Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
MMalmstedt, som föreslagit att, till bestridande af de kostnader för fullbordan af hamnbyggnaden vid Warberg, hvilka icke af hamnintraderne betäcktes eller af stadens invånare kunde godtgöras, nämnde stad måtte få sig tilldeladt ett mot behofvet svarande statsanslag, utan återbetalningsskyldighet, af 30,920 r:dr, eller alt, om detta icke kunde bifallas, Rikets Ständer måtte åtminstone medgifva det äskade anslagets utgående under nästpåföljande trenne år med en tredjedel om året; g) af Sone Persson från Malmöhus län, som föreslagit: l:o att, för anläggningen af en hamnbyggnad vid Wikens fiskläge å skånska kusten, måtte af Rikets Ständer beviljas ett anslag af 12,000 r:dr, utgörande trefjerdedelar af det belopp 16.000 r:dr, hvartill kostnaderne för nämnde hamnbyggnad blifvit beräknade, mot vilkor att fisklägets invånare bidroge med en fjerdedel af sistnämnde summa; och 2:o att, på sätt styrelsen för vägoch vattenbyggnader tillstyrkt, Rikets Ständer måtte för en hamnanläggning vid Råå fiskläge anvisa en summa af 21,620 r:dr att utgå med 11,620 r:dr som anslag och 10,000 r:dr som lån, då ortens invånare vore beredvillige att för ändamålet tillskjuta 3,000 r:dr, utgörande fvllnaden i det belopp 24,620 r:dr, hvartill kostnaderne för nämnde hamnanläggning blifvit beräknade; i sammanhang hvarmed Utskottet förehaft Herr Munck af Ro - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 194. 15 senschölds, N. R., hos Ridderskapet och Adela väckta motion, att en summa af 10,000 r:dr måtte för sistberörde hamnanläggning beviljas; h) af Herr M Ödmann, som, efter meddelad och på bilagde handlingar grundad upplysning, att en tjenlig och af behofvet påkallad hamnanläggning vid staden Åmål skulle kunna tillvägabringas för en sammanräknad summa af 15,878 r:dr 26 sk. 8 r:st., föreslagit, att, då hamnbyggnads-interessenterne i orten erbjudit sig att till en tredjedel deltaga i kostnaden, öfrige två tredjedelar af berörde kostnadssumma måtte med 10,585 r:dr 53 sk. 10 r:st. varda af allmänna medel, utan äterbetalningsskyldighet, anslagen för ifrågavarande hamnanläggning; i) af Sone Persson från Malmöhus län, som, under åberopande af det kostnadsförslag och öfriga handlingar rörande detta ämne, hvilka skola blifvit Statsutskottet vid 1840—1841 årens riksdag meddelade, gjort hemställan om anslag för anläggning af en hamn vid Höganäs, hvartill stenkolsverket och ortens invånare erbjudit sig att bidraga med en summa af 20,000 r:dr;
Det är en betydelsefull, ja betänklig handling att på ett eller annat sätt, mer eller mindre störande ingripa i ett samhälles historiska utveckling. Historien, i dess djupaste betydelse, är, så väl för samhället, som individen, dess lifsutveckling. De skrifna tideböckerna äro blott en framställning, en mer eller mindre fullständig målning härutaf, under en förfluten tid. Men historien, liksom lifvet, lemnar för hvarje flyende ögonblick det förflutna bakom sig, sträckande sig med sina förhoppningar till en ännu okänd framtid. För en historisk lifsutveckling är alltså det närv:de, såsom mellanlänken, sammanhållningen emellan forntid och framtid, af en oemotsägligt stor vigt och betydelse. Denna sanning måste vara en stående regulator för samhällets styrande och lagstiftande personer vid alla deras åtgärder, om icke stundens handling, ett ja eller nej i valurnan, genom sjelfviskhetens eller tidsandans förvillande inflytelser, skall möjligen blifva ett samhällets mord. Ett gammalt samhälles folk, med en bruten historisk kontinuitet, är ett nytt samhälle. Ty sam H. lil. 13 194 Den 10 Mars f. m. hållet, såsom sådant, beror af dess lagar och institutioner: »Land skall med Lag byggas». Lifvet utvecklas aldrig genom brådstörtande omhvälfningar, sjelfviska, trotsande maktspråk, eller menskliga fantasiers och passioners konstlade tillställningar. Sådant kan för en tid frammana kraftyttringar, som förblända den kortsynte; men all sund, frisk lifsutveekling följer sin bestämda, bestående ordniug, vissa oeftergifliga lagar, hvilka icke kunna kränkas, utan att denna kränkning sjelf, såsom en följd deraf, bereder sitt straff. Här hjelper icke försöket att gifva handlingen en laglighetens stämpel eller liknelse. Naturliga konseqvenser ledas icke ur spåret genom synvillor. De gå med okuflig makt sin bana fram, och fälla domen en dag öfver alla bländverk och villor, då dessa, trots allt deras hänförande sken, få stå med skam inför en naken verklighet. Framtiden ligger i händerna pä en väldig Nemesis devina; hon vedergäller hvarje störande ingrepp uti en naturlig lifsutveekling.
St:r. l:o) ang:de antagande af en Förordn. om verkställighet af domar och utslag, meddelade af Norrsk Rätt, och om det biträde, som i andra afseenden bör lemnäs rättskipningen i Norrige; 2:o) om eftergift af Direktören A. L. Hård af Segerstad ålagdt ersättningsbelopp; 3:o) i fråga om behof af medel för en fyr-anläggning å Gottska sandön; 4:o) ang:de Landshöfdme Frih. R. F. von Kraemers, Gr. G. E. Frölichs och Gr. P. A. Lewenhaupts bibehållande vid deras rätt till framtida pension från Arméens pensions-kassa; samt 5:o) om pensions beviljande åt f. d. Sekreteraren och Auditören vid Flottan, Assessoren J. G. Björkegrens enka, Anna Maria Hedmansson. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåt:n och Betänkm nemi. från SlalsUlskotlel N:o 79, i anledn. af K. M:s Nådiga Propos., ang:de eftergift af åtskillige Embetsoch tjenstemän ådömdt ersättnings-ansvar i följd af LänsBokhållaren Caspar Langlets bedrägliga förhållande; 222 Den 11 Jali f. m. N:o 80, ang:de vackt fråga om löneförhöjning åt Statens Embetsoch Tjenstemän m. fl. för år 1857. Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. N:o 97, i ani. af väckta förslag, åsyftande förflyttning till hufvudst. aden dels af Universiteten i Upsala och Lund, dels af båda Universitetens juridiska fakulteter och dels af Upsala Universitets medicinska fakultet. H. K. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ på 10 om aftonen. In fidem protocolli, Alberl Munck. Lördagen den 11 Juli 1857. Plenum kl. 10 f. m.
Emot 4 §. anmarkes, att benämningen vingleri i vexelrörelse icke skall vara tillbörligen bestämd: att så vida Gäldenär ville undgå ansvar för vårdslöshet, böra hans böcker icke blott vara ordentligen förda, utan äfven dr ifrån ar afslutade, samt att de förekommande orden: på annat siitt borde utbytas: på dylikt sätt. Någon anledning till behof att närmare förklara hvad med vingleri i vexelrörelse förstås, anser Utskottet ej förekomma, då denna generela term allmänneligen är godkänd för att beteckna det handlingssätt, att utan verklig fond och på blanco credit draga vexlar samt att genom omsättningar underhålla sådan rörelse, för att i det längsta undvika en betalningsskyldighet, till hvars fullgörande man saknar förmåga. Till ordentlig Bokföring hörer äfven afslutning. Men, som, i synnerhet i en vidsträcktare handelsrörelse, hinder kunde uppstå för Böckernes tidiga afslutande, hvilket likväl, när bokföringen i öfrigt ar redig och upplysande, med lätthet kunde verkställas, när hindret upphör, så har Lagen ej bort genom uttrycklig föreskrift, att Böckerne jemväl böra vara afslutade, lägga band på Domarens pröfning, huruvida den saknade afslutningen må vara föranledd af verkliga skäl eller af obehöriga afsigterj och, då Lagförslaget utmärker såsom vårdslöst förhållande, otn Gäldenär fördöljer sitt obestånd och derunder vinglar, $f>6 Lag-Utsiottets B et änkan den. samt såmedelst, eller pä annat sätt underhåller förtroende till sin vederhäftighet, anser ej heller Utskottet det föreslagna ombytet afj term till dylikt sätt, i stället för annat sätt, kunna närrna£ re, än med tillräcklig tydlighet redan skett, uttrycka Lagens mening, X 4 §. upptages såsom exempel af vårdslöshet om Gäldenär, som i Bolag varit, försummat att orri Bolaget och deri skedd förändring sa kungöra, sorn särskildt stadgadt är, och örn Gäldenär, inom de trettio sista dagarne förr än han sin egendom afträdde, eller , der egendoms-afträdet tvunget är, sedan Borgenärernes ansökning honom kungjord blifvit, upplånt penningar eller varor, och ej kan för dem riktig redo visa.
Myntadt efter 1664 års myntfot: hela Riksdaler . 7,432: två tredjedels d:o . 3,200: en tredjedels d:o . 14,500: en sjettedels d:o . 3,200: en tolftedels d:o . 1,100: en tjugufjerdedels d:o 1,100: 30,532: Myntadt, efter 1830 och 1835 årens myntordningar: en åttondedels R:dr 99,000: 4 R:dr Riksmynt . 769,200: Omyntadt 3,359,803: 26. i. Summa Silfv. R:dr 4,751,285: 26. l. Öfversigt af Bankens ställa ing. 6 Koppar skilje mynt: Af nya prägeln i Banko: 6 fjerd in gar 4 skill, ä R:dr 450 2,700: Af gamla prägeln 3,933: 16. — Riksgälds-Kontorets Polletter 1,166: 32. — Summa B:ko R:dr 7,800: 8 4‘ Ofversigten af Bankens bela ställning efter nästlörflulna årets bokslut utvisar, bland annat, att: Bankens tillgångar oell fordringar utöfver dess skulder vid 1856 års slut utgjorde: Grundfond R:dr 10,000,000: Återstod af behållningen derutöfver från år 1853 1,047,226: 38. 9. Af den i samma öfversigt intagna utredning öfver Bankens utgifter och förluster å ena samt inkomster och vinster å andra sidan, år 1856, inbemlas, alt de förra uppgått till 299,558: 45. Ränteinkomst af den egentliga Banko-rörelsen eller den laneoch kredit i v-rörclse, som genom Banken omedelbart besörjes 635,317: 34. 1.
Transport 1,942: 42. - 13 - Transport 1,942: 42. af ytterligare omkostnader, nemligen: frakt till Lubeck och omkostnader derstädes 186: 08. » från Lubeck till Stockholm 558: 28. dragarepenningar 5: — för probering i Kongl. Myntverket 105: — 854: 36. uppgingo samtlige omkostnader till R:mt 2,796: 78. Vid fördelning på de, efter afdrag af myntskatten, erhållna R:mt R:dr 393,791: 65, af de särskilda utgiftsposterna, belöpte sig för hvarje R:dr R;mt: på skillnaden i sjelfva silfrets värde, hvilken skillnad, efter den lemnade utredningen, utgjorde •R:dr 3,508: 43jj R:mt 0,00890. på myntskatten : » 0,00755. och på omkostnaderna, R:dr 2,7 96: 78, » 0,00710. eller tillsammans » 0,02355. samt således för hvarje 4 R:dr R:mt stycke 0,09420. På sätt 8 § i revisionsberättelsen för sistlidne år innehåller, hade då församlade Revisorer anställt en jemförelse mellan resultaten af de silfverindragningar, Banko-fullmäktige under då löpande år verkställt dels från Hamburg, dels, då prisförhållandena å utrikes orter möjligen kunde göra det fördelaktigare att hemta silfver från London och för att vinna någon erfarenhet härutinnan, jemväl från sistnämnde plats; vid hvilken jemförelse Revisorerne utgått från den åsigt, att den erforderliga evalvationen till svenskt mynt af de till liqvid för det indragna silfret använda främmande valutor borde verkställas efter de vid tiden för liqviden verkligen gällande kurser å korta vexlar.
Oberäknadt att den mindre arbetslöre måste vidkännas en lika tyngd, sorn den starkaste , så drabbar detta beskattningssätt icke alltid personen, men oftast Näringen och snarast Jordbrukaren. Betungad med en mängd skatter för en jord den han ofta icke äger skuldfri, måste han ännu betala Capitation för hvarje till hans Jordbruk. — stundom för hans skjutsningsbesvär __ nödig dräng; ty fåfängt försökte han att afdraga denna skatt af drängens lön Ar denne gift, så måste husbonden merändels betala äfven för hustrun •, ty Lagen gör honom ansvarig för deras utskylder. Meningen af Capitationsafgiften är väl den, att hvarje arbetsför person skulle med ett eller annat dagsverke tjena Staten. Månne jag misstager mig? Eller är det den hårdt beskattade Jordbrukaren och Näringsidkaren sorn träffas häraf? Jag bekänner att jag, af dessa skäl, ör.skade att Capitationen försvunne, åtmindstone för allt lagstadt Tjenstfolk, undantagande Betjenter. En Lag, sora ålade Tjenstkjonen att sjelfva betala, skulle genast gäckas af deras förhöjda pretentioner, och sålunda tjena till intet, jag medgifver, Den 19 April. e. m. 555 att Bevillningssumman skulle härigenom betydligen nedsättas och Statsverket deraf lida. Må det tillåtas mig yttra den tanka, att en ändring af 4- Art. skulle fulleligen ersätta denna brist. Hvarje skatt, som drabbar öfverflödet, är åtmindstone mera billig,änden,somökartyngderna för den arbetande och närande classen. Ehuru Betjenter, enligt 2. §. 1. momentet nämnde Art., äro ihågkomne med någon förhöjning, enär de på ett ställe äro flera än två, tyckas de ändock kunna högre taxeras. Att en mängd Betjenter hos de flesta är ett verkligt öfverflöd, och ett ganska skadligt ofverflöd, lärer väl vara en ostridig sanning.
Han pröfvade förgäfves den gamla metoden att vända sig om för att få sig ännu en liten morgonlur. Han kände strax på sig att det skulle vara förgäfves. Plötsligt kom det öfver honom en alldeles omotiverad förhoppning att möjligen kunna träffa fröken Hagberg redan på denna tidiga timma. Han intalade sig att hon naturligtvis måste stiga tidigt upp för att packa och att hon dervid säkerligen skulle känna längtan att taga afsked med den förtjusande ramen till deras vackra lilla sommaridyll: han lyckades lefva sig så fullkomligt in i denna föreställning att han slutligen var alldeles öfvertygad om att han skulle möta henne. Han ströfvade länge omkring dernere vid stranden, gick på badhusbron der hans ensamma steg gåfvo eko och kände sig helt förvånad öfver att ingen liten bleksjuk fröken syntes till. Den enda lefvande varelse han mötte var Kalle-Hare, som kom traskande öfver gruset på sina breda tofflor och med synbar förvåning helsade den fordne festdiktaren, som man icke var van vid att se på denna tid af dagen. William beslöt sig tillsist för att gå och rifva Pelle upp ur bädden. Men Pelle – sjusofvaren – var redan utgången. En halftimma derefter såg William en skymt af honom; men han var icke ensam, han hade i sitt sällskap en liten fröken i mörkblå resdrägt och de vandrade tillsammans utåt vägen. Han kunde se på deras steg, att de voro belåtna med tillvaron. Ångbåten lade ut från land. Hamnbryggan var som en enda sky af viftande näsdukar; och från ångarens reling besvarades afskedshelsningarne med hattar och parasoller. Damerna stodo med händerna fulla af blommor, småleende mildt alltunder det de mönstrade och jemförde hvarandras afskedsrecetter. Fröken Alma Hagberg var en af dem, som fått den vackraste skörden; hennes ansigte var också ett enda huldsaligt leende. Hon stod uppe på öfversta däcket och hennes lilla knubbiga figur i den bruna resdrägten tecknade sig skarpt emot den hvita rökhytten. Vid hennes sida stod den lilla fröken Johnsson, smärt och rank i sin blåa paletot, långt ädlare i figurens linjer och hållning, långt vackrare med sin djerfva, allvarliga profil.
Likasom ett folk oupphörligt måste sträfva att utveckla sina rättsbegrepp, sitt sedliga och nationella medvetande, så måste det ock oaflåtligt söka utvidga kretsen lör sitt politiska inflytande, enligt måttet af sin karakter och ställning, eller också, om det försummar detta eller afstår derifrån, låta sig ensidigt påverkas af andra folk och interneras af främmande intressen. Från dessa alternativer gifves det ingen undanflykt. För det andra kan ett kraftigt yttre politiskt lif i frihetens och den nationella sjelfständighetens riktning ej annat än verka förmånligt för deras fortväxt och befästande i det inre. Man bör ej förbise ett vigtigt moment för ett annat, utan erinra sig att all utveckling är harmonisk. Jag har uttalat mig i hufvudsaken. Jag anser den Petersburgska politiken hafva fört till resultater, som kunna innebära en vändpunkt för densamma. Men på det att denna vändpunkt också må i verkligheten inträda, måste det vestra Europa uppträda verksamt för sin politik, annars kan väl Ryssland en dag bli ännu mera olycksbringande för Europa, än det hittills varit. Det är redan allt för klart, att Polen intet bar att hoppas af Kejsar Alexander II; det är Polens egen kraft och det vestra Europas vilja, som här måste bli afgörande i Polens rätt; Polens hjeltemod och lidanden tala i och för sig för ett enigt och beslutsamt bistånd åt detsamma. Jag anhåller derföre om bifall till Frih. Stael von Holsteins och Hr Björcks gemensamma motion, med uteslutande af orden »i diplomatisk väg», såsom endast innebärande en politiskt oklok och obehörig inskränkning. Jag ber tillika att fä såsom min uppfattning framhålla, att det i motionen förekommande uttrycket »i samverkan med öfriga makter, som garanterat Wienertraktaten» endast kan afse dessa makters formella berättigande att ingripa i Polska frågan, ingalunda att den borde lösas i enlighet med Wienertraktatens bestämmelser. Från dessa bestämmelser har den Europeiska politiken längesedan vuxit, och den Polska frågan måste naturligtvis nu lösas i enlighet med sin egen karakter och tidens fordringar. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Sedan de motioner, hvilka äro föremål för behandling i detta Betänk., blifvit afgifna, hafva förhållanden inträffat, hvilka i hög grad böra ådraga sig R.
Utskottet har detta ämne behörigen öfvervägat; och ehuru det uti ArrendeContractets irsta punct gjorde förbehåll, alt icke Arrendatorn, utan FacloriFöreständarenj skulle äga disponera vattenhöjden i Bruksdammentolkadt i dess hela vidsträckthet må anses hafva berättigat FactoriStyresmannen till den af honom i anseende å Qvarnens gång vidtagne öfverklagade åtgärd; likväl och som berörde stadgande icke med den bestämdhet synes utmärka Arrendatorns ovilkorliga beroende af FactoriFöreståndarens föreskrifter, att Sökanden af samma förbehåll kunnat hafva skälig anledning befara en så väsendtlig inskränkning uti dess dispositionsrätt öfver Qvarnverket, som nu, jemväl endast till följd af en utomordentlig svår och långvarig torka, inträffat, samt upplyst och vitsordadt är, att Sökanden härigenom måst vidkännas en betydlig minskning uti den af Qvarnen påräknade årliga Tullinkomsten; synes billigheten tala emot ett ovilkorlig! afslag å Sökandens underd. ansökning; hvarföre ock Utskottet, utan att längre sträcka den omedelbara pröfningen, får tillstyrka R. St:r: att till K. M:ts Egen Nådiga pröfning i underd. öfverlemna att bestämma i hvad mohn eftergift i arrendet må kunna Sökanden beviljas för den förlust han 83 Stats-Utskottets sålunda måst vidkännas, hvarjemte K. M:ts Nåd. uppmärksamhet torde i underd. böra fästas på angelägenheten af ett vid upprättandet af nytt ArrendeContract om ifrågavarande Qvarnlägenhet vid slutet af nu gällande arrendetid, gränsen för FactoriStyrestnannens rättighet till disponerande af Qvarnen? drifvatten måtte närmare bestämmas, eller ock på sätt GevärsFactoriDirectionen anmärkt, en säker grund uppgöras, efter hvilken det för framtiden må blifva Arrendatorn förbehållet, att njuta ersättning för de förluster honom kunna tillskyndas genom sådane FaetoriStyresmannens åtgärder, som de nu öfverkbgade. N:o 36, Utlåtande, i anledning af Herr Pehr Löfvenii från Vällofl.
Utskottets Utlåtande, VIII s q3i — p33, bif. af PresteStåndet, IX. s 541, af BondeStåndet, IX s 54g, af BorgareStåndet, IX s 568, af Adeln, IX s 5gj. Becharge, om, för StatsRådet och Konungens Föredragande; PresteStåndets beslut, IX s 4?1? Bondeståndets, IX s 479» BorgareStåndets, IX s 512. —- om, för BancoFullmägtige. BancoUtskottets Betänkande, VI 1. s 668, 66g, bif. af Adeln, IX s 574, af PresteStåndet, IX s 601, af BondeStåndet, IX s 631. —• om, för Birectionen öfver GölbaCanal Bolags f. d. BiscontContoir i Götheborg. Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IV 2. s 1207— 1218, bif. af Adeln, IX s 34o, af PresteStåndet, IX s 368, af BondeStåndet, IX s 37g, af BorgareStåndet, IX s 388. •— om, för dito dito dito dito i Stockholm, Statsoch BancoUtskottens Betänkande, Yl 2. s 1218, 1219, bif. af Aden, IX s 34o, af BorgareStåndet,’ IX s 353,. af PresteStåndet, IX s 368, af BondeStåndet, IX s 379. Decbarge, om, för Directionen öfver Götheborgs f. d. DiscontVerk. Statsoch BancoUtskottets Betänkande, IV 2.
Jag tänker väl han för i år icke skall våga nässja hit; men hur det än går, skulle man än råka i hans klor, så må man då gladeligen slå sitt lif i backen för sin kung och sin heder. Dock vill jag tro att räfven ej vågar springa ut ur kulan i år, ty han kan ej veta hvad stund vår laglige konung och herre sjelf infinner sig i sitt rike, och då vet hertigen nog att hans välde skulle ta ett snöpligt slut, om han ej vore hemma sjelf för att vakta det. Och gifve Gud att hans majestät redan vore kommen till sitt arfrike, att försvara sitt land och sin krona." Oaktadt Stålarms ankomst, fortfor dock fru Ebba att vara fullt verksam, egentligen med provianteringen. Hennes ögon voro oaflåtligt vaksamma. Tidigt och sent var hon i rörelse, öfverallt såg hon med egna ögon, hvarje råglår som fylldes, hvarje köttunna, hvarje brödspett höll hon räkning på och eftersåg att allt skulle vara godt och ordentligt förvaradt, så att besättningen ej behöfde lida, hvarken af knapp, eller dålig föda. Öltunnorna fylldes med godt öl, maltet eftersågs att det icke fick unkna. Några af de unga flickorna åtföljde henne vanligen på hennes vandringar inom slottet, oftast var det Sigrid, och hon blef snart väl underrättad om allt hvad i slottet fanns, och om alla anstalter, som vidtogos till dess befästande och försvar. Härunder blef hon allt mera känd af folket i slottet, eller huset, som det kallades, och de gamle, uttjente, gråa krigare, som hade sig anförtrodda åtskilliga af de fredliga befattningarna inom slottet, sågo alltid vänligt efter den unga flickan, der hon så stilla gick sin väg fram, logo godt i sina gråa skägg när hon talade vid dem, eller vänligt hjelpte dem att utfundera något godt sätt att ordna hvad dem ålåg, eller hemtade ett stop öl åt en gubbe der han stod i sommarhettan och mätte in den dammande rågen eller dylikt. Under konung Johans tid, hade en ny mur blifvit uppförd i halfrundel neromkring slottsträdgården på uddens yttersta spets, sålunda att man kunde gå omkring den ytterom, när ej vattnet var högt.
Svar pa aterremiss Cholera-kostnader, om rättighet för staden Wadstena, att återbekomma hvad, som blifvit inbetaldt å ett län för Cbolera-kostnaders bestridande, ,,,, ,>>>>,>*» Christianstad., om upphörande af de sä kallade port-penningarne derstädes samt om frihet att färdas när som helst genom staden ,,,, Svar på åferremiss , , , , , , , , > , , Cimbritshamn, om upprensning af hamnen derstädes; se Anslag för en gäng, g) Civil-Statens Pensions-inrattning; se Anmälan 65. Clara eif, sluss-anläggning derstädes; se Anslag för en gång, g) Clerecioch Läroverken ; se Hufvud-Titel I0:de. Codifiering af Lagförslagen, kostnaden derföre , , C olo nialvar or, om belåning af sådane >,>,> Comitier, Beredningsoch Taxerings-, om det ammas förening; se Bevillning, den Allmänna. V 40 b. i 40 S. v 40 ii 40 197 b. V 40 b. a 40 a. a, 4 41 ^286 a. a. V 40 b. V 40 b. y 41 s» B > 41 ^399 to C. 20 Commerce-Collegii hus, angående Svar på aterremiss Commerce-Collegium ; se Hufvud-Titel 2:dra, sid 46. „ om Revisorernes granskning angående de derunder stående fonder ,,, Svar på aterremiss ,,,, C om ministrar; se aflöning.
•’ alt lill förekommande af lönnkrögeri det stadgande måtte, såsom ett serskildt moment, i denna §. införas, att den, som, ulan att vara berättigad till biänvins-minutcring, tillåter, att det hos honom köpta bränvin, till större eller mindre del, inom hans hus förtäres, gjort sig förfallen lill enahanda ansvar, som för ohfbg bränvins-försäljuing, samt att, i i följd häraf, 45 §. må sålunda redigeras: B c v.- Lagsamt Allni Besv. och Ekon. Utskottens Uti a 'ande, N:o x5. il Den, som i minut försäljer brännvin, utan att dertill vara berättigad, bote första gången Tio R:dr, Sker sådan förbrytelse andia gången, skall lian plikta Tjugu R:dr. Föröfvas dylik förbiytelse tredje gången, eller oftare, bote dea tilltalade hvarje gång Fyratio Riksdaler Banco. Är •oloflig bränvinsförsäljning af art och beskaffenhet, att kunna hänföras lill krogrörelse, bote förbrytaren, soto ofvan i hvarje serskildt fall stadgadt är; och vare det i försdjningsrummet befintlige bränvin, jemte de käril, hvaruti det finnes forvaradt, beslag underkastadt och förverkad!, lill enahanda fördelning med btiterne. "Till enahanda ansvar vare äfven den förfallen, sorn, ufai att till b rila vins-min ateria g vara berättigad, tillåter, att det hos honom köpta brännvin må i större eller mindre del inom hans hus förtäras.” Uti öppna salubodar, bodkamrar och på contoir eller Apothek, må icke bränvin, med eller utan droguer eller andre ti 1 Isattser, emot eller utan betalning, i minut utdelas eller annorlunda tillhandahållas. Sker det, ligge i tväböte, emot hvad här ofvan för hvarje fall är stadgadt.