Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ibland handelsoch handtverks-klasserna klagas öfver minskadt tillfälle till förtjenst, och af fiskerskapet öfver misslyckade fisken; i anledning hvaraf det Landth. Femårs-BercUtelse för Gefleborgs Län. ^ — 34 - med visshet han antagas, att inom staden i allmänhet räder mindre välmåga än förut. Handel och handtverk och strömmings-fiske äro stadens hufvudsakliga näringsfång. Antalet af de personer som äga rättighet, att i staden handla, uppgår till 3o, af hvilka likväl endast hälften idka rörelse. De öfrige femton äro dels enkor efter handlande, och dels af sig komne handlande, som bibehållit sin burskap. Till biträde vid handeln äro anställde 22 betjenter och lärlingar. Till utrikes sjöfart hafva 7 fartyg af tillsammans Ö2iT4JL lästers drägt, och till inrikes sjöfart 5 fartyg af tillsammans 135— lästers drägt, blifvit, utom jakter och större båtar för transporter af bräder, malm och tackjern, begagnade. Under de sista fem åren har i medeltal, utskeppats: 1,042 tolfter 3 tums och 555 dito 2 a 1! tums bräder, och 170 st. bjelkar, och dessutom hvarje af de 2:ne sist förflutna åren* 1,825 skepp:d stångjern; samt till inrikes orter afyttradts: 783 tolfter 3 tums bräder; 471,598 alnar gröfre och finare väfnader; 1,848 LU. lin: 52 LU. smör och 43 LU. garn; varande de inom staden tillverkade och på åtskillige inrikes orter afyttrade väfnader uppgifne att utgöra tillsammans 49,42o alnar.
Utsk. Betunkanden, (355 att det, jemte alla dess surrogater, måtte helt och hållet förbjudas. Herr Professor Forssell har förklarat, att han trodde Riksens Ständer ej kunna hos Kong!. Majrt anhålla om någon ytterligare Författning emot Yppighet och Öfverflöd. Om Caffe skulle förbjudas, förmenar Professorn, att man skulle begagna något annat surrogat, som kanske vore lika kostsamt, men mindre helsosamt, och tror för öfrigt, att, då hvarje enskild Ledamot i samhället icke ville hushålla för sig sjelf, skola alltid Regeringens omsorger och åtgärder i denna del till det mesta blifva frugtlösa. Herr Prosten Lector Fröberg har trott, att, då Riksens Ständer ej sjelfva kunna uttänka tjenliga medel till hämmande af luxe och öfverflöd, det vore olämpligt att besvära Kongl. Majrt med någon underdånig anhållan x detta hänseende, serdeles som Prosten befarade, att Kongl. Majrts härom utfärdade fadérliga förmaningar saknat önskad verkan; på hvilken grund Herr Prosten äfven tillstyrkt, att Utskottets Utlåtande måtte ogillas. Dessa anmärkningar hafva blifvit besvarade af Herr Prosten Doctor Vijkman, Herr Prosten Flasselroth, och Herr Prosten Almqvist, hvilka instämt i de grunder, Utskottet i sitt Betänkande antagit 3 och har Herr Prosten Öhrvall förenat sig tued ^Prosten Wijkman och Prosten Ahnqvist. Hos Hedervärda BondeStåndet har Riksdags! ullmägtigen Nils Månsson från Malmö - 854 SesV’ och Ekon. Utsk, Betänkanden. hus Län förnyat sitt påstående, att Caffét, hvars import skall öfverstiga hele Jernexporten, måtta helt och hållet till införsel och förbrukning förbjudas • deruti Riksdagsmannen B et'g från Bohus Län instämt, med åberopande af de i dess reservation anförda grunder, BiksdagsFullmägdgen Johan Wessing från Vesterås Län har deremot béstridt det yrkade förbudet, på den grund, att
Fem procent årlig ränta från slutet af året näst efter det, derunder samma belopp blifvit af Kontoret utbetaldt. Vidkommande slutligen den af Kongl. Majit äskade godtgörelse för det belopp af 1,000 R:dr B:ko, som, i anledning af den sistlidet år i Eksjö utbrutna vådeld, blifvit till derigenom nödlidande förskottsvis utbetaldt från Jönköpings läns landtränteri, så, enär, enligt hvad Kongl. Majit i nåder tillkännagifvit, behörig redovisning redan aflemnats för denna till lindrande af de närmaste behofven efter branden använda förskotts-summa, får Utskottet likaledes 3:o tillstyrka, att ifrågavarande förskotts-belopp, Ett tusen femhundra riksdaler riksmynt, må, genom Riksgälds-kontoret, i vanlig ordning nämnda landtränteri ersättas. Genom sitt nu afgifna utlåtande anser sig Utskottet äfven hafva besvarat den remiss, Utskottet från Borgare-ståndet erhållit å en af Herr A. F. Nordvall inom bemälde Riks-stånd väckt motion, angående beviljandet af bidrag utaf allmänna medel för ny tomt-reglering inom oftanämnde stad, äfvensom ett låne-understöd för den nedbrunna stadsdelens återuppbyggande. Sedan Stats-Utskottets Utlåtande M 83. 17 Sedan Stats-Utskottet här ofvan yttrat sig öfver de under innevarande Riksdag gjorda och till Utskottets förberedande behandling remitterade framställningar om understöd af allmänna medel för återuppbyggande af den del utaf staden Eksjö, som genom den sistlidne höst derstädes inträffade eldsvåda odelades, har Utskottet, med afseende å de vid alla riksdagar förekommande frågor om dylika understöd åt brandskadade städers invånare, funnit sig föranlåtet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten af någon lämplig åtgärds vidtagande för att framdeles kunna minska behofvet af Stats-verkets anlitande om låne-understöd vid hvarje tillfälle, då en stad varit af betydligare eldsvåda hemsökt.
Dock vöre de ofia blottställda för sjöskador, hvilka hufvudsakligen föranleddes derigenom, att den der utfallande, närmare staden djupa och breda, Ethraelfvens utlopp vore i det närmaste igenslängdl af både högst farliga stenref och enstaka bällar samt uppgrundade sandreflar. Midt för mynningen läge nemligen ett ref, bestående af stora och vid vanlig vattenhöjd synliga stenar pä hård t grus och lera, hvilket elfvens strömfåra icke kunnat genombryta, hvarföre den banat sig väg i sydlig och sydvestlig riktning emot öppna hafvet, der strömmen motats af den bälliga sjögången, så att vid delta ställe, hvilket utgjorde enda inloppet till mcranämnde å, rännan blott var 5 eller nära 6 löt djup. I anseende till den smedos med mycken svårighet förenade och knap! möjliga insegiingen i elfven eller den nuvarande inre hamnen, inträffade icke sällan förluster af fartyg, gods och menniskolif; hvarjemte, härigenom förorsakades långvarigt dröjsmål vid ej allenast, fartygs ulan älven mindre båtars in-och utlöpande, Utan beräkning af dessa omedelbara eller direkta förluster, skulle, efter hvad motionären uppgifvit, kostnaderna för lastning och lossning ute på redden vara så betydliga, alt vid en, äfven om deri föreslagna förbättringen af hamnen icke bielke verkställd, i allt fall motsedd ökning af utoch införseln, desammas ärliga belopp snart komme alt öfverstiga räntan å dm för hamnbyggnaden förslagsvis beräknade koslnads-summan. Enligt de inför Utskottet företedda handlingar har Chefen för Vägoch Valtenbyggnads-styreisen, efter tagen kännedom af Kapten Remmars betänkande och kostnadsförslag rörande meranämnde hamn-aiiläggning, meddelat det yttrande, alt planen till denna hamn-anläggnings verkställande blifvit omsorgsfullt uppgjord och att ifrågavarande företag, om detsamma i öfverensstämmelse dermed utfördes, komme att för både staden och angränsande orter medföra en kostnaden motsvarande nytta. Uti den angående Hallands län sistlidet år afgifna femårsberättelse bar jemväl Kongl.
Då Rikets Ständer, i anledning af gemensamt gjord framställning från deras Statsoch Banco-Utskott, funnit Götha Canals framtida vidmagthållande, fastän de i och för Canalens anläggning och fullbordan från så väl Stats-Verket sora Banken lemnade lån redan blifvit af Rikets Ständer afskrifne, destohellre vara af vigt, sora, enligt pri vilegierne för Götha Canal-Bolag, Stats-Verket eger uppbära en del af Canal-inkomsterne, då dessa öfverstiga ett visst belopp, samt Götha Canal-actier, hvilkas värde beror på Canal-inkomsterne, få, i följd af Rikets Ständers Actieegarne gifna löfte, uti Banken belånas; hafva Rikets Ständer beslutat, att, för framtida uppsigten och controlen öfver Götha Canals vidmagthållande, Fullmägtige i Banken och Rfksgälds-Contoret må berättigas gemensamt utse och välja dels ett Ombud, som eger, att, i egenskap af Ledamot, å Stats-Verkets samt Bankens vägnar, uti Götha Carial-Directiou deltaga, dels ock ett Ombud vid de årliga revisionerne af Cunal-Verkets räkenskaper. Hvilket Rikets Ständer härmed skolat hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3o April i835. 156 Expeditions-Utskoltets Förslug till uncl. Skrifvelse Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 4 Maj* 1835. Pieste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående en uppkommande brist i Stats-Ferkets tillgångar för år i835 genom Rikets Ständers beräkning af Tulloch Bränvins-inkomsterne. (Stats-Utsk.
Deremot förorsaka eflerlysningarne både kostnader och besvär, som icke, motsvaras af de tillfällen då någon ersättning kan vinnas, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:s hemställan i denna del. Hvad åter beträffar all K. befhtde skulle ega rätt att bevil ja 9 II. * w 20 306 Den 1) September e. m. dylika afskrifningar, så har Utsk. åberopat det förhållande som eger rum, att afkortningarne för fattigdom äro anförtrodde åt K. befh:de, hvarföre mig synes att denna myndighet, som vid alla tillfällen måste vara vaksam, måtte kunna vara berättigad att äfven i detta fall få åtnjuta förtroende. Hr Printzensköld: Det är visserligen en möjlighet att inom Wester-Nori lands län förhållandet med efterlysningarnes verkan är sådant, som Hr Akerman uppgifvit, men jag ber att få erinra Hr Akerman att Wester-Norrland är blott af länens antal, och att af hvad der tilläfventyrs inträffar, man således ingalunda får draga slutföljder, som gälla för hela riket. Jag har här redan med fakla styrkt hvad jag sagt och ingen ytterligare bevisning torde derföre vara af nöden. Dessutom bör man äfven taga i betraktande den indirekta verkan som denna åtgärd förorsakar, derigenom att den förmår mången skattskyldig att frivilligt utgöra sina utskylder. Det anses nemi. för en skam att blifva efterlyst, hvarföre den skattskyldige ej gerna blottställer sig derför, utan söker heldre att, innan han afflyttar, afbörda sig sina utskylder. Efterlysning är sålunda jemväl i detta hänseende både nyttig och verksam. Hvad åter forum beträffar, så ber jag att åter få upprepa de anmärkmr, som förra gången gjordes emot Utsk:s förslag, och jag tror alt Hr Akerman skall hafva svårt alt jäfva dem. Det torde vara tillräckligt att endast anföra dessa skäl för afslag å betänk. Jag vill dock tillägga, alt om det skulle i afskrifningsfrågorna få bero vid länsstyrelsernes beslut, så borde Hrr landsbovara i tillfälle att åt dessa ärenden ägna samma uppmärksamhet, som kammarrättens advokatfiskals-embete.
Proposition A:o 79. iT:o 79. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Jan. 1860, kl. 12 mldd. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer om anvisande såsom boställe åt länsmannen i södra distriktet af Faurås härad i Hallands länt af det till Kronan indragna f. d. förste landtmätare-bostället, % mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande länsmansbostället % mantal N:o b Thorsjö Henrik i Gunnarps socken; Gifven Stockholms Slott den 5 Januari 1860. Uti en den 24 sistlidne Augusti till Kongl. Maj:t ingifven skrift har numera aflidne länsmannen i Södra distriktet af Faurås härad i Hallands län, F. Ringblom, i underdånighet anhållit, att det berörde länsmanstjenst på lön anslagna boställe, mantal N:o 1 Thorsjö Henrik, i Gunnarps socken af samma härad, måtte, enär hemmanet hade en särdeles obeqväm belägenhet i nordöstra än'dan af det långa distriktet och derför icke kunde af länsmannen bebos, få utbytas mot det till Kronan indragna f. d. förste landtmätare-bostället, f mantal N:o B, Kärreberg Sven Andersgård, i Alfshögs socken af nämnde härad. Till följd af härå aflåten nådig remiss hafva Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium och Stats-kontor under den 14 sistlidne Oktober afgifvit underdå - Kongl. Majds Nåd.
– Sedan han gått, närmar Gustaf sig till de begge Flickorna. Han ställer sig bakom Julies stol och vill gerna ådraga sig hennes uppmärksamhet, men Julie är så sysselsatt med sitt arbete, att hon ej har tid med någonting annat. Hennes nystan faller – Gustaf kastar sig nästan hufvudstupa på golfvet, att uppsöka det. Sedan följer han noga Julies alla rörelser – en gång ser hon omkring sig, liksom hon saknade någonting. – Vips är Gustaf åter på golfvet, och finner – tyvärr endast trå-ändar för korta att dervid kunna knyta något samtal. Han tager af ljusen flera gånger – han är, med ett ord, obeskrifligt artig, men den flitiga Kusinen märker det icke, eller vill icke märka det. Gustaf hostar, han suckar till och med – slutligen griper han sig an, och säger med nedstämd, nästan ömklig ton : Julie! Julie: Herr Baron! Gustaf: Ångrar du icke ditt uppförande emot mig i afton? Julie, (förnämt): Det torde snarare tillkomma mig att göra denna fråga. Gustaf, (hastigt): Ja, fråga och säg allt hvad du vill, bara du vill tala och ej vara så der kall och frånstötande. Julie, Julie, låt mig alldrig tro Julie: Tro hvad? Gustaf: Ah ingenting. Men allvarsamt taladt, kan du verkligen finna Herr Säfling vacker? Har du sagt det verkligen till Morbror T? Julie: Och om jag än fann Herr Säfling vacker? Gustaf: Då – då vore allt förbi för mig. Under dessa halfhögt uttalade ord, rycker Gustaf som nu satt i Onkel T:s ländstol, hastigt till sig sin venstra arm, hvilken han helt makligt lagt på bordet. Med det samma drages bordduken med tillbehör: ljusstakar, sykorgar, böcker m. m. ned på golfvet. Stor förbistring. Julie skrattar. Amalia är genast i arbete, för att få allt i ordning igen. – Gustaf skulle hjelpa henne, men han förargar sig åt Julies försmädliga skratt och gör oredan endast större.
Jag tror således för min del att intill dess K. M:s Nåd. Propos. inkommer om en förändring till decimal-råkning jemväl i mått, mål och vigt, det nu föreslagna myntsystemet icke bör antagas och tillstyrker således för min del att med det definitiva beslutet derom må npskjutas intill dess man får se hvad K. M., i afseende på den nyssnämnda frågan, har att inför R. St:r föreslå. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: Uti denna fråga såsom i de flesta andra, är den naturliga och rätta gången af en undersökning att först och främst taga i betraktande sjelfva principens riktighet, och derefter omständigheterna vid principens tillämpning. Den punkt, som nu är under öfverläggning omfattar endast det första af dessa momenter, eller principen om deeimal-räkningens införande i vårt myntväsende, och det är således endast derom, som jag vid Den 22 Februari f. m. 195 detta tillfälle vill yttra mig. Jag belviflar visserligen icke, att åsigterna här på detta rum äro temligen odelade om, att Decimalsyslemet har ett ostridigt företräde framför det system för penningeräkningen, som för närvarrde är gällande hos oss, men det kan likväl icke undfalla upmärksamheten att mången på samma gång, som han uttalar detta erkännande, ändock likasom drar på sitt bifall, och låter förstå, att ehuru Decimal-systemet väl må vara enklare och bättre, det likväl från urminnes lider gått rätt väl för sig att räkna med R:dr, skir och rst., eller med andra indelningar, hvilka icke följt Decimal-systemet. Med ett ord, det ifrågasatta systemets fördelar, som man icke kan förneka, och som man derföre passivt måste erkänna, lyckas dock i sjelfva verket icke stå så lefvande klara för hvars och ens föreställning, som för den vigtiga sakens skull efter min tanka vore önskligt, och som jag derföre i största korthet skall söka att göra åskådligt, ur så väl theoretisk som praktisk synpunkt. Föregide talare hafva redan förut, och med skäl, jemfört Decimal-systemets tillämpning på mynträkningen, med samma systems användande vid den abstrakta anlalsräkningen. Detta är just den rätta utgångspunkten.
2 Marker mjukt Bröd ...- ft Mans Dag-portion - 1 Ration till utfodring åt en Häst för ett Dygn - Båtsmans Utrednings-j Beklädnadsoch Hemkalls-Persedlarj jemlikt Kongl. Kungörelsen den 10 September 1816 och Kongl. KammarCollegii Skrifvelse den g October i8zy. Utrednings-Persedlar. 'l Kapprock eller Cavay af blått Vadmar 1 Kappsäck af Segelduk, Skinn eller Fyrskäftad Väf .. 1 Nåckad Rya eller Ylle-täcke 1 Hängmatta af Bulldan .. Beklädnads-Persedlar. i Tröja af blått Yadmar .. 1 Väst med armar af dito . i Par Långbyxor af dito, med lösa lårfoder 1 Halsduk af mörkt Lärft . 1 Hatt ... I Par Läderskor .. !l Par Ullstrumpor j Skjorta af Blångarns-Väf . I Vadmars Släpe-klädning . Hemkalls-Persedlar. 1 Tunna Korn ... 1 Lisp.d Hö 1 Lisp:d Halm ... 1 Lass Torf * 1 Famn Brännved . Enligt Kongl. Kammar-Collegii Circulaire den 25 Februarii i83ij upptages: 1 Tunna Vicker .. ' ,. ' - . KONGL. MAJIT 1 UNDERDÅNIGHET AFGIFNE FEMÅRSBERÄTTELSE, för Åren 1827, 1828, 1829, 1830 och ISSI. Sb C © ®t IS # &JW, TKVfIKT HOS P, A. NORSTEDT & SÖNER 5 ;i. Länets Allmänna beskaffenhet.
Må jag blott få upptaga ett yttrande af en aktad äldre ledamot af detta Stånd, som, om jag ej missförstod honom, sagt, att han stod på grafvens brädd, och att lian ej kunde lägga sig lugn deruti, om han ej genom ett nej till det hvilande förslaget räddade sitt fosterland från de vådor, som han emotsåg som en säker följd derutaf. Afven jag är gammal, Mina Hrrl Afven jag emotser snart den stund, då jag står på grafvens brädd och kallas att aflägga räkenskap för mina handlingar, och deribland för det beslut, jag nu går att taga. — Med handen på hjertat och af fullaste samvetets öfvertygelse förklarar jag då, att jag tror mig gagna mitt fosterland, då jag med mitt ja bidrager till antagande af K. M:ts Nåd. förslag. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Då jag begärt ordet, har det hufvudsakligast skett för att till sin rätta betydelse återställa ett yttrande af mig, som jag befarar blifvit missförstådt af en värd talare. Jag har sagt att, »efter hvad jag trodde, den Svenska Adelns mission som Riks-Stånd nalkades sitt slut»; och till detta omdöme har jag ansett mig berättigad, då jag från alla Husets sidor hört den meningen uttalas, att ståndsförfattningen icke längre kunde bibehållas, och särskildt hört de mest framstående bland förslagets motståndare försäkra, att, om förslaget faller, de skola rigta sina allvarligaste bemödanden på införandet af ett representationssätt, som icke vore grundadt på Ståndens bibehållande. Jag har sålunda kunnat antaga som ett faktum, att R. o. Ad:s mission, som Riks-Stånd, nalkades sitt slut; men fakta kunna icke undanrödjas med filosofiska deduktioner. Den värde talarens citation af Tocqueville lämpar sig sålunda icke till mitt anförande, utan förmodar jag, att hans tankar varit fästade vid något annat föremål, tilläfventyrs vid någon bestämmelse i det hittills beslöjade förslag, som lärer vara utarbetadt inom den meningsfraktion i denna fråga, som den värde talaren visat sig tillhöra; men härå har jag så mycket mindre kunnat syfta, som dess innehåll varit för mig alldeles obekant.
Och således lära de trenne rättegångs-sätt, som Hr Ribbing omtalat, i sjelfva verket icke vara att befara. Herr Mannerstam, Johan', Det serskildta förbud, som blifvit stadgadt emot fullföljden af tvister om Hemmans-klyfning, är en af de mogna Författningar, som tid efter annan ut - Den 6 Junii f. m. kommit, utan att man nogare betänkt de allmänna grunder, som för Lagstiftning och Lagskipning böra följas. Det utgör således en Exceptions-lag, sorn jag för min del tror hafva varit påkallad endast af opinionen om dess oeconomiska nytta. Den är likväl icke i något afseende lämplig. Meningarne om skadligheten eller nyttan af Hemmansklyfningar, och om gränsen derföre äro lika skiljagtiga , som Författningen i detta hänseende är obestämd. Det synes imedlertid uppenbart orimligt och stridande emot billighetens fordringar, att det inom hela Riket, skall bero af 6 serskildta Embetsmän, att oåterkalleligt bestämma på huru stor jordlott en Hemmans åbo kan vara besuten. Egenteligen tror jag att tvisterna i dylika fall säkrast skulle förekommas genom Författningens redigerande efter de grundsatser i detta afseende som nu i allmänhet gälla. Men så länge möjeligheten qvarstår, att sådane tvister kunna uppkomma, böra de, efter min öfvertygelse obehindradt få fullföljas lika med andra civila mål. Jag tillstyrker derföre bifall å LagUtskottets Betänkande. Herr Ribbing: Jag har yttrat att Kongl. Majrts Nådiga Författning, angående grunderne för Hemmans-klyf ningar borde atvaktas. Jag har icke yttrat att Konungens Författning om rätte gångssättet vid dylika frågor borde afvaktas. Jag tror således att ett misstag föraoledt Herr DankJ vardts emot mig riktade anmärkning. Att 58 Den 6 Junii f. m. trenne Rättegångssätt verkeligen äro i fråga, synes mig så mycket mera påtageligt, som det nu varande först och främst skulle upphäfvas.
Med dessa åsikter, gemensamma för båda föräldrarne, var det en gifven sak, att under det sönerna ägnade sig åt studier, äfven döttrarna skulle få tillfälle till den utveckling som fordrades för ett blifvande lefnadskall. Utan tvekan för de dryga utgifterna sändes alltså äfven flickorna till läroverk i hufvudstaden, en såsom elev vid den första telegrafkursen för kvinnor, en annan såsom en af de första kvinnliga lärjungarne vid tekniska skolan och ett par af de andra för utbildning till folkskolelärarinnor. » Kunskaper äro ju ett bättre arf än gods och penningar », mente föräldrarne, och resultatet af deras uppoffringar har vitsordat sanningen häraf. Men här skulle vi ju egentligen tala om en af döttrarna från detta hem. Såsom en bland de yngre af den stora syskonflocken, fick den lilla Alma från början sin undervisning af de äldre syskonen. Genom sin vetgirighet och snabba uppfattning gjorde hon härunder så goda framsteg, att undervisningen i hemmet fortsattes till dess hon, för att vinna inträde vid Gymnastiska centralinstitutet i Stockholm, tog examen med afgångsbetyg af lärare vid Vadstena elementarskola. Sålunda förberedd, intogs hon vid nämnda institut, hvarifrån hon efter slutad kurs utgick med de bästa vitsord samt vann genast anställning för sommaren vid Ramlösa hos institutets dåvarande öfverlärare, professor Hartelius, hvarefter hon öppnade egen gymnastik i Borås. Den unga gymnastens inblick i det mångfaldiga mänskliga lidandet väckte emellertid hos henne en liflig önskan att äfven på ett annat område än den allmänna sjukgymnastikens, komma lidande medsystrar till hjälp. Och så sökte hon att få tillägna sig den kände sjukgymnasten, major Brandts, mycket omtalade behandling af inre sjukdomar. Att denna på vissa håll var föremål för misstroende och klander, ja, mångenstädes utdömdes, hindrade icke den modiga flickan att under tre år, först som elev och sedan som assistent åt major Brandt, ägna sig åt hans speciela gren af massage och gymnastik. Han vitsordade henne ock vid flere tillfällen såsom en bland sina skickligaste elever. Men mer än sådana loford gladde henne den ofta upprepade erfarenheten af ett lyckligt resultat af det samvetsgranna arbetet. Dessa erfarenheter utgjorde ock en rik motvikt till det hån och de fördomar, som till en början mötte henne från flere håll.
att Justitiai-Ombudsmannen vid hvarje Riksdag borde till Uag. Utskottet aflemna förenämnde till honom inkomne handlingar, jemte uppgift af den Embets-handläggning han i anledning deraf vidtagit, destomindre kan blifva lämplig, som be* LagUtskottets Betänkanderi. malle Utskott icke kan tillhöra att taga befattning med granskning af redan afgjord© och i verkställighet satte beslut, utan att det blifver för ändamålet tillräckligt, att Just i tiasOmbudsmannen uti de årliga Emhets-berättelser , som af honom böra afgifvas, upptager de händelser då han till Embets talan eller åtgärd i berörde frågor ansett sig äga fog. X öfrigt finner ock Utskottet sig icke äga skäl att föreslå någon serskildt anstalts vidtagande till erhållande af upplysning rörande de personer , hvilka för det närvarande äro vid Allmänna Arbets-inrättningarne använde, enär denne forskning, der den kan anses nödig, icke är Justitia - Ombusmannen i kraft af dess Em bete betagen. Detta tillika med de serskilt© meningar hvaruti någre af Utskottets Ledamöter stadnat, varder till Riksens Högloflige Ständers vidare pröfning vördsamt öfverlemnadt, Stockholm den 18 Martii 18x8, Utdrag af Protocollet, hållit i Riksens Hög* loft. Ständers Lag-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 18 Mars 18I8, C D. Föredrogs Herr Borgmästaren E. G, Holms af Vällofl. Borgare-Ståndet hitremitterade Memorial, deruti han yrkar, att de Författningar, som berättiga Poliee-Domare och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att för sysslolöshet eller bristande