Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nej, anses Indragningsmagten böra, i likhet med Preste-Ståndets mening, bibehållas i det nya förslaget till TryckfrihetsFörordning. 3 :dje Propositionen, Den som vill, att, i enlighet med Ridderskapets och Adelns samt Preste, och Bor. gare-Ståndens mening, Juryn och nu gällande Rättegångssätt i Tryckfrihetsmål skola bibehållas, votere Ja-, Den det ej vill, votere Nej) Vinner Nej, kommer, i det nya Förslaget, Tryckfrihetsmålen, efter Juryns upp - Bil. till Constit, I7tsk:s Memorial JV.o 69. 13 hörande, att, i öfverensstämmelse med Bonde-Ståndets tanka, öfverlemnas åt Domstol, på sätt ConstitutionsUtskottet tillstyrkt. Af Professoren Geijer: En Konungens Proposition om Grundlagsförändring kan endast i sitt hela tilleller afstyrkas 5 och i senare fallet äfven vid samma Riksdag afslås, men ej genom Ständers åtgärd förändras. Annorlunda är förhållandet med etl af enskild Riksdagsman vackt och af Constitutions-Utskottet upptaget Grundlagsförslag, Det kan förändras af Constitutions-Utskoliet sjelft, j följd af Ståndens anmärkningar: det kan slutligen förändras genom förstärkt Consti. tuticns-Utskolt, i fall ej Ståndens tankar på annat sätt kunna sammanjemkas. 56 §. Regeringsformen innefattar ingen inskränkning i afseende på beskaffenheten af de anmärkningar, hvilka den tillåter Stånden att göra; och klart är, förutan allt Grundlagsbud, att dessa anmärkningar måste kunna gå på saken, och således äfven mot saken. Häraf följer, i min tanka, att, uti ett af enskild Riksdagsman väckt Grundlags-förslag, de delar, emot hvilka ett förstärkt Constitutions.Utskott förklarar sig, både kunna och böra ur förslaget utgå, de må anses mer eller mindre väsendtliga. Aro nästkommande Ständer, som härigenom hindras att gc förslaget sitt bifall, af annan tanka, återstår att å nyo upptaga det; men endast 14 Bil• till Constit. Utsk:s Memorial
Bifölls med den förändring, alt såsom lön för en President i Kongl. Krigs-Collegium skulle uppföras en summa af 4,200 P: Ir Banco. 2:dra punkten. Ringi. Krigs-Hof-Rätten. Den uppförda anslags-summan bifölls, mellden af Utskott t föreslagna underdåniga anmälan till Kongl. Majit, angående införandet af sådane förändringar i den militära lagskipningen, att Krigs-Hof-Rätten borde upphöra, ansågs böra förfalla. Prot, Utdr. d. 11 dag. i8jf,o. 3:dje punkten. Slaten för Generalitetet. Denna stat skulle upptagas till samma belopp, som vid sista Riksdagen eller 51,700 R:dr Banco. Dessutom bestämdes, att tvänne nya pensions-rum skulle uppföras, för att tilldelas sådane District-General-Befälhafvare och Inspectörer för de serskildta vapnen, sorn efter fem års tjenstgöring i denna egenskap och uppnådde 60 års lefnads-ålder, erhålla afsked från deras befattningar. General-Adjutants-Expeditionen för arméen. Denna punkt ansågs böra hvila, tills Stats-Utskottet besvarat återremissen af Utskottets Utlåtande N:o 195, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om löneregleringen för de under Stats-Departementen lydande Expeditioner. 5:te punkten. Kongl. Ingenieur-Corpsen, och 6:te punkten: Kongl. Topografiska Corpsen; bifollos. 7:de punkteu. Öfver-Commendants-Expeditionen i Stockholm. Anslaget ansågs böra förblifva detsamma, som hittills eller 2,600 R:dr Banco. 8:de punkten. Artilleri-staten; bifölls. 9:de punkten. Commendants-staten. Det af Utskottet föreslagna anslag bifolls, men förslaget om en underdånig skrifvelse, rörande Commendanls beställningarnes indragning, blef icke bifallet. 10:de punkten. Kongl. Krigs-Academien.
De, som då funnos, voro icke större än ungefär ett halft ark af vanlig storlek, och detta är ett factum, hvarom Utsk. under sina öfverläggningar i ämnet gjorde sig förvissadt. När Ständerne beslöto införande af denna stämpelafgift, så afsågo de detta halfark, och fattade i afseende pä detsamma sitt beslut; sedermera förklarade Ständerne, att hvarje halfark skulle med 1 rist. beläggas, huru många halfark som också trycktes. Nu Den 8 Januari f. m. 101 hafva tidningsredactionerne å deras sida förstått att utvidga tidningarne, icke i det format, som lagstiftaren åsyftade, utan på ett helt annat sätt och sålunda i sjelfva verket eluderat författningen. Det måtte då vara lagstiftarens rättighet att genom en lämplig ordställning söka närmare uttrycka hvad med författningen verkligen åsyftas, och detta anser jag hafva skett genom Utsk:s förslag i hänseende till ytans bestämmande. Någon förhöjd afgift har icke ifrågakommit; det är endast fråga om alt göra författningen till en verklighet, och det är för denna verklighet jag ifrat, öfverlemnandes till R. o. Ad. att fatta ett annat beslut, ehuru icke, ehvad Utsk. eller mitt förslag hifalles, della beslut kommer att innefatta någon förhöjning pä stämpelafgiften, utan det ena ett bibehållande och det andra en förminskning af densamma. Gr. Cronhjelm: Då jag sista gången hade ordet, för summade jag att fästa uppmärksamheten derå, att det format, hvilket af Utsk. blifvit som halfark föreslaget, i det närmaste öfverensstämde med de större landsortslidningarne, och att således dessa tidningar, som gifva minsla vinst, icke derigenom blifva på något sätt hårdare tryckta än de hittills varit.
T går (tisdag) skulle » Aida » återupptagas med fru Östberg i titelpartiet. Detta lär bli den sista roll i hvilken den framstående sångerskan kommer att uppträda före sin afresa till Amerika. K. Dramatiska teatern bjöd i måndags på ett nytt program och ett nytt författarnamn, då » Lilla mamma », komedi i 5 akter af André Lénéka, gick öfver scenen. Kring Lénékas namn knyter sig en romantisk liten historia. Den helt unge pariser-författaren, polack till börden, skulle nämligen ha anträffats på en eländig vindskammare, halfdöd af hunger och omgifven af manuskript, bland hvilka äfven befann sig ifrågavarande stycke. Någon god vän hade upptäckt den blygsamme diktarens tillflyktsort, uppdagat hans drama och hembjudit det till direktören för Gymnase-teatern, som dock drog sig för att uppföra detsamma. Till sist lyckades han emellertid få pjäsen uppförd i landsorten, på Célestine-teatern i Lyon, där den faktiskt gjorde stormande lycka. Eggad af framgången blef författaren modigare och lät stycket i januari 1890 gå af stapeln äfven i Paris, dock icke på någon af de stora teatrarna, utan på en forstadsteater, Théutre des Batignolles, där » Petite Ma man » föll både publiken och kritiken i smaken. » Jag kan j u taga din säng, Robert, så blir allt bra. » » Ja, gör det, » svarade han nöjd. Med starka armar bar Torsten honom till sin säng och kastade sig själf i den febersjukes heta bädd, utan en tanke på smitta. Robert gaf h o n o m en tillfredsställd blick och slumrade in. Innan morgonen kom, var han död, men han dog lugn, de hemska feberfantasierna tycktes ha öfvergifvit honom, då han lämnat den andra bädden. Hans sista ord v o r o: » Hälsa Margareta, och tack för din vänskap och alla glada stunder, Torsten. » » Lilla mamma&gt;, som snarare är en dram än en komedi, lyckades äfven här i Stockholm tilltala sin publik, tack vare den sceniskt verkningsfulla och spännande handlingen, som gifver så rutinerade skå- despelare, som här fått hand om saken, lika tillfällen att utveckla bravour.
I de mindre bebodda orter, der flera tingsställen tarfvas, eller ej så många ting eller rättegångsdagar, som i föregående paragrafer sägas, gånge dermed som särskildt stadgas. Pröfvas för någon ort nödigt, att allmänna rättegångsdagar oftare hållas, än i föregående paragraf sägs; varde ock demoin särskildt förordnadt. Aro målen flere, än att de å allmän rättegångsdag utföras kunna; vare rätten pligtig att näst efterföljande dagar sammanträda, till dess alia målen förevarit; och kungöre domaren pä allmänna rättegångsdagen, å hvilken af de påföljande dagar hvarje mål, som öfrigt är, skall förekomma, der det ej förut till viss dag utsatt blifvit. Ej må ting slutas förr, än aila de mål och ärender, som ä sista allmänna rättegångsdagen öfrige äro, förevarit och, der de ej till annat ting uppskjutas böra, åtgjorde blifvit, , ändå att dertill längre tid fordras, än som för tinget utsatt finnes. Äskas ting emellan de tider, då lagtima ting hålles; sätte domaren, utan dröjsmål, det ting ut, och gifve det öfverrätten tillkänna: det kallas urtjmating, och betales kostnaden till sådant ting af den som tinget äskat. Å urtimating eller särskild rättegångsdag ege en hvar bevaka ärende, rörande äktenskapsförord, testamenten eller afhandlingar om lösöreköp, lifstidsränta eller bolag, så ock inteckningar af lös egendom, ändå att tinget eller rättegångsdagen ej blifvit för den bevakning utsatt. Jag förutser mot min motion 2:ne invändningar, hvilka jag ville pä förhand söka bemöta. Den ena är den, att det är för tidigt nu komma med denna partiella ändring i vår rättegångsordning, då man heldre borde vänta, till dess det hela kan på en gång blifva antaget.
Utan att således härom nu uttala någon åsigt, har Utskottet, hvad beträffar den del af nordvestra stambanan, som är belägen mellan riksgränsen och Arvika, funnit samma bandel, såsom utgörande ett af banans vidare fortsättning oberoende helt och antagligen gifvande en icke obetydlig trafikinkomst, företrädesvis böra komma till fullbordande; och får alltså Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t behagat föreslå rörande beloppet af det anslag, som för denna bandel erfordras och med afseende å hvad chefen för Statens jernvägsbyggnader haft att upplysa om de fördelar, som för arbetets fortgång och ändamålsenligare ordnande skulle kunna hemtas af ett redan under innevarande år till lyftning medgifvet förskott, härmed vördsamt hemställa: l:o att Rikets Ständer, för fortsättning och afslutande af de å nordvestra stambanan från Arvika till riksgränsen mot Norge återstående arbeten, måtte anvisa en summa af 2,900,000 R:dr, att med 1,200,000 R:dr utgå under innevarande år samt med öfrige 1,700,000 R:dr under år 1867, genom hvilken hemställan Utskottet anser sig jemväl hafva besvarat ej mindre de motioner, sorn dels hos Ridderskapet och Adeln af Herr von Axelson, Joli. Fr. (motion N:o 3) och Friherre Gederström, R. (motion N:o 95), dels inom Borgare-Ståndet af Herr Sundvallson, J. (motion N:o 152), blifvit afgifna rörande anvisandet, bland annat, af anslag för nu ifrågavarande handels färdigbyggande, än jemväl den motion (N:o 52), hvaruti Per Persson från Wermlands län, med hvilken Olof Olsson i Olebyn från samina län sig förenat, inom Bonde-Ståndet gjort framställning derom att Rikets Ständer med görligaste första måtte bevilja den för meranämnda handels fullbordande beliöfliga summa.
M aj. ligen stiger i numerär och har svårt om tillfällen att förtjena sitt bröd, skulle finna alla kronoarrenden upptagna genom de prolongationer Ständerne redan beviljat? Tro herrarne, att nepotismen i den vägen skulle vara nationen mera behaglig, än om det någon gång hander, att Styrelsen till en son, som kommit till ålder och erfarenhet, lemnar ett embete, som fadren innehaft? Både i anseende till hvad flere värde talare yttrat om sakens beskaffenhet, och i anseende till skyldigheten att handla i conseqvens med föregående beslut, får jag tillstyrka ålerremiss å detta betänkande. Frih. Cederström: Jag vill börja med att för klara, att jag missade mig, då jag förra gången begärde afslag å detta betänkande. Jag ville då, såsom nu, begära återremiss. — I anleda, af hvad sedermera blifvit yttradt, har jag några ord att tillägga. Jag har icke yttrat något om grundlagsstiftning i delta fall, eller om stiftandet af 77 §:n Reg.F:n, såsom Gr. Anckarsvärd förmodat, men jag har yttrat, att jag varit med om stiftandet af de grunder', hvarefter Kronans egendomar skola förvaltas, hvilka grunder år 1809 af R. St. beslutades och finnas allmänneligen kungjorda år 1810. K. M:s remiss af handlingarna till StatsUtsk. innefattar ingalunda, såsom man velat påstå, ett tillstyrkande, som medger R. St. att besluta, eller intyg att K. M. i förväg gifvit sitt bifall till Sländernes beslut, så att det, i enlighet med 89 §:n Reg.F:n, skulle anses såsom en lag och endast meddelas Konungen på Rikssalen. Formen för K. propostr är bestämd, och den är icke här iakttagen. Här har ett simpelt meddelande skett. Då R. St. Bro ensamme stiftare af den lag, hvarefter Kronans lägenheter skola förvaltas, kan Konungen icke gifva propos., huru ändringar deri skola ske. Det tillhör dem uteslutande. Konungen har deruti intet veto; märken väl, mine herrar! här finnes intet veto.
Ja! kostnaden blir tvifvelsutan stor, men hvad skall man göra då fienden brukar ett bättre vapen än vårt? Icke lärer det gå an, och icke vore det kristligt af krigs-styrelsen att t. ex. låta en Infanteri-kolonn, stillatigande och stillastående, utan att kunna lossa ett skott som väckte fienden, af denna blifva nedskjuten, emedan sådane skarpskytte-gevär som fiendens kostade mera än våra gamla. Nej! vi måste hafva lika goda gevär som fienden de må kosta hvad som helst, och vi måste hafva ett ångförsvar om än aldrig så dyrt. Efter det Hr Gr:n erkänt att Ilyssland troligen kan åstadkomma lika stor öfvermakt i skärgårdsflotta som i linieflotta, anser Hr Gr:n likväl att en mindre styrka skärgårdsfartyg i hänseende till gynnande lokal-förhållanden kan göra en starkare fiende betydligt afbräck, och vidare: att en kanonslupsflotta kan åstadkommas och underhållas med ojemförligt mindre kostnader än en linieflotta. Den första delen af denna Hr Gr:ns åsigt gillar jag fullkomligt, men icke så den andra, ty om än en linieflottas underhåll under freden är större, så är förhållandet tvertom under Den 28 Januari f. m. 141 kriget, alltid nied hänsigt till artilleri-effekten jemförd med besättnings-styrkan. Vidare förmenar Hr Grin att Staten icke bör betungas med 5 Amiraler, och med samma öfverflöd i andra högre grader.
Två hästtäcken af rutig filt kosta 39: 3t. 8. eller omkring 60 R:dr R:gs, utom flera andra equipager med tillbehör, men jag tycker att dyra åkdon icke behöfdes på ett sådant ställe eller ock att de borde bestås af dem, som begagna sig deraf. Att Linhäck!in g _, likasom många andra arbeten, som synas böra ställas på beting, blifvit förrättad för dagspenning och uppgått till en, som mig synes jemförelsevis olämplig kostnad, är i afdelningsberättelsen anmärkt. Följer man den af Förvaltaren afgifne berättelsen, så tyckes det mig utvisa ett ännu ofördelaktigare förhållande, ty enligt densamma har för papperstillverkningen år 1842 åtgått lin för 2,889 R:dr 31 sk. 8 rst., hvilket, enligt specification uti linoch linblånors-conto, bestått af häckladt lin 343 LU. Banco för häcklingen af hvarje LU; — samt 94 LU. 10i linblånor, hvars rensningskostnad uppgått till 158 R:dr 8 sk. eller 1 R:dr 32 sk. B:co för rensningen af hvarje Lil linblånor: och följaktligen uppkommer en kostnad för häckling af lin och rensning af linblånor af tillsammans 1,495 R:dr 47 sk. eller i det närmaste hälften af linets hela inköpspris. I afseende på öfriga löningsstaten så inhemtas att Inspecterande Fullmägligen åtnjuter 3Ö0 R:dr, såsom Resekoslnadsersältning till Tumba årligen, och vid sisla Riksdag lärer äfven medgifvits honom rättighet att dessutom debitera Bruket för kåsthåll på stället. En Banco-Commissarie uppbär 100 R:dr årligen för förvaltningen af pappersmagasinet. Förvaltaren på Tumba åtnjuter i contant 1,700 R:dr och derjemte andra förmåner tili 328 R:dr 26 sk. eller tillsammans 2,028 R:dr 26 sk. B:co för året, hvaruti dock boställe icke är inberäknade
Den som vill, att lönen för hvar och en af Expeditions-sekreterarne i Civil departementets Expedition bestämmes till 4,000 R.dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörda aflöning alt uppföras med 4,500 R:dr. Voteringen har gilvit ett resultat af 53 Ja och 66 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt Nej-propositionens lydelse. 37:de voteringen: Deri, sorn godkänner Stats-Utskottets afstyrkande af den förhöjning, Kongl. Maj:t äskat uti Chefens lör Statistiska Tabell-kommissionens Central-byrå aflöning, röstar Ja; Den det ej vill, i östar Nej; Vinner Nej, kommer bemälde Chefs aflöning att förhöjas med 500 R:dr och således utgå med 5,000 R:dr. Som omröstningen utfallit med 60 Ja och 59 Nej, hafva alltså Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med innehållet uti ,/a-propositioncn. Den, sorn bifaller Kongl, Majrts, af Stats-Utskottet förordade, nådiga framställning, Stars-Utskotlets Memorial M 175. att i stället för de till Statistiska Central-byråns Irenne tjenstemän 8 staten nu uppförda löner, en summa, motsvarande dessa löners sammanlagda belopp, eller 9,000 R.dr årligen, anvisas för att mellan de tre tjenstemännen lika fördelas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer förklarat sig icke finna skäl att bifalla den genom omlörmälda nådiga framställning föreslagna förändring uti det vid förra riksdagen faltade beslut, i afseende å berörda anslags användande. Denna votering har utfallit med 48 Ja och 71 Nej, och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med iVe/-proposilionen. 39:de voteringen:
N:o 38g. 415 Borgenärerne i hans gäldbundna Bo, hvilka alltså i sjelfva verket skulle komma att skörda frukten af den Välvilja, hvarmed raan förmält sig vilja Iggeström omfatta, i rak motsatts med hvad för Malms med-Cautionist, numera afl. GeneralMajoren von Utfall egt runi, hvilken så till Capital som ränta fullt utbetalt den på honom belöpande hälft i Iggeströms halance. Att en uppoffring af Statens medel, med frånträdande derjemte af den säkerhet och de utsigten R:g:sContoiret har, att, utan förnärmande af någons lagliga rätt, beloppet ur Malms Coneoursmassa återvinna, i förevarande fall skulle vara så mycket mindre på sitt ställe, eller, tinder hvad skenbar förevändning som helst, böra af National-Representationen bifallas, som åtminstone för Hr Uggla äro okände de anspråk på gåfvor af R. Stlr delägarena i Malms Concoursmassa kunnat förvärfva; och det i öfrigt icke lärer kunna bestridas, att en uppoffring å Statens sida af detta slag, den må drabba R:g:sContoiret eller Banken, beloppet må vara bokfÖrdt och räntebärande eller ej, i allt fall kommer att utgöra det allmännas förlust och således i sin, ehuru ringa mohn, bidraga till den ännu ej fulländade taflan öfver Götha Canal och dess på obestånd komna Discont. Att livad åter angår den af Iggeström sökte afskrifning för de så kallade Disconllånen med tillhopa R:dr 872: 9. 6.
Huru förhällas stall i dyvika fall med stämnings uttagande och tillställande. "z:o Huruwida, när Löftesman äro flere, men endast en af dem lagfökt, de öfrige kunna anses wara "frie frän deras förbindelse emot fordringsägaren, "eller om, ehuru endast en är lagsökt, sordungs - 4-8 Den z Junlk. ''ägaren, eller om, ehuru endast en ar lagsökt, för» "dringsägaren kan anses hafwa derigenom aj iven förvarat stn rall emot de öfrige af Löstesmänncn, "och 4^o i den händelse, da endast en af Löftesman, 'nen wore i behörig ordning lagsökt, och de öfrige "ansagos frie för sine förbindelser emot fordrings"ägaren, hwilka skyldigheter och rättigheter den l. g"sökte Löftesmanncn hade att iakttaga i afseende pä "sine med'Löftesman." Lag-Utstottet har funnit, att da det för fordringsägaren icke sällan är beqwäm, ligare och mindre kostsamt, att hos Domaren i or, ten göra sin talan anhängig, än att af Executom begära en handräckning, som, genom ftagans för, wisande till Domstol, ofta icke kan erhallas, och det icke eller för cn Borgenär förnekas, att afwen i detta fall wid Domstolen i orten sin sak uttöra; att da en ingifwen ansökning till Konungens Befall, ulngshaswande eller uttagen stämning hos Döma, ren äro till sin art enahanda, sa wida de bada in, nefatta sökandens påstående, hwaröfwer wederpar, ten icke är skyldig lemna något swar förr än han deraf erhållit del, och allmänna lagen uti y:de Cap. 12 §.
Om icke BancoUtskottet, så åtminstone Riksens Ständer sjelfva bör det ligga meta om hjertat, att från Auctions-Klubban, och som i denna tid vill säga detsamma, från deras Egendom, försälja till vanpris, rädda Medborgare, och bidraga lill att hjelpa ut dem som redan inkommit i Discon* ten än att genom nya Län hjelpa ännu flere in uti den. Angelägenheten att af de äldre Låntagarnes spolierade Egendom tillskapa Lånetillgångar för nya Lånsökande, contrasterar allt för mycket med den annars denna tid så mycket yrkade principe, att Disconterne blott lockadt Folket till öfverdrifne Speculationer cch Fastighetsköp samt derföre böra afskaffas. Med denna principe öfverensstämmer deremot mera att ej bereda rya Lånetillgångar, och således äfven att ej ruinera en del Låntagare för att tillskapa nya. Ingen kan vinna härvid, om icke möjeligen genom den större douceur, som betalas för nya Lån än för förlängning af äldre Lån, och äfven genom Lösen för Communica tionsoch Utmätnings-Resolutioner m. m Säkert är åtminstone, att hvarken Riket eller Banquen vinner dervid. Riket i det hela måtte ej hafva fördel deraf att en mängd Medborgare, till större delen Jordbrukare, lör det ändamål att pråssa ut tulla betalningen af deras Lån i BancoDisconten, skola genom utmätning beröfvas en i verkeligt värde flere gånger större Egendom än sjelfva skulden, eller derigenom sättas ur Den 17 Februarii. 419 stånd, att behörigen bruka sin Jord. Banquen vinner icke eller dervid, ty genom att påskyn» da fulla inbetalningar och forcera till utmätnings - Auctioner, då Egendomarne alltid säljas för vanvärde, kan Disconten förlora en del af sin fordran. Utomdess ej blott icke förlorar Disconten utan den vinner genom dröjsmålet, då den för det samma erhåller 12 proCent öfver. Och flere Summor gå åtminstone snarare in till nya Lån, om afbetalningar tillåtas, än om full inbetalning genom utmätning forceras.
Herr W. Fernthough yttrade: »Vid kurver har det smala spåret be stämdt företräde.» (Detta måste gälla i allmänhet). Herr J. Hawkshaw: »Spårvidden kan icke öka hastigheten.» (Detta mäste ock gälla i allmänhet). Herr MConnell: »Med samma hastighet och samma last är alltid fördelen på det smalare spårets sida, i synnerhet med afseende på brännmateriei. En bred vagn blir dyrare genom den starkare byggnadsart den erfordrar. Maciiiner för smalt spår göras för billigare pris än de för bredt. 1 afseende på säkerhet finnes ingen skilnad i spårvidden. Stor hastighet verkar mera menligt på skenorna än stor tyngd. Långa och tjocka axlar äro mera underkastade fel och bräckor än de mindre.» H. Robert Stephenson: »Antwerpen—Gent-jernvägen är 3 fot 9 turn. Jag anser detta vara ett lyckadt företag. Ångpannornas längd medför inga olä genheter. » (Herr Stephenson har derefter yttrat sig utförligt om företrädet af smalare spår i allmänhet). M:r Nicholas Wood, direktör vid flera jernvägar: »Ju bredare spåret, desto större den oscillerande rörelsen. Det smala spåret är i ekonomiskt och kommercieit afseende mera lämpligt än det breda. De smalspåriga lokomotiverna äro kolbesparande. Det lider intet tvifvel att icke det breda spåret är mycket kostsammare än del smala. Den döda vigten är större på det breda spåret, och fördelen måste alltid vara på dess sida, som har den minsta dödvigt.» M:r Wyndham Harding: »Ett smalt lokomotiv på BirminghamGloucester-vägen har framfört en last, som den breda icke kunnat. En häst kan på den smalspåriga vägen framsläpa vagnar med 42 tons kol, men på en 7 (i Stats-Utskottets Memorial M 77. bredspårig endast 7'/2 tons. Det smalare spåret har fördelarne i säkerhet, besparingar, stigning, kurver och beqvämlighet.»
Iiärigenom äro säkrast vitsordade. Necl Kådig förklaring, det Longi. !VIaj:t ville, up^ä föredragning al cle öfriga 8tat8-Kx^6c1itionerne, under iakttagande at cle tor förslaget till clen blifvande 8tats-reg1ering6n al Kongl. !VIaj:t clenna dag stadgade grunder, meclclela Dess Kädiga Beslut i cle ämnen, 80in bora genom nämnda Kx^eclitioner 1 underclänigbet anmälas; befallde Kongl. Naj:t slutligen, att, 8eclan Ktclrsg al cle bärvicl bo8 Kongl. Naj:t i 8tats-Bädet förda Orotoeoll blitvit ililiförorclnacle 8tat8-8eeretera,en för Handelsoeb lbinanee-Xrendena tillstiillcla, ban, pa gruncl cleral, skulle författa oeb till justering intör Kongl. lVIaj:t lorets nnäerclänigt förslag till clen Kådig» lbo^osition, angäende 8tats-Verkets tillstånd oeb belrol, 80in Kongl. Naj:t vore 8innacl, att till lokets 8täncler8 8tat8-Iltskott vid nn instundande Biksclag ölverlemna; oeb vid bvilken Oro^osition, sä väl nvssberörda l?rotoeolls-Iltdrag, som dertill luaande llaixlUngar samt Iltcliag al detta l'rotoeoll liorde bilogas.