Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gubben blygdes för sin fulhet och grofhet i bredd med Alma och drog sig med skygg beundran litet längre bort. Småleende såg han sedan på huru flinkt de fina, hvita fingrarna rörde sig i hans gråa nät. Hela tiden föresväfvade Alma någonting otydligt, formlöst. Värdinnans ord ljödo ständigt i hennes öron. Hennes nerver skälfde, kinderna brände och barmen häfde sig våldsamt. Hon undvek att se på Nymark, men följde honom så mycket ifrigare med hela sin själ. Klockan var öfver fem. Det var tid att bege sig af. Alma steg upp och räckte till afsked handen åt torpfolket. I dörren stannade hon ännu och såg sig om. Stugan var varm och hemtreflig, menniskorna derinne vänliga. Hon hade trifts der så väl, men likväl hela tiden längtat efter hemfärden, då de åter på tumanhand skulle bege sig ut i ensamheten. "Adjö, adjö!" ljöd det än en gång från allas läppar. Sedan slöt hon dörren och gick med Nymark mellan torpbyggnadernas väggar och knutar ned på isen. Nymark spände skridskorna på hennes fötter och bjöd henne handen såsom förr. Ingen skulle kunnat märka något ovanligt, och likväl var hvarje rörelse, ja, hvarje minsta vidrörande, fullt af magnetisk kraft. Alma bäfvade, fruktade och kände sig som i yrsel. Månen sken klart och himmeln syntes högre än vanligt. Isen glänste leende och lekfullt framför dem, och rundt omkring lockade den snölösa skogen dem till sig med sitt hemlighetsfulla, tysta skuggmörker. Höga furor stodo stumma längs stränderna. På isen blänkande silfversken, på sidorna, framför och på alla håll svarta, tysta skuggor. De åkte hand i hand utan att säga något. Då och då hviskade Nymark något ord, på hvilket Alma ingenting svarade, om hon blott på något sätt kunde undvika det. Men när de hunnit till samma udde, der de hade hvilat på ditfärden, drog Nymark henne med sig ner emot stranden. "Skola vi dit?" frågade Alma skygt. "På en liten stund. Här är just halfva vägen." Alma satte sig på en sten.
Hr Stiernsvärd är öfvertygad om, att vi med tiden skola komma till hvad han åsyftat i förslaget N:o 1. Då man har en fast öfvertygelse om ändamålsenligheten af sitt förslag, så är det ej att undra på, att man hyser en sådan åsigt, men innan vi andra komma derhän, måste det likväl visa sig alt förslaget omfaltas med sympalhi af någon annan, än motionären. Den 10 Juli. 459 I afseende pä förslaget N:o 2, skulle det måhända alltför mycket uplaga R. o. Ad:s tid, ali punktvis genomgå alla till försvar för detsamma anförda skäl. Jag har redan på ett annat rum hört de flesta af dessa skäl framställas af en annan talare, och då haft tillfälle bemöta de väsentligaste utaf dem, men mäste dock utbedja mig alt få inför Ståndet uprepa mina erinringar vid några af hufvudpunkterne. Det har blifvit påstådt, alt den nedsättning af Kavalleriets och Artilleriets styrka, som genom förslaget skulle komma att ega rum, icke vore af någon vigt, enär man genom reserven fick ersättning derför; men Mine Hrr, huru beskaffad skulle denna reserv efter Förslaget N:o 2 vara? Till Kavallerist skulle, enl. detsamma, tagas en heväringsyngling, som kanske aldrig sutit på en hästrygg, än mindre fåll någon undervisning i ridkonsten, och med denna ryttare skulle förenas en oinriden och till exercis odresserad häst. Med dessa elemenler skulle Kavalleriets styrka förstärkas! Jag öfverlemnar åt husets i afseende häruppå mera erfarna medlemmar, att bedöma lämpligheten af en sådan organisation. Artilleriet skulle också erhålla förstärkning af reserven d. v. s. af beväringsmanskap, hvilket förutsätles hafva erhållit den öfning vid målskjutning med gevär, hvarom jag längre fram, kommer ali yttra mig. Detta manskap skulle emedlertid icke hafva fått någon bekantskap med sättet att sköta en kanon, förrän de skulle rycka ut för att använda densamma emot rikets fiender, men äfven för den oerfarne i artilleri-vettenskapen vill det synas, som om det vore i senaste laget för truppen att börja, att först då taga kännedom om hvad till dess befattning hörer.
”Tolagen, jemte Tullbevillningen, utgår ef”ter viss procent af varuvärdet, och vilko”ren för meranämhde af gifts beräkning all”tid varit i Tullfascan bestämda; dä den ”egenteligen är en af allmänheten utgåen”de beskattning, samt fritagande från To - Den 2 November f. m. 7 "lag för vissa varor, hvilka borde med "möjligen minsta ineller utförselsajgifter "belastas vid TullTaxornas upprättande, "varit en med sjelfva stadgandet om Tola"gen lika uråldrig praxisså förundrar det mig, att Utskottet ej drager en annan slutsats af dessa vigtiga principer,'än alt Rikets Ständer kunna från Tolag befria vissa artiklar. Då nu upplyst blifvit, att Regeringen, utan Rikets Ständers samtycke, förhöjt Tolagen å flera artiklar, och således, enligt Utskottets egen utsago, ökat folkets skatter, förundrar det mig på det högsta, att icke BevillningsUtskottet i anmärkningsväg anmält en sådan åtgärd, som varit stridande mot 60 §. RegeringsFormen. Jag har inom ConstitutionsUtskottet sökt göra Rikets Ständers rätt gällande i detta afseende, men förgäfves. Jag tror det vara Rikets Ständers ovillkorliga åliggande, att varnade af det exempel de haft sedan sista Riksdag, till Kongl. Maj:t hemställa, att den Tolag, som nu fastställes intill nästa Riksdag, måtte blifva oförändrad bibehållen. Att ett sådant förbehåll icke vore alldeles öfverflödigt synes bäst deraf, att Tolagsafgiften har sedan sista Riksdag blifvit betydligen förhöjd, i somliga Städer till och med till ett högre belopp, än sjelfva utgående Tullen på vissa varor. Herr Tham: Det förundrar mig mycket , att en Ledamot, som så noga och grund - Den 2 November f. m. ligt studerat RegeringsFormen, kan påstå, det BevillningsIItskottet äger rättighet, att i ConstitutionsUtskottet väcka anmärkningar mot Konungens Rådgifvare. En sådan rättighet tillkommer endast StatsUtskottet.
Eder, som med mig klädt blodig skjorta, som med mig delat fångenskap, som sett mig oförskräckt och oförlägen, när modet svigtade för mer än en; sorn sett mig hänryckt af lifvets glädje och nöjen, som sett mig på grafvens brädd af enskild förtviflan och plågor: och jag uppmanar Eder alla i Hederns och Ärans namn! visen ett enda ögonblick, som berättigar till ofvanstående förebråelse, och jag förklarar mig för alltid ovärdig att slå här ibland Eder. Men om bevisen uteblifva, och det måste de, då återskjuter jag inför Eder, och med rätta , de ohemula beskyllningarne i den barm, som dem alstrat. Men här under tecknen af allt hvad ädelt och stort, som lemnats oss till efterdöme, är jag skyldig Eder, som velat låna mig Eder uppmärksamhet, den förklaring : att till Fäderneslandets försvar är jag ännu, och, jag vill hoppas, till min sista stund, färdig att handla till sjös eller lill lands, på Linieskepp eller Ekstock, efter som det stora ändamålet bäst främjas, ulan fördom, håg, vanor eller inflytande af egna förhållanden; och det med den öpp - 26 Den 19 Mars f. ra. na blick, den lugna förtröstan för livad, som komma skall, hvilken ännu ingen sett svigta; och då är det åtminstone ej jag, som, med att sätta, som sig hör, Fäderneslandet i främsta rummet för allt jordiskt, blir saker till glömska af hvarken Washington» Irvings betydningsfulla ord, eller utaf aflidna och lefvande vänners minnen och rykten. I känslan åter, då den ej tyglas af sanning och rätt, ligger oftast något skeft eller sjukligt. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefve von Platen munteligen tilläde: Mine Herrar! De ord vi här yttra, stå som vittnesbörd efter oss, när gerningarnes hana slutar, hvarföre jag vid detta för mig vigtiga tillfälle i förväg skriftligen författat, hvad jag nu här yttrat, och erkänner alltså dessa ord med detsamma, utan undantag, till min sista stund.
Maj 1752 är stadgadt rörande sättet för stämnings delgifvande åt hel menighet, gäfle älven då byalag, skifteslag eller annan dylik samfällighet, som skall stämmas, utgöres af tio jordegare eller flere; dock bör i detta fall stämningen derjemte särskildt i laga ordning kungöras byfogde eller ålderman, eller, der sådan ej finnes, dem af jordegarne, som i sina hemvist anträffas.“ Härvid bör erinras, att enligt den åberopade Kongl. Resolutionen den 29 Maj 1752 stämningen i sådana mål der härad, socken eller annan menighet är svarande, må uppläsas å predikstolen i det härad eller socken, som tilltalas och sökes, så lång tid före tinget, som i lagen utsatt är, samt derjemte på tingsstulvudörren anslås. Rikets Ständers förenämnda beslut anmäldes hos Kongl. Maj:t genom underdånig skrifvelse af den 26 Augusti 1863; men, enligt hvad Kongl. Maj:t, i nådig Skrifvelse af den 31 Oktober sistlidet år, gifvit Rikets nu församlade Ständer tillkänna, liar Kongl. Majit, efter Statsrådets och Högste Domstolens hörande, icke funnit skäl att till detta Rikets Ständers förslag lemna nådigt bifall.
Maj:ts BefallningshafvandeS kungörelser, getters betande i skog varit för somliga trakter förbjudet, för andra åter tillåtet, derhid dock merendels vissa vilkor af vallning m. m. varit vid tillåtelsen fästade. Skogs-komitéen hade emellertid ansett ett sådant allmänt förbud vara nödvändigt, Rikets Ständer antogo förslaget äfven i denna del, men anhöllo tillika i underdånighet, att Kongl. Maj:t täcktes taga i öfvervägande, huruvida detta övilkorliga förbud äfven borde utsträckas till de sex norra länen. Hedervärda Bonde-Ståndet i dess underdåniga skrifvelse den 27 Februari 1858, hvarigenom Ståndet, på sätt ofvan fönnäles, inlade sin underdåniga protest mot åtskilliga bland de af Rikets Ständer vid riksdagen 1856—1858 fattade beslut angående skogslagstiftningen, anmälde, att Ståndet, hvilket såsom allmän grundsats antagit, att någon inblandning i den enskildes skogshushållning icke borde från Statens sida ega rum. för sin del beslutat, ”att icke .någon inskränkning, vare sig i fråga om svedjande, getters betande eller i hvilka fall, som helst, borde éga Santmans'. Stats-, Lagsami Allm.
Jag får vitsorda Hr Bildts upgift, alt för en Morgen jord erlägges i arrende 50 (loriner, men härvid bör bemärkas, alt före sockerfabrikernas anläggande, arrendet för en Morgen jord endast var 10 floriner och att således, just lill föl jd af nämnde fabrikers inrättande, jordens värde 5-dubblats. Följaktligen har den upoffring, sorn Hr Bildt förmenat landets innebyggare fått vidkännas endast och allenast för socker-fabrikanternas skuld, gagnat icke blott dessa fabrikanter, utan äfven alla jordegare kring Magdeburg, alldenstund deras egendom genom odlingen af hvitbetor erhållit ett så betydligen förökadt värde, att hela arbelsbefolkningen har haft fördel af den ökade Den 2i April. 377 arbetsförtjenst, som ifrågavar:de odling gifvet’. Jag kan för öfrigt icke såsom giltig antaga Hr Bildis beräkning, alt hvar och en af de 96 sockerfabrikanlerna tillskyndas en vinst af 25,000 gulden på det öfriga folkets bekostnad. Det beror naturligtvis helt och hållet pä den tull kolonialsorkret i eli land dräger., huruvida hvitbels-sockér-lilivei kning i samma land kan bära sig eller icke. Det är bekant, att man f. o. lager en ganska hög skall af hvilbets-socker-fabrikörei na i alla de Europeiska länder, der sådana fabriker äro anlagda, men skillnaden emellan den skatt, som erlägges för det Weslindiska sockret, och den, som betalas för det inhemska, är icke, sä stor, som den tull, vi f. n. betala för vårt socker. Jag medgifver derföre, all om vi bär i landet skulle få hvitbets-socker-tillverkningen i gång, så komme en icke obetydlig statsinkomst alt i framliden uphöra, nemi. den, som vi hittills haft genom det införlullade sockret.
Då jag först läste detta, trodde jag att med denna uppmaning åsyftades den varning, som i 8 §:n omnämnes; men vid närmare eftersinnande, fann jag, att Utsk. måtte afse en särskild uppmaning, innan den i 6 §:n anbefallda varningen kan komma i fråga. Uti det primitiva förslaget till upprorslag, som uppgafs af Lag-comite'en, hade comiteen tillstyrkt, att uppläsning af 2, 3 och 4 §§ma skulle utgöra varning; men K. M. fann, på Högsta Domstolens och Statsrådets tillstyrkan, att en sådan uppläsning 3:ne gånger skulle medtaga förmycken tid och blottställa de civila myndigheterna för alltför mycket äfventyr, och derföre föreslogs en kortare ordställning, nemi. den som finnes uti 8 §:ti af lagförslaget. Ge - Den i j O c t o b e r f.' m. norn LagTJtsk:s förslag har saken blifvit sämre än det primitiva förslaget; ty nu skall först uppläsning af §§:na äga ruin och derefter den i 8 §:n nämnda varningen ske. Straffbestämmelserna uti i §:n har LngUtsk. förändrat på så sätt, att då uti den K. propos:n straffet för anföraren skulle vara arbete å fästning från 6 månader lill 3 år, så har Utsk. föreslagit fästningstiden från 6 månader till 2 år. Äfven jag tror, att i år kan vara tillräckligt såsom maximum; men jag får fästa Utsk:s uppmärksamhet derpå, att förslaget till ny strafflag upptager lägsta graden af fästningsarbete från 6 månader till 3 år; och jag önskar, att när man antager särskilda lagar, som äro beräknade att intagas uti strafflagen i dess helhet, man icke måtte skilja sig Irån de grundsatser, sorn deruti finnas uttryckta, på det att icke ojemnhet i straffbestämmelserna må aga rum.
Hvarannan eller hvar tredje d a g r e d konungen herrar o c h fruntimmer, antingen ut med sina på jakt eller eljes till att spatsera o c h m e d nöjen tiden att fördrifva. » Äktenskapet blef ej långvarigt. Efter en kort sjukdom dog drottning Katarina sept. 1535, i en ålder af tjugutvå år. den 23 K o n u n g Gustaf kände sig vid denna tid sä- ker på sin tron o c h så stark gent emot Sveriges adel, att han vågade följa sitt hjärtas val. Han besökte Sten Eriksson Leijonhufvud p å Ekeberga o c h trolofvade sig där m e d hans tjuguettåriga syster Margareta. Sedan barndomen hade h o n varit trolofvad m e d Svante Stensson Sture. Denna förbindelse blef n u bruten, t y till kung Gösta svarade ingen n e j. Hvilka känslor Margareta hade hyst för herr Svante, d e t veta v i e j, men väl att hon blef för kung Gösta en trofast, hängifven hustru. Konungen ställde själf till bröllopet i U p - sala, jämt ett år på dagen efter drottning K a - tarinas jordfästning. L å t o m oss höra lydelsen af hans bjudningsbref: » G u s t a f m e d Guds nåde etc. v i ärna i den helige trefaldighets namn gifva oss i rätt äktenskaps band med ärliga o c h välbyrdiga jungfru Margareta Eriksdotter på söndagen näst efter Mikaelis nästkommande uti vår stad Upsala. Därför är vår begäran, att I m e d eder kära hustru o c h hennes jungfrur velen omaka eder till oss p å förbemälte t i d o c h stad, görandes eder glad ined oss o c h våra goda vänner, fruar o c h jungfrur, som där församlade varda. V i vela dela med dig livad del, som G u d oss u n t o c h förlänt hafver, G u d dig härmed befallandes. » Äktenskapet blef lyckligt. Margareta hade det kloka, goda lynne, som kunde foga sig efter denne despotiske man. D e t säges, att hon - lugnade hans häftighet o c h mjukade upp hans sträfhet.
Ridderskapet och Adeln anmoda Statssamt Banco-Utskotten att till RiksStänden inkomma med deras yttrande öfver det Särskildta Utskottets Betänkande, af den 17 Juni, angående öfverklagad förlägenhet i allmänna rörelsen och förslag till inskränkning af umbärliga utländska varor, så vidt det rörer de ämnen,' hvilka till Utskottens befattning höra. Ut Supra, Ex Protocollo A. G. Silverstolpe^ S. B. iAfslogs Lag-Utskottets d. 13 Juni afgifne och d. 3 g derpåföljande på bordet lagde Memorial, 12^0 Den 28 Juni. rial, i anledning af återremtssen af Utskottets Betänkande orri Original-skuldsedlars uppvisande vid Jagsökning. Uf Supra. Ex Pro (otelio F. O. Silfverstolpe, Utdrag a f Protocollet, hållet hos Högvördig a Prest-Ständet vid Ur ti-, ma Riksdagen i Stockholm, den 2# S. D. Föredrogos I nyo och hiföllos nedanskrif, ne ifrån Utskogen inkomne och på bordet hvi Ifrån BancorUtskot(et, rörande: i:o Upphörande af ilen nu öfliga Silfver” vexliogen i Banken. 2:0 Herr Liljehorns Memorial, angåendg åtskilliga Financiella ämnen) 3:0 Askadt Banco-Lårj till återuppbyggande af Calmare Stads Gymnasii och Skolehus. r 4:0 Upphäfvande i vissa delar, af HerraBevisorernas öfver Siks Discont-Verkets förvalt* ning för -ar 1814, i afseende på samma Verk administrat+on, medeldta stadganden. 5:9 Den 28 Juni. 1*71 5:0
äfvensom Kongl. Maj:t, vid det förhållande, att fråga blifvit utaf nuvarande innehafvaren af N:o 326, Yädersågen, väckt om fyllnad från kungsladugårdens ego-område i de 50 tunnlands areal, som enligt det för nämnde lägenhet utfärdade skattebref förmenats böra densamma tillhöra, och, i anledning af anförde besvär, Kongl. Majit förklarat det vara klaganden öppet att i afseende härå, å ort och ställe som vederborde, väcka och utföra Stali-Utskoltets Utlåtande, JV.-o 3 07. 15 den talan, hvartill lian kunde anse sig befogad, i Nåder funnit, de vid kungsladugårdens sednaste afmätning till sådan fyllnad vilkorligen föreslagna och ä den af Säfvedahls Härads-rätt den 4 December 1851 fastställda karta utmärkta lägenheter, som vid jemförelse med den af Kongl. Ivammar-kollegium åberopade 1722 års karta befunnes motsvara den derå utsatte mark, böra från skat.teförsäljningen för närvarande undantagas; men att verkställighet af skatteköpet äfven för berörde lägenheter må ega rum, derest och i den män det af Vädersågens innehafvare väckta anspråk, i händelse det fullföljdes, blcfve genom slutligt utslag underkändt. Jemte den remiss, Borgare-Ståndet meddelat å den Nådiga Proposition, för hvars innehåll Utskottet nu redogjort, har Utskottet fått emottaga ett anförande utaf Herr yl. IV.
Vattenfall Durchtågs-kostnader Aflöningar Gra tiflca tioner JJi verge Utgifter 2,000:- 1,116:11. 1 1,433: 400: - 557: 22. 10, Summa 163,921: 4y. 1 f, Summa 102,840: 8. io, Stats-Utskottets Betänkan den. ai3 anledning af Revisorernes Berättelse, om Strömrensningsfondens förvaltning åren 1819 och i8::o blifvit framstäld; men Utskottet anser öfverflödigt att ingå i närmare utveckling deraf, då Utskottet redan meddelt sine tankar om denne Fonds egentliga bestämmelse och tillika föreslagit de åtgärder, Utskottet ansett föranleda dertill, att fonden, så länge den efter nu gällande föreskrifter förvaltas, icke vidare med sådane fremmande utgifter må belastas. Och bör Utskottet, hvad Räkenskaperne beträffar, vittsorda att de funnits förde med ali ordning och redighet. Till Riksens Höglofl, Ständers närmare bepröfvande öfverlemnas detta vörd-* gamligen. Ständers Statsoch Banco-Utskotts Utlåtande öfver de inom V allod. Bor - 2i4 Stats-Utskotte ts Betänkanden. gare-Ståndet Hedervärda Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, i anledning af förekommen fråga, om Lånebiträde af Allm ånna medel för TrolU hätte Canal-Verk. m. m.
Maj på bordet lagda utlåt. Nto 54i, i anledn. af K. M:s nåd. remiss å Apothekare-societetens und. framställning rör:de villkoren för det af R. St. till en phnrmaceulisk läroanstalt beviljade anslag, blef utlåt. N:o 54* af R. o. Ad. bifallet. Då nu ånyo föredrogs StatsUtskts den 29 sisth Maj på bordet lagda utlåt. Nto 552, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt. N:o 514> fann R. o. Ad., som bifallit utlåt. Nio 514, utlåt. N:o 552 icke erfordra annan åtgärd än att Jaggas till handlingarna. Likaledes lades till handlingarna förstärkta StatsUtskts den 29 sisth Maj pä bordet lagda mern. N:o 553, ang:de verkställd omröstning öfver den i Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns mern. Nio 195 upptagna volerts-proposition. Föredrogs ånyo StatsUtskts den 29 sisth Maj på bordet lagda mern. N:o 555, med öfverlemnande af de upprättade riksslaterna. Begärdes ånyo på bordetaf Hr von Hartmansdorff, Aug., somt Frih. Cederström, Jacob. Ånyo föredrogos och biföllos Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns den 29 sisth Maj på bordet lagda utlåttnt Nto 202, i anledn. af vackt motion ang:de tillstånd för rotehållare att å kronoparken eller allmänningar taga virke till sina knektestugors uppförande; Nto 2o3, i anledn. af återremiss af Utskms lietänk. Nto 164, ang;de rotejeinkningen vid Westerbottens regemente m. m. Vid förnyad föredragning af BancoUtskts den 29 sisth Maj på bordet lagda memir:
Yid behandlingen af förevarande fråga, hafva Utskotten tagit kännedom om hvad derutinnan af föregående Ständer blifvit beslutadt, och dervid inbemtat, alt Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 17 Maji i835 anmält sig hafva funnit antagligt ett då framstäldt förslag, att den förut i November månad varande uppbördsstämma skulle upphöra och krono-uppbörden framflyttas lill Januari, Februari och Mars samt sednast den 5 April ; hvarefter Kongl. Majrt uti Nådig Skrifvelse till Kongl. Stats-Contoret, med hufvudsakligt bifall till Ständernas framställning, anbefallt de stadganden, Kongl. Stats-Contorets ofvannämnde kungörelse innehåller. Då de tillförene brukliga, till tiden vidt åtskiljda uppbördsstämmorna, utan att för de skattskyldige medföra några fördelar, endast försvårade uppbörden och redovisningen af krono-utskylderna, samt Rikets Ständer, af sådan anledning, genom dess ofvanberörde underdåniga framställning, föranledt de förändrade stadganden, Kongl.
Hertigen hotar så hårdt att straffa hvar och en, som håller med den landsförderfvarn, som det står i brefvet, som vill vara som tuppen på sophögen, och tycker sig vara vår kung; och det sa Månsas Lisa, att skulle bara alla ge sig under hertigen, så skulle nog bli god tid i landet, ty hertigen hade sjelf sagt, att det var bara till sina upproriska stämplingars bedrifvande, som Flemingen ville hålla qvar krigsfolket i landet." Fru Metta, liksom mången annan, var ej precist lätt att förmå med skäl, att öfvergå till annan mening, än den hon sjelf hyste, men deremot, liksom ock mången ann, ganska hastig att sluta sig till och vara öfvertygad om, hvad någon granngumma berättade och sade; om än hon för resten hade ganska ringa förtroende för samma gummas förstånd. "Nej, men står der icke en bytta, så att rottorna kunna hoppa upp på åsen, och derifrån på fisken. Jo, jag säger! Hade man ej ögonen med sig! I morgon skulle hvar enda fisk varit gnagad." Fru Metta hade varit så fullt sysselsatt med sina fiskar, att hon ej förrän nu varsnade, att vid visthusdörren stod en ung bonde och tummade på sin pitnilka, den han höll i handen. Nu ref han sig bakom örat, och framräckte ödmjukt åt fru Metta ett papper, hvilket befanns vara en kallelse från hans högvördighet Biskopen, till fru Metta Liljeholm, att infinna sig vid kyrkan. Fru Metta skyndade att stänga visthusdörren och började ordna hvad som under hennes frånvaro borde uträttas. "Ja, ungdom och visdom! säger man, och så säfliger hon är, icke har man mycken nytta af henne. Hur kan man vänta att hon skall kunna hålla ordning på folket! Der sitter hon bara och spinner; fast bra spinner hon, det måste jag medge." Emellertid fick nu ändå Sigrid en mängd förhållningsorder, om hvad som under fru Mettas frånvaro skulle uträttas, och så skulle det bära af. Ett bräde lades tvärs öfver en arbetskärra, deröfver breddes en rya och deruppe satte sig fru Metta med tömmarne i den ena handen och piskan i den andra.