Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För kommunikationernas lättande hafva följande arbeten under ifrågavarande tidskifte blifvit inom Länet verkställde: l:o Omläggning af allmänna landsvägen vid Grytingen och Klenåsbräcka i Sunnervikens fögderi, hvartill år 1845 anvisats ett statsanslag af R:dr 1,480: — 2:0 dito till undvikande af Qvistrums och Jonshögens backar i samma fögderi, hvartill år 1845 af allmänna medel så - som bidra» erhållits O 3:o dito till undvikande af s. k. Svenshögens backe i Inlands fögderi, hvartill år 1847 såsom anslag af allmänna merlelbeviljats 4:o dito till undvikande af backen förbi Bohus fästning, hvartill år 1849 såsom bidrag af Staten erhållits 680: - 7,350: - 533: 16. 21 Dessutom har, utan allmänt bidrag, en beqväm färj-inrättning emellan Götheborgs stad och Qvillebäcken å Hisingön, genom ett enskildt aktiebolags försorg, kommit till stånd, hvarmedelst en väsendtlig lättnad i trafiken emellan berörde orter blifvit beredd, och är för inrättningens underhållande bolaget berätligadt att af vägfarande uppbära afgifter efter fastställd taxa. § 4. Poti lisk Författning. Kammarverk. Under den tid, som förevarande underdåniga berättelse omfattar, bar inom detta Län hvarken tillökning i hemmantal i n träffa t eller något hemman kommit i ödesmål. Genom skatteköp hafva dock kronohemmanen minskats med Hrrei mantal, hvarmed följaktligen skattehemmanen ökats. Å Krono-härads-allmänningen Brefjellet i Fräkne härad äro 15 nybyggen upptagne, hvarå innehafvarne ännu njuta frihets-år. Sedan tiden för nästföregående femårs-berältelse hafva tillkommit följande lägenheter: Oskattlagde, bebyggde torp, utjordar m. fl. lägenheter utan mantal, som ej äro i något hemmans ränta inbegripne 348. Bebyggde lägenheter, afsöndrade från hemman under ständig äganderätt 47. Dito på viss tid eller lifstid 31. Tullmjölq varnar 9.
— Vidkommande åter do uti Departements-ehefens skrifvelse omförmälda till indragninoafsedda prebende-pastorat, torde någon ersättning för elementar-läroverkens i följd häraf minskade inkomster icke vara behöflig, förr än den beslutade indragningen i vidsträcktare mån kommit till verkställighet; — och lår Utskottet, i följd häraf, hemställa, b) att, jemte det elementar-läroverkens ofvanberörde särskilda inkomster af donations-medel m. m. fortfarande påräknas till bidrag vid aflöningen, Riks-statens anslag för dessa läroverk må bestämmas till en summa af 1,102,009 R:dr 80 öre, innefattande nuvarande statsanslaget, 1,038,741 R:dr 37 öre, med don tillökning af 63,268 R:dr 43 öre, som motsvarar de af Utskottet nu tillstyrkta nya anvisningar. I sammanhang härmed och då Utskottet inhemtat, att vid ett eller annat af de mindre elementar-läroverkcn lärjungarnes antal under de sednare åren varit så ringa, att någon af de lärareplatser vid samma skola, hvartill anslag blifvit af Rikets” Ständer beviljade, borde kunna, utan olägenhet eller hinder för undervisningens <uln<>\ indragas eller vid annat läroverk förmånligare användas, hvarigenom äfven°besparing i Statens utgifter skulle beredas, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, c) att Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder tillse, att, då vid inträffad ledighet af lärare-beställning det visar sig, att lärjungarnes antal icke fordrar tjenstens tillsättande, dermed mätte anstå och den anslagna lönen besparas eller ock användas, der tillfälligt behof af ökade lärare-krafter förekommer. 61:o. Sedan vid förra riksdagen hos Rikets
Lekberg från Nerikes län {NI 48), att f af försäljningsafgiften för minuthandel med och utskänkning af bränvin både i städerna och på landet må ingå till länets ränteri, hvarifrån det för hela länet sammalagda beloppet borde fördelas på samtliga städer och socknar inom länet i förhållande till folkmängden, att af dem användas till kommunala behof; samt uti motioner, likaledes i Bonde-Ståndet väckta, af Olof Olsson från Wermlands län {NI 509), att af de § af bränvinsminuteringsoch ulskänknings-afgifterna, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter, aflemnas i landtränteriet, för att fördelas på länets samtliga socknar, nödiga medel till bestridande af landstingens organisationsoch förvaltningskostnader måtte ställas till landstingens disposition; af Pehr Nilsson från Christianstads län {NI 109), att de afgifter, som inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin, vare sig i stad eller å landet, måtte insättas i landtränteriet för landstingens räkning, för att användas till ändamål, sorn för länet nyttiga äro; dock att stad, som har mera än 25,000 innevånare, må behålla ifrågavarande afgifter, och af G. Bjerkander från Skaraborgs län, att ifrågavarande afgifter, så i städerna som å landet, måtte ingå till Statsverket, för att användas dels till understöd vid jernvägsbibanors byggande, dels till andra industriela företag af den vigt, att Statens mellankomst är behöflig och dels öfverlemnas till Hushållniogs-sällskaperna till motsvarande belopp, som dessa hitintills fått uppbära. Såsom motiv för samtliga dessa förslag har anföits, att städerna, i följd af den inkomst, de uppbära för rättigheten alt idka minuthandel med och utskänkning af bränvin, blifva allt för mycket intresserade i att befordra afsättningen af bränvin, hvilket förhållande utöfvar ett menligt inflytande på så väl städernas egen, som den kringliggande landsbygdens befolkning. Vid öfvervägande af dessa förslag har Utskottet funnit det vara hvarken billigt eller välbetänkt att helt och hållet beröfva städerna den frihet att använda de afgifter Santmans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvo. Ekon.-Utsk. Betänkande M 4.
Länsmansboställe i Faurås härad, se Kärreberg Sven Andersgård. Länsmans-bostäilen i Malmöhus Län, om försäljning af sex . Länsmännen i Frosta och Färs härad, om hyresersättning åt Läroverks-byggnader i Strengnäs, Örebro, //elsingborg, Jönköping, Calmar, Fahlun, om anslag eller lån till Läroverlts-stadgan, om tillägg i § 53 af, se Elementarläroverken Löfgren, C., se Ackords-anbud. Löfholmen, om lån till upprensning af segelleden mellan Piteå och, se Piteå. Löneafdrag vid tjenstledighet för tjenstemän, se Ernbetsoch Tjenstemän. Löneanslag. om uppförande på ordinarie stat af de provisoriskt beviljade, se Ernbetsoch Tjenstemän. Löneförbättringar vid indelta Arméen, om anslag till Löneförhöjning för 1857 åt de vid Storskiftcs-verket i St. Kopparbergs och vid Åfvittringen i Vesterbottens, Vester-Norrlands och Norrbottens Län anställde landtmätare Löneregleringen vid Armeen, angående Lösdrifveri, om ändrade lagbestämmelser angående olaga skattskrifning och, se Skattskrifning. Lösegendom, om rätt till underpant i, se Förlag. Lösöreköp, om upphäfvande eller revision af Kongl. Förordningen den 20 November 1845 angående 1 anledning af återremiss . N:0 27 89 GO 1 tö, 3 t a g? £ ~ V 2 p. n N:o Sid. Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. Bonde Ståndet. N:0 b. 11 Jan. b. 26 Mars Hufv.-Tiltn, Se b. 26 Sept. Se å. 17 Juli b. 16 Okt.
Prot. 1845. 4 Sami. 1 Aid.. 38 Haft. 4 26 Slats-Utslotlets Utlåtande, N:o iSS. de bred vid liggande Norrberkes, Söderberkes oeh Westerdals soeknarae» bafva af ålder en mängd tackjernshyUor blifvit anlagde i denna trakt »f Wester-Bergslagen, nemligen Westansjö, Norhyttan» Norgovik» Sörgovik , Sunnansjö. Persbo, Bergsbo, Enkullen, Klenshyttan , Gonäs, Räfvåla, Åbeckshyttan, Saxhyttan, Presthyttan och Björnhyttan i Grangärdes socken; Snöå, Marnäs, Råmen , Flatenberg, Munkbo, Stimmerbo, Spjutsbo, Bomarsbo, Bredsjön, Westansjö, Hellsjön, Björsjo, Starbo, Gesberg, Finnbo och Mattsbo i Norrberkes socken; Saxe, Tolfsbo, Hemshyttan, Harhyttan, Tunkarsbo» Westenby, Gersjöbo, Billsjön och Kloten i Söderberkes socken; Ulriksberg och Strömsdal i Löfsnäs socken; Löfsjön i Floda socken; hvilka alla hyttor dels helt och hållet, dels hufvudsakligen hemta sina malmer från Grangärdes odalfält och andra grufvor; hvarförutan betydliga (jvantiteter af dessa malmer forslas till åtskilliga hyttor i Riket, dels på Strömsholms canal, dels från Smedjebacken och dels från Wiks lastageplats i Söderberke/’ Af ofvanstående synes, hvilken massa af malm och tackjern redan finnes att transportera på denna canal, så snart den blir öppnad, och om dertill lägges allt hvad en inom orten ökad industri, som ovilkorligen skall framkallas af lättade transporter, kan komma att frambringa, så synes mig Utskottet hafva saknat skäl att afstyrka bifall till Kongl.
Proposition, I l s 184—remit. till StatsUtskottet, II s 1133, 1137, 1146- Utskottets Utlåtande, IV 1 s 47 — 61, bif. af BorgareStåndet, IX s 47» af BondeStåndet, IX s-49> af PresteStåndet, IX s 51, af Adeln, IX s 53. Underd. Skrifvelse, X j s 54 — 62. Riksdags-Beslutgt, §, 20, —- om upphörande af, arbetsskyldigheter vid Kongsgårdar och Boställen. Stats» Utskottets Betänkande,-IV x, s 396 — 402, bif. af Adelli, IX S 94, af PresteStåndet, IX s 127, Ytterligare Utlåtande, IV 1 s 645 — 647, bif. af BondeStåndet, IX s i65. angående rättighet för Norrländska, att i Stockholm försälja sina varor i bodar. Motion remit. till Lagoch Ekon, Utskotten, II s 1279. Utskottens Utlåtande: VII 2 s 1024 — 1026, bif. af BorgareStåndet, IX s 907, af PresteStåndet, IX s. 923, al 8 Adeln, IX s 964, af BondeStåndet, IX s 976. Underd. Skrifvelse, X 1 s Goa, 6o3, Riksdags-Beslutet, §. 44- Allmogen, om ersättning åt, för VargéringsManskapets beklädnad. Motion remit. till StatsUtskottet, II s. 1267. Utskottets Utlåtande, IV 1 s 144^> 1447» bif. af Adeln s 124, af BorgareStåndet s i3i, af BondeStåndet s i34» af PresteStåndet s i38. Allmäuningarne, angående, i Riket. Se Kronoskogarne.
Hr Bildt: Inom Utsk. sökte jag göra gällande den af den förste talaren yttrade åsigt, men då Utsk-.s majoritet tillkånnagaf en motsatt, och ledamöterne af PresteSt. inom Utsk. yttrade sig så, som Hr von Troil nyss omnämnt, ansåg jag hvarken lämpligt eller behöfligt att afgifva någon reservation emot Utsk:s tillstyrkande, enär detta egentligen och hufvudsakligasl borde tillkomma PresteSt., hvilket frågan närmast rörer. De af den förste talaren åberopade skäl, utvecklades fullständigt af PresteSt:s äldste ledamot inom Utsk. eller, om icke den äldste, åtminstone den främste ledamoten, hvilken har en serdeles rik och mångfaldig erfarenhet i alla de värf, som tillhöra Prestman. Denne ledamot lade stor vigt derpå, att desse 2 r:dr, som utgjorde en kär sparpenning, den der kunde insättas i Sparbanker för desse fattiga barns räkning och vore ännu eli saraband lill emellan Prestmannen och desse barn, hvilket hitintills burit ganska goda frukter, måtte fortfarande utgå. Och då nu den genom indragning af denne utgift upkommande hesparning är så ringa, men densamma deremot kan på sätt, jag nu omförmält, komma denna pariasklass inom samhället till godo, tror jag rättast vara att, med godkännande af den förste talarens åsigter, afslå betänk. Frih. Palmstjerna: Under diskussionen inom Utsk. om denna fråga blef, om jag icke missminner mig, uplyst, alt icke inom alla Stift Presterskapet äger upbära desse 2 r:dr, och alla Ulsk:s ledamöter af PresteSt. instämde derutinnan slutligen, att denna utgift borde indragas och besparas Barnhuset. Då nu PresteSt. bäst är i tillfälle att bedöma ändamålsenligheten af bibehållandet eller uphörandet utaf denne utgift, men PresteSt:s ledamöter inom Utsk. ansett afgiften böra indragas, tror jag att R. o. Ad. äfven bör bifalla betänk. För den Prestman, som undfår desse 2 r:dr, kan afgiften icke vara af någon betydenhet, men deremot genom dess fortsatta utbetalande bortplottras
I april månad kom förklaringen. Fiekchen, som redan skänkt Ryssland en liten Saltykoff och en liten Ponjatowskij, förlöstes då med en liten Orloff – det var därför den så rikligt hornprydde tsarens lif skonades i några månader, ty Fiekchen ville uppträda till häst vid statskuppen, och detta kunde icke ske, förr än hon återfått sin smärta midja! Natten till den 28 juni väcktes jag af hästtramp i gatorna. Jag sprang ut – det var ljust som på dagen – och såg Fiekchen, klädd i generalsuniform och med dragen värja, ridande grensle på hästen, i spetsen för det Ismailoffska regementet begifva sig till den kasanska katedralen. Jag följde efter och bevittnade uppträdet i kyrkan, där hon utropade sig till Rysslands själfhärskarinna, med förbigående af sin son, den lille Paul Saltykoff. – I staden cirkulerade rykten om, att Peter fallit från hästen och var död. Men han befann sig i allsköns välmåga på slottet Oranienbaum och tog först till flykten, då han erfor, att hans älskvärda gemål i spetsen för det Preobraschenska regementet var på väg dit. Han blef gripen och tvangs att skriftligen afsäga sig tronen, fördes till slottet Ropscha och stryptes där en vecka senare af en mördareliga under kommando af Alexej Orloff. Så slutade kriget mellan Danmark och Ryssland. Frid öfver Peters själ – om han hade någon! För mig återstod ingenting annat än att fly. Och nu är jag här. Men så länge jag lefver, finns det alltid en man, som kan inför världen vittna om Fiekchens ogärningar, och därför skall hon hata mig till sitt sista andedrag! Skymningen har fallit, och tobaksröken har tätnat; när Rantzau slutar är det nästan mörkt i rummet. Ingen säger ett ord, och ingen har vågat afbryta hans tal. Han är tjugu år äldre än alla de andra, och hans namn är Rantzau. Dörrarna till salen slås upp och i det strålande ljuset därinne hägrar ett bord, ångande af ljufliga rätter och gnistrande af gyllene vin. Den allvarliga stämningen viker, vinet löser tungbanden, lätt skämt kryddar måltiden, och allt är matlust och harmoni.
Det var på den lilla bergsryggen, som löper genom denna herrliga park, hvars med den friskaste grönska nu betäckta däld, före Gustafs tid, utgjorde endast ett för ögat motbjudande sandhaf: det var på nämnde ås, som fursten med den säkra blicken och den fina smaken lade grund till ett slott, hvilket, om hans plan blifvit fullföljd, skolat beherrska ej blott parken, men hela nejden, och blifvit en farlig medtäflare för slottet i staden, framför hvilket Haga slott dessutom ägt det företrädet, att främst af allt blifva synligt bland Stockholms omgifningar: en utmärkelse, som för närvarande tillhör Catharina kyrktorn på södra sidan. Det unga hofvets vistelser på Ekolsund stödde sig redan nu på beräkningar, alstrade förhoppningar, hvilka, verkliggjorda elfva år sednare just på detta samma lustslott, blefvo det olycksdigra fröet till så många bedröfliga hvälfningar i Sveriges, så väl som i Holstein-Gottorpiska husets enskilta öden. Men också voro Gustaf kronprins och Gustaf konung tvänne helt olika personer. Det fanns ingen väntan så djerf, att icke han dertill gaf ett sannolikt anspråk, ingen hänryckning bland någon samhällsklass, för hvilken han ej var det beständiga föremålet, från hans barndom till den stund, då den åtrådda, förföriska makten befanns i hans händer. Till och med kronprinsens obehöriga och förderfliga inmängande i regeringsärenderna och ränker, för att göra den kungliga viljan gällande, skref man nästan helt och hållet på modrens syndaregrister, blundande för sonens fel, i anseende till hans flera lofvande egenskaper. Endast de mera djupsinnige – och deras antal är alltid jemförelsevis ringa – förutsågo och bedömde de frukters art, som bådades af en sådan knoppning.
StatsContoret är Statens reguliera penningeverk, och således, örn Obligationer skola utgifvas, bör det ^ske genom StatsContoret, men RiksgäldsContoret dermed upphöra. I afseende på Creditivet åter, får jag säga, att jag tviflar på, att Utskottens förslag är verkställbar!, ty i nö - is8 Den 9 Julii e. nr. dens stund skulle det kunna hända, att BancoStyrelsen icke finge upplåna något på RåksgäldsContorets Obligationer, och man hade då satt Styrelsen i omöjlighet att bereda Rikets försvar, som Ständerna icke vilja eller kunna uppoffra. Således är det enda penningeverk, der fond finnes, det på hvilket ett Creditiv hör anvisas. Jag anhåller derföre om återremiss, med begäran, att samtlige de poster, som af Statsverket blifvit anvisade på Banken, måtte komma att balanceras såsom en Bankens fordran af Statsverket, och att Rikets Ständer ville anvisa Bankens vinst till inköp af silfver, samt årligen afskrifva motsvarande summa på StatsVerkets skuld, tills den är fullt gulden. Grefve von SchwerinFredrik Bogislaus'. En värd Ledamot Friherre Boije har yttrat, att det alltid varit Rikets Ständers rätt att utfärda instruction för BankStyrelsen. Till Friherre Boije, såsom kunnig i lagstiftningens och lagskipningens historia i Sverige, hemställer jag, om icke Rikets Ständers rätt i detta afseende är samtidig med bruket att i stället för laga Domstolar nedsätta Commissioner, och att i stället att låta anklagade personer dömmas af opartisk Domstol, välja endast deras fiender för att. dömma dem. Ingen är, som icke med rysning tänker på Co mmissionernas tider, då man ryckte den anklagade undan laga Domstol, Den 9 J u I i i e. m. stol, och Ställde honom i sina fienders händer. Jag frågar, om icke emellan dessa commissioner och en laga domstol existerar samma förhållande, som emellan instructioner, gifna för tillfället, och en permanent lag för Banken.
Och allt detta inrymdt i ett palats af väldiga diinelisioner ocli stor arkitektonisk skönhet. Men den gamla torghandeln ar derför ingalunda afskaffad. Några steg från Östermalms mönsterhall sitta, som förr, hela rader " torgfruarn bakom sina öppna stAnd, sitta iler i ur och skur ined gråa koftor och röda näsor ocli viinta. p i sina kunder, dem de äro vissa p&amp; föz nigra öre billigare pris eller kappe. Och dessa komma lika säkert som (le iiro pr väntade, ty de äro af den sorten som behöfva se p&amp; öret. För resten &amp; r det roligt att se torggummorna der som en sittamZe illustration till det Stockholm som g&amp;. Xan kan och bör icke för det nya sluta sitt hjärta till för clet gamla. Att det nya för resten icke alltid hms&amp; vardt att hdlla sig till, såg man nyss af miss Fay och lieiilies mai.liviii.diga nkonstern. Och dock var clet s&amp; nar att hon duperat oss allesammans, vi försthdiga och bildade människor, som gjorde henne den aran att tro på hennes förbindelse med andeviirlden och att offentligt och helt allvarsamt nkontrolleran henne, 27 medan vi en annan gång medlidsamt le åt en stackars bondhustru, som för att rädda sitt sjuka barn betjänar sig af; ' nio sorter briindt hår, ögat af en uggla eller vingen af en flader11111s. n Men missen gjorde onekligen sin sak bra - så lknge den lät göra ' sig. Hon framräckte å t publiken sina oskyldiga händer för att bindas. Och fötterna - ja för all del, dem behöfcle hon icke heller. Men bak ryggen, der räfven har sin lilla svans, der hade missen sin lilla klippattiralj, med hvilken hon duperat både vanligt folk och sidlen, och deta behöfde hon. Just den var mediets medium. Men s&amp; kom en ophrkknad nordström och skölj de bort hela tillställningen med tillhörande rykte, penningar, nimbus och möjligheten af vidare uppträdande här i landet.
Men det är med glädje jag är i tillfälle meddela Iduns lä- sarinnor, som helt visst ej döma honom, att han aldrig som man låtit hjärtats röst tysta pliktens — • om ej möjligen i ett fall likt det beskrifna, där allmän människokärlek varit ena insatses. Böljorna ha berättat mig äfven det; ty de känna honom väl. Kvinnornas världsutställning. id ett besök för några dagar sedan på Damkomitéens hufvudkontor för » the Worlds Fair » drogs min uppmärksamhet till en mängd där utställda arbeten i träskulptur. Jag påminde mig nu, att sistlidne vår inbjudning utgått från presidenten för damkomitéen till kvinnor inom hvarje stat af Unionen att med en s. k. » panel » i träskulptur bidraga till dekoreringen af det inre af » Kvinnornas utställningspalats ». Att denna inbjudning antagits med verklig entusiasm, bevisades af dessa redan inkomna vackra bidrag. Nästan hvarje stat var här representerad, det nordliga Alaska som det sydliga Florida, guldets förlofvade land Kalifornien som det stolta Maine. Med verklig förvåning betraktade jag dessa konstverk i trä, ty jag ägde ingen aning om, att träskulpturen hunnit en sådan grad af utveckling bland Amerikas kvinnor. Hvarje stats » panel » är så att säga en liten geografisk eller naturvetenskaplig studie i trä af hembygden. Alaskas panel till exempel är skulpterad i cypress, på hvilkens hvita, nästan sidenglänsande träyta tvänne ormbunksblad äro mästerligt utförda i sina allra finaste detaljer, vittnande på samma gång om konstnärinnans öfverlägsna skicklighet som om hemlandets flora; dessa vackra växter frodas nämligen i mångfald och rikedom i L nionens allra nordvesligaste del. Alabamas panel, från konstnärlig synpunkt den bäst utförda, prydes af Magnoliablomman i hela dess sydlänska skönhet och yppighet samt leder betraktarens fantasi med sig till söderns tjusande fägring.^ Michigan, granens hemvist, förvånar oss med sin egyptiska Lotusblomma på panelen, men vid närmare eftersinnande påminna vi oss, att, egendomligt nog, denna tropikernas älskling växer vild i Monroe County i nämnda nordliga stat, den enda plats man hittills vet om i hela Förenta staterna. T
R:dr 32 sk. för ulbetalningarnes besörjande ocb redogörelsens upprättande samt till 133 R:dr 16 sk. för räkningarnes granskning. Vid derpåföljde 3:ne Riksdagar utgjorde samma arfvode 200 R:dr för det förra och 100 R:dr för det sednare bestyret. Under sednast förflutna Riksdag höjdes utbetalniogs-arfvodet till 300 R:dr och gransknings-arfvodet till 150 R:dr, allt Banko. Med afseende å vedergällningen för enahanda bestyr under loppet af innevarande Riksdag, hafva, uti härom till Stats-Utskollet aflåten skrifvelse, Fullmäktige, som, efter erhållen underrättelse om Rikets nu församlade Ständers beslut angående Riksdags-kostnadernas bestridande af Riksgälds-kontoret, meddelat de för verkställigheten häraf erforderliga föreskrifter och, bland annat, förordnat, att dervid förefallande utbetalningar skulle ske medelst kontanta penningar och icke, såsom alla andra Riksgälds-kontoret ålagda utgifter, genom assignationer på Kontorets räkning i Rikets Ständers Bank, hemställt, att, då de tjenstemän, som åtagit sig de med Riksdags-koslnaderuas liqviderande förenade mödosamma och ansvarsfulla göromål, derigenom erhållit en ganska betydlig tillökning i sina vanliga tjensteåligganden, och då de vid föregående Riksdagar för enahanda bestyr anvisade arfvoden Stats-Ulskollcls Utlåtande M 188. 9 arfvoden icke motsvarat göromålens vigt och trägenhet, förhöjning af ifrågavarande arfvodens belopp måtte under denna Riksdag beviljas, och att alltså arfvodet för den tjensteman, hvilken fått sig uppdraget verkställa meranämnde utbetalningar och upprätta redogörelsen för Riksdags-kostnads-medlen, måtte bestämmas tili 500 R:dr Banko och arfvodet för den tjensteman, som har sig ålagdt att granska reqvisilionerna och räkningarne, lill 250 R:dr samma mynt.