Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag högaktar de personers djupa kännedom af RegeringsFormens esprit och afsigter, som antingen deltagit uti förtjensten af dess sammansättning, eller längre tid än jag uti dess tillämpning; men jag bekänner mig ej finna den tanken: att frågor i detta Utskott, då 2 Stånd stadna emot 2, böra förfalla, enlig, hvarken med Grundlagens esprit eller ändamålet af Constitutions-Utskottets inrättning. Vigtig är utan tvifvel don sanning, att hvarje god Regements-Förfättning bör bära uti sig sjelf grunderna till sitt försvar och sitt bestånd i framtiden; att densamma ej bör lätt öppna vägen för kitsliga anfall och försök till förändringar; men denna säkerhet är för vår Regerings-Form tillräckeligen bevarad, först uti Constitutions-Utskottets rätt att genom 3 Stånds Pluralitet förkasta alla onyttiga eller stadeliga frågor, och på detta sätt alldeles hindra dem att komma till Ständernes pröfning; för det andra, genom nödvändigheten af de 5 constitutionella rösternas, Konungens och de 4 Riksståndens, öfverensstämmelse, innan en förändring kan blifva gällande. Den förmodade meningen af Grundlagen, att väckta frågor, i sådane fall som det närvarande, böra alldeles förfalla, är således onyttig; men den är äfven slcadelig, emedan den i många fall skall hindra vigtiga förslag och motioner att tränga fram till öfverläggning hos Nationens representanter. Det lär svårligen kunna bestridas, att bland sådane frågor, vid hvilkas pröfning 2 Stånd stadna emot 2, en stor del måste förtjena afseende; eller månne bland våra 4 Stånd 2 skulle finnas, med nog sjelfförsakelse att medgifva, det förslag, gillade af dem, skulle vara utan allt anspråk på allmänna uppmärksamheten, ovärdige att till Ständernes bedömmande framställas? Denna mening är tillika stridande emot Constitutions-Utskottets ändamål, som på flere ställen i Regerings-Formen bestämmes vara att bereda och utarbeta frågor samt deröfver afgifva yttrande till Ständerne, hvilket således i alla dylika fall skulle utan nytta förfelas. Bilaga G till Exped.
Jag uppmanar Herr Lagerheim att vederlägga mitt påstående, att ej en fjerdedel af Slussarne, ej hälften af gräfningen, ej öfver en tredjedel af de för Arbetets fortgång erforderliga Kajdammar, äro verkställda. Ganska få och endast de, sorn hafva tillfälle i Detaillen undersöka Arbetet, kunna ingå i granskningen af den Cubikfotsoch Dagsverks-beräkning, som CanalDirectionen och Herr Lagerheim framställt. För öfrigt kan jag ej vara af lika tankar med Herr Lagerheim, att Discussioner öfver Ämnen, innan de till sluteligt afgörande företagas, äro obehörige, helst jag tvärtom anser dem för ganska nyttige. Herr Påhlman, Otto Fredric: Då nu åter fråga om Götha Canals fortsättning discuteras och ungefärligen i samma ton, som under föregående Riksmöten, nemligen att den, som vågar - Den 2 Marin. 33 yttra ringaste tvifvel om de ofanteligt stora fördela' , sorn skola Fäderneslandet tillskyndas af detta Storverks utförande, må skatta sig lycklig om han endast beskylles att vara inskränkt, och icke jemväl påbördas de lågaste afsigter för det man icke blindt underkastar sig att tro och lyda allt hvad några lör denna Canal. aniäggning serskildt interesserade Personer behaga föreskrifvaj så kan jag icke neka mig att härom yttra några ord, ehuru fråga om Cana lens fortsättning nu icke till afgörande förekommer. Likasom jag tror det vara alldeles omöjligt att kunna med visshet förutsäga , till hvad belopp eller i hvad mohn nyttan af Götha Canal kan i en framtid uppväga den derå använda kostnad, likaså litet tror jag grundade skäl finnas för det påstående, att Canalen, en gång fullbordad, icke skall medföra några förmonet för Staten. Men hvar och en torde lätteligen inse, att kostnaden af Götha Canals fortsättning efter den plan, söm hittills blifvit följd, öfverstiger de tillgångar Rikets Penninge3*älJning för närvarande medgifver, att andra mera nödvändiga och magtpåliggande föremål också påkalla Riksens Ständers uppmärksamhetj och att icke allt annat bör åsidosättas föratt, utan pröfning af hvad som är mäst nödvändigt, bevilja stora Summor till denna Canalbyggnad.
Majit, som i nåder gillat hvad Ofver-Intendents-embetet sålunda i underdånighet tillstyrkt, vill, med anledning häraf, äfvensom af Embetets i sammanhang härmed tillika gjorda hemställan, i nåder föreslå Rikets Ständer, att, — i likhet med hvad som egt rum i afseende på kostnaderna för vidmagthållande såväl af dammen vid Runna qvarn som af loftsbyggnaden vid Ornäs samt kungsladorna vid Rankhyttan och Isala, — Rikets Ständer måtte, från och med nästinstundande statsregleringsperiod, för nu ifrågavarande ändamål bevilja en emot ofvannämnda belopp, Fyrahundra Sjutiofem (475) Riksdaler Riksmynt, svarande årlig tillökning i statsanslaget för byggnader och reparationer i landsorterna. De till ärendet hörande handlingar skola vederbörande Utskott tillhandahållas; Och Kongl. Älaj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. CARL J. A. Gripenstedt. 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition ,j\F 20. Utdrag af Protokollet Öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj;t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 24 Oktober 1862 Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikesärendena Grefve Manderström, samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition. angående anslag för framtida vårdandet af Gustaf Wasas monument vid Utmeland i Dalarna. Kongl.
S. D. Sedm Borgareståndet den 7 sistlidne April beslutit, att öfverlemna uppsigten öfver Grund! garnes telina tryckning åt Riksens Ständers Commiterade till tryckfrihetens vård och de öfrige RtksStånden deruti instämt } så fann BorgareStåndet nu för godt, att jemväl uppdraga åt nämnde Commiterade enahanda betattnirg med RiksdagsBeslutet, samt att anmoda ExpeditionsUtskottct, om uppsättning af förordnande för Commiterade till desse befattningar. Och skulle Rcspective MedStånden inbjudas, att äfven i de nu gjorda tillägg sig med BorgareStåndet förena. S. D. Då nu å nyo förelrogs Bevillningsutskottets utlåtande N;o 22, i anledning af anmärkr.ingar vid betänkandet N:o 15, o*» j56» Fröt XJtdr. it. i Septemb. iSäj. grunderne för värderingar å Jord på Landet, Hus i Srädefne saint Jernbruken, hiefvo desse betänkanden, i hvad de angå värderingssättet å brandförsäkrade lius i Sta lerne, förkastade, med beslut, att enahanda värderings* sätt fpr brandförsäkrade, som för oförsäkrade hus och egendomar i Städerne böra ega rum; men i de öfrige dtlarne lemnade BorgareStåndet till samma betänkande sitt bifall. S. D. Wid förnyad föredragning af LagUtskortets utlåtande N:o 157, i anledning af anmärkningar vid betänkandet N;o 77, angåeide ändring i 1 Cap. I och 10 §. Rätt-egångsBalken, fann BorgareStåndet för godt* att antaga så väl den förändring i det förra betänkandet, som Urskotter i sednare alternativet af sitt förnyade utlåtande tillstyrkt, som ock der tillägg, samma utlåtande vid slutet innehåller.
Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. N:o 97. 17 Industriel äganderätt, om skydd för. Motion N:o 149. Allm. Besv.-, och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o Sfi. Industriidkare, angående ökadt anslag till resestipendier och understöd åt Motion N:o 165. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 60. R. St. underdån Skrifv. Instruktion för R. Ständers Revisorer. Se Revisorer. Institut för döfstumma i Carlskrona, om årligt anslag till dess upprätthållande. Se Carlskrona. Isberg, F. G-., Motion N:o 32, om Enköpings treklassiga elementarläroverks uppflyttning i stat till femklassigt läroverk, samt anslag till ökad lärarepersonal derstädes. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. K. Kalmar, angående uppplåtelse till staden af äganderätten till en jordrymd, som antagits tillhöra Kronan. Motion N:o 153. Stats-Utsk. Utlåt. Kapellförsamlingar, angående befrielse för vissa från all skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af moderförsamlings kyrka och ecklesiastika boställsgårdar. Motion N:o 12. Sammans. Lagsamt Allm Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk N:o 1. Kasernbyggnad. Se Artilleri-regemente. Kinda båtled, angående tiden för utbetalning af beviljadt statsbidrag för utsträckning af nämnde båtled från sjön Rengen till Linköpings hamn. Motion N:o 161. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 78. R. St. underdån. Skrifv. Kommunalstyrelse i stad, om revision af Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862, angående. Motion N:o 30. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 80 och Mein. N:o 89. R. St. underdån. Skrifv.
Under uttalande af denna min förhoppning i afseende på framtida inventeringar af Bankens general-kassa, anhåller jag att uti R. o. Adis protokoll få nedlägga min protest emot det sätt, hvarpå inventeringarne af samma kassa under den förflutna tiden egt rum. Anmältes och inbeledsagades Hr Stats-Rådet Henrik Wilhelm Bredberg, hvilken å K. M:s höga vägnar öfverlemnade två Nåd. Proposir till R. St:r. nemi.: l:o angide en den Svenska Beskickningen i Turkiet tillhörig, i Pera belägen, fastighet; och 2:o i fråga om afsöndring af jord från Eskilstuna kungsladugård till utvidgande af Eskilstuna stads samt Klosters och Fors’ församlingars begrafningsplats. Sedan Hr Stats-Rådet utbeledsagats, blefvo de Nåd. Proposine föredragne och till Stats-Utskit remitterade. Föredrogs Högv. Preste-Stis den 30 sistl. September på bordet lagde prot.-utdrag Nio 444, innehållande dels nämnde Riks-Stånds beslut öfver Lag-Utsk:ts Betänk. Nio 57, i ani. af motion om förändring af K. Förordningen angide vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande den 4 Maj 1855, dels ock inbjudning till de öfriga Riks-Stånden alt i samma beslut sig förena. Frih. Armfelt, Magnus: Het beslut, som innefattas i den nu af Preste-St. till R. o. Ad. och öfrige Riks-Stånden aflåtna inbjudningen, föreslogs redan inom Lag-Utsk:t och möttes der af ett särdeles skarpt motstånd, ehuru flere ledamöter, och bland dem samtlige Preste-Stis, ansågo att den åsigt, som uttryckes i 6 Den 3 Oktober. Preste-St:s beslut, vore den rätta. Men efter långvarig diskussion och derpå följande votering, stadnade dock Utsk:t vid det beslut, dess i ämnet afgifna Betänk, utvisar.
Vi satte oss längst ute i fören, därifrån man kunde se långt bort öfver den lugna hafsytan och sedan han fått sin cigarr ordentligt tänd, berättade han sin historia, som dessvärre var lik bra många andra jag hört där hemma i Finland. Det var bara en vacker torparflicka det gälde, hvars föräldrar haft sin stuga endast ett stenkast från den, där han växte upp, så att han ju inte gärna kunde undgå sitt öde att bli kär i flickan och vilja gifta sig med henne. Men hon hade större fordringar på lifvet och framtiden än som så och föll därför ett lätt offer för en nyanländ stockjunkare, som slog omkring sig med pengar och stora ord, så att han inom kort blef ett lejon i hela trakten. En tid var det roligt nog, med granna sidendukar och punschtraktering hvar gång stockjunkaren kom på visit, men sedan kom en annan tid, då flickan inte mera hade lust att vara glad och hennes stockjunkare inte häller såg alldeles lika munter ut som förut. Och kort därefter började underliga rykten komma i omlopp, och då försvann stockjunkaren totalt till Amerika påstod man. Men flickan försvann inte, utan var alt kvar hemma då länsman kom och sade, att hon måste i häkte, emedan hon tagit lifvet af sitt barn och att det bästa hon kunde göra vore att bekänna hvar hon gömt det. Och bekänna gjorde hon utan omsvep, så att hela saken inte orsakade länsmannen och domaren mycket besvär, utan kunde utageras redan vid första ting. Det blef sex års tukthus. Men stockjunkaren, som hjälpt henne med råd och dåd, han hade värkligen skuddat stoftet af sina fötter och kunde inte fås tag på, fastän länsman lät lysa efter honom i kyrkan tre skilda gånger. Det var altsamman, men det hade varit tillräckligt för att göra lifvet där hemma outhärdligt för den som berättade det åt mig den där lugna, vackra Juni aftonen ute på Atlanten, och då hade han beslutat att också resa bort, så långt bort som möjligt, för att kunna glömma altihop. Men det hade inte lyckats honom att glömma det just ännu, det kunde jag tydligt både se och höra då han talade om det, och fattade jag hans sinnelag riktigt, så var han nog en af dem, som inte glömma i hast, hvarken godt eller ondt.
Derom är så mycket ordadt, så väl i reservationerna, som uti de här gjorda anföranden, att det blifvit fullkomligen ådagalagdt, att denna rätt ej sträcker sig till annat än bevillningarna. Jag vill icke heller tala 0111 huruvida det skulle innefatta en inskränkning i Konungens prerogativ, om Nummer-lotteriets upphörande skulle beslutas, utan att dertill begärdes Konungens sanclion. Jag vill endast fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, attén sådan tydning, som af StatsUtsk. blifvit decreteräd, icke otydligen innebär kränkande, väl icke af R. Sirs rätt, men af hvarje Svensk mans rätt, af folkets ratt, hvars represen tanter vi äro och hvars talan vi föra. Den 8 April f. m. i33 Borttager man de ordin, skatterna, sa mäste den derigenom uppkommande brist i statsinkomsterna fyllas, hvilket icke kan ske annorlunda än genom bevillning. Nåväl! denna bevilln. skall utgöras af hvarje Svensk medborgare till fyllande af stalsbehofven. De ordin, skatterna äro beräknade vid köp af de egendomar, som dermed äio belastade, och då ingen egendom alltsedan hedenhös genom arf stannat inom samma slägt, utan hvarje egendom, till följe af det laga fång, som kallas köp, besittes af nuvnr. ägaren, måste den för skatterna beräknade nedsättning i köpeskillingen kunna anses som ägarens ersättning för skattebeloppet. Borttager man nu dessa Statens ordin, inkomster, så .blir följden, att de mäste ersättas genom be v i lin-, och att andre medborgare blifva tvungne tillskjuta hvad som efterskänkes dem, hvilkas egendomar äro belagde med urgamla skatter, d. v. s. alt om jag antager det ägarne af sådan jord, som är besvärad med kronoskatte!', uppgå till ett antal af 700,000, så blifva 2,700,000 tvungne att erlägga en afgift till dessa 700,000 personer, derföre att de nedlagt sina capitaler i jordegendom.
Auction till den mestbjudande vordet upplåtet, och under närvarande arrende-tid leranat en behållning för Staden af 55 R:dr Banco, hvilken, enligt E. K. Mus Nåd. förordnande, disponeras bland tillgångarne för Magistratens aflöning och för Stadens publique byggnaders underhåll, samt att, till uodanrödjande af hinder för Tullvedsintägtens indragning, E. K. M:ts Befallningshafvande uti Hallands Län blifvit i Nåder försländigad tillse,'att denna intägt ej vidare b lefve utarrenderad, när det då gällande Conlractet derom upphörde. Och sorn Riksens Ständer, 172 Underdåniga Skrifvelser'. ■vid sista Riksmötet, ansett den i åtskilliga fästningsoch Garnizons-orter utgående Tullvedsintraden, såsom en ojemn och besvärlig tunga för Allmogen, böra upphöra, och i sådant ändamål, samt för att bereda E. K. M. tillfälle att, i öfverensstämmelse med hvad E. K, M., genom Nådig Resolution uppå Bonde-Ståndets uti samma ämne gjorda underdåniga ansökning , d. 9 Januari!
Framför allt torde sådant komma all inträffa i de stä der, der ännu 2:ne instanser af stadsdomstol finnes, och så länge dessa dubbla instanser varda bibehålle, då det kunde hända, alt rådhusrätten för en obetydlig invändning linge lof att visa ifrån sig ett utsökningsmål såsom tvistigt, och rättegång derom först, vid en lägre domstol börjas, innan den kunde åter blifva föremål för rådhusrätts pröfning. Det är i allmänhet denna dubbla procedur af först utsökning och sedan rättegång, hvilken hvar för sig kan genomgå alla instanserne, som mest af allt uppehåller tillgodogörande af fordringsanspråk. Jag anser således betänkandet i denna del nu kunna bifallas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då ifrågavarande Hr Arnbergs motion sammanhänger med en annan, som ännu icke blifvit föredragen och hvaröfver LagUtsk. afgifvit särskildt utlåtande, och då beslutet i den frågan, som nu är föremål för Adelns öfverläggning, bör stå i öfverensstämmelse me ddet, som kommer att fallas öfver den andra, som är den vigligaste; så förenar jag mig med Frill. Raab uti anhållan att denna punkt malte varda återremitterad, hvarigenom jag förmodar, att Utsk. icke förorsakas nå - 398 Den 17 Mars f. m. got särdeles besvär, enär ändock återremissen ifrån de andra Stånden måste besvaras. Härigonom har 11. o. Ad. i sina bänder alt först kunna besluta i den hufvudsakligaste frågan, om sättet för utsökning af löpande skuldsedlar med vexelrätt, och att sedan, i öfverensstämmelse dermed, kunna besluta öfver den nu föredragna punkten. Då nu öfverläggningen ronde denna punkt förklarades vara fulländad, hemställde II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om II. o. Ad. ansåge de deremot gjorde anmärkn:r föranleda till densammas, återremitterande. Ilopades ja. 2:dra punkten, ang:de en af Hr Nordenanckar gjord hemställan för tillra gabrin gande af skyndsamhet vid behandlingen af utmätningsmål.
Domarens förfall berättigar d*nne till ledighet, icke, såsom nu, kommer att Vära x stor förlägenhet, lör att finna någon soln, med full tillförlit, mognad, insigter och stadga, kan till Vicarius i så vigtig Embetsfoivältning utses och användas; och 4:0 Af Herr Grefve Axel von Rosen, som instämt med Herr Ehrenborg och yttratt den önskan , att Häradshöfdingarne vid de tillfållen, då tjenstledighet för dem ar af nöden, må på förslag endast uppföra så» dane personer, som äto ett sådant v ig tigt foiöoende fullkomligen värdige, och som kunna anses compstente att blifva Ordinarie Hiradshöfdingar. I anledning af desse anmärkningar, hvilka hos Utskottet i öfvervägande kommit, får Utskottet, med bufvtids.akligt åberopande af dess Betärkanden, endast tillägga, att nar Uti nU gällande Fölfattningar bestämde föreskrifter finnas ej mindre att tjenstledighet ej må UndeiDomare beviljas, utan så vida sådane laglige förfall styrkas, hvilka till tjenstledighet berättiga, än äfven ätt HofRätterne, vid ViCariecs tillförordnande, icke Skola binda sigvid Under Domarens förslag, Utan göra ett noga urval af den person, som till DemartÄsnbatets bestridande tua Byttjas, samt, efter hvad Utskottet tror sig IngUtsktttets B et dykand e». 607 känna , desse föreskrifter af HofRätterne i möjligaste måtto iagttagas, Utskottet hvarken in«er behofvet af en tillstyrkan hos Kongl. Majit, att de ni gällande Författningar i detta ämne måtte uppgifvas, eller finner den föreslagna controllen å HolRätterne genom förteckningars uppräUande och årliga insändande till JustitiasCäncelleren och Justitieombudsmannen öfver UnderDomare beviljad tjenstledighet, vara lämplig att vidtaga. Utskottet, som i anledning äf Herr Gyllenheims förslag angående ständigeBrottrn åis
En sådan Mag‘<z:nslnrättning lärer icke kunna anses, för någon skadande, då ingen är tvungen att sig deraf begagna. Om, i stället för att hafva öfverlemnat Millioner till allmänna MagazinsDirectionens fria disposition, hvarmed denna styrelse, under olika tidepunkter, med mer eller mindre klokhet och under den, förmodeligen alltid ägande goda afsigten, att vilja uppehålla Spannemälspriserne och förskaffa sig föriåder till framdeles inträffande behofver, drifvit en likväl stundom illa beräknad och skadelig Spannemålshandel, Rikets fordna Ständer, jemte anslaget af en viss bestämd summa, hade gifvit Directionen en ovilkorlig föreskrift att, vid gyndsamma skördar inom Riket uppköpa ett bestämdt qvantum af till ex. såsom Maximum, 150,000 tunnor torr Spannmål, såsom en nödig tillgång för möjeligen inträffande missväxter och krig; om detta för - Den 17 April f. m. råd, aldrig hade, emot contant vätderings beräkning, på credit utlemnats åt undsättningsbeböfvande, utan där nöden varit så stor att all tillgäng att Contant betala sitt behof saknsts, hade blifvit udånadt, mot återbetalning,. med lämpelig ränta i 'Spannemål och, aldrig förr än från Läns-Styrelsen anmälan blifvit gjord att Städernes Handlande förklarat sig icke kunna anskaffa Örtens behof, eller det, för bristande betalningsförmåga hotande svältet , påkallat Statens och Öfverhetens bistånd; Örn styrelsen öfver en sådan Magazins-inrättning icke hade varit förknippad med så stora Contanta extrafutgifter, utan försedd med bestämda föreskrifter i afseende på ali möjeiig besparingom den summa, somvi representerande Papperslappar hade anslagits, blifvit åtminstone utan ränta lemnad, så hade icke denna, såsom nu, under de förflutna åren bebesvärat Inrättningen och förökat de redan förfärligt höga priserne för nödstäidte undsättningStagare. _ Om styrelsen af denna Inrättning aldrig fått företaga sig annan Spanneinåle försäljning, än den redan nämnde och, öfverskottet af Maximi beloppet, sedan Kronans behållne
Maj:t har bifallit detta Rikets Ständers förslag, hvarom underrättelse blifvit Rikets Ständer på Rikssalen den 16 Maj 1840 meddelad. *&\o af den 29 April 1840 angående åtskilliga andra förslag till ändringar i Rikets Grundlagar (6). Föredrogs i StatsRådet den 5 oell 24 Maj 1841, dervid Kongl. Maj:t antagit Rikets Ständers förslag, utom i afseende på ändring i 61 och 72 §§ Regeringsformen, 15 och 22 §§ Riksdagsordningen samt 1 § TryckfrihetsFörordningen, hvilka förändringar Kongl. Maj:t icke behagat godkänna. Maj 1840 angående val af Justitieombudsman och dess Suppleant (12). 1840 den 26 Maj i StatsRådet anmäld; och skulle denna skrifvelse läggas till handlingarne. 4>o af den 3 Juni 1840 om ändring i Kongl. Förordningen den 16 Juli 1776 angående straff för den, som försåtligen öfverfaller husbondefolk (20). Detta förslag är af Kongl. Maj:t bifallet, och Förordning i ämnet utfärdad den 10 Juni 1841. 5:o af den 13 Juni 1840 angående upphäfvande af den genom Kongl. Brefvet den 3 Juni 1752 HofRälterne medgifna tillåtelse att döma Lill lottkastning i dråpmål (19). *) Det i slutet af hvarje rubrik utsatta siffertal utvisar Skrifvelsens nummer i 10 Samlingen af Bihanget till samtlige Riksståndens protokoll vid 1840 och 1841 årens riksdag. Bih. till R. St. Prot. 1844- z Sami. f 2 Bil. till R. St. Just. Omhudsm. Emi.-Berättelse den 11 Juli 1844. Denna Rikets Ständers hemställan är i nåder bifallen, och Kungörelse derom utfärdad den 10 Juni 1841.
Cederströms yttrande nämna, att det tyckes, som Frih. hade förglömt, att en banklag verkligen finnes, om den ock kan tarfva någon förändring. Jag önskade, att inga vigtigare hinder vore för utvexlingen d. i Juli, och den kan äfven då ske med full laglydnad, emedan vi redan hafva en fullständig banklag. På förut anförda skäl nödgas jag dock anhålla om återrejniss af det förevar. ■ betänkandet. Hi-’Hegardt: Först får jag vördsamt underställa Hr Gr. o. Landtm., huruvida discussionen i ämnet har börjat eller icke. Hr Rosenblad har gjort, och jag förenar mig i den framställning, att öfverläggningen måtte uppskjutas till pästa plenum. Skall den dock företagas, får jag nu, lika fned Hr Rosenblad, förklara, det jag anhåller om bifall å betänk, och, i fall det ej bifalles, nödgas besvära med votering. Jag anser de återremisser å BancoUtsk:s betänkrn N:o 6 och 7, som af R. o. Ad. blifvit beslutade, icke böra hindra bifall å betänk. N;o 8, och jag anser R. o. Ad. värdigt att uttrycka sin mening om utvexlingens skyndsamma företagande, äfven i fall utvexlingen till följd af de öfriga Ståndens beslut skulle blifva fördröjd. Jag får således först fråga, huruvida det kan vara ändamålsenligt att nu fortsätta discussionen, eller huruvida öfverläggningen öfver sjelfva frågan verkligen är börjad eller icke. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det vore så mycket mera utom allt tvifvel, att öfverläggningen i imfvudfrägan vore börjad, som dels BancoUtsk:s nu föredragna betänk, redan tvenne gånger varit bordlagdt och således nu måste till pröfning företagas, dels yttranden vörrde det i betänk, förekommande ämne redan af åtskilliga talare blifvit afgifna. Hr Hegardt: Detta betänkande innehåller egentligen endast tvenne upplysningar: