Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I förevarande fall kunde alltså, efter Herr Statsrådets förmenande, endast Statens anspråk afses; men Staten borde icke emot någon, aldraminst mot en för befrämjande af dess eget ändamål så vigtig institution som kyrkan, utan de mest giltiga skäl, väcka talan om rubbning af sekelsgamla rättsförhållanden. Beträffande de till stöd för Kronans talan hittills förekomna omständigheter, samt de gamla handlingar rörande ifrågavarande hemmans äldre natur, hvarom upplysning skulle hafva vunnits, sedan Riksens Ständer afläto deras förra underdåniga Skrifvelser i ämnet, delade Herr Statsrådet äfvenledes Justilie-Kanslerens tanka, att den omtvistade frågan om hemmanens krono-natur ännu vore i större eller mindre nion insvept i mörker, samt att många luckor i bevisningen återstodo att fylla, innan Kronans rätt att hemmanen bortstädja och till skatte försälja kunde anses ådagalagd. Utgången af den talan, som å Kronans vägnar skulle, enligt Riksens Ständers förslag, vid domstol väckas om återvinnande af Kronans bättre rätt till dessa hemman, vore derföre tvifvelaktig; men det vissa vore, att en mängd rättegångar komine att vid olika domstolar göras anhängige, hvilka genom nödiga undersökningar om gamla handlingar blefve vidlyftiga och mångåriga, helst troligt vore, att de å ena eller andra sidan fullföljdes till högsta instansen. En längre tid skulle således fordras, innan alla dessa rättegångar hunne definitivt afgöras; och om man autoge 20 Konstitutions-Utskottets Memorial, N.o 18. alt Kronan återvunne jordegandeoch dispositions-rätten till hemmanen, kunde man befara nya långvariga tvister om bättre rätt lill åboskap å hemmanen samt om fördelen att dem till skatte inlösa. Domstolar och embetsverk skulle härigenom få ökade besvärliga göromål, samt stora kostnader förorsakas icke blott Kronan, utan äfven kyrkorna och enskilde personer.
Detta är en gärd sorn Nationen är skyldig utgöra. Jag anhåller derföre äfven örn iterremiss, i händelse hvaraf Utskottet torde täc< kas närmare besinna de skäl, söm nu blifvit anförde, och hellre föreslå beviljandet af något lämpligt pensionsbelopp för Friherre Mannerheim, ati afspisa honom med granna tirader. Friherre Cederström-. Dst är i anledning af den nu föreslagna nedsättningen af pensionsbeloppet, som jag anhåller få fästa Ridderskapets öch Adelns uppmärksamhet på, huru obetydlig skillnaden är i dessa summor, men att, 1 , i afseende på opinionen, förhållandet är olika; ten afprutning af några Riksdaler bär stämpeln af en njugghet, sorn i min tanka verkar menligt, jag tror att i en fråga om anslag af Riksens Ständer för deras förnämsta Embetsman j det är vigtigt att stadga opinionen om Riksens Ständers frikostighet; och att Nationen vinner mera derpå; än genom besparing äf några lumpna Riksda. ler , hvilka tej kunni falla tungt på de skattskyldige. Herr Grefven och Landt Marskalken henrij ställde, om Ridderskapet och Adelö ansåg StatsUtskottets Utlåtande böra i anledning af de der - 543 Den ag Oclober e, m. vid gjorde anmärkningar, (iil Utskottet återremitteras. Ropades Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefve af THetterJledt, GastafJag kan ej annat än instämma med de värde Ledamöter, sorn med begäran om återremiss af Betänkandet, tillstyrkt pension för Riksens Ständers f. d. Justitieombudsman, Herr Eriherre Lars August Mannerheim. Då jag nämner detta i Sveriges häfder historiska namn, måste ja.g genast bifoga den anmärkning, att jag finner honom redan betala sin gärd It det rum, han i dessa häfder skall intaga, då hans enskilda omständigheter tagas i betraktande vid det prof af erkänsla, Nationen vill honom lemna.
I anledning af hvad Utskottet uti 3o:de till och med 34-'de punkterne yttrat angående Stats-Verkets Extra-Ordinarie Inkomster, har blifvit erinradt hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, att Bränvins-afgiften funnes för högt beräknad och uti sistnämnde Stånd, att, då motion vore väckt om Chartae-Sigillatae-afgiftens upphörande, sådan afgift icke bordt upptagas; till bemötande hvaraf Utskottet endast anser nödigt erinra, att, då det icke tillkommer Utskottet att föreslå de ifrågavarande Titlarnes beräkning, den verkställda beräkningen, på vanligt sätt, blifvit blott förslagsvis intagen och kommer att slutligen bestämmas vid pröfningen af de hemställanden Bevillnings-Utskottet har, att i ämnet afgifva. De punkter, hvilka icke här förut äro omförmälde, hafva blifvit antingen bifallne eller lemnade utan anmärkning och således icke till förnyadt Utlåtande å Ulskotlets sida föranledt. Stockolm den 14 Juli 1840. jBih, till R, St, Prot, 184,0. -i Sami, 1 Afd, 2 Band, 7 Haft, 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande, N:0 227, Reservationer: Af Herr Prosten Ahlqvist, som ansåg den nuvarande ulmarksskatten ifrån och med år 1841 böra eftergifvas, och den nya, der den ifrågakommer, icke erläggas förr än ifrån den tid, då skattläggning egt rum. Af Riksdagsfullmägligen Nils Strindlund: ”att, sedan skatten genom ny skattläggning blifvit bestämd, den i enlighet dermed icke må retroactivt påföras för längre tid, än ifrån och med året före det, då skattläggningen försiggått.” N:o 227. Ank. till Exp. Utsi;, d. 15 Juli, kl. 4 e. aa.
Detta är detsamma, som att först nedflytta en Hofrätt till en Häradsrätt och sedermera gifva honom rang, heder och värdighet af Hofrätt, för alt pröfva precist detsamma han i egenskap af Häradsrätt beslutat. Jag kan icke föreställa mig, att några underdomstolsledamöter blifvit beröfvade något af deras anseende, derigenom att en öfverdomstol uphäft deras beslut. Lika litet föreställer jag mig, att Riksnämndens anseende förnärmas derigenom, alt ett större antal ledamöter af R. o. Ad. fattar ett beslut, som är stridande mot det, hvari ledamötnrne inom Riksnämnden stannat. Under uuvande förhållanden skulle ledamöter af Utsk, följaktligen finna sig förnärmade deraf, att majoriteten inom Ståndet icke instämmer i Ulsk:s yttrade åsigter. Jag har emellertid icke kunnat erfara, att desse Hrr häraf funnit sig i någon mån stötte, ännu mindre förnärmade. Enl. min åsigt är det nödvändigt, att bibehålla R. o. Ad. såsom Stånd i det skick, hvari den nu belinnes. Jag betraktar Riksnämnden icke annorlunda än såsom ett förstärkt StalsUtsk. under nuvar:de Statsskick, endast med den skilnad, att förstärkt SlatsUtsk. beslutar, utan att diskutera ärendena, onder det att Riksnämnden kan på samma gång både diskutera och besluta. I följd häraf, och då Gr. Björnstjernas förslag, långt ifrån att på något sätt förnärma R. o. Ad:s delegerade i Riksnämnden, i stället innefattar en stor garanti derför, att ärendena, när de komma lill delta Stånd, såväl hädanefter som hittills blifva med sakkännedom och grundlighet af våra många ledamöter behandlade; tillstyrker jag vördsamt antagandet af Gr. Bjöbnstjernas förslag. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Förevar:de ämne är likartad! med det vi redan 2me gånger afgjort., och jag måste på det högsta beklaga, att en fråga kan ånyo lefva upp och föranleda en diskussion, den der sannolikt kommer att uptaga återstående delen af f. m. Onekligen är Gr. Björnstjernas förslag till syfte och innehåll lika med Hrr Printzenskölds och Gyllenskjölds.
Hans Excellence Herr Grefven och Ländta Marskalken föreslog, att hvad sorn i Bänto? och Capitalafbetalningar till Banken inflyter, måtte åter utgå på serskildta bestämda vägar. Bifölls. Hvarefter Hans Excellence hemställde, att de i 4 de punkten af Utskottens Betänkande förekommande anslag fingo, hvardera serskilt för sig, löretagas och piöivas. Ropades Ja. Uppå derefter af Ilans Excellence Herr Grejven och Landt Mar akulken gjord proposition, biföll Ridderskapet och Adeln, att, på sätt Utskotten föreslagit, 1,785,000 Riksdaler mätte till fastighets LåneFonden användas. Hans Excellence Herr Grefven och Landt* Marskalken tiilkännagaf, att Utskotten h< m~ ställt, det 334,000 Riksdaler mätte anslås till Den 8 Junii f. ml Odlings LåneFonden utom inbefalteFasfighets-* Lån, som serskildt skulle tillfalla denne Fond» s Grefve Spens, Carl Gustaf: Jag anhåller, att BondeStåndets ProtocollsUtdrag om beslutet i denna fråga må uppläsas» Hans Excellence Herr Grefven och Landi» Marskalken tillkännagaf, att någon underrättelse angående BondeStåndets beslut rörande detta ämne, ännu icke ankommit. Grefve Spens, Carl Guslaf: Nyttan af ÖdlingsLån lemnar jag åt förfarnare Landtmät! än jag, att utreda.
Majit i Nåder upphäfver Författningen af den 2 gide Januarii 18x7, hvarigenom stadgas förhöjning å utgående Tull för Jernet efter olika Cours-förhållanJen, som 7 puncten i Utskottets Betänkande så bestämt innehåller, att icke exportTullen må kunna ökas öfver hvad I81b års Tulltaxa föreskrifver, hvilket Utskottet, i anledning af samma värde Dedamots anmärkning , ansett sig böra såsom svar meddela. Utskottet tror sig fullkomligen hafva ådagalagt 386 BevillningsUtsk. Betänkandm, nyttan af Tullens nedsättning på* ufgåend® Trädvaror, och, om det derjemte tillåtes fram* mande skepp, att få afhämta dem, på sätt Betänkandet utreder, så är Utskottet öfvertygadt, det den förmodan, att England nu ej mera så begärligt som förr emattager dem, icke skall inträffa. England har alltid behof af Skogseffec* ter och, enligt säkra underrättelser, vänta flere Skepp på tillstånd att få afhämta våra. Det finnes ingen antaglig grund för den supposition , att England helldre skulle vilja förse sig med desse nödvändighetsvaror i Ryssland och Preus* sån , än i Sverige. Det är endast de band, sorn blifvit lagde på utförseln, hvilka hindrat exporten, och, om desse blifva lösta, så kan man ej tvifla, att afsättningen å SkogsProducter åter skall blifva liflig och den påräknade allmänna och enskildte nyttan derigenom vinnas. Hvad sluteligen angår Utskottets förslag till helfrihet å utgående Tullen under 3:ne år för de Fartyg , som i Sverige byggas och till Utländningen försäljas, hafva flere af Vällofh BorgareStåndets
Jag föreställer mig i en aflägsen framtid, då Ständerna vore tilläfventyrs mindre betänkta på sin pligt, att möjligen Konungen kunde i ett enda förslag framställa hela Reg.F. till förändring; och lika väl sorn nu 3 §§. skola på en gång afgöras, kunde då 20, 3o eller alla §§. genom en enda votering antagas. Jag vågar derföre afstyrka all annan behandling af Konungens nu ifrågav. förslag, än punktvis, eller hvarje §. för sig. Jag skall likväl icke för min del af Hr Gr. o. Landtm, äska en propos., som blifvit vägrad; men jag öfverlemna!' åt R. o. Ad. alt bedöma, hurudant förhållandet skall blifva, om man på detta sätt slumpar med riksdagsfrågorna. Gr. Cronhjelm: Sedan Hr Gr. o. Landtm, numera förklarat sin enskilda åsigt i formfrågan, och vi således hafva alt vänta propos. på alla 3 §§., eller förslaget i sin helhet, begär jag alt äfven få yttra mig om 21 och 88 §§. Jag an hål - Den a o Mars. 393 håller likväl att först i afseende på 19 §. få ånyo erinra, att den alldeles icke är en blott omskrifning eller ett förtydligande af hvad som förut finnes stadgadt, utan i ett afseende tillägger Högsta Domstolen en ny och vådlig magt, den nemi., att utan anledning af inkomna förfrågningar utfärda lagförklaringar. I gamla redact. står: Inkomma till Konungen från domstolar och embetsman förfrågningar om lagens rätta mening i sådana fall, som till domares åtgärd höra, äge ock Högsta Domstolen att de sålunda sökta förklaringar gifva; och här är således endast fråga om sökta förklaringar. I den nya redact. står deremot: Inkomma till Konungen från domstolar och em betsm än förfrågningar 0111 rätta meningen af allmän civil-, criminaloch kyrkolag, eller anser eljest Högsta Domstolen förklaring i sådant fall nödig, äge ock Högsta Domstolen att emellan riksdagarna dylika lagförklal ingar gifva.
Memorial, med förslag till voteringsproposition i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut rörande eftergift i arrendet för Mörrums kronolaxfiske i Blekinge län. ^edan Stils-utskottet i sitt under N:o 95 afgifna utlåtande tillstyrkt Rikets Ständers bifall till Kongl. jYhj:ts, uti aflåten nådig skrifvelse, framställda förslag, att arrende-afgiften af Mörrums kronolaxfiske i Blekinge län för nästlidetår 1847, äfvensom för det nu löpande sista arrende-året, måtte blifva till hälften nedsatt, under förbindelse for arrendatorn att fullgöra hvad arrendekontraktet i öfrigt stadgar, hade Utskottet, med anledning af de inom trenne Riks-stånd häremot gjorda anmärkningar, uti förnyadt utlåtande N:o 170, i så måtto förändrat sitt förra tillstyrkande, att Utskottet hemställt, det Rikets Stander ville för sin del medgifva, a!t arrende-afgiften af berörde kronolaxfiske måtte varda till sitt hela belopp så väl för år 1847, som för nu löpande sista arrende-året, eftergifven, under förbindelse likväl för arrendatorn att fullgöra hvad arrende-kontraktet i öfrigt stadgar. Vid föredragning hos Riks-stånden af sistnämnde utlåtande N:o 170 har detsamma blifvit af Presteoch Bonde-stånden bifallet, hvaremot Ridderskapet och Adeln, med afslag derå, bifallit hvad Utskottet i utlåtandet N:o 95 tillstyrkt; äfvensom Borgare-ståndet, med ogillande af utlåtandet N:o 170, vidblifvit sitt förut beslutade bifall til! utlåtandet N:o 95. Då sålunda, i afseende på beskaffenheten af eftergiften i förenämnde arrende, två Riks-stånd slädnät emot två, samt denna fråga, såsom rörande statsverkets inkomster, följaktligen, jemlikt 69 § regeringsformen, lärer böra genom votering i förstärkt Stats-utskott afgöras, får Utskottet för detta ändamål föreslå följande proposition:
Jag förmodar, att Konungens rådgifvare, när den nya organisationen vidtager, lära hitta på denna utväg. Att nu på förhand föreslå sådant, är en organisalions-åtgärd, hvilken, om hon skulle i önskningsväg framstallas, tillhörde Ekon.- och icke fitatsUtskoltet. Hr Hjerta; Jag anhåller att få besvara de invändnrr, som den siste talaren gjort mot det villkor, som jag önskar, att StatsUtsk. ville fästa vid anslaget för bibliotheket, nemi. alt Kataloger måtte årligen tryckas. Den värde talaren örn* 622 Den i3 Maj c. ra. skar, att detta icke måtte ske på bekostnad af anslaget; men må det tillåtas mig fasta bans uppmärksamhet derpå, att en förteckning på det antal utländska böcker, som kunna inköpas för 5ooo r:dr, säkerligen icke kan uppgå till iner än 2 å 3 tryckta ark. Om då denna katalog kostade 12 sk., så borde den väl få tillräcklig afgång, för att ersätta kostnaden; men om också en brist af 4° ä 5o r:dr skulle uppstå, anser jag det ingalunda medföra någon betydlig skada , om denna lilla summa afgår på den stora summan af 5ooo r:dr, ifall man deremot kan vinna något så väsendtligt, som jag åsyftat; ty genom katalogernas tryckning blir boksamlingen mångfalldigt mera tillgänglig för allmänheten. Nu är verkliga förhållandet, mine herrar! —* det veta vi alla, — att jemförelsevis ganska få personer gå på bibliotheket för att söka en bok, emedan de icke veta, om den der finnes, och emedan man ej vill besvära Statens tjenstemän för sina enskilda önskningar, då man icke vet, om detta besvär kan leda till något resultat, eller finner det vara rätt att upptaga deras tid med fruktlösa förfrågningar. Af detta skäl tror jag, att man icke bör fästa afseende på den högst obetydliga rabatt, som skulle uppkomma å anslaget, om denna katalog utgafs på det allmännas bekostnad. Hvad för öfrigt den värde talaren nämnt, att detta mål vore ett önskningsmål, så kan detta på visst sätt vara sanning; men då R.
Den ökade utgift, som denna förändring för de nämnda expeditionshafvande skulle medföra, blefve icke heller särdeles betydlig. Med ledning af uppgifterna från Stats-kontoret å de under åren 1858—1861 utlemnade helark å 25 öre har ofvanbemälde Herr Kammarrätts-Råd beräknat den årliga åtgången af sådant papper i hvarje Domsaga i medeltal till 3 ris, hvadan den ökade utgiften för en Häradshöfding icke i allmänhet bör kunna antagas komma att öfverstiga 40 R:dr om året. Beträffande åter den yttrade farhågan att, om Bevillnings-Ulskntlels Betänkande N:o 7. 7 skrifkartorna afskaffades, en del expeditioner skulle till allmänhetens skada komma att skrifvas på mindre godt papper, så torde det icke vara svårare att hädanefter, derest behofvet skulle sådant påkalla, finna tjenligt korrektiv häremot, än det hitintills varit i afseende å de talrika, icke mindre vigtiga expeditioner, hvartill stämpladt papper för närvarande ej begagnas, såsom exempelvis alla fastebref, utslag och protokoller i brottmål samt ekonomimål. Enahanda är förhållandet med de i Domstolarnes arkiver förvarade koncepthandlingar, å hvilka ligger så mycken vigt. Slutligen får Utskottet fästa uppmärksamheten derpå att ifrågavarande förändring är väl förberedd derigenom att i 1 § af nu gällande förordning i ämnet är stadgadt, att alla der omförmälda skrifter och handlingar skola med stämpel förses, så att vederbörande redan nu ega att välja emellan att låta skrifva expeditionerna å stämpladt papper eller dermed förse sjelfva papperet. På grund häraf tillstyrker Utskottet, att stämpelpapper å hela ark icke vidare må hållas allmänheten till handa; dock att, så länge tillgång på dylikt redan tillverkadt stämpelpapper finnes, detsamma må i hittills föreskrifven ordning få reqvireras och förbrukas. (Jfr. § 8 mom. 17 af bilagde förslag).
Varsamhet i behandlingar är en nödvändighet för alla men synnerligast hos Riksens Ständer, hvars åtgärder i så många afseenden grundlägga Rikets kornmande öden. Jag tillstyrker för den skull att detta mål, med yttersta uppmärksamhet för behandlas. Då 107 §. bestämt säger att Riksens Ständer, om de finna Rikets väl det kräfva, kunna hos Konungen skrifteligen anmäla deras önskan, att han ville ur StatsRådet och ifrån Embetet skilja den eller dem emot hvilken anmärkning blifvit gjord, har ju Grundlagen tydeligen utmärkt att det är endast vid stora utomordentliga fall, då Rikets väl sådant fordrar, som en dylik anmälan bör ske, men detta synes icke vara förhållandet nu och i sanning vöre mycket osäkert hvad vi skulle vinna genom en förändrad personal af Statsj Rådets Ledamöter. J»g anser dessutom att Fäderneslandets väl just är det som kraftigast fordar att vi icke nu yttra en önskan, som vore mindre väl grundad och tom i co fram - Dtn 10 Julli r, litt 237 tid skulle kunna bereda vådelig» följder, ty efter min enskildta öfvertygelse är den anledning sorn kan hemtas af de gjorda antnärkningarne i det närmaste ingen, och om andra skulle dervid fästa mera vigt, lär dock ingen kunna säga att anledningen är stor eller af betydenhet; men i den stund då Riksens Ständer ej skulle draga i betänkande att för sådane mindre vigtiga fall begära det Konungens Ridgifvare och Föredragande mitte aflägsnas,lägges äfven grund till en beständig strid emellan partier, hvilka pi sätt som skedde ifria 1738 till 1772 skölt sönderslita det allmänna» under det dessa partier slitas om platserna; med en kraftfull Regent bereder sådant ofelbart någon gång Constiutionens undergång, med en mindre dristig Rikets svaghet. Skulle vi väl mina Herrar af en efterverld vilja ådraga oss en sådan förebråelse?
Utan att Utskottet anser sig böra tillstyrka en så hög nedsättning, som motionärerna yrkat, bar Utskottet dock af det stora antal sökande, som vanligen anmäla sig till ifrågavarande befattningar, dragit den slutsats, att någon nedsättning af ifrågavarande arfvode kunde vidtagas utan fara att brist på dugliga sökande derigenom skulle uppstå; hvadan Utskottet, då Kontrollörer dessutom enligt Utskottets förslag skulle erhålla tillfälle till förtjenst under större del af året än hittills varit fallet, tillstyrker, att det arfvode, Kontrollörer af Staten skola erhålla, bestämmes till minst 4 och högst 8 R:dr om dagen. Vidare har Riksdags-fullmägtigen Lönn uti ofvanberörde motion yrkat, att tjenstgörande officerare icke böra till Kontrollörs-befattningar ifrågakomma eller dertill hafva någon sjelfskrifvenhet; men då motionären icke anfört något skäl, hvarföre officerare icke skulle vara till ifrågavarande befattningar lämplige, samt någon föreskrift icke finnes derom, alt officerare skulle vara lill samma befattningar företrädesvis berättigade, torde berörde yrkande icke kunna till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Slutligen hafva Anders August Andersson från Östergötlands län och Josef Smedberg från Elfsborgs län yrkat föreskrift derom, alt Kontrollör under sammanhängande tillverknings-terminer icke måtte få ulan giltiga orsaker vid samma bränneri ombytas; men då det icke kan antagas, alt Konungens Befallningshafvande utan giltiga orsaker åbringar Staten en sådan utgift, som det af motion närerna omförmälda ombyte af Kontrollörer medförer, hemställer Utskottet, att äfven sistberörde yrkanden lemnäs utan afseende, § S2 (31), Uti ofvan omförmälda motion har Johannes Lönn från Jönköpings län äfven föreslagit, att då Öfverkontrollörerna dels hade en alltför hög aflöning, dels egde vid sina resor att beräkna skjutsersättning för alltför stort antal hästar, arfvodet måtte nedsättas till 6 R:dr och resekoslnads-ersältningen till skjuls efter 2 hästar. Utskottet, som inhemta! att
Då nu Ridd.Ordn. i 18 § stadgar, att samll. R. o. Ad:s närvar, hela antal delas i särskilda delar, alt vid bänkm:svalet hvarje afdelning för sig uppropas att förrätta bänkm:sval, hvarvid hvar och en inlemnar en sluten sedel o. s. v.; kan jag, för min del, ej finna annat, än att hvarje antecknad ledamot af R. o. Ad., enligt Ridd.Ordn., är berättigad och anbefalld att i bänkm:svalet deltaga, helst Riksd.Ordn. ej innehåller något, som står i strid med denna Ridd.Ordn:s föreskrift; enär den enda af dess §§, nemi. den 4i , som utesluter vissa högre embetsmän, blott utesluter dem från Utsk. och val till utsk:sledamöter, men val till bänkmän icke är val lill ulsklsledamöter. Af dessa nu an - 30 Den ao J a n u a r i. förda skäl anser jag mig af Ridd.Ordnts 18 §, jemförd med Riksd.Ordn:s 38 och 4! §§; vara förhindrad att förena min öfvertygelse med deras, sorn i denna fråga sig här yttrat; och har jag ansett mig vid detta tillfälle ej böra lemna R. o. Ad. i någon villrådighet om den öfvertygelse, jag sålunda hyser, och om den ordning, som, till följe deraf, vid förestående bänkmtsval kommer att iakttagas. Frih. Sprengtporten, Jacob Willi.: Eldigt min åsigt betviflar jag Hr Frih. o. Landtnäs rätt, att i nu förevar. fall vägra propos. Frågan innebär sin lösning i sig sjelf, eller, med andra ord, den kan icke lösas genom ett Coust.Utsk.; ty ett Const.Utsk. kan aldrig lagligen blifva tillsatt, förrän den är afgjord.
Det är hufvudsakligen ämnadt till reparerande och förbyggande af Stadens egna fartyg; men understundom byggas der äfven nya fartyg. Arbetet å detta varf har under de sednare åren varit mindre lifligt än tillförene. För ungdomens undervisning finnas här följande anstalter: 1:0 Ett Gymnasium, med 6 Lectorer, en Adjunct en Lärare i Natura (historien, en i Gymnastik, en i Teckning och en i Musik och Sång. Lärjungarnes antal härunder de ifrågavarande tre åren utgjort i medeltal 28 och undervisningen sker på 3 afdelningar. 2:0 En Högre Lärdoms-skola, med Rector, Con-Rector och 3 Colleger. En Navigations-skola med en Öfveroch en Under-lärare, och 7:0 En Flickskola med en Lärarinna. År 1831 inrättades här en Spar-Bank, hvilken hufvudsakligen visar sig välgörande för de fattigare och arbetande samhällsklasserna. Denna Banks fond, som år 1837 utgjorde endast i8,6‘4i R:dr Banko, uppgick vid sista Räkenskapsårets slut till 49>94° R-dr samma mynt fördelade på gg 1 inså tia re. Stadens fattigförsörjning blef år i83q ordnad på ett mera ändamålsenligt sätt, än som tillförene varit följdt. Ett staden tillhörande större stenhus, som sedermera blifvit betydligen tillökadt, inreddes till Faltig-arbetshus, hvarest sådane medlemmar af detta samhälle, hvilka af en eller annan orsak icke kunna sjelfva försörja sig, till elt antal af omkring 80, njuta husrum, kläder och föda, emot det att de tillhållas, att för inrättningens räkning verkställa de arbeten, som. de i mån af deras krafter kunna åstadkomma. 47 billiga barn äro på fattigvårdens bekostnad utackorderade till fosterföräldrar dels på Landet och dels i Staden. 71 behöfvande personer tå dagligen afhemta mat ifrån fattig-inrällningen, dels ulan ersättning och dels emot en obetydlig betalning. 133 fattighjon understödjas med visst belopp i penningar hvarje månad.