Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj 1856, bemäldta Kollegium åliggande granskning, ej mindre af de nya Jordeböckerna, än af de förvandlingsuträkningar för räntors omsättning och förenkling m. m., hvilka böra till grund för jordeböckerna först uppgöras, skulle uti Kammar-kollegium inrättas ett särskildt Jordebokskontor med en Chef, tre Kamererare och sex Revisorer, samt desse tjenstemän derefter under Februari och Mars månader 1858 blifvit till befattningarne förordnade; har Kammar-kollegium uti underdånig skrifvelse den 27 sistlidne Maj, jemte anmälan, att Jordebokskontoret med fulltalig personal från Maj månads början 1858 kommit i verksamhet, till Kongl. Majit afgifvit redogörelse för fortgången af nämnda kontors arbeten under den tid af ett år, som sedermera intill den 1 Maj 1859 förflutit, af hvilken redogörelse huf vudsakligen inhemtas: att Jordebokskontoret upprättat: uträkningar för samtliga länen öfver värdena, på grund af 1834 till och med 1853 årens medelmarkegångspris, i Banko och Riksmynt, samt för gamla och nya måttoch vigtsystemen, å såväl de genom Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855 bestämda hufvudräntepersedlar, som alla särskilda slag af kronotiondespanmål, hvilka uträkningar blifvit allmängjorda genom Kammar-kollegii kungörelse af den 2 Juli 1858: — tabeller öfver värdera i Banko och Riksmynt på berörda räntepersedlar och kronotionde spanmål för Stockholms, Södermanlands, Westmanlands, Malmöhus, Christianstads, Blekinge, Hallands, Göteborgs och Bohus, Kalmar, Westerbottens och Norrbottens län, omfattande fjorton markegångsdistrikter; Kongl. Maj:t$ Nåd. Proposition JM 23.
Da redan t 152 ar Banque» blifwit förwaltad till det allmännas båtnad, uran sädana stränghekömatt, är det ark hoppas art wi i moraliskt afseende ej matte wara sä försämrade, alt de nu skulle mera wara af nöden. Herr Lilverliolps, Oullak ^braiism. Till Hwad jag förut haft äran anföra, anhaller jag fä tillägga: de uppgifna och för Banco. Fullmagtige möjliga förbrytelser kunna wara af twänne hufwudsl. g, antingen sadana der grundlagens föreskrift öfwer, traves, eller brott emot Ständernas Reglemente och Författningar rörande Banco.Werketö sörwaltning. Denna husivuds indelning af brett synes mig böra i, agktagaS wid bestämmandet af straffen. Ofwerkra, delsen emot ^Reg-rings - Formenö kydeliga föreskrift , mätte, enligt hwad lag kan fatta, ester ollman lag kunna behandlas. En felaktig sörwaltning ater, mätte , esur förbrytelsens natur, pa mangfaldkga sätt kunna bestraffas, men dä den hufwulstakeligen är ett missbruk af ecr gjfwic förtroende, synes mig äswen en genom dom stadfästad förklaring att ett brottsligt ombud more Riksens Ständers förtroende sorlustigk, wa. ra der hardaste straff, som bär kunna stadgas för .esia brott. Och hwad delta Straff beträffar, om an° u någon skulle finnas som an sage det lindrigt i jämförelse med de föreslagna, gör jag nilg dock förwisiad Den 5 Ianuartt. 187 jag stall leswa den tid, dä dest hårdhet kanneS, da förlusten af ScändeiS förtroende, åtföljd af det allmänna föraktet, stall wara det mest smältande lidande som kan träffa en Swensk Medborgare. Grefwe Oe la 6ar6ie. Instämmande fullkomligen i bwad Grefwe körner sa upplysande och wäl yttrat, tillstyrker jag alla wanhedrande straff mä ur denna Anfwarighetö-Lag utgå: jag hemställer om ctt Lif stämplat med wanära icke ar bättre akt förlora.
Huber tiben fcbanfiambanor od) fiftiibne rifSbagö början I;af»a befjutom blifmit för trafif tiögängliga ^^”fcermeb fem af cnffilba bolag, mcb unberftöb af ftatömcbel, utförba jernmågar/b^&anor! b»ilfa famtiiga ftöta intill ftambanorna, nemligen emellan 33oråS od) herrljunga 3/) mil, emellan Söepiö ocb 5llf»cfiab 1,7 mil, emellan <S§rt Såggcö nu ^artill långben af beit åf Jtöp in g * Strafifen å ftambanorna bär lifafom tillförene »ifat en ftånbig tilt? srafifen & »åpi, od) förljåtlanbct mellan infomfter od) utgifter för l)»arje år »arit od^trafftiiiförbclaftigarc, ån unbcr nåftföregåenbe. tlnbcr bet att, pt bantuil raf
I det primitiva kostnadsförslaget för sammanbindningsbanan hade hela expropriationskostnaden blifvit beräknad att uppgå till 602,242 R:dr. Denna summa hade likväl befunnits otillräcklig, och sedan expropriationsåtgärderna numera så fortskridit, att den verkliga kostnaden med temlig visshet kunde beräknas, funnes samma kostnad uppgå till omkring 850,000 R:dr, eller omkring 250,000 R:dr utöfver den summa, sorn det första konstnadsförslaget upptog. Lades nu härtill inlösningssumman för Bergfalkska egendomen, approximativt uppgifven till 250,000 R:dr, skulle alltså expropriationskostnaden med omkring en half million öfverstiga det för berörda ändamål först beräknade belopp. Visserligen skulle denna högre kostnad kunna icke obetydligt minskas, om man, såsom det primitiva kostnadsförslaget jemväl afsåg, af de mellan Lappgatan och Gamla Kungsholmsbrogatan exproprierade tomter försålde de andelar, som icke erfordrades för den mindre bangård, som samma förslag upptog, men då en Stats-Utskottets Utlåtande M 59. sådan försäljningsåtgärd, såsom från början hindrande en bangårdsanläggning af tillräcklig utsträckning, endast skulle leda derhän, att samma tomtandelar, då behofvet af en utvidgning framdeles blefve oafvisligt, måste till ett sannolikt vida högre pris återköpas, lunne Styrelsen sig icke kunna tillstyrka en dylik åtgärd, såsom varande olämplig och förlustbringande. Då alltså i expropriationskalkylen — med inberäkning af den till inlösen ursprungligen icke afsedda Bergfalkska egendomen — komme att visa sig en brist af omkring 500,000 R:dr, samt vidare, såsom ofvan är nämndt, kostnaderna för en {sådan större stationsbyggnad, som Styrelsen funnit behöflig, uppginge till 407,491 R:dr utöfver den summa, sorn Friherre Ericsons kostnadsförslag för samma byggnad upptog, skulle följaktligen utöfver det för sammanbindningsbanan vid sistförflutna riksdag beviljade anslag nu ytterligare erfordras, för såväl stationshusbyggnad som bangård, en tillskottssumma af 907,491 R:dr.
Orsaken härtill lärer, såsom det lät på frun, varit den att hon öfverraskat jungfru Christin, då hon roade sig med att lyssna. Sedan min älskade mor erhållit detta bref, kan mor i alla delar vara lugn, och äfven för de välmenande förträffliga råden i farbror Pehrs bref. Jag misstyder dem icke; men de komma mig, liksom mors, till nytta, då jag begagnar hvart för sig i läglig tid. Med Guds hjelp skolen j hafva glädje af mig i framtiden. Och jag saknar icke hopp att med tiden erhålla en sådan tjenst, som den far hade. Visst kan den vara besvärlig; men det är ett raskt lif. Och så hurtigt och ståtligt sen att kommendera kronans flagg! Hvad jag ej hunnit nämna här, skrifver jag i brefvet till löjtnanten. Helsa hjertligt till Annicka och mina fattiga! Jag skall nog minnas dem till Jul. Gud gifve vi icke finge för sträng vinter! Jag skulle då icke ha en glad dag för tanken på det elände, som vårt lilla fiskläge har att vänta. Men annars är jag nöjd och fullt belåten och står, såsom mor ser, väl hos herrskapet, som mycket helsar genom mors Arve. Sjuttonde Kapitlet. — mången storm förut Den djerfve seglarn lyckligt pröfvat. Men denna – Store Gud! Förskräckliga minut! Mast, segel, tåg förstörs; och hela skrofvets slut På klippan, dit den vrok, man väntar oförtöfvadt. Franzén. Något öfver tre år efter vårt sista besök på Tistelön finna vi, sent under en stormig afton i första Decemberdagarne, dess invånare församlade omkring qvällbrasan i det dagliga rummet. Erika och den snart sextonåriga, i frisk fägring blomstrande Gabriella sutto tysta vid sina arbeten. Anton hade krupit in i en vrå vid spisen, der han halfslumrade, stödd mot muren, medan Birger och Haraldson rökte sina pipor och, lyssnande efter ovädrets skärande toner, vandrade fåordiga af och an på golfvet.
Majits berörda nådiga Skrifvelse blifvit af samtliga Riks-Stånden öfverlemnad, har derjemte erhållit remisser å särskilda i ämnet väckta motiouer, nemligen: 44 Stat*-Utskottets Utlåtande N:o 141. inom Ridderskapet och Adoln af Herr von Knorring, O. (Motion N:o 157), inom Borgare-Ståndet af Herr G. W Cygncens (Motion N:o 103) oell inom BondeStåndet af Riksdagsfullmägtigen II. Öbom från Norrbottens län (Motion N:o 331), med hvilken Josef Almqvist från samma län sig förenat, uti hvilka motioner blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte besluta för Statens räkning anlägga ifrågavarande kanaler och bedrifva rörelsen derstädes eller ock, derest detta icke kunde bifallas, anslå En million Riksdaler att, utan återbetalningsskyldighet, öfverlämnäs till det bolag, som kunde bilda sig för att utföra arbetet och detsamma för framtiden underhålla, i hvilket sistnämnda fall Staten, sedan aktie-egarne eller bolaget på det tecknade beloppet njutit 6 procent, tvåtredjedelar af den möjligen återstående behållna inkomsten borde tillfalla Staten såsom ränta eller afbetalning å det leninade kapitalet.
Ej må dock någon, för bristande tillgång till böter, mer än ett d 40 R:dr 75 » 150 )) • • 225 » • 300 » • é * • * år i fängelse hållas, ehvad belopp böterna rnå utgöra. § 53. Då minuthandelseller utskänkningsafgift jemte böter enligt denna förordning ådömda blifvit, må, der tillgång till afgiften eller någon del deraf saknas, böterna ej kunna med penningar gäldas, utan skall den sakfällde i stället undergå det straff, som enligt § 52 mot böterna svarar. § 54. Skola böter, som olika förvandlas, på en gång uttagas, gånge de böter först ut, som till fängelse, och dernäst de, som till fängelse vid vatten och bröd förvandlas. Bih. till R. St. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Betänkande M 4. § 55. Af böter, så ock af minuthandelseller utskänkningsafgift, som enligt denna förordning ådömas, samt värde af bränvin, som förbrutet anses, tillfälle $ åklagaren och J den stads eller sockens fattigkassa, der den åtalade förbrytelsen är begången. Finnes särskild angifvare, tage han hälften af åklagarens andel. § 56. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hålle allvarlig hand öfver iakttagande af hvad i förordningen stadgadt är. § 57. Landsoch stadsfiskaler, krono-, stadsoch polisbetjente, samt de personer, hvilka särskildt antagas att vaka öfver förordningens efterlefnad, åligge att förbrytelser mot densamma åtala. I öfrigt ege en hvar rättighet att för sådana förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så länge de i tjensten äro, mot husbondefolk. Då åtal anställes af annan än den, som i Lsta mom. af denna § nämnd är, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, att denne må kunna målets utförande öfvervara. § 58. Å landet bör Kommunal-nämnd och i stad Stadsfullmäglige egna synnerlig uppmärksamhet deråt, att sådana förbrytelser varda till åtal angifna.
Då enskild Egendoms (Bys) behof och beqvämlighet gifver rätt till väg för att åtkomma Vatten, Kyrka, Qvarn, Landsväg m. m., då millioner Arbetsdagar och Riksdalrar användas och uppoffras på nya Canaler och nya vägar, och då den sanning är onekelig: att möjlighet af, och lätthet i Corn raun ica tion er mest af allt befordra Näringarnes lif och rörelse i Landet; har Motionairen ansett tvekan icke böra uppstå om rättigheten och gagnet af den åtgärd, som bevarar eller gör begagnbare de communicitions-utvägar naturen så ymnigt gifvit Landet, men som ännu äro för få, och för mycket beroende af enskildt välbehag för att vara gagneliga i den mån de kunna och böra det i ett samhälle, der det enskildta välbehaget bör vika för vigten af rätt och gagn, begge bevarade, då full ersättning 410 LagUtskottets Betdnkandett. betager ali annaa möjlighet till enskildt lidande än den, sorn beror af eoskildta godtycket, hvars af lynne m. m. beroende specieia yttringar, ej mi ega kraft att motverka Statens ändamål. På dessa skäl har följande tillägg blifvit föreslagit till 25 Cap. 1 §. Byggningabalk. Lag gälle afven för väg till Hamn .
Dervid äfvensom sedermera har denna vägomläggning befunnits vara väl utförd och fullt ändamålsenlig. 5:o Hamnbyggnaden i Lidköping. Sedan spannmålsproduktionen på den stora slättbygden eller vestra delen af länet tid efter annan stigit, så att i Lidköping, som är dess egentliga afsättningsort, uppstått en ganska betydlig 6 spannmålshandel, samt så val stadens som ortens invånare insett att hamn der inåste anläggas, för att befordra afsättningen, hvilken mycket försvårats derigenom alt lastningen, särdeles när vattnet i Wenern varit lågt, måst med stor kostnad och risk verkställas medelst pråmning ! mil ut på redden, hvarest fartygen sakna god ankarbotten; så har chefen för vägoch vattenbyggnader i riket, efter förutgångna undersökningar, till berörde hamnbyggnad uppgjort fullständig plan och kostnadsförslag, slutande sig på 113,000 R:dr banko, hvaraf Rikets Ständer vid de två sednare riksdagarne på Eders Kongl. Maj:ts nådiga propositioner anslagit J och återstoden tillskjutits af åtskillige för saken nitälskande personer, med vilkor att framdeles få beloppet sig godtgjordt af inflytande hamnafgifter. Desse personer hafva sig emellan utselt en direktion, med hvilken Styrelsen för vägoch vattenbyggnader, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 10 Juli 1844 och den 13 Juni 1845, afslutat kontrakt om uppbörden och redovisningen af statsanslaget likasom det enskildta förskottet m. m. Arbetet, som anses blifva särdeles Tgagneligt för så väl staden som den kringliggande orten, börjades år 1846 under Styrelsens för vägoch vattenbyggnader inseende och förmodas blifva färdigt under nu ingångna år. 6:o Hornborgasjöns aftappning, hvarom strandägarne träffade öfverenskommelse vid sammanträde inför Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 7 Mars 1842. Detta arbele, för hvars ändamålsenliga utförande Forsens qvarn i ån Elian, som afför sjöns öfverflödsvatten, måst inköpas, är väl påbörjad t, men ännu icke fullbordadt.
Hr Hallenborg, Carl Johan, hade ingifvit ett så lydande anförande: Vid sistl, l iksdag beviljade R. St. de Hypotheksföreningar, som kunde uppstå, rättighet (ill cassacreditiv i R. St:s Bank; och har till följe häraf den i Skåne bildade Hypoteksföreningen begagnat sig af denna rätt, men i ganska inskränkt senia, emedan föreskrifterne i nu gällande reglementet, 206, 207 och 208 §§:na, i vissa hänseenden lägga hinder för utvidgandet af denna creditivrörelse, och får jag derföre 1111 föreslå följande ändringar i ofvannämde §§.: 1:0. I 1 mom. af 206 § stadgas, att högre creditiv än 3oo,ooo r:dr b:co icke får beviljas någon Hypoteksförening; men tager jag mig friheten tillstyrka, att denna summa får höjas till 5oo,ooo r:dr. 2:0. 4 morn. 207 § föreskrifver, alt Banken skall till godonjuta 5 proc. ränta å de summor, som dragas; men då denna Bankens lånerörelse egentligen är att anse som en fastighets-beläning, då Hy potheksföreningarne måste deponera intecknade reverser till säkerhet för de summor, som lyftas; så föreslås'att, i likhet med andra Bancofastighetslån, räntan nedsättes till 4 proc. 3:o. Morn. 5 i sistnämnde § bestämmer, att utassigneriugar icke få ske å mindre belopp än too r:dr, men torde tillåtelse medgifvas att få utgifva assignationer ä 20 r:dr. 4:o. Mom. 6 i samma J synes alldeles böra utgå; ty då Hypotheksföreningarne ställa erforderlig säkerhet för den beviljade crediti vial len, synes det vara billigt alt de få begagna creditivet, på sätt de för sig nyttigast finna, isynnerhet som Bankens säkerhet icke härigenom äfven tyras. Den ig Februari e. m. 263 5:o.
Justerades följande : Utdrag af Protocollet, hållet hos Flögloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 3 April 1823. S. D. Remitterades till Stats, BankoJamt Allmänna Befoårsoch Oeconomie-Utjkolten : Grefve Lewenhaupt®, Claes, Memorial, innefattande anmärkningar vid Herr Silfverbergs, Magnus Didric, den 7 sistlidne Mars sfgifne yttrande, i anledning af Herr Haijs, Albrecht, Motion ä angående inrättande af Private Banker. Allmänna Besvärsoch Oeconomi' Utskottet: Herr Hammarskjölds, Lorenzo, Memorial, anledning af Friherre Anckarsvårds, Carl Hen Ricld. 0, Ad, Fröt, 3 Band. 5. 66 Ben 5 April. ricj motion, angående föråndrade stadganden 1 afseende på publika examina. Lag-Vt skottet'. Herr Rosenblads, Bernhard, den 5 sistlid-7 ne Mars eftermiddagen på bordet lagde motion, angående stiftande af en Lag, i afseende å förbrytelser, begångne af åhörare inom RiksStåndens Plena, eller Riksens Stånders Plena Plenorum. Ut Supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskilldes felock. half till io örn aftonen. In fidem Protocolli O. I, Lagerheim. Fredagen den 4 April. Plenum klockan half till 10 förmiddagen. Föredrogs å nyo och remitterades till; Statsoch B ane oJJtslotten'. Kongl. Maj:ts den J2 sist! W Mars aflåtne ®ch den 25 derpå följde förmiddagen på bor - Den 4 April f ni. 67 Het lagde Nådiga proposition till Riksens Stander, angående bidrag till utförande af Hjelmare Canaloch Slussverkets ombyggnads Å nyö föredrogs Kongl. Maj:ts den 20 sistledne Mars allåtne och den 25 i samma Månad förmiddagen på bordet lagde Nådiga Skrif^ Velse till Riksens Ständer, rörande föreslagen jemkning i Extra Roteringert. Herr Rothlieb f Axel, anförde skriftligen:
Den stackars älskarn * Arabernas lifrätt, bestående af risgröt med farköttsbitar, russin, mandlar och en brännande stark röd peppar uti. IDUN utsände de mest rörande klagotoner för att beveka sin rebelliska unga maka. » Zulima, min dutva, min ljufvaste blomma, min veka gazell, » jollrade han gråtmild, » du har ju ej rätt nu mera att fly mig, din härskare, din make! Har jag ej för att få äga dig betalt ut den dryga summan af femhundra duros? Har jag ej öfversållat dig med smycken och prydnader? Jag har rakt ruinerat mig för din skull, otacksamma himmelska flicka! Och du lyfter ej ens på slöjan för att låta mig se din strålande skönhet! » Ej ett ord till svar. Slöjan förblef obarmhertigt nedfälld, och Zulimas lilla guldbroderade skospets sträckte sig ut öfver klippans skarpa kant. Förgäfves fortfor brudgummen att parlementera, att vrida händerna och åkalla sitt skyddshelgon Bou-Kobrin, som ligger begrafveo i två moskéer — den ena inuti Djurdjurabergen, den andra nära Tlemsen i Marokkos grannskap. Men det sålunda itudelade helgonet kom icke Yakoub till bistånd i hans svåra klämma. Bekajad af kärlekens kval, försökte han alltemellan att ta en sats för att * nå Zulima, men hvar gång stannade han igen, förfärad att se henne hälft böjd öfver djupet, färdig att störta ned. Den olycklige mannens ansikte förlängdes mer och mer, där han i så obekväm ställning förgäfves väntade på något mirakel, som skulle hjälpa honom ur den värsta belägenhet en förälskad äkta man nånsin råkat uti. Inom sig gjorde han de bittraste reflektioner öfver dårskapen hos 3tt gammalt vissnadt törne, som passioneradt sökte haka sig fast vid en nyutsprucken ros, den härligaste i dalen. Visst hade han ju väntat sig något motstånd, stackars gubbe, men det här öfvergick allt förstånd Någonting så obstinat som denna flicka hade ingen drömt, synnerligast i betraktande af det höga pris han utbetalt för henne och de skänker han tillsändt både henne och hennes fader. Plötsligt klarnade Yakoub-ben-Hassans bekymrade ansikte.
(Rev. Ber. pag. 198.) Enär Revisorerne ej i vanlig ordning hade fått sig tillställd den redogörelse öfver nämnde kolonis förvaltning för det år revisionen omfattade, hvilken det ålåge vederbörande att upprätta och sedermera i gransknings-ändamål till Kongl. Kammar-rätten aflemna, för att derefter Rikets Ständers Revisorer tillhandahållas, hade Revisorerne sökt skaffa sig upplysning om orsaken dertill, hvilken omförmäles uti den af Revisorerne afgifna berättelse; och har nämnde redogörelse, enligt hvad Utskottet inhemtat, sedermera under den 28 December 1859 blifvit i nämnde ändamål till Kongl. Kammar-rätten öfverlemnad, hvilket Utskottet får hos Rikets Ständer vördsamt anmäla. Anslaget för National-musei-byggnaden. § 17. (Rev. Ber. pag. 192). Beträffande den af Revisorerne gjorda hemställan, att, om och när medel af Rikets Ständer anslås till fullbordan af National-museum, det vilkor dervid måtte fästas att, såvidt sig med fördel göra läte, arbetet verkställdes af Svensk materiel och af Svenska händer till inhemska konstskicklighetens befrämjande, vill Utskottet, vid behandlingen af berörde anslagsfråga sig yttra. § 18. Hvad i öfrigt blifvit af Rikets Ständers Revisorer anmäldt och erinradt, har Utskottet funnit dels vara genom vederbörandes afgifna underdåniga Utlåtande nöjaktigt förklarad!, dels hafva medfört åsyftad rättelse och dels icke vara af beskaffenhet att från Utskottets sida påkalla något yttrande. Stockholm den 10 Augusti 1860. STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN, 1860. Stats-Utshottets Utlåtande JW 158. 1 M 158. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Aug. 1860, kl. 3 c. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion, angående åtgärder till beredande af besparing i anläggningssamt driftoch underhålls-kostnaden får Statens jernvägar. (R. A.)
Ridderskapet och Adeln vid 1809 och 1810 årens Riksdag på lika sätt gjorda underdåniga ansökning om en med Spannmålshandeln lika fri Victualie-handel, hvarjemte Kongl. Majit tillika i Nåder förklarat sig endast önska att veta, huruvida Riksens Ständer vore tillfredsställde med de förslag till vidtagande författningar i dessa ämnen , sorn Rikets Collegier uppgifvit och Rikets ärenders allmänna .Beredning med vissa jemkningar i underdånighet tillstyrkt; så har Allmänna Besvärsoch Oeconomi-Utskottet, sorn från samteliga Respectiva RiksStdnden fått berörde frågor till sig remitterade, ansett den sistnämnda, eller frågan om en fri Viktualiehandel, vara af sådan beskaffenhet, att den gemensamt roed ^Lagutskottet borde till handläggning företagas, i anledning hvaraf den ock uti dessa sammansatta Utskott i omförmälte ändamål förekommit; I sammanhang hvarmed Utskotten jemväl till pröfning företagit så väl de särskildta Memorial i samma ämne, som af Herr Grefve Uilliencrantz och Herr Pehr König blifvit till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ing tfn a och derifrån äro vordne till AIlmänhaåBesvftrs-och Oeconomie-Utskottet hänskutna , som ock det äfven från nämnde Riks-Stånd till Uagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten remitterade, af Herr Printzsköld aflemnade Memorial, till den del deraf, sorn det rörer, gjort förslag, att, utan 76 Den 2 Juli. hinder af Lagens förbud emot Landsköp, defana blifva tillåtet att fritt å Landet få upphandla Svensk Ull.
— Ender det Grefven talat om * nöd vändigheten och nyttan af Motala Verkstad, har Grefven såsom bevis derpå, bland annat, anfört omöjligheten att, utan en sådan, svarfva de jernringar af 8 alnar 1 diameter, hvilka ingå i Svängbroarnes construction. Jag visste icke, att dessa jernringar voro svarfvane, och jag vet ej, hvarföre de skola va, ra det; man må nu anse detta såsom bevis på inskränkthet och blist på insigter bos mig. Men om jag också antager, att desse ringar äro och böra vara svarfvade, Den 16 Mars e. m. så malte likväl beliofvet deraf längesedan hafva upphört, då man redan för flere år tillhaka beslutit att icke anlägga sådane Svängbroar öfver Canaler, emedan de äro mindre beqväma, än andra. — Det var blott detta jag ville hafva äran anmärka. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag bade ämnat inskränka mig till det egentliga ämnet, förskotts-frågan, men då den är beroende af sjelfva hufvudsakens bedömande, och häri sä många yttrat sig emot allt anslag till Canalen, vill jag äfven anföra mina tankar. — Beträffande första frågan, huruvida någon juridisk förbindelse hos Staten finnes att lemna det begärdta biträdet, så erkänner jag — med blicken på privilegiernes ordalydelse, att en sådan icke finnes. En annan fråga är, — bör Staten lemna det begärdta biträdet? Härvid bör först ihågkommas, att icke det enskilta Bolaget gaf Canalen sin uppkomst, utan att sedan Regering och Ständer insett nyttan för det allmänna af denna Canal, de framkallade det enskilta Bolaget.