Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om ägaren skulle answara för sine Torpares Krono-utskylder, sä skuL le kan hända mänga af Allmogen afskräckas frän anläggande afTorp; Och skulle följden derafblifwa den, at Bonde^tändet blcfwe til siikc anläggningar mindre hägadt, wore det dä kj bättre at stadga, det Nybyggaren sjelf bör för Krvno-Utffplderne answara. Hans Lxcellence Herr GrefweN och Landt - Marskalken prop>oneraäe bifall pä z § med den förändring, at Nybyggare och Torpare för sina KronoUtlagor sjelfwe answara. DiföllS. llplästes 4 § i krojeäsL Herr von Lcsiult^enlieim, Davist (den äldre): Flyttningstidens utsättande til ^unii mänad Hat titan twifwcl flere talande skäl för sig, men de af Herr Landshöfdingen Grefwe lVlömsr andragnc motskäl äro ock af wigt, hälst Bonde-Ständer, som Utgör det största antalet af arbetande Jordbrukare, äfwen förklarat sig för hdstetidcn; likwäl synes skäligt wara, at i anseende til Lalenfierim förändring (likasom wid wattendämnitigar och wid djurfängst-tidcn förordnat är) päöka ii dygn. Tidigare än bett 12 OLtober är ibland icke bergningen fulländad. Äfwen är illa passande, at flyttningen för hytcsmän och för tjenstehjon i städer infaller pä samma dagar. Littvt flyttning-tidens utsättande til den I lovern V S ber i Finland har )ag pä bc förut i dag andragne stäk ej nägot at päminna. Herr Stjernelcl, Lamuel, förcstog at ssytkningstiden för Swerige mätte utsättas i meäio ^unii och i Finland ben I November. Herr 8 t est t understälde, om man ef först skulle Åtskilja frägan om flyttiiingstidcn i Finland.
N:o 9, voterar ja; den del ej vill, voterar neJ; Vinner nej, kommer nämnde utlåt., på grund af de deremot gjorde anmärkmr, att återremitteras. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 78. Nej — 72. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 8 dennes på bordet lagda mern. N:o 10, angtde det för tryckningen af PresteSt:s prot. erforderliga papper. \ 96 Den 12 Januari. Gr. Frölich, Gust. Erik, anförde skriftligen: I afseende på tryckningen af H. R. o. Ad:s prot. vid innevar. riksdag, har R. o. Ad. d. 8 sistl. December förordnat, att, såsom Ridd. Direkt, och Utsk. hemställt, dessa prot. skola tryckas pä samma sätt som Ståndets prot. vid sista riksdag, och i öfverensstämmelse dermed har i Ridd. Direkhs med boktryckaren Björklund om detta tryckningsarbete afslutade kontrakt blifvit stadgadt, att dervid såväl formatet och slilarne som de å hvarje ark tryckta radernas antal och bredd skola blifva alldeles lika med hvad Ståndets prot. vid sednaste riksdag utvisa; men vid efterfrågan i riksg.kont, har det papper, som derstädes för att användas till tryckningen af RiksStrs prot. blifvit upphandladt, befunnits vara af så litet format, att detsamma med iakttagande af ofvanberörde föreskrifter icke kan till tryckning af R. o. Ad:s prot. begagnas: Af sådan anledn. och då medelst förenämnde kontrakt boktryckaren Björklund förbundit sig att tillsläppa för ifrågavar. ändamål fullkomligen lämpligt papper af samma beskaffenhet, som det vid sista riksdagen begagnade, samt detta papper af honom är beräknadt kosta 2 r:dr 34 sk. b:co för hvarje helt ris; men deremot, i fall riksg.kont. skulle uppköpa dertill erforderligt papper, priset derå, liksom ä det för tryckningen af Högv. PresteSt:s prot. äskade papper, om hvars upphandling StatsUtsk. i dess mern.
Med tillfredsställelse har jag af den värde talaren erfarit, att både Ärkebiskopen och en Högv. Biskop jemte consistorium i detta fall äro af olika tanka med Hr Statssecreteraren; och det ville deraf synas, som vore det bättre, att en sådan Biskop beklädde föredragningsembetet inom Ecclesiastik-expeditionen än en lekman, äfvensom det tyckes bevisa tvärtemot Hr v. Hartmansdorffs eget yttrande för några dagar sedan, då fråga var om biskoparnas indragning, att en lekman någon gång bättre skulle bevaka consistorii prester,liga angelägenheter än en prestvigd. Hvad Nordamerika angår, vågar jag fullkomligt bestrida Hr v. Hartmansdorffs uppgifter derom. Jag har i tillförlitliga skrifter läst och har dessutom af personer, som i decennier vistats i nämnde land, hört, att man ingenstädes kan finna en mera sann religiositet och verklig andakt än der. Jag tviflar således, att religionsfriheten och det förmenta sektväsendet i en framtid kunna leda till upplösning af Unionen emellan de södra och norra staterna. Orsakerna till splittring dem emellan äro helt andra; men för min del är jag alldeles icke så rädd för denna upplösning i ett land med det politiska lage som Nordamerika, derom likväl icke nu är Den 10 Maj. f. m. 4°9 ' ' ' , i är tillfället att tala. I allmänhet tror jag, att det innefat tar ett stort misstag att sammanblanda religion med trossatser och dogmer och att företrädesvis söka inpregla dessa i det linga sinnet, i stället för att lata det från det sköna och gudomliga inom menniskan sjelf och inom naturen leda sig till uppfattning af det sköna, herrliga och upplyftande i den uppenbarade religionen, som, i min tanka, bör ingenting mindre vara än en torr minnesoch utanlexa. Om man derföre later barnets tro utveckla sig ur dess eget hjerta och dettas uppfattning af det heliga ordet samt i bredd dermed klarna af förståndet, så blifver denna tro säkerligen både fastare och varmare, an då den grundar sig på inproppade dogmer, hvilka barnet icke begriper och som på detsamnia ofta ej göra något annat intryck, än det ingalun da behagliga att behöfva lära sig, hvad man ej förstår. Hr von Hartmansdorff:
Enligt min åsigt bör man icke förändra en författning så, att den redan högt beskattade skal! blifva det ännu mera; och jag anhåller derföre om ålerremiss af denna §, under yrkande, att den gamla ordalydelsen måtte i den nya Bevilln. -stadgan bibehållas. Gr. Hamilton: Såvida 84 § är jemte 83 § föremål för öfverläggning, förenar jag mig med den siste talaren i begäran om återremiss, mindre likväl med afseende på den ökade bevilln., som indelta Den 14 Maj e. m. 477 arméens befäl derigenom mäste vidkännas, men så mycket mera i afseende på det onödiga besvär, det föreslagna stadgandet förorsakar upbördsmännen. Det är nemi. klart, att om enl. detta stadgande bevilln. ena året kommer att ökas, den blir under ett annat lägre, så att denna omständighet är i det hela likgiltig för löntagaren. Deremot är delta icke likgitigt för Reg:tsskrifvaren, ty han kan nu för hvarje grad uträkna och påföra bevilln. efter den pä Stat fastställda lönen, men efter det nya stadgandet, måste han serskildt för hvarje löntagare vidtaga en sådan uträkning. På grund af dessa skäl anhåller jag om återremiss. Ilr Aminoff: I öfverensstämmelse med, hvad jag vid föreg:de §§ yrkat, anhåller jag att äfven 83 § måtte indelas i mom:r. Gr. af Ugglas: Orsaken till den här föreslagna förändring har varit den af Hr Printzensköld upgifne. Frågan väcktes af en officer, som var ledamot af Utsk., hvilken nplyste, dels att inom Kammar-rätten anmärkn. blifvit gjord deremot, att bevilln. blifvit beräknad efter lönerne, sådane de voro på Stat uplagne, dels ock att vid åtskilliga regementen, till följd utaf sådane anmärkmr, lönerna numera till deras verkliga belopp upgifvas.
Län, för att tvifla, det icke Herr Grefven sjelf, skall häildre önska etablerandet af en inrättning a£ denna beskaffenhet, hvarigenom alla och icke blott Dm 24 Fehruarii, blott en del af Länets innevånare hade tillfälle att inom dess område söka ett understöd, som nu med omgång, kostnad och tidsutdrägt måste här, på ett aistånd af 50 mil sökas. jag anhåller att detta mitt memorial måtte må medfölja Konungens Nådiga proposition till vederbörligt Utskott. N o 8. Herr Adlercreutz^ Gujlaf; Herr von Becker har i Hpglofl. Ridderskåpets och Adelns lörra Plenum, med sanna färger tecknat landtmännens förlägenhet i Westergöthland. Han har äiven uppgifvit medel att afhjelpa den. Med Herr von Becker delar jag öfvertygelsen, att den af honom föreslagne Magazinsjnrättning är bästa, om icke enda sättet att förebygga den ofärd, som synes hota denna härliga provinceos jordbrukare. Nya lårretillgångar, de inå HlKkapas hu-, ruisom helst, kunna väl ögonblickligt afhjelpa bryderiet men skola innan kort öka densamma. Deremot skall troligen den föreslagne Magazinslnrättningen sätta jordbrukaren i stånd att utan svårighet afbörda sig Statsbidragens samt återföra trefnad och välmåga bland vår allmoge. Bil. tili Ridd. 0. Ad, Pr. I Band. 50 786 Dea 24 Februari i, Men de af Herr von Becker föreslagne sedlar till spajinemålsuppbandlingen, fruktår jag, icke komma att uppfylla det åsyttade ändamålet, nemligen: att i hvar mans hand, blifva en gällande valuta, äfven användbar i Kronans uppbörd, med ett stadgadt förhållande till vårt nu gällande mynt. Och hvilken authoritet skulle utlärda dessa sedlar, att de kunde vinna ett så önskvärdt förtroende? Då Banken icke troligen lärer få anlitas i Och för detta vigtiga ändamål, emedan dess nu utelöpande Sedelmassa, hvarken bör ökas eller minskas, så vida Högloft. Riksens
Herr Grefwe» och Landt-Marsk alken ansäg Utskottets Betänkande wara bikallit, men nägra Ledamöter ropade deremot, att ätskillig» Nej blifwit hörda. Herr Landt-Marskalken förklarade sig ej hafwa hört nägot Nej. Herr kotblie b, Larl kreänc. Räk Herr keckman förklarat sig hafwa ett tillägg att göra till Utskottets Betänkande och propositionen till bifall derä blifwit med Ja och Nej beswarad, synes bet mig wara en naturlig fölgd af hivad i s6:te §. Regerings, Formen stadgas, att Betänkandet till Utskottet äter remitteras. Herr Den i September. Zg Herr Grefwen och Landt»Mar» sk alk cn gjorde derefter proposition päDctänkandetS äterfdrwlSning till Allmänna DeswärS» och Economie» Ukskotket jemte remiss af Herr gjorde att» märkning. LiföllS. Herr Grefwen och Landt-Marsk alken pämindc om RidderskapetS och Adelns sammanträde i eftermiddag, dä Clectorcrnas Lista kommr att bpnas, men ej nägot öfwerläggningsämne idre» tagaS. Ridderstapct och Adeln ätskiljdes kloFatt E till 2. !a 6äem krowcoil! O. LilvarLtuixs. Fredagen d. r September. rienum klockan ^6 eftermiddagen. öpnadcs RidderskapetS och Adelns samtelkge Herrar Elcctorers Lista till wal af ett Ombud witz Nyteckningen af f. d. Konungens 6v8D.^ IV egendom, och befanns dertill wara utsedd Friherre Hierta , ^xel Allain j Ofwerste och Riddare af Kongl. SwärdS - Orden. Äfwenwäk hade Herrar Cleckokerne sLr andrs Classen, enligt inlemnad Wallista , Utsett till Ledamot ! EM» roo
I della afseende har BankoUtsk., lika som i fråga om det förutnämnda förslaget, gifvit ett nekande svar, och motiverat med delta följande skäl: ”att, då framställning i denna syftning vid förra Riksdagen af K. St. förka stades; då Banken för det närvar:de icke är i tillfälle, att lill sådana kreditiv afsätta nödigt kapital; då Hypotheksföreningarne, genom den ät deras obligationer tillerkända beläningsrätt i såväl Banken och derunder lydande lånekontor i Götheborg och Malmö, sorn' R. Sths Riksgäldskoul., har utväg, ali få på kortare tid obligationer nu belånta, och såmedelst bereda sig penningar för tillfälliga behof; samt dä svårighet för Hypotheksföreningarne icke bör mola, att försälja sina obligationer i mån, som medel erfordras för ntlänings rörelsens bedrifvande; så har Utsk., uppå dessa med de flere skäl, som skulle kunna anföras mot lämpligheten deraf, att Banken förmedelst kreditiv understödjer Hypolheksföreningar. och med dem likartade låne-inrättningar, skolat afstyrka bifall till ifrågavande motioner. ” Jag vågar, i afseende pä det första af dessa skäl, erinra huru denna förkastelse skedde: två Stånd stannade nemi. mot två, ehuru afslagel i ett Stånd blott berodde på en sedel. I alla fall är det väl icke skäl att, derföre att ett förslag blifvit afslaget vid en föreg:de Riksdag, äfven förkasta det vid en följande. Vidare säger Utsk., att Banken för det närvande icke är i tillfälle, att till sådana kreditiv afsätta nödigt kapital. Likväl hade R. o. Ad. för sin del gillat en vidsträcktare belåning på de metalliska fonderna, och Utsk. har sjelf varit i tillfälle alt föreslå ett kreditiv af 1,500.000 för Handelsoch Manufaktur-diskonten, samt 1,600,000 för Jern-kont.
Hans blickar voro skygga och oroliga, särdeles när de i förbigående fästades på fadern: ja, det såg stundom ut, som hade han gjort våld på sig, för att undertrycka den suck, som bröstet ville framprässa. I sitt bemötande mot systern och hennes tillbedjare kunde väl ingen yttre förändring skönjas, men någongång slungade han på dem förstulna ögonkast, stolta och hånande. Den afskedsfest, konungaparet gaf åt kronprinsen kort innan hans bortresa, var mera lysande än hjertlig, mera bullrande än angenäm. Man skulle kunnat kalla den en psykologisk maskerad. Mor och son tycktes bemöda sig att, obemärkta, läsa i hvarandras innersta; bror och syster talade högt om syskonkärlek och skilsmessans smärta; men prinsessans med Hessenstein vexlade ögonkast hviskade om en Argus mindre, och kronprinsen följde dem med en uppmärksamhet, som icke var ömhetens. Den höge fadern sökte hvarje tillfälle att få förtroligt meddela sig åt den älskade sonen, hvars förestående afresa till främmande land i kinkiga värf uppfyllde det hulda fadershjertat med mildt vemod; under det sonen å sin sida syntes liksom undfly dessa utgjutelser af ett vekt sinnelag, och i hela sitt uppförande mera egnade en belefvad hyllning åt monarken, än känslans glödande värma åt sitt lifs upphof. Nu visade sig, kanske första gången åtminstone för den samlade hofcirkeln, en kall likgiltighet i thronföljareparets inbördes förhållande. Hans spelande inbillning var för mycket sysselsatt med drömmen om tusen nya retande och omvexlande förströelser i Versailles och Paris, att han, just nu i begrepp att ila dem till mötes, kände någon saknad att aflägsna sig från det enda föremål, som kunnat, med åberopande af ojäfaktiga anspråk, lägga ett band på hans lidelser och begär. Hon åter kände sig stött af den lifliga glädje, han visade öfver sin resa, och af det föga bekymmer, hvarmed han för längre tid aflägsnade sig från sin gemål. Och hennes lott var i sanning ej afundsvärd, att stadna ensam qvar hos en svärmor, som icke försummade något tillfälle, att låta sonhustrun rätt eftertryckligt röna sin öfverlägsenhet.
Preste-Ståndet den 3 — -— Rorgare-Ståndet den 29 Febr. — Bonde-Ståndet den 7 Mars — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående uppkörande af tackjernstionden ock kammarskatten. (Stals-Utsk:s Mern. N:o 45 Litt. B.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har uppmärksamheten blifvit fästad deruppå att det vore af synnerlig vigt, alt jernhandteringen, hvilken, utom det betydliga inflytande densamma ulöfvade pä en mängd andra industrigrenar och på det ekonomiska tillståndet hos en stor del af landets befolkning, tillika beredde en af de hufvudsakligaste varu-artiklarne för rikets exporthandel, blefve försatt i ständ att genom en naturlig utveckling framgent kunna uthärda täflan å den utländska marknaden, i hvilket afseende och då en längre tids erfarenhet ådagalagt, det jernhandteringens betryckta ställning icke ensamt Expo, ilitiansUIsko Itc ts Förslag till underd. Skrifvelse N:o 54. 59 berodde af sådane omständigheter, som stundom plägade tillfälligtvis föranledas af en i handelsförhållandena inträffad hastig rubbning, ulan äfven af andra för handteringen missgynnsamma förhållanden, hvilka under en lång tidsföljd allt mer och mer framkallats af en ovigtig ansedd beskattningsgrund samt af en mindre lämplig lagstiftning i öfrigt, förslag blifvit väckta derom, alt, till undanrödjande af de orsaker, som framkallat dessa menliga verkningar, nu utgående tackjernstionde och hammarskatt måtte för framtiden afskaffas.
Orsakerna härtill anser Kongl. Majit vara att igenfinna uti ärendenas stora tillväxt, såsom en följd ej mindre af den förökning i folkmängden och de nya förhållanden, som inträffat sedan år 1809, då nuvarande antal af Högsta Domstolens ledamöter i Grundlag bestämdes, än ock deraf att under tiden, och synnerligen genom 1828 års författningar, många rättsfrågor, som förr varit i administrativ väg handlagde, blifvit till de allmänna domstolarnes behandling öfverlemnade, så att antalet af de till Hög Bih. till R. St. I 2 Constitutions-Utskottets UtlåtandeNo ig. sta Domstolens handläggning hörande målen, enligt upprättade sammandrag af Revisions-Secreterarnes arbetsförteckningar, under nedannämnde år utgjort: år 1813: inkomna 1482, afgiorda 1496 och balancerade 274» år i823: — 2170, — 2o85 ■— 421, år 1833: — 2446, — 2075 — ,097> samt år 1843: — 2484, — 25ig — 1261; lagfrågor härunder inberäknade. Vidare är af Kongl. Maj:t i Nåder anfördt, att uppehållet i de ofta vigtiga mål, som fullföljas till sista instancen, redan länge varit icke utan skäl öfverklagadt, och att detta menliga förhållande sannolikt måste, om icke någon verksam åtgärd deremot vidtages, ytterligare tillväxa, helst det kunde förutses att, oberäknadt den nu under arbete varande CriminalJagen, flere andra ännu icke fullbordade vidsträckta lagförslag lomme att för Högsta Domstolen medtaga en ej ringa tid, likasom att, då Riksdagarne hädanefter återkomma hvart tredje år, frågor om partiella lagförändringar torde, ännu oftare än hittills, blifva föremål för Högsta Domstolens utlåtande.
När jag har ledigt om kvällarne, tar jag skrifgöra resignation i tonfallet. Det var alldeles afmed mig hem. Jag måste skaffa mig så stor gjordt inte bara därför att hustrun eller barninkomst som möjligt. Du kan förstå, att husjungfrun hade annat att göra, som han gick hållet drar. Pengarne gå ögonblickligen som och vallade dem om morgnarna. Det märktes de komma — ofta nog gå dc, innan de kommit. » af det sätt, hvarpå han höll dem i handen, af Det var intet spår af ironi i tonfallet vid det sätt, hvarpå han talade med dem, hur allt de sista orden. Han sade dem helt lugnt och det där roade honom. Men jag kunde ändå inte komma ifrån mina betänsamt — det var ett faktum han talade tankar om saken. om, och han drog inga slutsatser. För resten, hvad rörde det mig? Min gamle » Det är när man är ung, man har dylika planer, » fortfor han, » planer att verka för det vän var ju nöjd, åtminstone var han alls inte allmänna eller att själf intaga en framstående olycklig. Han talade ej om något förfeladt plats i samhället eller i det andliga lifvet. lif. Och han var kanske inte mera ensam i Dessa tankar höja blicken och vidga ens insina tankar han än vi andra. När vi skilts åt, vände jag mig om ett par tressen; de ha sin nytta och ska ' ha sin tid. Det är när den första ungdomen är öfver, gånger och såg efter honom, där han gick gaman finner sin rätta uppgift, sin verkliga plats tan framåt med sina tre arftagare — de båda ostyriga, som ville ut i vattenpussarna eller in i lifvet, sin bestämda stol att sitta på. — Tage, ser du inte, att där är vått? — Man på gräsmattan, och den lille bleke gossen, som ville lefva för idéerna, ja, det är godt och väl, hängde honom i rockskörtet. Ju längre bort men det är inte allom gifvct. Det vill lyckhan kom, dess äldre såg han ut. Inte mera liga omständigheter till, för att man skall kunden gamle kamrat, jag lefvat ett drömmande na egna sig åt realiserandet af ungdomsillusioungdomslif tillsamman med, utan den stadgade familjefadern, som hade fullt med oroande siffnerna.
RiksdagsOrdningen, sid. 9, §. 16, mom. 1, rad. 2: den afdelning, som väljes, etc. sid. 12. § 31, moni. 4, rad. 2, 3: före valet uppskattas etc. sid. 16, § 49, mom. 1, rad. 3, 4: — anledding, etc. sid. 23, § 72, stycket 3, rad. 2: — eller sora bör välja etc. sid. 29, § 97, hänvisningen in margine: II. O. §. 33, sid. 31, § 105: Utskottets expeditioner, etc. sid. 31, § 107, stycket 1, rad. 1: — kamare han tillhör, sid. 36, § 125, råd. 5: — den karaares beslut, etc. sid. 38, § 135, stycket 2, rad 4: — omröstning, sid. 39, §. 136, stycket 1, rad. 1: — skall Riksförsamlingen, etc. Regering s-Formen: sid. 60, §. 62, rad. 1: •— af Statsoch Bevillnings-utskotten, — den afdelning, som väljer etc, — före valet uppskattats, —- anledning, — eller som eger välja, etc. — R. 0. § 32. — Utskotts expeditioner — kamare han tillhörer, — den kamare/ts beslut, — omröstning, — skall Riksförsamling, — af Statsoch Bevillnings-utskotte/, isning: Bihang till Riks-Ståndens Protokoll, lil Sami. Const. Utsk. Mern. Ridd. och Ad:s Prot. den 9 Juni 1848. Presteståndets Prot. s. dag. Borgare St. Prot. s. dag. Bonde St. Prot. s. dag. Stockholm, den 6 December 1850. STOCKHOLM, F. d. Schultze^ Boktryckeri, 1850. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 3. Ank. till Exp. Etsk. d. 16 Dec. 1850, kl. 2 e. m.
Ingendera af oss hade plottrat bort vårt skäraste känslolif i fladdrande kurtis hit och dit. Därför hade vi också något att verkligt gifva hvarandra, en sann, sund känsla, som kan värma upp vårt lif in i ålderdomen och räcka in i dö- den. Ä r du nöjd nu, lilla toka, är du nöjd nu? » Hon snyftade. » Hvad gråter du för; har jag sagt något galet igen? Kärleken väljer inte, beräknar inte; det äro vi ju ense om. Kärleken tror sig skymta idealet, och så öfverser han — inte sannt? » » Jo, jo, du har så rätt • — jag är bara så glad, så glad och tacksam; du skall få veta det sedan. Men nu får du väl gå till kollegiet, klockan är snart half sju. » » Ja visst, jag måste hasta. Se där ligger en liten svart brand; vi ha inte tänkt på att sköta brasan. Farväl, min älskling; så våt du är på kinderna! Hvarför i all värden lipar du? Farväl min skärblommiga flicka! » » Gör inte narr af mig! Det är länge, länge sen förbi. » Så stod hon en lång stund och stirrade i glöden med leende läppar och tårarne rullande som pärlor ned för kinderna. » Hvad skall han säga, » mumlade hon, » hvad skall han säga? » Men så blef hon glad och ifrig, tände en liten lampa, sprang in i sängkammaren, öppnade garderoben och släpade halfvägs ut en koffert, däri hon dök ned och fiskade upp bylten af gamla lappar och spetar, sådana där kvarlefvar, som kvinnorna stundom taga vara på utan annat skäl än: » det är riktigt en synd att kasta bort det! » Och hon fann, hvad hon sökte - — en skrynklig våd af en gammal balklädning, en skärblommig, luftig väfnad, litet gulnad, men ännu med tydliga spår af, hur vacker den engång varit. » Än, hvad han ska bli öfverraskad, » tänkte hon och sköt tillbaka kofferten. » Sätt strykjärnet på spiseln, » sade hon till jungfrun; » jag skall släta ut n å g o t.
Från llögv. Piuiste-Ståmvet. S. D. F oredrogs ånyo Coust/' utions-Ulskoltets memorial, Na> 18, angående fullbordad granskning af de i Slals-Rådet förda protocoll: Uo, angående afskrifning af ett från Handelsoch Sjöfa ris-fonden till Direetionen öfver segelfarfen mellan Venern och hafvet ulhelaldt lån*. 1 afseende på del i detta moment omnämnda ärende, hade Ståndet vid föredragning al' Constitulions-Utskotlets memorial, N:o 17, redan fattat beslut, och var således hilivid nu icke vidare alt åtgöra; 400 Prot.-Utdragj den y December 1844• 2:o, angående förnyad oclrov för Wermlands Provincial-bank, med beviljande hvaraf Kongl. Maj;t uli Nådig Resolution den 17 October 1840 fastställt förnyade bolagsreglor och eli nytt ullånings-reglemente för nämnde inrättning: Med ogillande af anmärkningen, blef memorialet i denna punkt lagdt tii! handlingarne; 3:o, angående sporlel-ersältning till Post-inspectoren i Carlstad, Majoren Flach; 4:o, angående Herr Justiliee-Rådet af Kolens underdåniga klagan öfver Slats-Gonlorels beslut alt indraga hans lön såsom Secreterare hos f. d, JDireelionen öfver Ninn er-lotteri-inrättningen; och . 5:o, angående skatteköp af hospitals-heminanet Jerla: Ståndet beslöt, att memorialet, i hvad det beträffar nyssnämnde 3:dje, 4;de och 5:te momenten deraf, skulle, med gillande af de deri framställda anmärkningar, läggas till handlingarne; 6 Ståndet beslöt, att memorialet, i hvad det angår detta 6:le moni., skulle, med ogillande af deri framställda anmärkning, läggas till handlingar ne.