Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ped. Försöken Th. Winborg &amp; i Stockholm tillverknngar af C:is Concentrerad Ä t t i k a på flaskor för utspädning. S e n a p, blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Biffstekssås. S o j a, Malda kryddor (garanteras oblandade) på bleckdosor med genomborradt lock. flere gånger prisbelönade och fullt jämförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. 2 å 3 års garanti. Ny, illustrerad priskurant för 1890 gratis och franko. RÅDSTRÖM &amp; HOLMBERGP f i Drottninggatan. * * * * [1518]! Eskilstuna. [i m S} Obs.! Dessa lungskyddare hafva visat sig mycket nyttiga, ja, t. o. m. hindrat svåra lungåkommor. För träsnideri. i arbeten. träsaker. Nordisk Konstoch Slöjdutstä / lning 9 Kungsgatan 9. [1532] Träskulptur, Målningar, Konstväfnader OM 2 0 ÖRE I GÅENDE ETT ELEGANT 2 0 - Å 2 4 - SID. PROFNUMMER I FINT KOLORERAD! OMSLAG AF DEN LÖ- PANDE ÅRGÅNGEN. FRIMÄRKEN INSÄNDAS TILL Skandinavisk Modetidning, Stockholm, Nordisk Konstoch Slöjdutställning 9 Kungsgatan 9. [taot] ERHÅLLES PR OMRikhaltigt Outtömlig på nyttigt och nöjsamt innehåll är den nya uppfinningen Examinator. Bör finnas i hvarje hem, ty utom det att den roar ung och g a l, är den äfven prydlig. På grund af den stora omsättning, den haft, har jag nu kunnat nedsätta priset ti]] 1,50, s o m v i d r e k v. torde insändas. B x p. helst pr järnv., emedan frakten blir billigast. Erhålles endast hos mig eller mina agenter. [1567] JOHN FRÖBERG, Finspony. H u s m ö d r a r! Kasten aldrig bort gammalt stickylle!
Och vet ni ej, att nordanstormen har makt att kasta ned kyrkor och palatser i hafvet? Och vet ni ej, att vi hafva fiender af så stor väldighet, att alla kristenhetens furstar ej kunna besegra dem? Därför skolen I alltid bedja till San Marco, ty han är den, som med stark hand griper om de kedjor, som hålla Venedig sväfvande öfver hafsdjupen.» Och på kvällarna, då månskenet, som föll öfver Venedig, var grönblått af hafsdis och de sakta gledo uppför Canal grande, då gondolerna, som de mötte, voro fulla af sångare, då palatserna hvitnade, och det låg tusen ljusstrimmor öfver det mörknande vattnet, då påminde han dem alltid om att de skulle prisa San Marco för lifvet och lyckan. Men han glömde honom icke heller om dagen. Då de kommo hem från en fisketur och flöto hän öfver lagunvattnet, som låg ljusblått och guldglänsande, då staden låg framför dem simmande på vågen, då de stora skeppen gledo ut och in i hamnen, och dogepalatset lyste emot dem som ett stort, slutet smyckeskrin, i hvilket alla världens skatter voro förvarade, då glömde han aldrig att förklara för dem, att allt detta var San Marcos gåfvor och att det skulle alltsammans förgås, om en enda venetianare vore nog otacksam att ej mer dyrka och tillbedja honom. Nu hände sig, att sönerna en gång drogo ut på storfiske på det öppna hafvet utanför Lido. De voro i sällskap med flera andra, hade en präktig slup och tänkte vara borta i flera dagar. Det var vackert väder, och de hade hopp om god fångst. En tidig morgon lade de ut från Rialto, den stora ön, där själfva staden ligger, och alltsom de gledo bort öfver lagunerna, sågo de alla de öar, som likt fästen skydda Venedig mot hafvet, uppdyka ur morgondimman. Där voro La Giudecca och San Giorgio till höger, och San Michele, Murano och San Lazzaro till vänster. Så följde ö efter ö i en vid krets ända ut till den långsträckta Lido, som låg midt fram och liksom utgjorde låset på pärlbandet.
Och om en del af golfvet behöfver upprifvas för att derunder inlägga rören från en ny värm-apparat lör salen, hvilken torde vara nödvändig och bäst torde utföras på samma sätt som liera af hufvudstadens kyrkor numera upvärmas, så hörer den kostnaden till kostnaderne i och för denna sak och ej till sjelfva inredningen. Sålunda kan hela denna post helt och hållet utgå. Vidare beräknas 3.188 R:dr B:co lör bänkarne af finslipad ek med linoljefernissa, med bokträd eller pulpelskifvor på hvarje aln att slå ned med sina tillhörande beslag, samt en låda på hvarje aln under sätet alt lägga acter uti. Det är naturligt alt denna dryga post skall betydligt förminskas, om bänkarne göras i likhet med de å Öfre Amphithealern, der nästan intet trädverk är synligt, i stället för de af Prof. Scholander föreslagna bänkarne med sina sculpterade gaflar, sina pulpeter med beslag och sina lådor —. hvilket allt är håde onödigt och oljcnligl, då pulpeterna blott borttaga rum utan att rätt kunna begagnas och lådorne under bänkarne blott skulle hindra en att utsträcka fötter och hen under den framför stående bänken. Sålunda kan äfven i denna post en betydlig förminskning ske, och säkerligen äfven i den till 2,136 R:dr B:co beräknade kostnaden för stoppning och klädsel af bänkarne, då ryggarne skulle få en belt annan och mindre dyr stoppning än efter Prof. Scholanders plan — och då det nyupfunna Guttapercha-tyget är mindre dylt och ändock fullt lika varaktigt som det föreslagna kalfskinnet. Jag har blott genom dessa anmärkningar velat så kort som möjligt visa att förändringen, på del sätt jag föreslagit, ej skulle på långt när uppgå till de beräknade nära 9000 R‘dr R:co.
”Det är icke mer än fjorton dagar jag varit gäst i detta gamla för mig så dyrbara hus, och redan känner jag att det besöket varat alltför länge ... jag måste bort igen.” ”Det var en hård notis, brorson!” ”Det är en ännu hårdare verklighet, min bäste farbror!” ”Hm hm, gosse, en mans kraft bör vara större än så. En högröd sky flög öfver kornettens panna och kinder. ”Större än så ... jag vet sjelf hur stor den varit, och menniskan är icke mer än menniska.” ”Icke så länge hon blott tar sina egna råd och känslor till rättesnöre, min son!” menade gubben mildt. ”Men tar hon Guds råd till minnes och lägger sina känslor under nödvändighetens fjättrar, då kan hon höja sig så högt att hon lemnar långt bakom sig den obändiga naturmänniska, som hon var och som icke ville veta af annat än sitt hjertas bud och sitt sinnes lustar.” ”Jag tycker att detta är för mycket fordradt, farbror, medan ungdomen ännu sjuder i blodet. Det är ett hårdt tal till en broders son, just när han lyder åtminstone hederns och samvetets bud, och det gör han, då han aflägsnar sig från en plats, der sådana känslor frodas som bitterhet, harm svartsjuka och förödmjukelse.” ”Nu talade du ut, min käre Engelbert, och voro mina fordringar på din ungdom för stora, så” – herr Tönne kastade de forskande ögonen rundtomkring – ”så kom det deraf att jag ville ha än större på min ålderdom och visdom, utan att de dock tyvärr alltid rättfärdigas. Tror du, barn, att det icke ännu går djupa spår efter den smärtan, som jag sjelf fick, då Juanna, mina gamla ögons ljus, icke ville höra sin faders röst!” ”Jag vet detta, min dyre farbror, men Juanna rönte aldrig motstånd. Hennes unga hjerta skulle nog eljelst ha lemnat sin fantasi.” ”Längre får du ej gå, Engelbert!
Föredrogos ånyo och remitterades till Stats—Utskottet Kongl. Maj:ts, den 26 dennes bordlagda, nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o angående Statens jernvägsbyggnader; 2:o angående gjorda underdåniga framställningar om statsbidrag för anläggning af särskilda bibanor till Statens jernvägar; och 3:o angående statspension åt Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m. Friherre Nils Ericson. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts den 26 dennes bordlagda nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående en med Hannover afslutad traktat om upphörande af Stadeeller Brunshauser-tullen. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades til! Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts den 26 dennes bordlagda nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag till folkundervisningens befrämjande, jemte de yttranden, hvilka, med anledning deraf, i Ståndet denna dag blifvit afgifna. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnda Memorial: JVs 6, angående godtgörande af Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns riksdagskostnader. bifölls. M 7, angående förskott å aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda betjening. bifölls. JVs 10, i anledning af Borgare-Ståndets remiss till Stats-Utskottet af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om tillägg uti 13 § af Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, angående den allmänna beväringen. Lades lill handlingarne. JVs 11, med återlemnande af en inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Olof Nilsson väckt motion, dels att underhållet af allmänna landsoch häradsvägarne måtte skiljas från jordbruket och öfvertagas af Staten samt bestridas genom allmänna skattebidrag, dels ock att Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Stånds åter» remisser på Utlåtandet öfver Konungens Proposition om förändringar i 19 , 21 och 88 Regerings-Formen ; N:o 62 , med Utlåtande öfver Konungens Proposition om ett tillägg vid 88$. Re - Prof. Utdrag den li Januarii 1830. 35 fering* - Formen , och med fullständig uppställning af nya redactionen i denna samt 19 och 21 §§.} N:o 63 , med förslag till ändring oell omflyttning af a Mom. 56 §, Regerings-Formen , jemkning i samma Grund-Lags 81 och tillägg vid 75 §. Riksdags-Ordningen; fann Preste-Ståndet för godt att ofvanberörde förslag till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag antaga. S. D. Återremitterades, pä grund af deremot gjorda anmärkningar, Statssamt Oeconomie-Utskotten* Utlåtande, N:o 108, i fråga om Beklädnadsoch Bevärings-Directioners inrättande inom Rusthålls - Regemen» tena rn. ra. S. D. Föredrogos och lades till HandJiingarne ConstitutionsUtskottets Memorial t N:o 58 , till Borgare-Stindet med Utlåtande öfver Grundlagsstridigheten eller enligheten af en fråga, derå Talmannen vägrat proposition ; och N o 60 ^ till Riddérskapet och Adela; med Utlåtandet öfver återremissen på M^mo Bik, lill Riks-St. Prat, ISIS—l83o, g Sami, ö-dje B\t. %'djä Q t 34 Proft Utdrag den 11 Januari! 183#. rialet, N:o 30, rörande Allmänna Beredningens grundlagsenliga befattning. S. D. Vid förnyad föredragning antogoS,' till grundlagsenlig behandling vid nästa Piksdag, Constitutions - Utskottets uti Memorial, N:o 57, hemställda Grund-Lagsändringsförslag > åsyftande RiksdagSgöromålens förenklade och ordentligare behandling, Riksdagarnes förkortande, samt besparing i Riksdagskostnaden. S. D.
Om den värde talarn rned sitt berörde yttrande åsyftat det beslut, som Utskottet fatJ tadt, i afseende på Götha CanalBolagsDiscont och om Canal - Arbetets fortsättande, så får jag anmärka, att dessa frågor äro vida skiljde från det närvarande öfverläggningsämnet, och äro dessutom redan af Riksens Ständer afgjorde , så att någon vidare discussiou deiom nu mera ej får uppstå- För öfrigt har BancoUtskottet utvecklat de skäl, som grundlagdt dess tillstyrkande i nu förevarande fråga, och efter mitt omdöme äro de fullkomligt giltige. Jag kan således icke medgifva, att någon pärtie Opinion, såsom en annan värd talare behagat yttra 6ig, hvarken i detta mål, eller tillförene ingått i Utskottets åsigtcr, vid handläggningen af de till detsamma remitterade ärendetUtskottet har i synnerhet såsom grund 17® Den 7 Jnlii. för sitt beslut, att icke tillstyrka Götha Canal Acti r Disconträ t, fast sig vid det vigtiga af BancoFuIlmä-gtige anförde skäl, att deras värde berodde deraf, om innehafvarne fortforo att verkställa insättningar derå, om ^ådant försummas, upphöra Actierne att äga den säker, het. som p: räknas, o. b Discontverket kunde derigenom , om u så om. Hypothek blifvit antagne, 'stadna utan sitt förvållande uti en betydlig förlust Dessutom är dessa Actiers större eller mindre värde icke afgjordt, förrän Götha Canal hunnit blifva färdig Då det således torde finnas, att Actierne omöjligt kunna såsom säkerhet för lån antagas, och tillgångeo på lån af den till ett visst belopp inskränkte BancoDiscontens utlåningssumma skulle, genom en sådan belåningsrätt, för andre lånbehöfvande minskasj tillstyrker jag bifall å Betänkandet, hälst en återremiss deraf, då Riksdagen är så nära sitt slut, icke skulle tjena till annat, än att uppehålla tiden, utan att Utskottet lörmodligen kunde finna sig af de nu gjorde anmärkningar föranlåtit, att frångå dess förra yttrande. Friherre Boije:
Med den sista värda talaren instämmer jag uti anhållan om uppskof med denna punkt, utom hvad angår Riksarchivet, i afseende hvarå någon anmärkn. icke förekom. Jag anhåller att få ordet, ifall min mening bifalles. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han förmodade, det R. o. Ad. ansåge, att hvad som i Utsk:s nu föredragna förslag om K. M:s Cancelli vore framstäldt och ägde gemenskap med Utsk:s utlåt. N:o ig5, hvilket af R. o. Ad. blifvit återremitterad t, borde uppskjutas, intilldess StatsUtsk:s svar på denna återremiss till R. o. Ad:s pröfning inkommit, och att således föredragningen af 5:te punkten borde inskränkas till de ämnen, som icke anginge sådana föremål, som omfattas af utlåt. N:o ig5; deribland vore mom. litt. a. a) Riks-archivet. Frih. Cederström, Jacob: Jag torde få fästa uppmärksamheten på det mindre välbetänkta tillstyrkandet af StatsUlsk. att uppskjuta en reglering, som Utsk. sjelft erkänner vara af behofvet påkallad, derföre att någon passande local för närvar, icke kan anvisas. Bland de publika hus, som för ögonblicket finnas disponibla, torde svårligen något finnas för ändamålet lämpligt, utan lärer en nybyggnad vara af behofvet påkallad: men emedlertid lärer det icke vara hvarken för Riksarchivet eller för Svenska folket gagneligt, att Riksarchivet saknar en embelsmannapersonal, som erfordras för upplysningars meddelande åt embetsverken och för forskningen i våra häfder, derföre att Riksarchivet saknar en mera passande local än den det nu äger. Jag sätter derföre organisationen af embetsmannapersonalen i första rummet, och anhåller om propos. till afslag å Utskts betänk, och bifall till K. M:s nåd. propos. i ämnet. Hr Rosenblad:
Tänk dig Emilia min förskräckelse härvid; jag blef verkeligen så häpen, så jag knappt förmådde bedja honom för Guds skull lämna den plats, han så plötsligen intagit, försäkrande honom i hast härunder, huru åtanken af personer, dem mitt hjerta värdera, städse utgjort ett bland mina kärare nöjen. Jag satt ännn helt förlägen och högröd, det sednare tillkännagaf alltför tydligt mina glödande kinder, då Friherrinnan, alldrig till den grad efterlängtad, med sin hälso-balsam inträdde. Hon begjöt nu under deltagande Baronens panna och tinningar dermed, men tycktes fåfängt genom något medel i dag förmå återställa hans synbart afmattade utseende. Jag tackade Gud, då han ändteligen gick, ty så pinsamma hafva sällan några timmar förefallit mig. Ack Emilia! hvarföre skall din Mathilda ständigt vara utsedd till ett mål för bekymmer och oro; hvilket tvång bereder mig icke denna så alltför litet påräknade händelse. Beklagansvärde C., nu först hafva verkeligen mina ögon öppnats; nu först kan i dina dunkla förhållanden, jag för mig förklara mången hitintills outredd gåta. Säg Emilia, tror du väl jag skulle önska kunna motsvara C s böjelse? Ja, det skulle jag vid Gud, ty att han är en redlig, och rättänkt varelse, det sade mig ifrån första ögnablicket af vår bekantskap, hans blick. Jag skulle önska, så visst som mitt hjerta inom sig känner sin oförmåga dertill, att med innerlig ömhet kunna besvara de känslor han till mig hyser; jag skulle önska att med lika öppen blick, som mitt hjerta i denna minut för dig slår öppet, kunna säga: "Mathilda älskar äfven Er!" Men, att ljuga, hyckla, bedraga honom, det kan jag ej, dertill är han för god, för ädel, och derföre vill jag upprigtigt säga honom: Mathilda älskar er ej, men hon högaktar och värderar er deremot af allt sitt hjerta. Nej Emilia!
Då jag anser det af BancoUtskottet föreslagna anstånd ännu vara för kort och ingalunda tillräckligt, får jag hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln , med förkastande af Betänkandet, behagade tillåta, att ett ytterligare rådrum af 30 dagar från den dag , då Riksens Ständers beslut angående allmänna Fi. nance regleringen blifvit kungjordt, måtte beviljas de Låntagare, hvilka icke haft tillfälle omsätta sina Lån i BancoDiscontVerket. Herr Strussenfelt, Michael, förenade sig med Herr Munck af Rosenschöld. Friherre Boye, Ludvig: Af de premisser, som Utskottet antagit, hade jag väntat, jag bekänner det, en lyckligare tillämpning, till någon större skonsamhet för Gäldtnärerne i Disconten. Jag tror åtminstone , att en skillnad borde göras emellan Gäldersärer boende i Stockholm och Gäldenärer, boende i Lancborterne. I Hufvudstaden vetman ungefärligen redan hvad man har att vänta, och har dessutom lättare utvägar att finna Penningar; då deremot i Landsor<erne ut\'ägarne äto vida svårare. Man umgås der ännu med förhoppningar, att Penninge-bristen valder vid denna Riksdag afhulpen; och man skulle, kan hända , der anse sig öfvertJad otn man cj finge tid på sig att invänta hjelper», samt tror sig äga , i sjelfva sitt behof, ett tillräckligt skäl tor detta anstånd. Vid jemnföreise af de Anmärkningar, som voro till Utskottet remitterade, med Utskottets svar derå, står, i min öfvenygel e, Anmärkningens vigt qvar, utan att vara nöjsamt förklarad; ty det torde få a ses såsom tämtneligen säkert, att, utom den skonsamhet, som Disconten, framför enskildte Borgenärer, kan lemna, måste Biir.qnens egen fördel vara bättre vunnen derigenom , att Gäldenären får tid att följa sin vilja, att göra rätt för sig, än att han, som inan sätrei-, på en gång slås för pannan. Tå de;sa skäl tillstyrker jag bifall till Herr Rosenschölds förslag, så vidt det angår Gäldenärer i Landsorterne.
Att försvara Fäderneslandet är en pligt, som jag anser vara den heligaste af alla, och hvilken ej bör utöfvas af dem, som äro kände för vanartigt uppförande. Herr Munck af Rosenschöldj Eberhard.* Jag befarar, att man använder en ensidig liberalitet, då raan vill befria lösdrifvare från den uppsigt, och den förpligtelse, att med arbete förtjena sin föda, som här är i fråga. Jag skulle visserligen såsom principenligt medgifva, att äfven ifrågavarande personer borde få, så fritt de behagade, använda, eller underlåta att använda, sin arbetsförmåga, om icke besuttne medborgare hade den skyldigheten sig ålagd, att föda och underhålla sådana personer och deras famille, då de antingen genom liderlighet eller lättja, eller båda delarne, råkat att i förtid blifva oduglige till arbete. Jag kan ej anse för ingrepp i samhällsrättigheter, all då å ena sidan vissa medborgare - l)en 20 Jan war ii f. ra. >7 gare blifvit förpligtade att underhålla orklösa personer, äfven då de genom liderlighet eller lättja förlorat sin arbetskraft, man å andra sidan ålägger lösdrifvare, såsom motsvarande skyldighet, att, så länge deras arbetsförmåga räcker, på ett anständigt och för deras utkomst lämpligt sätt använda den. Således är jag ense med Utskotten i denna del, men jag kan ej förena mig med dem deruti, att man skulle använda krigstjenst som ett straff. Det vore alt alltför mycket nedsätta rättigheten och skyldigheten att under krigstid försvara sitt Fädernesland, och att i fredstid skydda egendom och personlig säkerhet. Det enda, som jag skulle anse lämpligt, vöre, alt inrätta arbets-compagnier på militairisk fot, men hvilkas hufvudändamål ej skulle vara att försvara Fäderneslandet, utan det, att i fredstid begagnas till vissa arbeten. Herr Thamj Wollrath: Jag kari icke finna att förslaget förnärmar tjenstehjons rättigheter, ty deruti finnes icke något band å den redlige, arbetssamme och i sitt uppförande anständige, utan endast å den liderlige, lättjefulle och vanartige, för hvilken erfarenheten visat, att 1819 års Författning blifvit ett privilegium.
N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. Norrlands kustförsvar, om anslag för beredande af. Motion N:o 58. StatsUtsk. Utlåt. N:o 51. P. Palmlund, Kontraktsprost, Motion N:o 1, om befrielse från första årets beväringsmöte för lärjunge vid rikets elementarläroverk, på samma vilkor 13 som för medlem af Skarpskytteförening. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 53. Motion N:o 2, om en billigare fördelning af den Hushållninssällska perna tillkommande femtedel af bränvinsminuteringsoch utskänkningsafgiften. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 5. —- — Motion N:o 14, om ändring eller förklaring af Kongl. Circulärbrefvet den 11 December 1863, i fråga om lönetursberäkning för lärare vid elementarläroverken. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. Motion N:o 21, om ändring i 1 och 2 §§ i Kongl. Förordningen den 18 December 1863, angåenden vilkoren för försäljning af bränvin. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Utlåt. N:o 9. R. St. underdån. Skrifv. N:o 119. Motion N:o 73, om statsanslag till väganläggning i Sunnei’bo härad från sjön Bolmen till Wieslanda jernvägsstation. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 78. R. St. underdån. Skrifv. N:o 83. —- — Motion N:o 74, om dels statsbidrag, dels låneunderstöd för jernväg och vattenkommunikation ifrån Carlshamn till Alfvesta station. Stats-Utsk. Utlåt.
Då förbrytelse skett mot 33 §., vare tillika det till salu hållna bränvin underkastadt beslag och förbrutet. §• 46. Skulle den, som är pligtig att förbrytelser emot denna förordning åtala, sjelf beträdas med oloflig bränvins-försäljning, vare han förfallen till dubbla böter och miste tjensten. §. 47. Den, som under tid, då han för förbrytelse mot förordningen är under tilltal ställd, samma förbrytelse fortsätter, skall, för hyarje gång stämning derför utfärdas och honom delgifves, fällas till de böter eller det straff-arbete, som för sådan förbrytelse stadgade äro; dock må straff-arbetet icke öfverstiga ett är. §. 48. Husbonde ansvare för förbrytelse, som, med hans vetskap, mot denna förordning begås af hans hustru, husfolk eller i hans arbete anlagen person, likasom vore ■ förbrytelsen af husbonden sjelf gjord. 646 Expeditions-Vtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 203. §• 49. Underlåtes vid transport af bränd eller distillerad spirituös dryck föreskrift, som i 34 §. gifven är, dömes varan förbruten, derest egaren ej gitter visa, att hon är af inhemsk tillverkning eller blifvit vederbörligen förtullad. §. 50. De i denna förordning utsatta afgifter och böter skola i bankomynt beräknas. §. 51. Böter, som enligt 39, 41, 42 eller 43 §. ådömas, skola, då tillgång brister, enligt 5 kap. Straffbalken till fängelse vid vatten och bröd förvandlas. Öfrige i förordningen utsatta böter skola, enligt 8 mom. i Kongl, Förklaringen den 23 Mars 1807, förvandlas till fängelse. §. 52. Då minuthandelseller utskänknings-afgift jemte böter enligt denna förordning ådömda blifvit, må, der tillgång till afgiften eller någon del deraf saknas, böterna ej kunna med penningar gäldas, utan skall den sakfällde i stället undergå det straff, som enligt 51 §. mot böterna svarar. §. 53.