Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag fruktar, att en förvillelse här ägt rum. För min del trodde jag icke, att proposrn angick memor. N:o 54, utan N:o 75. Jag hemställer, om icke Hr Gr. o. Landtm., helst något klubbslag ej befäslat det sista svaret, täcktes ånyo framställa propos. med erinran, att den afser memor. N:o 54- H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han gjort propos. till godkännande af den uti memor. N:o 54 framställda voter:spropos:n, och så mycket mindre kunnat afse memor. N:o 75, som ingen voter:spropos:n der finnes föreslagen. Då den af II. Ex. framställda proposrn blifvit med nej besvarad, kunde H. Ex. ej annat än anse, att R. o. Ad. ej godkänt den i N:o 54 framställda voter:spropos:n. Frih. Cederström: För min del får jag, om R. o. Ad. anser möjligt att, under föredragning af memor. N:o 75, af-, slå N:o 54, deremot protestera. Jag hade trott, att delta sednare är bifallet, och anhåller i alla. händelser att nu få propos. på memor. Hr Stuart: Då Hr Gr. o. Landtm, gjorde propos. till godkännande af förslaget i memor. N:o 54, svarade jag nej, * emedan jag ansåg de af Hr Cederschjöld föreslagna voter:spropos:r i annat fall icke kunna komma under pröfning. Deremot svarade jag ja till propos;n om densammas godkännande, enär jag anser första voteringen, på sätt Hr Cederschjöld föreslagit, böra angå, huruvida frågan skall förfalla eller icke, samt först, i den händelse nej då vinner, vote-, ring, såsom Hr Cederschjölds nejpropos. innehåller, böra anställas enligt de uti memor.
Rdr 35 sk. och för år 1889 till 282 Rdr 3-j sk. 9 rst., innefatta kostnader för det preglade silfveroch kopparmyntets transport till Banken; för tvätt af säckar och handdukar i verkstäderna ; för qvastar och viskor, m. m. sådant, som icke ens är lämpligt att här omnämna, samt visserligen icke af någon kan fullständigt pröfvas elier i det yttersta följas ; men hafva icke dess mindre, från och med år 1889, blifvit af Kamreraren atteslerade. Verkmästarens räkningar, uppgående för år i838 till 522 Rdr 7 sk. 9 rst. och för år 1839 till 469 Rdr 10 sk. 1 rst., omfatta kostnader för tillfälliga smärre behofver för myntningens, fortgång, t. ex. åkarelöner för materialiers hemtransport, hampa till packningar i ångmachinen, dref och blånor till machimernas aflorkning, läder till dragremmar, m. m. sådant; hvarvid alia poster, der sådana kunnat erhållas, blifvit styrkta genom till Kamreraren aflemnade verifikationer. Till närmare upplysning, vidfogas bär underdånigst en duplett af Verkmästarens räkning för ett qvartal under år i83S. Af dennas beskaffenhet och af hvad sorn nu i underdånighet blif vit anfördt, torde synas, det Öfver-Direktören, utan att åsidosätta god ordning, kunnat förse ifrågavarande räkningar med utbetalnings-order, helst då Eders Kongl. Maj:t, jemte denna befattning, täckts särskilt åt mig uppdraga tillsynen öfver maehineriet och machinverksladen vid Myntet. För Myntverket uppköpta effekter hafva alltid blifvit i persedelredogörelsen, eller genom påskrift å sjelfva räkningen, redovisla, med undantag af sådana förnödenheter, sorn de nyssnämde, för h vilka blott en på sannolikhet grundad fördelning efter särskilta behof kunde ega rum, äfvensom deras värde är jemförelsevis obetydligt.
Jag sökte äfven af samojederna tillhandla mig drägter och husgerådssaker, men då jag ej hade med mig varor för byteshandel och reda penningar bland dem icke tycktes vara synnerligen värderade, blefvo prisen mycket höga, t. ex. för en vacker fruntimmerspäsk 20 rubel, för en hufva med messingshängen 10 rubel, för ett par renskinnsstöflar 2 rubel, för kopparprydnader till hufvorna 2 rubel stycket o. s. v. Emedan jag visste, att samojederna alltid under sina vandringar släpa med sig gudar, frågade jag dem, om de ej kunde sälja mig några sådana. Alla svarade i början undvikande. Det var tydligt, att de dels af öfvertro voro hindrade att ingå på min begäran, dels för vest-europeen smått skämdes för sina gudars beskaffenhet. Metallglansen af några rubelstycken, som jag tillvexlat mig i Stockholm, förmådde dock slutligen en gammal gumma att åsidosätta alla betänkligheter. Hon gick till en af de pålastade slädarne, hvilka tycktes användas som magasiner, och letade länge, tills hon fick fatt på en gammal obrukbar skinnstöfvel; ur denna framtog hon en vacker skinnstrumpa, hvarur slutligen fyra gudar kommo upp i dagen. Efter ytterligare underhandlingar försåldes dessa till mig för ett ganska drygt pris. De utgjordes af: en miniatyrpäsk med bälte, utan kropp; en 13 centimeter lång skinndocka med ansigte af messing; en annan docka med näsa af en viken kopparplåt; samt en i trasor inlindad, med messingsplåtar behängd sten, hvars ena kant bildade ansigtet på den menniskogestalt, det hela skulle efterlikna. Samojedgudar. 1/3 af nat. storl. Äfven vackrare formade gudar, dockor temligen väl gjorda, med bågar smidda af jern, har jag sett, men icke lyckats förvärfva.
Hans s til ju ädel är, hans tankar äro rena; Men all tid grälar ni; och huru står det till, Hvarför hans vers ej god? De Broen. Jo! derför j ag så vill . Bellm. Skrift. 18 Björn. Fler' divertiss ements i Acter s ammandraga. Det blir ej mer min lott; mins hvad i piecen står, Som speltes af de små, och, om jag mi ns, i år; Jag vill just denna stroph till ett exempel taga, Att Kungen knappt får låf att resa ut ti ll Hag a, Förr'n divertissements förfölja spår i s pår. De Broen. Nå, vill ni intet topp! jag nog utvägar får, Jag k änner Bellman grant Björn. Jag gör också det samma De Broen. Han sk rifver, hvet ni hvad, mig den och den anamma! Förtjusad i sin Kung, som hvarje Svensk och jag , Ett nytt po eme på stund 19 Ordning smannen. Med klubban än ett slag! De Broen. Vi må v år Kung en sång på denna timma lemna, Vid årets sista qväll, så är mi tt tycke, mitt, Och underdånigst der med tacksamt hjerta nämna, Hur' för v år fosterbygd hans ädl a hjerta s tridt. Alla. Bravissimo de Broen! och j a vi alla svara. De taga fram bläck och pennor, och sätta sig i ordning och skrifva. De Broen. Och det skall tryck as det, och vins ten tig nu bara! Skall delas oförryckt, intill sin sista rest, Till de soldaters lön, som fäk tat Kungen näs t. Denna vins ten blir ej s tor 20 M:elle Fran k. Par plåtar eller fyra M:elle Wibergson. I Guds och Konungens namn bli slika sk änker dyra M:elle Holmberg. Hvem sk all den g åfvan få?
I afseende på Utlåtandet N:o i36, der Utskottet tillstyrker iooo R:dr till Gymnastika Centralinstitutet, att från f.de Hufvudtiteln utgå; vill jag ej göra någon anmärkning hvad summan beträffar, men önskade, att man fästade uppmärksamheten vid fördelningen emellan Föreståndaren och Lärarne; samt droge försorg om, att detta Institut måtte varda stäldt under någon uppsigt, så att Rikets Ständer kunde vara förvissade, att medlen till ändamålet användas. Om Directionen öfver Stockholms Undervisningsverk äfven finge uppsigten öfver detta, så skulle man säkrare kunna hoppas, att se något varaktigt gagn för framtiden deraf härflyta. Den 22 Maji. 7 Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Gymnastikens nytta anser jag vara af erfarenheten så bekräftad, att jag skulle önska, att Staten ville kraftigt bidraga lill fullkomnande af inrättningen bär i Stockholm. Den är ett af de säkraste medel ej allenast att stärka svaga kroppar, utan äfven till botande af många krämpor ock kroniska sjukdomar. Erfarenheten härom är så allmän, att den af ingen lär kunna betviflas, Jag får derföre till StatsUtskottet hemställa, om medel ej skulle finnas, att på ett kraftigare sätt nu understödja denna inrättning, på det man mätte kunna draga nytta af den förtjenstfulle Stiftarens ännu återstående verksamhet, hvilken hans redan framskridna ålder nekar att kunna blifva serdeles långvarig. Grefve Horn, Claes Fredrih: Jag anser mig pliktig understöd ja det förslag, som Herr Cederschjöld framställt. Jag kan af egen erfarenhet intyga Gymnastikens stora nytta, och tror ej, att man på bättre sätt kan gifva sin aktning tillkänna för en person, sorn lemnat så många prof på sakeus förträfflighet, än att understödja en inrättning, hvilken är den enda i sitt slag.
Armén otillräcklig, oerfaren och i allmänhet förd af män, som äro mycket, men icke fält-öfverstar, har i början af ett fälttåg föga secours af beväringsmanskapet». «Möjligheten för oss att kunna försvara oss emot en starkare fiende tror jag ligger deruti, att vi, med begagnande af de fördelar, ett kuperadt land gifver, aldrig emottaga en större batalj, utan föra ett guerilla-krig, der fienden utmattas och förstöres, utan att han vet hvarest han har sin fiende. För att kunna lora ett sådant krig, fordras icke att armén är så utmärkt väl öfvad i hvad som sticker i ögat, men att den är disciplinerad och tillräcklig till antalet samt består af folk, som, vane vid fatiguer och försakelser, veta att lyda och känna sig hafva förmåga att skada och, om så fordras, stå en mot tio. Om det är möjligt att vinna detta mål, skall det ske på den väg, ditt för R. St:r framlagda förslag anvisar. Jag gillar således din deruti uttalade princip såsom grund för landtlörsvarets reorganisation. Jag är icke ibland dem, som hysa fruktan för att låta folket blifva öfvadt i vapens bruk. I fruktan för folket ligger misstroende till styrelsens - Den 20 December. 529 relsens regeringssystem. Är detta system i strid med nationens billisa fordringar och landets sanna val, så ar faran icke mindre derför att folket 'är frånvänjdt vapens bruk, utan snarare större. Betraktar man (sorn mången gerna vill) arméen såsom ett medel i regeringens hand att hålla folket i schack, så är denna styrka mot massan af nationen allt för liten och uträttar i sjelfva verket intet annat än måhända att utgjuta öfverflöd af blod, — ty, såsom disciplinerad och öfvad, kan den motstå ett öfverlägset antal till en viss grad, och ibland de odisciplinerade massorna blilver förödelsen stor. Men bär nationen i massa rest sig, så räknar den icke offren och tager förr eller sednare magten till sig; under tiden väckas alla passioner och uttaga kanske en gräslig hämnd.
St:s Brot. 1850 & 1851. 6 Sami. 1 Afd. 31 Höft. 1 9 Banko-Utskottets Memorial, N.-o 78. tes med pappersfabrikation för Bankens egen räkning, samt, vid sådant förhållande, ej mindre Fullmäktige, än äfven Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorer ansett någon tillförlitlig och för ändamålet användbar arbetsplan för ett följande år icke lämpligen kunna uppgöras, sednare punkten af § 230 bör, i öfverensstämmelse med Fullmäktiges derom gjorda hemställan, borttagas, samt till följd häraf, ej mindre början af § 231, än äfven slutet af § 237 uteslutas. Med anledning af hvad nu anfördt blifvit, och under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad Utskottet i meranämnde memorial N:o 71 hemställt, tillstyrker Utskottet, att § 227 måtte få utur Banko-reglementet utgå 5 samt, att de föreskrifter, som i blifvande Banko-reglemente komma alt motsvara §§ 229, 230, 231, 237 och 239, måtte erhålla följande lydelse: l:o. Den af Fullmäktige, som har inspektionen öfver bruket, eger att, såsom ersättning för besväret dermed och godtgörelse för dervid förefallande resekostnader, årligen uppbära 300 R:dr banko, hvilka från brukskassan utbetalas. Kostnaden för denna Fullmäktigs vivre och logis under vistande å Tumba, skall likaledes från brukskassan förvaltaren efter räkning godtgöras. 2:o. Före slutet af September månad hvarje år erhålle bruket reqvisition å det sedeloch annat papper, som för följande år till Bankens behof erfordras. 3:o. Till Fullmäktige aflemnas i början af Oktober månad ett af förvaltaren och pappersmästaren gemensamt upprättadt förslag till aflöning samt ved och ljus för brukets arbetare under nästpåföljande år, räknadt etc. nu gällande ser skildta stater. Banko-Utskottets Memorial, N:o 78. 3 4:o.
Utskottet har nu icke bevärdigat denna del af motionerna med ett enda ord till svar, hvarföre jag således icke heller kan, mot något Utskottets beslut i detta afseende mig reservera, ulan endast emot sättet för denna del af frågans behandling. På grund af hvad jag sålunda anfört, vågar jag hoppas det Rikets Ständer ville behjerta billig heten och rättvisan af nu gjorda framställning, samt antingen såsom anslag bevilja 100 R:dr banko eller ock hänvisa på, under Kongl. Maj:ts disposition ställde, till - Stals-Ulskottets Utlåtande, M 89. 51 gångar, att till sistnämnda belopp, såsom ersättning för förlorade 13 tunnor spannmål, utgå till Lektorn i Naturalhistorien vid Strengnäs Elementar-Lärovérk i egenskap af Bibliothekarie derstädes, och oberoende af all annan lönereglering.» 1 sednare delen af denna reservation, angående ersättning för det i löneregleringen för Elementar-Läroverket beräknade anslag af 15 tunnor spannmål, som tillkommer Lektorn i Naturalhistorien, icke i egenskap af lärare, utan i egenskap af hans serskilda befattning såsom Bibliothekarie, instämde Doktor Stenhammar och Herr P. E. Winge. Vid 21 punkten, af Lektor Wallman: Då förhållandet i afseende på behofvet af den löneförhöjning, jag i motion föreslaget, är i det närmaste oförändradt sådant det var 1847, då Kongl. Maj:t behagade i nådig proposition till Ständerne äska dertill nödigt anslag, får jag till stöd för min reservation emot Utskottets afstyrkande utlåtande i denna punkt af betänkandet, åberopa den af stiftets läroverks Ephorus, Biskopen m. m. Doktor Hedrén vid Stats-Utskottets utlåtande JV2 124, 1847 års riksdag, emot då varande Stats-Utskotts beslut, anförda reservation, ordagrannt så lydande: af Biskop Hedrén:
Svårigheten ätt få läsa Statsoch Banco-Utskotlens Finan* ce-Betänkanden har betagit mig möjligheten, att förr än i detta Plenum yttra mina tankar i ämnet. Jag skall derföre hålla mig vid hvad under discussionen förekommit, och gör mig förvissad om Bidderskapets och "Adelns undseende, i händelse jag ej riktigt kunnat uppfatta de bär yttrade meningar; men emedan jag ej velat bidraga till tidsutdrägt, har jag, hellre än att begära Betänkandet längre hvi~ lande på bordet, nu sökt så godt jag kunnat, upptaga de åsigfér, som blifvit framställde. Till en början får jag förena mig med Grefve von Schwerin, och således förklara mig för Statslån. Det enda jag har att erinra vid inrättandet af en DepositBanlc, hvilken jag tror lika viii skall bära sig hos oss, som på andra Ställen, är, att försigtighet dervid måste iakttagas. Man har gjort en jemförelse mellan Franska Assignaterne och ifrågavarande Statsobligationer; men jag hemställer, huruvida en Sudan jemförelse dem emellan kan äga rum^ Dea 19 Julii f. m. 965 då de förre voro antagne såsom Riksmynt," hvilket ater de sednare aldrig skulle blifva, hvadan de således aldrig komma att medföra något inflytande på Banco sedlens värde. Samma värde Talare har anmärkt, att Ja mera man lånar, desto mera sätter man sig ock i skuld. Detta är en sanning, men det vore önskeligt, att den värde Talaren kunnat upp. gifva något sätt att öka förmågan att uppfylla Statsbehofven ulan skuldsättning. Dessutom vittnar erfarenheten till förmån för systemet, i följd af hvilket den för kort tid sedan aflidne Riksdagsmannen af BorgareStåndet, Litström från fahlund, sorn började snart sagt med intet, efterlemnade. en förmögenhet af 3 till 400,000 R:dr. Samme Ledamot har föreslagit, att hellre öka Bevillningen. Man Järner således, att han af densamma ej dräger någon synnerlig tunga.
I likhet med hvad vid senaste tre riksmöten blifvit äskadt och af Rikets Ständer beviljadt, och på grund af hvad uti Statsråds-protokollet öfver Utrikes-dpartementets u Kongl. May.ts Nåd. Prop. Nio 1, om Statsverket 1865. ärenden den 13 i denna månad blifvit anfördt, finner Kongl. Maj:t sig böra föreslå, att enahanda årsanslag af tillsammans 479,200 R:dr R:mt, motsvarande ungefärligen }^:delar af hela det anslag, som till detta departement från de Förenade Rikena utgått, måtte jemväl fortfarande från Svenska Statsverket till Ufrikes-departementet mot nu gällande redovisningsskyldighet utgå; äfvensom att af detta belopp anslagen till Minister-staten samt till skrifmaterialier, expenser och extra utgifter fortfarande må, utan hinder af fördelningen i dessa utgiftstitlar eller inskränkning till något visst år, användas till att fylla möjligen uppkommande brist å någon af dessa titlar. Fjerde HufmidtUeln, innefattande anslagen för Landtförsvars-departementet. För de årliga eller ständiga utgifterna under denna hufvudtitel finnes enligt nu gällande riksstat anvisadt: Penningar R:mt R:dr 6,590,265: 20. Indelta räntor, enligt markegång, på förslag 2,121,897: — Indelt spanmål, på förslag, 125,955 kubikfot 9 kannor, ä 2 R:dr för kubikfot, 251,91 1: 80- Oindelt spanmål, 12 1.063 kubikfot, förslagsvis å 2 R:dr för kubikfot, 242,126: — Tillhopa R:mt R:dr 9,206,200: — I afseende på regleringen af denna hufvudtitel framställer Kongl. Maj:t, i enlighet med de beslut, som innefattas uti bilagda utdrag af det inför Kongl. Maj:t i Statsrådet den 13 innevarande Oktober öfver Landtförsvarsärenden förda protokoll, följande förslag: Landtförsvars-departementet. Krigskollegium (Arméförvaltningen).
Förordning angående Kronoskjutser och transporter stadgar att minst 4 och högst 6 Centner skola lastas efter hvarje häst. Värdet af alla Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori tillhörande hus är i samma Factoris Hufvudbok upptaget till 61,447: 27. 9. och den 30 Juni 1836 påfördt Kongl. Krigs-Collegium, som då öfvertagit Factoriets förvaltning, men återfinnes hvarken i 1836 eller 1837 årens Hufvudböcker för Artilleri-Afdelningen, hvarest detsamma bort igenfinnas, så mycket heldre, sorn i förstnämnde års Hufvudbok pag. 118 omnämnes, att åtskiliige Vatten-Verk och byggnader blifvit till Manufactur-Disconten försålde, hvarvid i afräkning å Köpeskillingen erhållits 7,796: 36.3., utan att likväl i Handlingarne kunnat upptäckas, hvilka hus som blifvit afyttrade och till huru stort belopp Köpesumman uppgått. Redogörelsen öfver Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori påför Kongl. Krigs-Collegium dessutom andre tillgångar till sammanräknadt belopp af 19,340 R:dr 28 sk. 9 r:st. äfven - — 89 äfvensom skulder till en summa af 12,110 R:dr 11 sk. 7r:st., hvilka icke eller uti Kongl. Krigs-Collegii redovisning äro upptagne. Staten för Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori anslår till nybyggnad år 1837 10,000 R:dr, men som dertill under året blifvit utbetalde 26,773 R:dr ig sk., har anslaget blifvit vida öfverskridet.
Såsom ett exempel därpå kunna vi omtala den tillverkning af helylle herrkostym-tyger, liknande s. k. cheviot, som fru Nanny Nauchhoff på Mösa i närheten af Enköping satt i gång. Hösten 1891 väfde hon en dylik väf för sin familjs räkning. Några vänner i Stockholm fingo se tyget och önskade få köpa likadant. H o n åtog sig att låta väfva det åstundade. G e n o m vän och väns vänner inkommo baställningar, hvarför hon beslöt att låta väfva tyger i större skala. Svårighet var att få garn af utmärkt beskaffenhet och dugliga väfverskor. D e t i handeln vanligen förekommande engelska strumpgarnet håller icke den blåa färgen, som inom kort bleknar och blir gredelin. Därför intages direkt från England garn, som nu under garanti färgas i Stockholm, då tyvärr icke svenskt garn af motsvarande kvalité finnes att få köpa. Kvinnor af arbetsklassen inom orten fingo utföra väfnaderna i sina hem, för att man på så sätt skulle skaffa dessa förtjänst och sprida väfnadskonsten. Svårt var att få dem, som väfde väl, och flere väfvar blefvo förstörda, men finnes nu ett fullt tillräckligt antal dugliga väfverskor. Resultatet af förra året har visat, att tyg sändts till 9 9 olika håll, från nordligaste delen af Jämtland till Skåne, till personer af alla möjliga samhällsklasser, i större och mindre partier. Öfver 9 0 0 meter har afsändts, och har dessutom icke obetydligt förbrukats för eget behof. Dessutom hafva många inom orten börjat väfva liknande tyger i hemmen. Ingen annonsering för att fa tyget spridt har förekommit. Endast på beställning har tyg tillverkats. Som inga mellanhänder förekomma, kan priset ställas lågt, blott 3 kronor pr meter, så att ett tyg till en vanlig herrkostym endast kostar 19: 5 0, hvilket i betraktande af tygets styrka och varaktighet måtte anses billigt. Med skäl kan tillverkningen anses som en verklig hemslöjd, som förtjänar all efterföljd. H. J — n. inpass af Ellen Bergström. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.)
Jag hade trodt, då ConstitutionsUtskottet icke afgifvit något yttrande i frågan och Grundlagens föreskrift, att nemligen propositionen skulle ställas på Betänkandet, till bifall eller afslag, således icke kunde äga rum, att, i saknad af allt yttrande, och då flere, i anledning af gjor-, de anmärkningar, begärt återremiss af betänkandet, att propositionen naturligtvis, skulle göras till återremiss på vanligt sätt af betänkandet, i ändamål att af ConstitutionsUtskottet erhålla ett yttrande i ett nytt betänkande, som, jemnlikt Grundlagen, allena kan ligga till grund för ett afgörande beslut och då jag ansedt, det ConstitutionsUtskottet bordt tillför - Den 17 April e. m. 349 bindas att afgifva ett nytt Betänkande, hade jag förmodat att det så mycket häldre, kunnat undanrödja hinder för den allmännare önskan att bitalia hvad som blifvit föreslagit, som sjelfva föreslåendet förutsätter möjlighet att det constitutionsenligt kunnat ske. Då först sedan ett sådant betänkande till RiksStånden inkommit, synes mig* att fråga borde blifva, om det hufvudsakliga afgörandet; efter sig då företeende förhållande och om ConstitutionsUtskottet, antingen tillstyikt hvad Konungens nådiga skrifvelse innehåller, eller blott, att frågan, i anseende till beskaffenheten kunde nu till afgörande förekomma torde med afseende på det allmännare medgifvande af ändamålet, det hafva befunnits mindre betänkligt att bifalla ett betänkande, om det ock varit mindre behörigt, än att bifalla frågan, utan något betänkande derom; men, då detta sednare nu är fallet, och jag anser det vara, ett för framtiden , ganska vådeligt prejudicat, som nu förinodeligen första gången inträffadt, att proposition blifvit gjord till bifall af Konungens nådiga skrifvelse, utan samband med ett Utskotts betänkande och som icke synes mig vara förenligt med föreskrifterne i 56 §. Regeringsformen och 44 §.
Dito till staden Söderhamn å ett ursprungligt kapital-belopp af 12,000 R:dr, för stadens nya reglering och dess allmänna byggnaders uppförande efter den derstädes år 1835 inträffade eldsvåda; å hvilket belopp årligen inbetalas 7 proc., deraf såsom ränta beräknas 4 proc. å kapital-återstoden. (Beviljadt vid 1840 och 1841 års Riksdag) . Dito till Bruksägaren C. B. Fitinghoff, för återuppförande af de genom vattutlöde förstörda verkstäder jemte tillhörande byggnader vid konradsfors bruk i Östmarks Socken af Fryksdals Härad och Wermlands Län, emot årlig inbetalning, efter 1849 års slut, af 6 proc. utaf det ursprungliga lånebeloppet, hvarvid 3 proc. ränta beräknas å kapital-återstoden. (Beviljadt vid 1844 och 1845 års Riksdag och utbetaldt sistnämnde år) . Dito till Stockholms stad, för bildande och underhållande af en Pantlåne-inrällning. För detta lån, som vid 1828—1830 års Riksdag beviljades och den 31 Maj innevarande år 1847 blifvit inbetaldt, erlades, från den 1 Juni 1842, 3 proc. årlig ränta Dito till Förvaltningen af Sjö-A render na ä 120,000 R:dr, för fyroch båkinrättningarnes förbättrande, emot årlig inbetalning af 9,333: 16, hvaraf räntan för återstående lånesumman godtgöres efter 4* proc. (Beviljadt vid 1834—1835 års Riksdag samt utanordnadt under åren 1840 och 1841). Dito emot af Kongl. Stats-Contoret, å Landshöfdinge Ackords-fondens vägnar, utfärdade obligationer, för inlösande af de med åtskilliga Landshöfdinge-beställningar förenade ackorder; börande årligen inbetalas 6 proc. utaf de infriade ackordernas belopp, hvarvid 4 proc. ränta för den efter hvarje liqvid återstående iånesumma beräknas.