Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä jag i anledning häraf uppgjorde min calcul och sannt, att om jagaf Staten stulle erhåll» 6000 R:d., oaktadt dä i Riksgäldsmynt, som mar Accords-summan, hwilken för Ett Compagnie wid Lif-Gardet med Konungens Nädiga bifall mar tilläten, stulle jag, med indragning af ridsfördrifwen genom Speclacler »ch Pickeniquer samt de täta Uni. forms' I2OL Den 24 Zebruaru - forms-sörandringarne hafwa wida bättre utkomst deraf, . an om ;ag mo>e i werkiig tjenst med derwid åtföljande förnxmer, anhöll således derom och fick Nådigt önstad! Utslag, men pa det wisel: emedan penninge-. stligängarne den tiven wörö swarare, att den skulle utbekomma!? i z.ne Terminer inom oure är, 2000 R:dr hwardera gängen, och i den man Extra löneu förinilistas, sä att dä första gumman war lemnad, minstades Pensionen 122 R.d., wid andra 242 och wid den sista förswann Extra lönen hell och hållet. Herr skönström, ?ebr. Jag för min del tror mig ej kunna pröfwa eller döma om nägra mätt och steg, som anga Gardes Regementerne, utan anser detta för ett executivt mäl, som bör till Kongl. Maj.ls deeision östverlemnas. Zerr Grefwen och Laudtmarffalken stagade, om Ridderstapet och Aveln killäte, att han nu finge göra proposition. Ropades I». Herr Lock. Äga ej Riksens Ständer rätt att yttra sig? Herr Landtmarfkalkcn. Jos utan all twif wel; men i wista sall dlstwa deras yttrande Konungen endast understälde. Grefwe körner, 6öran. Jag hem stäsler kill Högloft. Ridderstapeks och Adelns eget vm - Den 24 Februari;.
Dä nu dessa karaktersfullmakter hade en viss bevillning sig äsatte när de gåfvos och emottogos såsom en nådebevisning, anser jag hvad Utsk. föreslagit innefatta en så beskaffad åtgärd som jag icke vill gifva något namn, men som jag dock anser vara i hög grad orättvis och obillig. Af detta skäl allenast vill jag visserligen icke yrka pä äterremiss, emedan den frågan i sig sjelf är lumpen; men för den händelse att Hr Gr. 0. Landtm, anser ordalydelsen icke kunna ändras utan föregtde äterremiss, samt R. 0. Ad. för öfrigt finner en sådan åtgärd lämplig, skulle jag vilja föreslå att ordalydelsen blefve följande : ”att å hvarje debetsedel för innevar. år må under rubrik elc. utföras en sjettedel eller I64 af summan utaf all den bevilln. som enl. nu gällande bevilln.-förordn:s frenne artiklar blifvit den skattskyldige påförd,” 0. s. v.; eller också ”enligt l:a och 2:aart:naf den allmänna bevillningen;” med ett ord, att meningen måtte tydligen uttryckas och ingenting annat uti beslutet upptagas än hvad som verkligen blifvit afsedt. I anledn. häraf tillkännagaf Hr Gr. 0. Landtm., att då, jemlikt 71 § Reg.F., RiksSkn icke äga att i frågor om allmänna bevillningen fatta ifrån Bevilln.Utsk:s förslag afvikande beslut, utan att ärendet förut varit återremitteradt, samt det kunde vara tvetydigt om ifrågavar. förändring innefattaaa ändring i Utsk:s förslag eller endast ett förtydligande deraf, Hr Landtm, ansåge formenligast att utlåt, återremitterades, för att erhålla den ifrågasatta förändringen. Den 21 Juni f. m. Hr Rosenblad, Bernhard:
P. U. 1148. Städerna, om plantering af Färgstofter m. m. på den dera donerade jord. II. 468. R, 636. V. B. 534. A. 642. P. U. 660. Städernes rösträttighet vid Prestval, angående. IV. B. 462. P. U. 536. Stämningar huru de få verkställas, och huru de skola betalas. IV. B. 192. A. 36i. P. U. 383. V. E. 6. Stämplade Pappers-Afgiften. Se ChartasSigillatEE-Förordningen. 107 Stängsel, om tiden då den bör vara i laggilt stånd. III. 177. IV. B. 539. A. 662. P. U. 670. V. E. 542. Stängselskyldigheten, angående ändring och förklaring i vissa delar af Förordningen om. P. U. 5o. Subsidierne, om redovisning för. P. U. 188. Sulvik, angående öppnande af en farled från, till Norrska Gränsen. V. B. 1158. A. 1262. P. U. 1266. Sundhet, om medel till befordrande af större, i Städerne. Se Sjukdomar. SundhetsCollegium, angående några begärda anslag å dess stat, V. B. 3oi. A. 510. P. U. 520. E. 663. Suppleant, JustitiaeOmbudsmannens, val af. V. 54o. Svanshamrar, om rättighet till anläggande af. IV. B. 663. V. A. 108. P. U. 142. E. 634. Svartklubben, angående inrättande af en fyrbåk å. V. B. i38. A. x56. P. U. 282. E. 542. Svedenstjernas, Eric, Thomas, yttranden. ^ V. 1384- 1442.
Dec. 2 A. P. 24, 33. — angående ett tillägg för närmare förtydligande af den till intagande i BancoReglemenlet föreslagne j:sta punkt, rörande Allmänna Magazinslnrättningen. BancoUtskottets, det förstärkta, Memorial, angående verkställd votering till afgörande af åtskillige frågor, rörande reglemcntariska stadganden för de i Götheborg oell Malmö blifvande DiscontContoir. Dec. P. 412 , 454» 47^- — angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut rörande de föreslagne reglemenlariske föreskrifterne om Odlingslån. BancoUtskottet, det förstärkta, val af Ledamöter dertill. Növ. 2 A. P. 688. Dec. P. 101. Bancooch LagUtskottens Memorial, angående förslag till AnsvarighetsLag för Directeurerne vid DiscontContoircn i Götheborg och Malmö. Dec. 2 A. P. i63; se vidare Stals-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens med BancoUtskottets gemensamma Betänkanden. Banco-Utskottets Ledamöters Ed justerad. Febr. P. 228. — aflagd af Landtmarskalken och Utskottets Ledamöter. Febr. P. 228. BancoVerket, Tableauer öfver dess ställning. — Berättelser om förrättad Revision af; se Revision. — om utarbetande af ett sammandrag af dess Historia. Nov. 2 A. P. i3i, 280, 33i. 56 BancoVerket, om periodiska uppgifters meddelande öfver dess ställning. Banken, angående dess närvarande ställning samt bestämmande af förhållandet emellan dess sedlar och silfvermynt. Junii P, 726. Julii P. 824, 897. — om förändring i afseende på dess utlåningar.
Ståndet frångick sitt beslut, i anledning af Betänkandet N.*o 445. och biföll Utlåtandet N:o 462; och N:o 463, i anledning af Herr Stitai'ts} C. G,} motion, angående åtgärder till minskning i kostnaden för tryckning af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll vid nästkommande Riksdag: bifölls. Sv D. Föredrogos ånyo Banco Utskottets, på bordet hvilan de, föl - 86 Fröt. Ut dr. d. 5 Maji 1835. jande Memorial: N:o i3y, nied förslag till sanimaiijemkniug af Riks-Ståm» dens beslut, i anledning af Memorialet N:ris 106 och 118: Ståndet, sorn förblef vid dess beslut i afseende å 8:de punkten Litt. N., godkände den föreslagne voterings-proposilionen, och lätt bero vid hvad Utskottet i öfrigt i Memorialet N:o i3j yttrat; N:o |38, i anledning af inkomne accordsanbud för 2:ne Banco-Discont-Verkets fordringar: bifölls; och N:o 13g, med öfverlemnande af förslag till reglementariska stadgande», motsvarade 4 Art. 3 Afd. af i83o års Banco-Reglemente: blef af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens på bordet hvilande Memorial, N:o 58, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående Betänkandet N:o 54 och Utlåtandet N:o 56, öfver räckta frågor, rörande fattigförsöriningsanstal terne. S. D. IVu föredrogs Stats-Utskottets i går på bordet lagde Memorial N:o 457, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i frågan örn grun» derne för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnes omsättning och förenkling m. m.
Detta värde lemnar ej heller den ringaste tillförlitliga ledning för beräknin gen vid nya räntepersedlarnes bestämmande, enär, enligt hvad i det föregående är vordet anmärkt, nästan alla persedlarnes pris stå i olika förhållande till nyssnämnde värde, och dess bibehållande, som hittills varit af nöden, såsom grund för skattläggningar och räntornas antecknande i Jordeböckerne samt öfverensstämmelse med de uti Stater och öfrige dispositioner förekommande beräkningar af indelta räntorna, medför dessutom, om andra beräkningsgrunder varda faststälde, icke någon nytta. Då det icke är möjligt att förutse, i hvad mån varupriser i framtiden kunna omvexla, och utbytet af de gamla räntepersedlarne emot nya således måste grundas på probabilitets kalkyl, gifves i detta afsende icke annan utväg, än att utbytet verkställes i några vissa persedlar till den qvantitet, som, efter medelpris för en bestämd längre tidrymd, oberoende af kronovärdiet, motsvarar det belopp, hvartill de gamla räntepersedlarnes värde, efter samma beräkningsgrund, uppgått. Och anse Comiterade på de skäl, som uti det föregående, i fråga om räntornas utsättande i penningar, blifvit anförde, medelpriserne under der omförmälde 20 år för en så beskaffad förvandling böra tagas till grund. För verkställigheten skulle således, i öfverensstämmelse dermed, hvarje hemmans och lägenhets enligt Jordeboken egande ränta uträknas; och borde vid fråga om den nya räntan, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer vid 1834—1835 årens Riksdag yttrade åsigter, iakttagas, alt allt hvad, som nu är utsatt i penningar eller, efter stadgade förvandlingsgrunder, oberoende af markegång, i contant erlägges, för framtiden bibehölles i penningar till det sammanlagda belopp, hvartill dessa räntor uppgingo, så att endast det öfriga blefve föremål för beräkning till ny persedelränta.
Sedermera har jag satt mina tankar på papperet; och jag anhåller nu, att få aflemna detta skriftliga anförande till Protocollet, och att det måtte få åtfölja återremissen af Utlåtandet till StatsUtskotlet. Den 21 Maji. 101 Hvarefter Friherre von Duben uppläste följande: - Äfven jag nödgas skilja mig i de åsigter, StatsUtsköttet utvecklat för tillvägabringandet af en löneförbättring för indeldta Armeen. Det är väl möjligt, alt StatsUtsköttet i sitt Utlåtande haft för afsigt en löneförbättring; men om jag än skulle medgifva möjligheten af en aflägsen tid för förslagets realiserande, vågar jag dock påslå, att följden blefve en löneförsämring. Då StatsUtsköttet ej funnit utvägar, att ingå på Konungens Nådiga Proposition i detta afseende; hade jag trott det varit bättre, att rent af utgå från annan grund, den enda, som efter min öfvertygelse är den rätta, den nemligen, att återföra indeldta Armeen till sitt gamla löliingsskick, samt låta hvarje Regemente inom sig uppgöra sine löneförhållanden med alla de tillgångar, som finnas i Indelningsverket, och under så väl fordna, som sednare, lider blifvit detsamma fråntagne. Man måste medge, att perspecliver böra inom hvarje tjenstemannagren finnas, och livar böra de väl inom Armeen bestämmas, om ej i Capitensoch Regem en tsOfficersgraderne. Desse perspectiver försvunuo, då Bevärings-befälet inympades på Armeens gamla Löningsstat. Konung och Ständer hafva gemensamt beslutat Nationalbeväring; dertill fordras Befäl och materiel, bägge 102 Den 22 Maji. böra väl då bekostas af Staten, af Nationen; ty vill man ändamålet, måste man vilja medlen att det tillvägabringa. 1,600 R:dr är det enda anslag, sorn tillagts b varje Regemente, sedan det fått en ökad Befälspersonal af f af den gamla.
Pä de för mig framfarna är, dä jag igenomrest flera orter af Riker, har jag ofta sett besynnerligen i märt Ständ, en merkelig myc. kenhet af sädana' gcwär, hwars stockar nästan warit allmänt afwalnöt, med propra beslag, dä säledes följer, alt en pipas förändring är helt lätt och nu »varande tiders böstesmeder hafwa wistk också upnäkt skicklighet i beredande af goda gewär, men en öfwerbriswen talang, uti art supa, men de skola hafwa swart atl ända mäta sig, med de forntida af Högtsalig Konung kkLNkie isrän Tyskland införsVrifna böstekmeder, wid namn Istussbaurnare, Netcliar, Oerbarstar, Larlar etc. i afseende pä den bedagade accurateste cch redlighet, hwarmed den tidens gewär kan ännu brilliera, ltkwäl kai, man Den y Junit - 547 man med skarp ti , syn, fa goda arbeten har och dar gjorda, om krogar skulle komma l ödesmål och hwilket beror af Ständernas wiAhet. Sedan jag nu dä, sa tydeligen jag körstätt, sikt, att ödmjukast framställa denna obelydetiga, men sa hedrande som nyttiga upoffring är fäderneslandeiS försmak, torde mig tillät is sa nämna, alt om Högloft.
Jag ämnar icke ingå i någon vederläggning af de från ämnet afskilda deduetioner Friherre Wrangel framställt, ej eller i den mängd al subtiliteter i rättsförhållanden, som den Den it December f. m. 71 siste Talaren behagat anställa, för att komma till den conelusion, att Malmöhus Läns Rotehållare icke hafva rätt att votera uti ifrågavarande ämne, och att deras intresse härutinnan är skiljaktigt från Christianstads Läns invånares; men jag vill blott fästa uppmärksamheten å den omständighet, som uti rättsväg är skäligen vigtig, nemligen att man icke, på grund af några enskildtes begäran, kan rättvisligen ålägga hela menigbeter ohördan anstalter, som medföra kostnader, Väl hafva Friherre "Wrangel och Herr Hallenborg vid denna Riksdag yrkat, att en jemkning borde ske, och andre Ledamöter hafva vid föregående Riksdagar yrkat detsamma; men Rikets Ständer äga ingen kunskap, huruvida påslåenderna äro grundade, och om deras yttrade önskan jemväl är pluralitetens. Visshet härom är så mycket angelägnare, som saken rörer tredje mans rätt, om hvilken icke kan beslutas på enskildta och obestyrkta uppgifter. Det skulle icke vara svårt att uppgifva exempel på motsatta förhållanden från Christianstads Län mot dem från Malmöhus Län, som blifvit framlagde; men det tjenar till ingenting, ty om pluraliteten finner intresse uti att få jemkning, lära icke de få Säteriägare, som förmått skaffa sig mindre extra Rotering, än vederbordt, kunna undgå att blifva öfverröstade, och få sig tilldelad cn emot egendomarne svarande Rotering. Då först blir det möjligt, att med rättvisa företaga Den ri December f m. jemkningen. Kongl. Maj:ts beslut, att ingen jemkning kan ske, förrän just det vilkor undanrödjes, som hindrar, att Roteringen för de för litet Roterade får uppsättas, står fast. Örn man icke vill bestrida Friherre Wrangels uppgift trovärdighet, att den stora massan af Skånes innevånare är för båldt roterad, lära de också utgöra pluralitelen.
Sedan jag i sista plenum hade aflägsnat mig efter föredragningen och remissen af den motion, hvaruti jag begärt upphäfvande af i8o5 års författning, rör:de skydd för militärpersoner i uniform, har, enligt hvad jag hört berättas, Hr Stråle uppträdt för att ådagalägga, att denna författning numera icke finnes, utan är återkallad. Mig vill det förefalla något besynnerligt, att en författning af denna natur, att en så,svår criminal-lag, som ålägger urbota straff samt dubbelt spöstraff, emot hvad allmänna lagen bestämmer för de deri omnämnda förbrytelser, skulle kunna vara upphäfven, utan att i och med detsamma vara utesluten ur alla våra lagsamlingar. Jag har här lill hands endast 1807 års lagsamling; men då den af Hr Stråle åbi ropade förklaring der förekommer framför den författning, som derigenom skall vara tillintetgjord, synes det mig, som denna förklaring icke kan hafva afseende på den ifrågaställda författningen; och kan jag, innan Hr Stråle på ett öfvertygande sätt upplyst, att i8o5års författning blifvit återkallad, icke erkänna riktigheten af hans anmärkning, helst LagUtsk. i sådant fall måhända lade min motion å sido, och jag sålunda ej kunde vinna ändamålet alt få en i min tanke orimlig författning upphäfven.
Nu kom straxt kungens egen läkare för att förbinda henne, och prinsen kysste de sårade händerna och sade: „min ljufva Sabina, så du har blifvit illafaren, för att jag icke släckte sjelf, utan ville se in i ditt hjerta. Se dock, huru vackra äro icke dina händer“, och så vände han sig till kungen och hela hofstaten, som just kom ned i trädgården och sade: „Nu har jag funnit den jungfru, som har de vackraste händer, och vill hon bli min brud, så sen j här den, som skall blifva det“. Suomiqvinnan på Saimaudden. Länge, länge, för många hundrade år sedan, då Finland ännu icke hade kommit under svenska väldet, då stod på en udde i Saimen en ståtelig gård, och der bodde en slägt af det gamla Savofolket, stolt och mägtig. Mången strid hade männen af denna ätt utkämpat emot Hämäläiset och Karjalaiset, och månget härjningståg hade de utfört ända långt bort åt ryska sidan; men nu hade en annan, en svårare fiende uppstått att strida emot, nemligen Svenskarne, de stolta, öfver hafven komna. De kämpade med korset och svärdet, de kämpade med ordet, och för dem dukade småningom Suomifolken under. Men ätten på Saimaudden stod ännu fast, den trotsade svärdet, den trotsade ordet, den trotsade korset. Etthundrade år hade förflutit sedan helige Biskop Henrik första gången predikade Kristi namn på Suomis jord, men ännu lefde ätten på Saimaudden i stolt oberoende. Icke vågade sig den svenska Konungens fogdar dit, för att utkräfva skatt; ty de, som begett sig dit i sådant ärende, hade fått skäl att svårligen ångra sitt tilltag, och ingen vågade för domstol tilltala någon af Saimauddens folk. Men på uddens gård satt slägtens äldste och skipade lag och sträng rätt bland de sina. En dag steg i stugan in en korsets man och predikade korsets lära för det stolta folket derinne, som satt man vid man och gästade vid yngsta sonens bröllop.
Ult suxrs, Lx Vrotocolln is. H. peterson. Herr Grcfwen och Landt-Marffalken gjorde Proposition, att Ridderskapet och Adeln med hwad Borgare-Ständet häri föreflagir, mätte sig förena. Bifölls. Uplästes följande: Utdrag af Protocollet, häftet uti Borgare-Ständtts Plenuin wid Riksdagen i Stockholm den s» April igro. S. DDä i anseende tift Riksdagens, efter all förmodan, snart inträffande flut, Borgare-Ständet till ös rver - 956 De» 25 April. werläggning företog det genom 49 §- Regerings-formen till Riksens Ständers afgörande öfwerlemnade amne, angäende dagens bestämmande för början af det Riksmöte, som efter fem ärö förlopp frän denna Riksdags flut bör infalla, klef af Borgare-Ständet, pä asbest Taleman framställd Proposition, den första dagen i September mänad 28*5 dertill utsatt; och skulle, jemte wördsamt och »vänligt inbjudande till de öfrige Nespective Riks-Standen, att häruti med Borgare-Ständet instämma, Högloft. EppeditionsUkffottet »vänligen anmodas, att Riksdags - Kallelien med nödige söreskrificr i afseende pä Riksdagsmanna-walen föreflä och i Riksdags-Beflutet intaga, Ve supra. S. D. Gillade Borgare-Ständet hwad Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstott i Memorial af den 12 dennes yttrat i anledning af Herr Commerce - Rädet Urintrsckölcls remitterade anförande, rörande anslag af en wist Summa för Benificii - och Benädnings » Staten, lämpad efter dest andamälm. m.; Hwilkct de Nespective Med-Stän» den wördsamt och wänligen flulle tillkännagifwas. Vt supra. S. D. Med Högloft.
Jag instämmer fullkomligen uti Hr Gripenstedls redactionsförslag, och tror att den af Hr Lagergren föreslagna lilla redactionsförandringen, att ordet "hemma” på sednare stället skulle utgå, är ganska lämplig. Hr Mannerskantz: Då jag finner mig vara ensam om min sats, skall jag icke envisas att få den genomdrifven. Likväl får jag tillkännagifva, alt jag ganska väl visste, alt stiftsstyrelsen skall vara en instans öfver skolstyrelsen; men som jag lika litet vill gifva stiftsstyrelsen som skolstyrelsen makt att bestämma, vare sig att barnen skola begagna skolan blott en dag i veckan, eller att de skola begagna den alla dagar, så hade jag trott, att någonting bestämdt borde uti sjelfva lagen innehållits äfven i afseende på denna så högst vigtiga punkt. Hr von Hohenhausen: I anledn. af den siste vär de talarens yttrande, får jag äran erinra, att församlingarne besluta om tiden för skolgången, och deras rätt kan icke komma att förryckas. Utsktns tillstyrkande i 4 morn. af t §:n, att skolorna skulle hållas öppna minst 8 månader af året, hafva vi nemi. fått bort. Hr von Hartmansdorff: Jag anser det vara en hufvudsak i denna förordnings föreskrifter att icke närmare bestämma skoltiderna, utan låta det bero på skoLlyrelsen inom hvarje församling eller på styrelsen inom hvarje stift; ty det kan vara nödigt att bestämma andra lider, andra månader för läsningen i Skåne än i Norrland. Flera dagar kunna måhända till undervisningen användas i det ena landskapet än i det andra, allt efter som folkets sysselsättning är olika. Behofvel att mer eller mindre ofta begagna skolundervisningen beror åter på barnens olika ålder och framsteg. I mån deraf kan det finnas nödigt alt ålägga somliga dagligen begagna skolan, andra endast vissa dagar eller kanske blott en i veckan. Föreskrifterna derom bör skolstyrelsen i hvarje församling få bestämma, efter föihållandet i hvarje särskildt fall.
Hiir 81: S: t Onens kyrkogird, d&amp;r f&lt;bgen tvangs till afsviirjelse; diir se vi iinnn det stora Vieux-l !InrchB, diil. nl&amp;nnisliorniingden stocl sammanpaclrad ' for att Bse hiisans dod pB bAlet, och hgr, under v&amp;ra fotter, rullar Seinen, i hvars ggttjiga boljor man lrastade hennes aska. Det var jiimt ett Ar hon h611s fgngen. Den 24 maj l4B0 togs hon till f&amp;pga nf Siren af Ltxxenbourg, hvillren for en snnlinsl af 10,000 fr. of verl&amp;mnade heme till hennes do? sfiender. Son1 fd,age vandrade hon frAu slott till slott, tills hon: i december koin till Rouen. Staden var dB i engelsn~iinnens v8ld. Hiir bevahdes hon ined ytterlig och omiinslrlig stranghet, och riittegtiugshnndlingnrne visa, att hon ofta infor dorne~rae beklagade sig ofver de misshaudlingar och (let ofvervdld hon fick lida af de lrnelrtar, som dag och nntt roro posternde i h e i. sjglfva hennes filngelse1: urn.
— Mången torde finna det besynnerligt, att den, som deltagit i Utskottets Beslut, kan framkomma med ett sådant förslag, och jag anser mig derföre skyldig uppgifva orsaken till det ovanliga i mitt yrkande. För denna gången vill jag, i sådant ändamål, fästa uppmärksamheten endast derå, att jag, hvad Kronoskjutsen angår, borde, såsom Ledamot i £7fO/zom/-Utskottet, oberoende af förhållanden, sorn ligga utom gränsen för detta Utskotts befattning, önska en af billigheten påkallad tillökning i vedergällningen för nämnde skjutsningsbesvär, hvaremot jag vid ämnets behandling inom RiksStånden bör Den 3o April e. m. iy3 betrakta saken i sin helhet, och således tillse om möjlighet finnes , att uppfylla hvad billigheten i detta fall fordrade. Då jag nu tror mig veta, att Statens utgifter skulle ganska betydeligen ökas, om Kronoskjutsen skulle betalas lika med Gästgifvarskjuts, då Statens tillgångar, enligt hvad vi alla hafva oss bekant, äro ganska knappa, i jemförelse till för handen varande behof, och då, i frågor af sådan beskaffenhet som denna, billighetens kraf ofta måste vika för nödvändighetens bud, tror jag mig, utan inconsequence, kunna tillstyrka, att de af Utskottet föreslagne ändringarmed Kronoskjutsen må tills vidare uppskjutas. I afseende å Kungsskjutsen är ett afslag å Betänkandet det samma som ett bifall; ty af begge delarne följer, att Kungsskjutsen förblifver i det skick den nu är. Och beträffande sist Gästgifveriskjutsen, är det icke endast på detta rum, utan nästan vid alla tillfällen, der samtal om detta ämne förefallit, som jag hört missnöje yttras öfver Utskottets förslag, att skjutslegan skulle beräknas olika för serskildta Stationer, att hållskjutsen skulle upphöra, att hållskjutsskyldige hemman skulle, så vidt omständigheterne sådant medgåfvo, anslås till reservdagens förstärkning, och att desse sednare skulle indelas i 2.‘ne lag, på sätt i Elfsborgs