Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t den 12 i denna månad behagat till Riksens Ständer afgifva en Nådig Proposition, sorn derefter blifvit till StatsXJtskoftet remitterad, och arsa lydande: ”Kongl. Maj:t har i Nåder inhämtat, att Rikets Ständers Stats Utskott vid uppgörandet af det förslag, hvarefter de fordringar skulle liqvi* deras, sorn för Högstsalig Hennes Maja Enke* Drottningens Arfvingar uppkommo , väl erkänt giltigheten af de förbindelser, i följe hvaraf Riket vore skyldigt art ersätta både den hemgift al 100,000 R;dr i Hamburger Banco , som Högstsalig Hennes Maj:t medfört och äfven det vederlag af en lika summa i Svenskt Banco, sorn blifvit Henne i följe af dess Giftermåls Gontract försakradt, men att Stats-Utskottet, sorn beräknat bå a dessa summor uti Svenskt Banco, utan afseende på Coursens förändringar och sorn ansett Capitalet icke böra lyftas, har derjemte till gäldande af belöpande intressen föreslagit, att beloppet deraf, sådant det blifvit bestämdt till 12,ooo R:dr i Svenska Bancosedlar, skulle ingå Tuli den f. d. Kongl. Famillen förut beviljade un* Den 17 Juli. underhålls-summa och att således intet nytt anslag för detta ändamål behöfdes. Kongl Majit vill göra all rättvisa ät Stats-Utskottets afsigter, och den omtanka, att bespa a Nationens tillgångar, som deiigenorn blifvit ådagalagd, men Kgl. Majit kan likväl icke undgå erinra om hvad Rikets ställning och värdighet samt rättvisans föresk ifter i detta fall oumgangligen fordra. Kongl. Maj.-t anser sig böra påminna att för en obetydlig vinning anledningar ti 11 obehagliga tvister icke böra gifvas, och Kongl. Majit anser Rikets värdighet ännu hög idligare kräfva , att den fullkomligaste rättvisa i detta fall utöfvas. Kongl. Majit tror icke, att denna iakttages, om den hemgift Högstsalig H. M.
Den omgång, som nu erfordras, medelst hemställan till Egodelnings-Rätten, der skifte på nämnde sätt måste verkställas, torde såsom ledande till kostnader och tidsutdrägt, utan rnotsvaran - i4 Lagsemit Allm, Besa.- och Oecon,- Utshs Betänkande N:o 2:'. de fördelar, kunna undvikas. Då bestämd föreskrift är gifven, att egorna ovilkorligen skola fördelas i så l'å skiften som möjligt, torde skiftesmännens pröfningsrätt i detta hänseende utan våda kunna utsträckas lika långt i Rikets öfrige delar som i de sex norra Länen, och i öfverensstämmelse härmed anse Utskotten sig böra föreslå, att sista mörn. af förevarande §. mätte utgå, samt ardra punkten i första mom. sålunda ändras: Skulle belägenheten pä något ställe härifrån oundgängligen fordra undantag, och kan icke sådant genom en eller flere delegares utflyttning, pä sätt i i3 Cap. 1 sägs, afhjelpas; då må tre eller högst fyra skiften hvarje delegare på enahanda sätt tilldelas. i3 Cap. a §. Af Herr Gyllenhaal, Lars Herman: att vid denna §. följande tillägg mätte införas: Nu har icke hela by elaget, utan en eller flere af grannarne skifte begärt, och kan det ej utan utflyttning verkställas; då skola den eller de, som skifte sökt, vara till utflyttning förbundne, så framt icke annorlunda frivilligt åsämjes. Af Olof Olsson från Östergöthland: att utflyttning förträdesvis borde åläggas den, som skifte sökt, så vida åbyggnaderne å bans hemman icke voro i bättre stånd än någons bland de öfrige delegarne.
Hufvudbok till lika belopp utbalancerad, men med antekning att liqvid härför skett år 1838. c) Angående Krigs-Casseuren Brattströms balance 19,398 R:dr 31 sk. 9 r:st få Revisorerne tillkännagifva, att densamma blifvit bevakad och fastställd genom Kongl. Maj:ts Nådiga Dom den 20 Mars 1835; men emot Sysslomannens den 22 September 1838 afgifna redogörelse, enligt hvilken Kongl. Maj:t och Kronan under år 1838 tillkommit 433 R:dr 18 sk. 3 r:st och under år 1839 —- 18 R:dr 27 sk., har klander anförts, hvilket nu beror på Stockholms Rådhus-Rätts pröfning. (12) — 90 d) Genom särskilde Utslag hafva Redogörarne, Tyg-Capitainen C. M. Gumelius och Bevärings-vaktaren E. S. Westgren blifvit ålagde att gemensamt ersätta Kongl. Maj:t och Kronan värdet af åtskillige å Utrednings-Förrådet i Stockholm bristande persedlar. I Sterbhuset efter Westgren, hvars Arfvingar sökte Urarfva-förmon, saknades all tillgång; Och huruvida någon ersättning af Gumelius, som till borgenärer afträdde sin egendom, kan erhållas för Kronans fastställda fordran, 2,149 R:dr 38 sk. 5 r:st, heror nu af utgången på den utaf Kongl. Krigs-Collegii Advocat-Fiscals-Embete emot Chefen för Kongl. Svea Artilleri-Regemente anstälde rättegång, rörande utbekommande af Gumelii Accordsersättning. e) Vid 1837 års slut finnes ännu fortfarande balancerad en Capitainen A. Thams skuld, stor 625 R:dr.
Hvad nu denna mellantrafik angår, kan det icke förnekas, att handeln och rörelsen är lilligure i landskapen närmast norr än närmast söder om Mälaren; men Utskottet förmenar, alt om jernvägen lägges i denna sednare riktningen, skall rörelsen på ,denna sidan blifva vida större, än på den andra. Detta behöfs visserligen ock, om den dryga anläggningsoch underhålls-kostnaden af denna till en betydlig del den dyraste jernväg i landet skall i någon mån kunna betäckas; men på det man må kunna blifva öfvertygad om att så skall ske, fordras mera än blotta påståendet; det fordras på säkra statistiska data grundade bevis och sådana har Utskottet, med undantag af ett svagt försök härtill, ej förmått åstadkomma. Hvad slutligen det tredje hufvudskälet angår, det som i synnerhet under den ifrigt pågående partistriden blifvit tidt och ofta ända till vedervärdighet framhållet, eller påståendet alt det skulle vara högst olämpligt, ja förderfligt, att vestra stambanan till en del utgjordes af ett enskildt bolags bana, änskönt man icke funnit något hinder emot att sätta norra banan i sammanhang med ett annat bolags privata bana, så har Herr Prosten Schram derom tillräckligt ordat; jag vill blott tillägga, att skulle, emot all rimlighet och emot andra länders erfarenhet, ett sådant samband icke kunna eller böra vidtagas, oaktadt den annars tydliga vinsten deraf, så gifvcs det, såsom jag här nedanför lår tillfälle visa, en både säker och lätt utväg att undvika detsamma, till och med med någon förkortning i våglängden. Öfvergå vi nu till norra banan, sä kommer jag här nedanför alt yttra mig om dess första afdelning, vägen emellan Stockholm och Upsala. Hvad dess vidare sträckning beträffar, går den mellan Upsala och Sala till största delen i en jemförelsevis ofruktbar och mindre befolkad trakt, och gäller detta ännu mera om den återstående sträckningen ifrån Sala åt Gefle-Dala-vägen, hvilken för öfrigt så afviker från den gamla stora fåran för trafiken och rörelsen i dessa orter, som från urminnes tid gått vida mer i vester åt Avestad och Hedemora, att säkra statistiska data äro ytterst nödvändiga för alt kupna motivera ändamålsenligheten af denna nya utläggning, men sådana saknas fullkomligt.
Riksdagsordningen redan fattade beslut; ty då Ridderskapet och Adeln genom votering beslöt öfver den föreslagna förändringen af voteringssiittet i Utskotten, och pluraliteten biföll förslaget till ändring deruti, så afslog Ståndet äfven de facto den föreslagna förändringen i nämnde §., för de fall då två Stånd stanna mot två uti ConstitutionsUtskottet, öfver någon fråga, som af enskild Riksdagsman blifvit väckt till förändring i Grundlagarna. Utan att bestrida det den långsamhet och den allmänhet i opinionen, som genom ifrågavarande förslag åsyftas, innan Utskottet till Riksens Ständers pröfning afgifver något förslag till ändring i Grundlagarna, möjligen kan vara nyttig, kan frågan likväl icke vid denna Riksdag upptagas, titan att rubba det af Ridderskapet och Adeln redan fattade beslutet. Undertecknad Silverstolpe; Herr Baron Cederström täcktes förlåta att jag erinrar, det detta förslags upptagande så mycket mindre upprifver ett fattadt beslut, som det skulle hafva innefattat en nonsens att upptaga dtt, så länge ett bifall till omröstningen per capita kunde förmodas; och att tvärtom, då det nu först kan upptagas, skulle ett vägrande de*- 484 Den 20 Juni. till vara stridande mot beslutet att till afgörande företaga alla hvilande Grundlagsfrågor. Hans Excellence Herr Grefven och Landt. Marskalken gjorde härefter proposition till bifall å det här ofvanföre sedan 1B12 års Riksdag hvilande tillägg i 38 §. Riksdagsordningen. Ropades /«, blandadt med Nej. GreFve Mörner, Adolph Göran: Jag anhåller att få erinia, att när frågan om voteringen per capita i Utskotten företogs, kunde ej den af Utskottet vid 1812 års Riksdag föreslagna förklaring af Grundlagen, i anseende till förhållandet när inom samma Utskott tvänne Stånd stanna emot tvänne, på samma gång företagas, emedan möjligheten af denna sednare casus upphörde med detsamma, som votering per capita, i stället för votering Ståndsvis, infördes. Men då nu mera, genom ett annat
Brot. i859 $r i860. 8 Sami. 28 Höft. 2 10 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 135. afgaf uti sitt memorial af den 2 Juni 1809, der. sedan Utskottet yttrat att det sökt bilda en styrande magt, verksam inom bestämda former, med enhet i beslut och full kraft i medlen att dem utföra; en lagstiftande magt, visligt trög till verkning, men fast och stark till motstånd; en domaremagt, sjelfständig under lagarne, men ej sjelfherskande öfver dem, det vidare heter, att Utskottet sökt att rikta dessa magter till inbördes bevakning, till inbördes återhåll, utan att dem sammanblanda, utan att lemna den återhållande, något af den återhållnas verkningsförmåga, och att pä dessa hufvudgrunder af Statskrafteruas särskilda bestämmelser och Ömsesidiga motvigt den Statsförfattning skulle hvila, som Utskottet föreslagit. Således vore uppenbart att, om i någon landsort öfverbefälet öfver de militära krafterna förenades med chefskapet för den civila förvaltningen, sä sammanblandades på ett betänkligt och Grundlagsvidrigt sätt Statskrafter. som såväl till de särskilda förvaltningsgrenarnes båtnad, som till det allmännas och den enskilda frihetens säkerhet borde stå bredvid hvarandra, samverkande inom bestämda former men med den återhållningsförmåga, som låg i ömsesidigt oberoende och sjelfständighet. En civil-förvaitning, lagdi händerna på en Militär-befälhafvare, förlorade helt och hållet sitt oberoende och sin återhållande kraft, samt blefve endast ett lydigt bihang, ett användbart verktyg i militärmagteqs hand, färdigt att foga sig efter de militära orderna och detta i samma mån mera, sora den civila förvaltningens underordnade organer voro beroende och kunde sättas i verksamhet af den Chef, hvilken i sin person äfven förenade militär-befälet. På Gottland hade emellertid allt sedan national-beväringens upprättande år 1811 funnits ett formligt General-guvernörskap, derigenom att Landshöfdinge-embetet i länet från denna tid alltid blifvit uppdraget ät den officer, som utnämnts till Militär-befälhafvare på ön.
Utanföre det ärevördiga grå huset, midtför de lika ärevördiga grindarne med hundkojan på ena sidan och dufslaget på den andra, gick en stor utskjutande förstuga, der breda ekbänkar lutade sig intill de massiva stolparna, som uppburo träskärmstaket med små fågelhus rundtomkring. Utåt husets väggar syntes några bikupor och diverse finare fiskredskap. På en af ekbänkarne sutto tvänne män. Den ene – emellan 60 och 70 år – föreföll mycket äldre än han var: det sista året hade gjort hans hufvud alldeles silfverhvitt och lagt öfver de innerligt milda och redbara anletsdragen en frid och förklaring, som synes endast på dem, hvilka i tillvaron på jorden allenast se den nödvändiga genomgången till himlen. Den yngre mannen – omkring 23 år – hade ett af dessa utseenden, som kunna sätta en menniskokännare i bryderi. En forskare af ansigtsspel och särskilta drag hade troligen kunnat sagt att här var mer eller mindre än som syntes och att ännu mycket outveckladt låg bakom denna vackra yta. ”Min käre Engelbert, icke skall du hindra dig från kyrkan, för det din gamle farbror icke numera alla söndagar orkar dit! Det vore icke vackert, om vår bänk stode alldeles tom i dag. Folket har gått till Berffendals kyrka att höra vår värdige magister Sunes profpredikan, och jag förstår att Juanna håller sin gudstjenst – der den också väl kan hållas – i Guds fria och välsignade natur.” ”Vill icke farbror”, svarade den unge kornetten, Juannas kusin, ”tillåta mig att fira min söndag på samma sätt? Det är så qvalmigt att stänga in sig i den gamla kyrkan, förpestad af unk, åbrodd och lavendellukt. Jag har stort behof att andas med fria lungor just i dag.” ”Du gör hvad dig lyster, brorsson – och jag ser på den oroliga blicken i dina ögon att ditt sinne är dig i olag ... Vill du tala eller tiga?” ”Tala, om jag får, eftersom hjertat är fullt.” ”Gör så – vi äro ju ostörda.”
Den kan ej eller numera uppstå, då ingen oväldig, han må vara sjöman eller ej, lärer yrka, hvarken att en seglande eller en roddflotta skall blifva hufvudförsvaret till sjöss för fäderneslandet. Det är ångkraftens användande på krigsfartyg, och sednast skofvelhjulens utbyte emot propellern, som åstadkommit denna utomordentliga revolution i sjökrigsväsendet, och det kan ej mera bestridas, att ju ångfartygen redan till stor del äro, och snart nog blifva, det egentliga sjöförsvaret för alla sjömakter, synnerligen sedan desse fartyg, med begagnande af propeller och machineriet under vattenytan, icke blifva, mera än seglande eller ro ldfartyg, blottstälde för fiendens kulor.” 3 H. 13 104 Den 11 Mars e. m. Hvad sorn i denna citation anföres: att ångfartyg uti alla nationers krigsflotlor tillkommit, är en sanning, lika mycket som det är troligt att en hufvudsaklig del af striden emellan isynnerhet de egentliga sjönationernas lloltor kommer alt med delta slags fartyg utkämpas ; men kan man derföre påstå att tvisten om, eller de skiljaktiga åsigterna emellan, huruvida Sveriges sjöförsvar skall tillämpas i skärgården eller pä hafvet, derigenom blifvit afgjord eller af liden jemnad? det kan jag icke finna; på sin höjd alt ångkraften på endera stället skulle absolut kunna inverka till det andras uteslutande. Icke synes Ilr depart.-chefen sjelf just fästat så särdeles afseende pä de lofordade ångfartygen, dä han bland den nya flottans 272 fartyg endast anser att 32 skola vara försedde med ängmachiner. Som emellertid
N:o 53, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till godtgörande af kostnaderne för försvarslöse personers trans porterande ; N:o 54, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till understöd och uppmuntran åt fattige jordbrukare och åt tjenstehjon för långvarig tjenst; N:o 55, i anledn. af väckt motion om uppresande af en minnesvård åt fältmarskalken Magnus Stenbock; samt N:o 56, ananie tiden för tillhandahållandet af det till hamn. ' anläggningen vid Ahus anvisade. bidrag af allmänna medel. Föredrogs BankoUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 20, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s mern. Detta utlåt, fann R. o. Ad. icke föranleda annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s följande d. 12 dennes e. m. pä bordet lagda utlåt:n: N:o 21, i anledn. af; väckt motion, att vederhäflighetsbevis, utfärdadt af den i hvarje församling valda socknenämnd mätte för länsökande i diskontverken såsom giltiga antagas, och N:o 22, i fråga om afskrifning af åtskilliga från lånekontoret i Götheborg utgifna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor. Då nu föredrogs Hederv. BondeShs d. 16 dennes e. m. på bordet lagda prot.utdr., ang:de tryckning och utdelning af lagberedningens förslag till kriminal-lag, blef detta prot.-utdr. ånyo bordlagdt, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rud. Föredrogs och begärdes pä bordet ett från Ridd.Ulsk. inkommet, under N;o 8 afgifvet, sålydande: Hörsamt Memorial!
St. de beviljade kontanta anslagen, så inträder dermed rättigheten för K. M. all desse boställen till arméens disposition återlemna, då jag icke tror att statsverket skulle vinna på bytet. Den värde talaren bar jemväl påstått, ali stadgande af en fix penningeskatt skulle snarare utgöra en garanti än en uppmuntran till myntförsämring. Hvaruti denna garanti skulle bestå, är jag ej nog lycklig att kunna begripa. För mig ligger det deremot öppet och klart att om man förvandlar alla persedelräntor till kontanta penningar, så skall just detta blifva en uppmuntran för den medborgareklass, i hvars ägo den med grundskatt belagda jorden till största delen befinnes, att genom det RiksSlånd, hvaraf denna klass representeras, på allt möjligt sätt, arbeta på myntets försämring, hvarigenom hemmansräntorne allt mer och mer falla i värde, hvilken åtgärd nu deremot icke skulle medföra någon eller åtminstone högst obetydlig fördel, så att försöket icke har med sig någonting lockande under närvar:de omständigheter. Jag kan således icke i något enda af de skäl, Hr Stuart anfört till försvar för Ulsk:s betänk, finna ens den ringaste anledning till dess godkännande, utan tillstyrker tvärtom i likhet med flere föreg:de talare att Ståndet måtte ogilla detsamma. Hvad åter angår Frih. Palmstjernas förslag, så, oaktadt all den utmärkta aktning jag har för Frih:n och för hans vidsträckta kunskaper om rikets kameralverk, vågar jag dock icke till detta förslag såsom nu först uppgjordt och således alldeles nytt, sätta det förtroende att jag skulle vara färdig att genast antaga detsamma. Frågan behöfver närmare begrundas innan man om den kan stadga sitt omdöme; och jag instämmer derföre i Frih. Cederslröms begäran om bordläggning af berörde förslag, så att jag må komma i tillfälle att taga det i närmare öfvervägande. Frih. Palmstjerna: Del förslag jag tagit mig friheten framställa innefattar endast att de gamla hufvudräntorne skulle bibehållas och blott småpersedlarne förvandlas i penningeskatt, hvilken fråga för flere veckor sedan framställdes här i Ståndet. Utsk:s förslag innefattar en förvandling af alla räntorne, mitt endast en ringa del deraf.
Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, uti infordradt underdånigt utlåtande, upplyst och yttrat, att, enligt de hos Kollegium förvarade jordeböcker och räkenskaper, Christinehamns stadsjord utgjorde 81 mantal samt Warnums landsförsamling 58J mantal, och att kyrkan icke åtnjöle annat årligt anslag af Statsverket än den vinoch byggnings-säd, hvilken med tre tunnor spanmål om året tillkomme densamma såsom socknekyrka i Warnum; men då församlingarne, ehuru, enligt lag och författningar, skyldige att sjelfve bekosta uppbyggandet af sin kyrka, redan af Staten undfått ett icke obetydligt understöd för detta ändamål, medelst det amorterings-lån å 57,500 R:dr, som, emot 5 procent årlig afbetalning, hvaraf 5 procent utgjorde ränta och 2 procent amortering, beviljades dem vid 1844 års riksdag, samt den utsträckning, som de gifvit företaget genom att utföra en högst dyrbar .byggnad, hvarken borde antagas hafva skett utan beräkning af förmågan att bära dermed förenade utgifter, eller fmge betraktas såsom ett skäl för Staten att till församlingarnes fördel underkasta sig de ytterligare uppoffringar, hvilka ifrågavarande underdåniga ansökning alsåge, funne Kollegium sig icke kunna å densamma tillstyrka nådigt bifall. Då Utskottet ej kan undgå att i Kammar-kollegii anförda yttrande till alla delar instämma, finnér Utskottet på grund häraf sig ej böra, i anledning af ofvanberörde framställningar, tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 8 Maj 1860. Reservation: af Kontraktsprosten Arrhenius, 0., som ansåg, att Utskottet bordt tillstyrka Rikets Ständer att anvisa åt Christinehamns stads och Warnums landsförsamlingar ett låne-understöd å 50,000 R:dr R:mt, under iakttagande af de vilkor Rikets Ständer kunna komma att för dylika lån bestämma. Häruti instämde Herr Biskop Annerstedt, Th., och Herr Waern, Fr. Stats-Utåkottets Utlåtande N:o 106. ]¥:© 106.
Ständer höjde statsanslaget till 480,000 rdr, så att med förhöjdt bidrag från Handelsoch Sjöfarts-fonden (150,000) flottan nu åtnjuter ett anslag af tillsammans 630,000 rdr, eller nära 50 proc. mera än under föregående statsregleringsperiod. Med allt erkännande af den skicklighet och insigt, hvarmed sjö-expeditionerna under sista tiden blifvit ordnade, får jag dock påpeka, att detta varit omöjligt utan dessa ökade anslag. Hvad sammanhang en ökad öfning och de af Hr Adlersparre omtalade vinterseglingarne ega med frågan om flottans delning, Den 11 November f. m. 50 mäktar jag ej inse; enligt Hr Adlersparres resonnement skulle, om flottan delades i två korpser, dess officerare få vara på expeditioner under höstmånaderna, men, om den förblefve odelad, endast sommarmånaderna. Sammanhanget häri kan jag ej begripa. Ofningens utsträckning beror hufvudsakligen af anslagens belopp, ej af personalens delning.
Också jag mäste nu härtill taga min tillflykt och skall härvid försöka följa den sats, jag i Utsk. yrkade under debatten om reservationsrätten, att nemi. reservanten icke bör få yppa, hvad som af Statsrådsförhandlingarna ej blifvit offentliggjordt, men att han, med undantag häraf, äger full rätt yttra sig öfver lagligheten och lämpligheten af allt, som inom Utsk. passerat. Jag måste härvid rikta mig emot orden i Constit.Utskts memor. N:o 10: ”På dessa grunder har ock nuvar. Constit.- ”Utsk. enhälligt funnit dess rättighet och pligt, att äska ”de i Statsrådet förda protocoll, icke böra i allmänhet eller ”utan särskild anledning sträckas utöfver den dag, då riksdagen börjats; hvaremot, vid yppad meningss^rid om undantag från den allmänna grundsatsen för denna i ett Riksstånd ”anmälda och till Utsk. remitterade anmärkningsfråga, Con"stit. -Utsk. genom dess majoritet beslutat att till granskning, ”så vidt den af Ilr Dalman emot Statssecreteraren framställda anmärkning dertill föranledt, företaga det i Statsrådet ”den 3 Mars innevarande år hållna, samtliga RiksStånden ”oflicielt meddelade protocoll, hvilket fördenskull Utsk. ej ”funnit nödigt att särskildt äska och som derjemte kunnat ”anses stå i sammanhang med en annan, Ulskrs granskning ”tillhörande, ehuru sedermera utan definitiv anmärkning lem”nad, föregående öfverläggning inom Konungens Statsråd.” Denna period kan, efter mintanka, icke godkannas utaf den öfverröslade personal, som hvarken bar delat den åsigt, hvilken framställes som den segrande, ej heller den motsatta. Här äro nemi. sammanförda icke mindre än 4 särskilda meningsstrider inom Utsk., som, efter min tanka, bade bort särskildt refereras, och besluten ordagrannt upptagas. Jag anser mig således först böra recitera Utsk:s egna beslut fullständigare, än som i memor. skett.
Af skäl att de medel, som till sjöförsvaret äro redan anvisade, ej borde till hufvudsaklig del disponeras på annat sätt än det hvarför förberedande åtgärder äro på Kongl. Maj:ts befallning och i öfverensstämmelse med Rikets Ständers föreskrift redan vidtagna, och då, om försäljning af Nya Varfvet kommer att ega rum, en summa derigenom kommer att till Riksgälds-kontoret ingå, som i det närmaste torde komma att motsvara det nu af mig ytterligare förordade anslag för sjökrigs-materiels anskaffning, får jag vördsamt föreslå följande: för den händelse Kongl. Maj:t skulle finna nödigt att, hastigare än hvad genom byggnad inom landet kan åstadkommas, bepansrade fartyg böra anskaffas och sådant genom inköp från utlandet låter sig göra, bevilja Rikets Ständer för nämnda ändamål en summa af En Million (1,000,000) Riksdaler, att af Riksgälds-kontoret utgå, med rättighet derjemte för Kongl. Maj:t, att af redan anvisade medel för krigsfartygs anskaffning använda hvad deraf kan ytterligare finnas för nyssnämnda ändamål erfor derligt. Stockholm den 24 November 1863. Aug. von Francken. Bih. till R. St. Rumstedt, 1863. öfver Motioner hos Ridderskapet och Adeln vid 1862 och 1863 års Riksdag. \. Adlersparre, Rudolf, Motion N:o 61, angående utsträckning af den s. k. iilla jagtens fridlysning till skogsfågel. Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 34 och Meni. R. St. underdån. Skrifv. Ahlborg, angående pension åt Fältkamreraren Olof Gustaf. Motion N:o 75. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. Alströmer, Friherre Jonas, Motion N:o 174, angående upphäfvande af alla lagbestämmelser rörande den heliga nattvardens begående, m. m. LagUtsk. Betänk. N:o 27 och ålem.