig ena och samma ljufva sorgsenhet, lyckliga beklämning, otåliga hänsynsfullhet, – den första skära, skygga mankänslan. Så länge hon sjelf var der, kunde de icke för sin död komma sig för att tillvägagå gent emot henne såsom mot andra värdshusflickor; och var hon väl borta, förargades de deröfver, grämde sig, skämdes öfver sin sentimentala delikatess. Hon var ett sådant der rent doftande kvinligt väsen, – ingen könstom madonna, gubevars, tvärtom hon hade både hull och blod och sinnen, – men finkänsliga män, som de, hade instinktivt på förnimmelsen, att hon i sitt väsen vore en jembörding till dem sjelfva. Hvari låg det? Ja, hvem kunde fixera det! Hennes figur var fyllig, men af de gratiöst fylliga; hennes anlete likaså, den raka, fina näsan likaså; hennes bruna hår, öfver pannan slätkammadt åt sidorna med bena, gjorde intrycket af att det skulle räcka till nedanför knäna, ifall den stora flätknuten i nacken löstes; och de små blågrå ögonen voro fylda af något tindrande, ljus och värme på samma gång. Men allt låg ännu omedvetet om sig sjelft, det kände de båda vännerna; och de kände äfven något annat: att det lätt kunde väckas till att klinga, men lika lätt till misston som till samklang, allt efter som det var den rätte mannen, som gjorde det, eller någon af de icke-kallade; det läste de begge, födde erotiker som de voro, utaf det jungfruligt bundna i hennes rörelser och af den skygga tillförsigten i hennes ansigte. När Berta lemnat dem, suto de begge med dåligt samvete, med skamsen grämelse öfver – ja, öfver hvad?
Län ännu icke uti ifråga\arande afseende uppgifna behof; och ehuru dessa omständigheter syntes antyda, att, sedan folkskolor uti alla socknar blifvit fullt ordnade, ett anslag af po,000 R:dr om året torde blifva för ändamålet erforderligt, hade Kongl. JV1-j:t dock grundad anledning att föreställa Sig, att det af Kongl. Majit äskade årliga beloppet af 80,000 R:dr kunde för närvarande fylla bristen i de tillgångar, hvilka det ålåg församlingarne alt för detta vigtiga ändamål sjelfve bereda. I sammanhang härmed och med anledning ej mindre deraf, att det för Seminarier till bildande af Folkskolelärare vid sist förButne Riksdag beviljade anslag af 6,5oo R:dr, att med 5o© R:lr utgå till hvarje Rikets stift samt Stockholms Stad, vore fortfarande och till något ökadt belopp af behofvet påkalladt, så att, der serskilda förhållanden dertill föranledde, underhållssumman måtte kunna i mer eller mindre mon förhöjas, än ock utaf en af Consistorium Ecelesiasticum i Upsala, på grund af Stiltets Prästerskaps vid sednast hällne piestmöte fattade beslut, i skrifvelse den 28 8 SMi-Utslolteti Utlåtande, N:o 282. Februari 1844 h°s Kongl. Maj:t gjord och den i4 påföljde Mars föredragen underdånig framställning om angelägenheten deraf, att en lärare i fyrstämmig kyrkosång blefve anställd vid Stiftets Folkskolelärare-Seminarium, till hvilken Lärares aflöning Consistorium underdånigst anhållit om årligt anslag, stort 133 R:dr 16 sk.
Utskottet har i förra delen af memorialet haft mod att, oaktadt sådan enhällighet vid återremissen, vidblifva sin mening. Med samma rätt och på goda skäl synes mig Utskottet hafva bordt sammalunda förfara med afseende å memorialets sednare del. Att ådagalägga oriktigheten och faran af det sätt, att uppställa voteringspropositioner, hvilket Särskilda Utskottet nu antagil, torde endast behöfva åberopas det sammanhang som vanligen eger rum mellan särskilda delar af en lag-§, hvilket ofta gör att ändring af ena delen ovilkorligen bör föranleda ändring af äfven andra delar. Det är t. ex. i vår allmänna lag ej ovanligt att för likartade brott straff utsattes i samma §, merendels först för de gröfre, derefter för lindrigare ansedde brott af samma slag. Anlagom, att olika meningar hos Riks-Stånden rörande straffbestämmelserne uppstått, så alt elt eller flera Stånd för ett ringare brott bestämt enahanda eller svårare straff, än de öfriga ansett lillfyllestgörande för ett gröfre brott. Omröstning företages efter den af Utskottet följda grundsats att sönderplocka §:ns särskilda — icke punkter, icke delar, utan — bestämmelser. Den lindrigare meningen segrar först, den strängare vinner viden sednare omröstning; och sålunda har man möjligen erhållit en lag al det innehåll, att en uppsåtlig öfverträdelse straffas mindre hardt än den som skett af obetänksamhet o. s. v. En hvar inser orimligheten häraf. Men till sådana följder leder Utskottets förfaringssätt. Särskilda Utskottets Memorial, J\s 25. 7 Funnes hos oss, såsom annorstädes, rätt för lagstiftaren, sedan ett lag-förslags särskilda delar blifvit genomgångna, att medelst slutlig omröstning afgöra om an tagande eller förkastande af det hela, så vore faran mindre. Rikets Ständer ega ej en sådan rätt.
Mot Utsk:ts antagande, att Brynte varit Riks-Råd och att således den nu omtvistade Lillieböokska ättegrenen bör representera för ätten N:o 1, talar dessutom den omständighet, att denna Brynte Lilliehöök ej benämnes Riks-Råd uti tvenne andra likpredikningar öfver Hrr Lilliehöök ilrån början af 1600-talet, hvilka liktal jag har bär i min hand och som annars upptaga alla titlar lika noggrant som den mycket omtalade Sibergska predikan och väl böra hafva vitsord framför densamma, då de förra ligga 100 år närmare den omtvistade personens lefnadstid än den sednare. Slutligen ber jag, att ännu en gång få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på en omständighet, som en föregtde talare redan påpekat: att nemi. denna anteckning å genealogierna, hvari Sibergs likpredikan omnämnes, äfven talar om Ugglas rådslängd och att således denna anteckning, hvarigenom Brynte Bertilsson blifvit upptagen såsom stamfader för ätten ]V:o 1, omöjligen kan hafva tillkommit omkring år 1765, under det Tilas och Schönfelt dcltogo i ordnandet af Riddarhusets genealogier, enär Ugglas rådslängd utarbetades först långt efter denna tid, ja först några år efter sedan både Tilas och Schönfelt voro döda. Här i företalet till Ugglas rådslängd, som jag också tagit upp med mig, står tydligen, att denna bok utgör en fortsättning af Hr Schönfelts arbete i samma ämne. Jag kan således ej finna annat, än att Utsk:t stödt sin bevisning på verkliga misstag, och förenar mig med dem, som i strid mot Utsk:ts åsigt anse, att Hrr Lilliehöök af Gällared ej böra representera å ätten N:o 1, utan rätteligen tillhöra ätten N:o 66 Lilliehöök af Gällared och Kolbeck. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof:
BorgareStåndet, i grund af Hr Doctor Häggblads och Hr Westmans gjorde samt af flere Ledamöter inom berörde RiksStånd understödde anmärkningar vid Utskottets i ofvannämnde fråga under N:o 212 afgifne Utlåtande, återremitterat samma Betänkande, hvilket II. R. o. A. samt H. BondeStåndet deremot bifallit. De gjorde anmärkningarne innehålla hufvudsakligen: att genom HyresAnslagets fördubblande Utskottet erkänt detsaminas otillräcklighet, hvarigenom Sta - 32 S t a t s-U t s t o 11 e t s den ock sedan sista Riksdagen fatt vidkännas en uppoffring af 1200 R:dr i sina påräknade intrader; att Utskottet velat tillägna K. M:t och Kronan större ägande-rätt än Hernösands Stad till ifrågavarande R.esidenceHus, ehuru Staten endast erlagt den aftalte hyran; att de genom den befintelige öfverenskommelsen emellan K. M:t och Kronan samt Staden om ResidenceHusets uppbyggande och begagnande, uppkomne ömsesidiga rättigheter och skyldigheter borde icke blott å Stadens utan äfven å Statens sida hållas i helgd; att Kronans tillägnande af Egendomen icke vore förenligt med de rättsbegrepp och den rättskänsla som hos Nationens församlade Representanter förutsättas; att hyran borde utgå med 200 R:dr i Silfver eller ock, i stället för de föreslagne 4°° Rtdr Banco, hvilka icke motsvarade de af K. M:t och Kronan utfästade 200 R:dr Specie på 1780-talet, med 533 R:dr 16 sk. Banco hädanefter erläggas, om Staten ville tillgodonjuta de densamma uti Contractet förbehållne rättigheter, och hvilken sistnämnde hyra icke kunde anses för liög, då den blott utgjorde if procent af Husets verkeliga värde; att Staden för det uppburne
Maj:t har äfvenledes begärt, att utaf den, vid 1844—1845 årens riks dag, framlidne Hans Excellens Herr Justitie-statsministern Törnebladhs numera aflidna enkefru, å ailmänga indragningsstaten tillagda pension, 200 r:dr måtte, tinder förenämnde vilkor, på Herr Justitie-statsministern Törne blads oförsörjda dotter, Sofia Emeli Törnebladh öfverflyttas. Under åberopande af de skäl, som af Utskottet i näst föregående punkt blifvit anförda, afstyrker Utskottet det af Kongl. Maj:t sålunda äskade medgifvande. 22:o. Vid 1844 och 1845 årens riksdag beviljade Rikets Ständer åt framlidne Statsrådet Grefve Hårds enka en årlig pension af 1,000 r:dr, att under hennes återstående lifstid utgå; och har Kongl. Maj:t äskat, att hälften al förenämnde pensions-understöd. eller 500 r:dr, måtte vid Grefvinnan Härds frånfälle, få öfverflyttas på hennes Irenne oförsörjda döttrar och af dem åtnjutas under enahanda vilkor, som för Olverstelöjtnanten Nordencreutz s döttrar blifvit föreslagne. Enär, enligt hvad Utskottet har sig bekant, Statsrådet Grefve Hårds enka ännu lefver och uppbär den pension af 1,000 ndr, som henne blifvit tillagd vid 1844—1845 årens riksdag, anser Utskottet någon pröfning af framtida öfvertlyttning till större eller mindre del af nämnde pension å hennes bemälde trenne döttrar nu icke böra ifrågakomma, utan hemställer, att Kongl. Majrts förevarande nådiga framställning icke må vinna Rikets Ständers bifall. 23:o. Med fästad! afseende å de af framlidne Statsrådet och Chefen för Sjöförsvarsdepartementet J. F. Ehrenstam i lifstiden ådagalagda utmärkta förtjenster, samt den nöd ställ - Stats-Ulskoltets Ut lät ande, N:o 90.