Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Meningen med ifrågavar. förslag skulle väl vara att befordra bränvinslillverkningen. I Frankrike finnas, efter hvad jag hört sägas, vissa fabriker, der arbetarne, för att skydda sig emot giftiga ångor, nyttja glasmasker. Om sådane äfven kunde anskaffas för innevånarne kring brännerier, skulle jag icke vara så mycket emot detta förslag, men hittils har man haft den erfarenheten, att der mycket bränvin finnes, der supés också mycket, hvarföre jag finner mig böra afstyrka motionen. Hr Tornerhjelm, Rudolph: Ehuru lifligt jag skulle önskat, alt denna min motion blifvit af R. St. bifallen, och ehuru lätt det skulle vara alt vederlägga de anmärkh:r, som emot densamma blifvit gjorda, afstår jag likväl derifrån, då 3 Stånd redan godkänt Ulsk:s förslag och frågan således kommer att förfalla. Frih. Åkerhjelm, Joli. Carl: Det är med anledn. deraf, att jag hört en ledamot helt och hållet missförstå syftningen af denna motion, som jag begärt ordet. Meningen är nemi. icke att uppmuntra production, utan meningen är att få exporterad ur landet en vara, hvars consumlion inom landet anses skadlig. Jag förstår således icke hvarföre just de ledamöter, som, i fråga om tull-lagstiftningen yrkade, att man borde söka göra exporten så stor Den 14 Mars. 357 och importen så liten sora möjligt, icke äfven vilja befordra exporten af denna vara. Jag anhåller om bifall till Hr Torner* hjelms motion. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Regeln: ”Hvad J viljen att andra skola göra eder, det görer J ock dem,” gäller äfven om handel och vandel. Hvad man anser skadligt inom landet, måste äfven vara skadligt för andra länder. Kärleken till nästan, som förmodas finnas hos bränvinsbrännare, lika väl som hos andra menniskor, borde väl förmå dem att icke vilja påföra andra ett ondt, som dc anse sig icke böra påföra egna landsmän. På denna grund anhåller jag om bifall till betänk.
Riksgäldskontoret för begagnade kredi tiv-medel » 1,479: 6. 6,478: 78. har fondens vinst under är 187)9 uppgått till ll:dr 974: 66. och har alltså fondens behållning, som vid 1859 års början utgjorde » 11,900: 49. vid årets slut ökats till lLdr 12,875: 15. hvaruti likväl inbegripas osäkra fordringar till ett belopp af 3,049 R:dr. Till åtlydnad af föreskriften i Kongl. Maj:ts nådiga bref den 8 Juli 1851, har Kongl: Landtbruks-akademiens Förvaltningskommitté till Kongl. Kommersekollegium öfverlemnat redovisningar rörande såväl Kronans stam-schäferiers tillstånd vid 1859 ars början samt de under årets lopp inträffade förändringar, som ock de genom försäljning af får från dessa sshäferier influtna medel. Af dessa handlingar visar sig, bland annat, att antalet af de vid ifrågavarande schäferier befintlige får vid 1859 års slut utgjorde 678 stycken, nemligen af Elektoral435, Southdown218 och af Strelitzer-metizer 25 stycken, äfvensom att behållningen af de för vid schäferierna år 1859 försålda får influtne kontanta medel uppgått till 627 R:dr 35 öre. Revisorerne hafva jemväl genomsett den af Ullkontoret i Norrköping för revisions-året upprättade kassaräkning samt redovisning rörande emottagen och aflemnad ullf och hafva, enligt sistnämnda redogörelse, under året 78,080 skålpund ull blifvit vid ullmagasinet sorterade. I afseende å de pä riks-statens sjette hufvudtitel anvisade medel till manufakturernas befrämjande äfvensom Extra Licentoch Eskilstuna Fristads-medlen samt de från Kongl. General-Tullstyrelsen levererade Tulloch Be slags-andelar, få Kevisorerne åberopa härvid fogadt sammandrag af de öfver dessa medel för år 1859 förda räkenskaper, hvilka blifvit i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade.
MinTältets vikt 11 % kg. HöjMusikinstrument. dre än 2 dosor sändes ej; försändes endast mot förutinbetalning af beloppet eller mot den 190 cm. Tältduken af Stox prisnedsättning! efterkraf. Kostar med postporto, fraktsedel och inpackning m. m. kr. prima vattentät, rödrandig III. priskurant gratis och franko. All. markisväf. Riks. (S.T.A.59791) J / G " Talrika attester till förfogande. Tältet til erkändes diplom för hedetsomnämnande vid allJag varnar mot inköp af värdelösa förfalskningar och ber att noga iakttages att på Framtid? männa konstoch industriutFinnes någon oberoende dam eller herre, hvarje degel måste ofvanstående skyddsmärke och firma » Schutzengel-Apotheke des A. ställningen i Stockholm 1897. som godhetsfullt skulle vilja hjälpa en femThierry In Pregrada. vara Pris 18 kr. st. Allt mot förton års gosse, som gerna vill framåt, att få LTnrlo m l / n n c c t ä inbrändt. l l o ' Schntzengrel-Apothefee des A. Thierry skottslikvid eller efterkraf. eller lära ett yrke? Eger stor begåftliaa mKU|JbMcllie. in Pregrada bei RoMtsch-Sanerbrnnn. Ingående rekvisitioner expestudera ning, men i n ga resurser. Med största tackdieras samma dag, de anlända. samhet emotses svar af » Fred », Iduns Exp., D e p 6 t e r å de flesta apotek. Gustaf Wiséns Bokhandel, Stockholm. Hattaskar af vackert opol. björkfanér, synnerligen lämpl. att glödritas, då en elegant, prakUtan sömmar. Utan lukt. tisk och stark hattask erhålles. Levereras Vattentäta. i oval form 35 cm. diam. höjd 28 cm. till OÖfverträffadt skyddsmedel för hvarje 1 kr. 50 öre pr styck mot järnvägsefterkraf klädning.
685 uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling, dels enskilda i samma ämnen väckta motioner, Stannade Ståndet i följande beslut: Beträffande först Utskottets å 4:de sidan af utlåtandet N:o 312, afgifna yttrande i afseende på ärendets formela behandling, förklarade Ståndet, som ogillade, dels att vederbörande embets-verk icke fått tillfälle att öfver det i högstberörde nådiga proposition framställda förslag sig yttra, dels ock att, emot hvad Rikets Ständer vid sistlidne riksdag i underdånighet anhållit, ränlegifvarne deröfver icke blifvit hörda, att det icke kunde utskottets berörde yttrande godkänna. Vidare förekommo: Usta punkten i utlåtandet N:o 242. Bifölls. 2:dre punkten af samma utlåtande. Ståndet biföll utskottets under kännande af kommitterades framställning om beviljande utan lösen al skatte rätt åt kronohem»;ans åboer, hvaremot Ståndet af slog utskottets tillstyrkande af Rikets Ständers bifall å hvad Kongl. Maj:t läckts i detta ämne i nåder föreslå. 3:dje punkten. Ståndet af slog Utskottets i denna punkt gjorda hemställan, att de på skattläggning grundade ordinarie räntor inom alla delar af riket, utom stora Kopparbergs län, måtte till ett för hvarje i jordboken serskildt upptagen egendom sammanfördt belopp, bestämmas och utsättas i riksdaler silfver samt för framtiden beräknas och utgöras likmätigt mynt-bestämningslagen af den 1 Mars 1830; och kommer i följe häraf det återstående af denna punkt att förfalla. 4:de punkten ansågs vara a/slagen i följd af beslutet vid den tredje. 5:te punkten. Ståndet af slog hvad Utskottet i öfverensstämmelse med kommitterade, föreslagit, att de i denna punkt omnämnda utskylder borde öfver hela riket utsättas till visst, för hvarje pastorat sammanräknadt, belopp i kontant efter medelpris för de 20 åren 1824—1843; och kommer alltså det återstående af förslaget att förfalla. 6:te punkten lades till handlingarna. 7:de punkten. 686 Prot.-utdrag den A September 4848.
Och då jag på tillfrågan hvad detta vore för ett språk? sade, att det var Ny-Zeeländska, skrattade gumman, så att magen hoppade och tårarne stodo henne i ögonen. Dottren började skämta öfver sitt grannskap med en «Menschenfresser», jag intalade henne mod, ehuru lockande hon än såg ut, och så fortfor det i yster glädje. Modren var, oaktadt sin språkkunskap, just icke mångfaldig, men dottren var «ein gescheidtes Mädchen». I Baden, vid Bangården (Bahnhof), väntade dom eget ekipage. Jag hjelpte dem artigt i, mottog en tacksägelse och helsning till Nya Zeeland, och så skiljdes vi. Utom de nämnda platserna för Strauss’ triumfer gifvas i Wien en mängd andra trädgårdar och salonger, der man samlas för att höra musik. Som förf. tror, blott borgerliga samlingsorter äro «Grosser Zeisig», i St. Ulrich, der Lanner spelar, och en trädgård vid Rofrano-gatan i Josephsstadt, der Morelli låter höra sig, under det att på de förut anförda ställena publiken är blandad, i Volksgarten kanske till och med litet exquisit. Dock beror detta, enligt förf:s öfvertygelse, mindre af afseende å rangskillnaden, än af andra yttre omständigheter. Nyssnämnda förstäder bebos mest af fabrikanter, handtverkare och småkrämare, och det är naturligt, att desse företrädesvis besöka der belägna förlustelseorter. Den traktering, i Volksgarten bjudes, är också för klen, att tillfredsställa en affärsman eller arbetare, som, trött af dagens mödor, jemte musiken söker sig en mera solid vederqvickelse. Men det är isynnerhet då någon af dessa musikchefer arrangerar en bal, som all ståndsskillnad försvinner. Dessa baler hållas sommartiden vanligen på landet, och isynnerhet berömda äro de uti Domayers kasino i Hitzing, nära Schönbrunn. En utomordentligt vacker, stor salong, en vanligen präktig eklärering, den uppmärksammaste betjening och Lanners musik locka hvarje gång ett stort antal besökande. Schönbrunns trädgård är blott några steg aflägsnad, och dansen omvexlar med promenader i dess alleer.
Ja, han måste blifva rik! Men huru? Arnold erinrade sig många som vid en lycklig vinst på lotteriet vunnit en storartad förmögenhet. Det gamla ordspråket »otur i kärlek, tur i spel» dök upp i hans minne. Han hakade sig envist fast vid det med en vidskeplig visshet. Han kunde ju försöka. Så mycket penningar som till en lott skulle han väl med en sista jätteansträngning i vigilans kunna förskaffa sig. Att spela på lotteri! Att spela ...! Att spela! En ny idé flög genom hans hufvud. Att gifva hela sin framtid, hela sitt lif kanske vind för våg. Detta var risken. Att blifva rik på några aftnar, kanske en enda, var vinstutsigten. Lotteriet medförde en flera månader lång väntan, kostnaden var liten, men chancerna i proportion derefter. Misslyckades han, skulle han vara qvar här på samma ställe, lika usel, lida samma förtärande själsqval, se Nora blifva en annans egendom och inte ega mod att med ett revolverskott göra slut på sin eländiga tillvaro. Nere i Monte Carlo deremot skulle han spela mot en enda, sätta allt på ett kort och i nästa ögonblick hafva fördubblat insatsen eller också – förlorat. Men ingen kände honom der. Noras närhet skulle då ej ingifva honom lust att lefva. Förlorade han, så vore det hans lif, som ginge! Det der att på några sekunder få sitt öde afgjordt lockade honom mäktigt. »Lyckan står dem djerfvom bi!» Han intalade sig, att han skulle vinna. Med sangvinikerns hela entusiasm drog han ut konsekvenserna ur sin idé. Han beräknade tiden för sin återkomst; Nora skulle lofva honom att vänta till dess. Och hon skulle blifva hans. Men ... Ett mörkt moln drog som en tjock slöja öfver hans ljusa fantasifoster. Det kostade penningar att komma till Monte Carlo! Mycket penningar! En elegant habit och resan, redan detta några hundra kronor och likväl var det bagateller emot hvad som sedan behöfdes. Han måste hafva insatsen! En stor insats, om han skulle hoppas vinna en rikedom! Icke blott några fattiga hundra kronor, utan tiotusental måste han våga. Ah, det fans mycket penningar i Stockholm.
Hofrätten att till behandling upptaga åtalet, jemväl i hvad det rörde Magistrats-sekreteraren, så har jag icke sökt ändring i Kongl. Hofrättens nyss anförda utslag, utan anmodat Advokat-fiskals-embetet att målet hos Kongl. Hofrätten, såsom första domstol, anhängiggöra och utföra. 53 Emot Ofverståthållare-embetet för Polisärenden förordnade jag åtal genom en, den 6 Oktober 1863, till Advokatfiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt aflåten skrifvelse af följande hufvudsakliga innehåll: Under flera föregående, års tjenstgöring i Justitie-Ombudsmans-expeditioneu hade jag haft tillfälle att af fångförteckningarna inhemta, hurusom en anmärkningsvärd långsamhet hos Ofverståthållare-embetet för polisärenden ägde rum, förnämligast i expedierandet af de remisser, som, då ransakuingar rörande häktade personer till domstol hänskjötes, borde dit öfversändas. Af denna anledning, och då vid granskning af de för 1861 års tre första qvartal inkomna förteckningar öfver polisarrestanter i Stockholm blifvit anmärkta trettioett fall, i hvilka tiden för expedierandet af förrberörda remisser varit utsträckt till 15, 16, 17 eller 18 dagar, hade jag, efter mitt tillträde till Justitie-Ombudsmans-embetet, under den 10 December sistberörda år, aflåtit skrifvelse till Ofverståthållare-embetet, hvaruti jag i allmänhet fäste bemälde embetes uppmärksamhet på nyssberörda långa dröjsmål, och särskildt på det besynnerliga förhållande, som derutinnan yppat sig, att nemligen för vissa dagar samtliga de remitterade ransakningarnes expedierande varit underkastadt det dröjsmål, som omförmäldt vore, medan deremot för de flesta andra dagar, på hvilka dylika remisser blifvit beslutade, desamma till domstolen öfverlemnats inom tre eller fyra, högst åtta dagars tid.
RegeringsFor^ men åsyftade ändamål, I anseende till de i ämne fattade skiljaktiga beslut, hafva Resp, RiksStånden, efter derom af StatsUtskot-, tet, i Memorial N;o 4oa, framställdt Förslag, under den 22 qcR 23 sistlidne Februarii forordnat, att, till Betänkanden, N:o 428. 6ct frågans afgörande, omröstning af Förstärkt Stats-Utskott skulle verkställas efter följande tillika godkände Proposition! ’’Den som vill, på sätt H. PresteSlandet och V. fiorgareStånclet beslutat, att af det mindre Creditivet, En million R:dr, f:delar böra vara att tillgå för oundvikeligen nödiga anstalter till Rikets Försvar, och f för andre högst vigtiga och angelägna ändamål, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer, i enlighet med R. o. Ad.-s samt BondeStåndets beslut, af samma Creditiv hälften att afsättas och anslås för Rikets Försvar och hälften för andre högst vigtiga och angelägna ändamål. I grundlagsenlig ordning har berörde omröstning denna dag af Förstärkta Stats-Utskottet blifvit anställd. Och bar dervid, efter voterings-sedlarnes öppnande, befiinnits 5i Ja och 67 Nej. Nej har alltså vunnit, hvarigenom är beslutadt: att, af det mindre Creditivet, hälften kommer att afsättas och anslås för Rikets Försvar och hälften för andre högst vigtiga och angelägna ändamål. Hvilket Förstärkta StatsUtskottet skolat för R, St:r vördsamligen anmäla. Den to Mars tÖJo., 6o2 Stats-Utskottets N:o 429. Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, ang:de elen af Marstrands Stad sökta ersättning för utgjord inqvartering, Sedan resp.
Meuar fader, eller, der han död är, moder, eller, der föräldrarne döde äro, närmaste fränder eller förmyndare, att omyndig ej kan, innan han eller hon bär stadgad myndighetsålder uppnår, vinna nog mognad i förstånd att sig och sin egendom sjelf råda och förestå, äge att hos Rätten det anmäla. Pröfvar Rätten skäl vara att omyndigheten förlänga, läte det dä i allmänna lidningarne tre gån - Den 10 Augusti. ger kungöras. Ej ina den anmälan nu sagd är ske tidigare än uti sista äret al’ omyndighetsåldern. Vill den, hvars omyndighet förlängd blifvit, sedan han eller lion tilt tnyudiga är kommit, frän förmyndarevärd fri vara; söke derom Rätten. ö §. Finnes myndig person, för uppenbart slöseri, eller annan orsak, oförmögen att sin egendom värda: dä ägc Rätten, pä anmälan af föräldrar eller fränder, den person under förmyndare ställa; och läte det i allmänna tiduiugarne tre gånger kungöras. Genom dessa lagstadganden anser jag, alt myndighetsförhållandeua för så väl man som qvinna, skulle blifva pä det rättvisaste, för Statens, familjens och den euskildes gemensamma fördel, bestämda. Hvarefter llr Freidenfelt muntligen tiilade: Dä jag tillätit mig fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på en fråga, som ar af mycken vigt för samhället, får jag vördsamt tillägga, att om jag, såsom icke ägande tillräcklig insigt i lagen i allmänhet, begått något misstag i min framställning, sådant torde med öfverseende bemötas. Jag anhåller om remiss af denna motion till LagUlsk., äfvensom alt den måtte de andra resp. Medstånden communiceras. R. o. Ad. biföll, alt Hr Freidenfelts nu väckte motion finge remitteras till Lag-Utsk. och communiceras de öfriga Riks-St.u. Hr Danckvardt, Magnus Georg: anförde skriftligen: Redan under den 2 Febr. 1819 blef, i förening med en, efter R. St:s begäran, af K.
Maj:t under den 27 Februari 1816 anbefallt dess och rikets Krigsoch CammarColIegier, att, i anledning af Biksens Ständers ofvannämnda underdåniga Skrifvelse, till Kongl, Maj:t inkomma med .Underdånigt Utlåtande, samt att med fästadt afseende å de utredde förhållanden och grunder, som kunde vara att hemta af Skånska rqteringsverket, tillika afgifva underdånigt project till en förnyad Instruction för l*oteringsförrättningarne, hafva bemälte Col* legiér, under den 22 December 18191 fullgjort Kongl, Majus berörde befallning; och inhemtas af Collegierpas gemensamt, afgifne Betänkande, deruti de likväl varit af olika meningar: att Krigscollegium, med afseende å det kända förhållandet mod Skån. ska roteringen, sorn vunnit Nådig stadfästelse och blifvit till efterföljd anbefalld, funnit, att vid upprättande af förslag till lättelse och jemnkning af extra soldat-roteringen i riket hemmantalen eller hvarje hemmans efter jordbok åsatte mantal icke kunde utgöra säker grund för roteringsskyldighetens bestämmande, äfvensom att denna grund icke heller kunde hemtas från det bevillningsvärde, hvarje egendom blifvit åsatt, utan syntes i Collegii tanka den behållning, hvarje jordegendoms verkliga afkastning lemnade, böra blifva säkraste jemnförelsegrunden för roteringsskyldigheten. Då denna afkastning, förmedelst jordens alster.
Län motion, om förtvdligande af eller tillägg till 2 Si 16 Gap. ArfdaBalken. XIII. B. 271, 273. XIV. Å. 40, XVII. U. r33, 166. A. 4o3. E. 472. *— X;o J27, i anledning af Herr Grefve O. A. Grönlijelms motion, om afskaffande af stockstraff. XIV. B. 207. XV. ■240. A. 38o. — I\T:o 128. öfver Riksdagsfullmägtigen Andei-s Janssons mo - ( »33 ) tion, om ändring af 8 Cap. 3 §. MissgerningsBalkeil. XIV. E. 207. XV. A. 2.40. LagUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: Nio 129. i anledning af väckt motion om deportation af personer, dömde till straff för tredje resan stöld. XIV. B. 207. XV. A. a4o. — Nio i3o. öfver vackte motioner, om upphörande afspöoch risstraff för vissa brott, m. m. XIV. B. 207. XV. A. 240. — Nio 131. öfver väckta motioner, om upphäfvande af Lagens stadganden, angående qvalificerade dödsstraff och anskaffande af andra sätt för verkställande af dödsstraff, än halshuggning. XIV. B. 207. XV. A. 240. E. 382. XVII. — Nio i32. öfver Herr S. I. Wijkmans motion, om afskaffande af offentlig afbön. XIV. B. 207. XV. A. 241. — Nio i33. Öfver Riksdagsfnllmägtigen Johan Erikssons motion, om inskränkning i allmän åklagares rätt alt anställa åtal å vissa brott. XIV. B. 207. XV. 241. A. 38o. XVII.
Nu, när han långsamt, nästan högtidligt skred hem framåt den månbelysta alléen, njöt han af att känna denna säkra mark under fötterna. Han trampade tungt för att öfvertyga sig om hur fast fyllningen var. Han tog upp från marken en kvarglömd stake och mätte med den dikenas djup och bredd. Han lyssnade och fann med glädje, att vagnshjulen rullade öfver hård grund. Bättre hade ej munkarna kunnat bygga; rakare, jämnare, fastare var ingen af deras vägar, ingen enda. Han skulle visa biskopen denna väg. Härvidlag kunde ej blifva tal om någon annans förtjänst än hans, någon annans ära än hans. De nyplanterade träden kastade ingen skugga öfver kalkvägen, som låg stickande hvit i det hvita månskenet. Landshöfdingen gick långsamt med besittningstagarens säkra steg. Han hade tillryggalagt det mesta af vägen. Vagnen hade redan kört upp på gården. Landshöfdingen stannade ett ögonblick och betraktade med tillfredsställelse det ståtliga boningshuset med dess långsträckta flyglar. »Så skiftas all ting på jorden», tänkte han. »Det enas död och undergång är det andras lif och uppkomst. Hafver Gotland uti Roma förlorat ett härligt, dock gammalmodigt munknäste, så ser det nu för ögonen uti samma rum ett nytt palats för herrar och, då lyckan så fogar, äfven för kungliga personer, hvilkets like fåfängt sökes öfver hela landet». Han satte käppen hårdt i marken och var i begrepp att gå vidare, då han plötsligt fick syn på något, som hängt sig fast vid käppen. Han höll den upp i månskenet för att se efter hvad det var. Käppen hade fastnat i ögonhålet på en dödskalle. Han lossade skallen från doppskon och lade den försiktigt ner på dikeskanten, i det han mumlade: »Denna skall jag i morgon låta dödgräfvaren mylla ner i vigd jord. Hur har den kommit hit?» Han gick några steg vidare; men nu betraktade han marken, som han vandrade öfver. Så stannade han åter. Hans fot stötte mot ett långt, blankt föremål. Det var icke sten och grus. Han tog upp det och släppte det ögonblickligen, som om det bränt honom. En isande fasa flög genom hans ådror. Han hade trampat på ett människoben.
Ridderskapet och Adeln icke hvarken kan eller får ingå: Och häraf ligger, efter min tanka, i tydlig följd, att något yttrande angående samma utlåtelser icke heller kan af Höglofl. Ridderskapet och Adeln meddelas. Deremot måste, i hvarje rättsinnig menniskas, och således äfven —• jag är öfvertygad derom — i Herr Pålmans egen öfvertygelse, den sanning taga sin rätt, att så länge menniskans inre afsigter endast tillhöra den Eviges domsrätt, blir hvarje menligt omdöme om andras afsigter en ovarsamhetj Herr Pålman har i tydliga ord tillåtit sig ett ofördelaktigt omdöme om deras afsigter, som önska Judarnes bortvisande: Och ehuru sådant icke angår andra, än de personer, hvilka framställt en sådan önskan, undgår man likväl icke att finna, huru mycket detta uttryck ligger i collision med ej mindre deras än hvarje Riksdagsmans rättmätiga fordran på aktning för öfvertygelsen och yttrande - rätteni Men då detta uttryck icke skäligen, eller utan fördom, kan anses härröra från någon annan grund, än en alltför stark värma för ämnet, samt således ingalunda bevisar någon föresats att förnärma andras rätt, förtjenar detsamma icke åberopande eller tillämpning emot honom af Riksdags-Ordningens föreskrift. Det laglikmätig» förfarande, som det Lofl. Borgare-Ståndet i sitt Protocolls-Utdrag begärt, torde alltså icke hvarken bö. ra eller kunna bifallas. Då jag nu yttrat mig angående den enskildta frågan, utbeder jag mig äfven få fästa Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Höglofl, Ridderskapetsoch Adelns upmärksamhet på den allmänna, sorn, genom tydning, möjligen kunde upstå. Det Lofl. BorgareStåndet har i sitt Protocolls. Utdrag yttrat sin håg att icke låta störas den enighet emellan Stånden, som är, i så tnånga afseenden, angelägen: Och jag tror, att vi böre i detta yttrande se en anmaning till vår egen lika beskaffade håg.
A x e l var ovanligt skämtsam och tycktes vilja retas m e d Greta, s o m därtill vore det värdigaste subjekt man k u n d e tänka sig. Operan var slut. » H u r skola vi dela oss på hemvägen, » sade Axel. » Ja, jag o c h A x e l b o i sta ' n och ni andra på Östermalm, » genmälde Greta och gaf Emil en betecknande blick, » m e n vill Axel följa Karin, så gärna för mig. » » Ja, för m i g också, » skämtade Emil o c h hjälpte Greta på ined kappan. Och så blef det. A x e l följde Karin. H a n förstod att Greta ville ha Emil i sällskap. Då de k o m m o ned på gatan, sade Karin ingenting o c h inte A x e l heller. » D u är så tyst, » af bröt slutligen A x e l enformigheten af det knarrande ljudet efter snön under deras fötter. » Ä n du, då? » » Ja, det är annat m e d mig. Jag har så m y c - ket att tänka på nu till tentamen. Det är visserligen inte artigt af mig att svara så, m e n så gamla vänner s o m vi äro. » » Gamla vänner! Ja, du har rätt. E m o t gamla vänner kan man vara hur s o m helst. » D u vet inte hur m y c k e t vi ha att göra, åtminstone de, s o m vilja k o m m a fram, o c h så har jag j u mina elever att sköta. » » Dem hade du förr också. » » Ja, m e n jag får arbeta mera m e d d e m nu än eljes. » » Och för att sedan hvila dig går du ut o c h promenerar m e d. » Jaså. V e t du h v e m hon är? » N e j, jag vet bara att hon är rik. » » Fy, Karin, » sade han mildt förebrående. » Känner du m i g så illa? Jag förstår hvart du syftar, men jag skall säga dig hvarför jag går m e d henne. H o n går på skolan och vi b o på samma gata. Ibland föreslår h o n mig en promenad o m middagarna o c h jag har ingen orsak att neka.