Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Faktoren och Handlanden C. G. Schöldström gjordt ackordsanbud; N:o 21, i ani. af f. d. Klädeskramhandlaren G. Westlind J:sons ansökning om eftergift af skuld till Banko-diskontverket; och N:o 22, i ani. af ett utaf Advokat-fiskalen G. Hörstadius gjordt ackords-anbud. Föredrogos, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 21 dennes bordlagde Betänkm: Nio 40, i ani. af väckt motion (N:o 155) om rättelse i gällande föreskifter beträffande ersättning åt läkarekorpsens medlemmar efter rese-reglementet och för inqvartering; N:o 41, i ani. af väckt motion (N:o 106) om upprättande af normalritningar att tjena till ledning och efterrättelse vid folkskolors uppbyggande; Nio 42, i ani. af väckt motion (N:o 156) ang:de indragning af sjötullen vid Blockhusudden m. m.; samt N:o 43, i ani. af väckt motion (N:o 424) ang:de meddelande af föreskrifter i afseende på sättet för postdiligensers förskaffande. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att, som hela föredragningslistan nu blifvit genomgången, det till fortsättande af plenum på e. m. utfärdade anslag måtte få nedtagas; hvilket bifölls. Slutligen anmältes och bordlädes nedannämnde Utlåt:n och Betänkin, nemi, från Stats-Utskottet: Nio 39, angide regleringen af utgifterna under riks-statens andra hufvudtitel; N:o 40, angide regleringen af utgifterna under riks-statens tredje hufvudtitel; ,.N:o 41, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. angide stats-pension åt Öfversten m. m., Frih. Nils Ericson; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet:
Jemte framställning om statsbidrag till sänkning och aftappning af sjön Möckelö i Kronobergs län, har hos Rikets Ständer blifvit hufvudsakligen anfördt, att genom sänkning af berörde sjö skall de densamma omkringliggande stora vattendränkta kärr och mador förvandlas till odlingsbar mark, samt att de kostnader, som härtill erfordras, öfverstiga strandegarnes förmåga, hvilka dessutom för ifrågavarande företags befrämjande redan fått vidkännas stora utgifter, varande, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, af vederbörande myndigheter noggranna undersökningar förrättade, planoch profil kartor jemte utförliga beskrifningar upprättade, upptagande belägenheten och vidden af den jord, som genom sjösänkningen kan vinna förbättring och den landvinning utmed stränderna, som kan erhållas, äfvensom fullständigt förslag öfver kostnaden för de till ändamålets vinnande erforderliga arbeten uppgjord t, af hvilka handlingar sig visat, att den mark, som genom Möckelns sänkning påräknas, dels att vinnas, dels alt till odlingsbarhet beredas, uppgår till 2,432 tunnland 28 kappland, samt att kostnaderne derför bestiga sig till något öfver 40,000 R:dr, deri inbegripne 13,666 R:dr 32 sk., såsom lösen för 2:ne vattenverk; och då ifrågavarande företag är af en stor och omfattande vigt, samt dess utförande förenadt med så stora kostnader, att desammas bestridande kan antagas öfverstiga strandegarnes, till största delen bestående af mindre hemmansegare, förmåga, hafva Rikets Ständer funnit berörde företag vara serdeles förtjent att med allmänna medel understödjas, samt i följd häraf till sänkning och aftappning af nämnde sjö anvisat 28,000 R:dr att frän Riksgälds-kontoret utgå, \ :del utan återhetalnings-skyldighet och f:delar såsom lån; mot de vilkor och iakttaganden, som i öfrigt för dylika statsbidrag blifva sf Rikets Ständer föreskrifne. 478 Expedilions-Ulskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 177.
Detta fall är det, som gällande lag upplager i 15 § 49 Kap. Missgerningsbalken. Derigenom stadgas, att den, som lägger märke å annans märke, för att dermed något sig tillegna, skall slå tjufsrätt; hvaremot det Nådiga förslaget i 24 § förklarar, att detta brott skall såsom bedrägeri anses och straffas. Men om än list och svekfullhet här utmärka handlingen, är likväl att besinna att deri ej ingår det svekfulla förledande, som utgör eli hufvuddrag i karakleren af bedrägeri. Den är i allt läll lika hänförlig till stöld, som barns svikliga förledande alt fran sig lemna hvad det, hos sig häfver, hvilket brott, jemte flera andra, blifvit af E. K. M:t ansedt fortfarande böra såsom stöld straffas, oansedt det så lill vida närmar sig bedrägeri, alt man funnit nödigt omnämna detsamma till undvikande af missförstånd, på sätt synes af förslagets 2(5 §. Det skulle således ej leda lill enhet att göra ifrågavarande brott lill bedrägeri eller rubba det hittills härutinnan antagna och af E. K. M:t ej heller förkastade svslem. Men med hänsigt till beskaffenheten af merbesagde brott, hafva Rikets Ständer upptagit detsamma bland de brott, som närma sig bedrägeri eller derunder skulle kunna hänföras, men likväl på enahanda sätt som hittills böra medlöra straff såsom för tjufnad. Det omtalas följaktligen i 27 § af Rikets Ständers förslag, som utgör en del af den 26 § i det Nådiga förslaget, hvilken §, med afseende å den af Rikets Ständer föreslagna uppställning af de lill förevarande afdelning hörande brott, sönderfallit i två §§, dervid Rikets Ständer likväl icke omnämnt det fall, då någon genom falska eldar eller annat Expeditions-Uts/coltels Förslag lill underd. Skri frelse N:o 189. 619 svik ligt förfarande söker förleda sjöfarande till skeppsbrott. Detta brott förekommer nu i 21 Kap. Missgernings-balken, sorn handlar om allmän landsfrid och vägafrid.
Den så kallade Banco-Ordningen, af den 22 September 1668, stadgar uti 27 §: ”Om nyåret, när Banken öppnas, och ”sedan nya Böcker äro formerade, och alla ”räkningar deruti ur de gamla Böckerna ”öfverdragna, skola alla Creditorer sig inställa hos Contra-Bokhållaren, och deras ”avance med honom collationera ; hafvan”des alltid med sig Numern af dess folio;” och vidare i 28 §. ”Ingen Bokhållare skall antaga någon ”Äfskrifnings-Sedel, eller den på någors 24 Banco-Utskottets Memorial N:o 118. ”Räkning ineller afföra förr, än Creditor ”sin räkning med Contra-Bokhållaren uti ”förrberörde måtto collationeral, och hans ”folium lägligt finnes.” Dessa stadganden tjena ännu till fortfarande etterrättelse, endast med den under tidernas lopp vidtagna förändring, dels att collationeringarna nu mera besörjas, ej af Conlra-Bokhållarne, utan af Kamererarne sjelfva, och dels, att blott enskilda personers och Bolags, men ej Allmänna Verks invisningar äro den ifrågavarande inskränkningen underkastade.
Kyrkoherdarne böra, hvar för sin församling, årligen, utbytas emot orden: Skolstyrelserna böra årligen. Prot. Utdr. d. io Fehr, 1841* 95 Anslaget till inrättning af Seminarier Bestämdes till Tretton Tusende Riksdaler, deraf 1,000 för hvartdera seminarium, och skulle detta anslag uppföras bland Statsverkets utgifter på vederbörlig Hufvud-Titel. Anslaget till stipendier för lärare-elever vid seminarierna bestämdes, såsom Utskotten föreslagit, till 9000 P<:dr, men skulle blifva ett förslags-anslag och på vederbörlig Hufvud-Titel på Riks-stalen uppföras. Afgörandet af 4 §. och af 3 momentet i 5 §. uppskjöts tills vidare, och afgörandet af frågan om anslag till det i 4 §. 5 mom. omförmälde ändamål, tills Ståndet fattat sitt beslut öfver 4 §:n. Dessutom beslöt Ridderskapet och Adeln, att tvänne erinringar, i afseende på redactionen i allmänhet af förslaget, den ena af Herr Lefren, Johan Pehr, oell den andra af Herr von Hartmansdorff, August, skulle Utskotten meddelas. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs och återremitterades Stats-Utskottets denna dag ingångna Utlåtande N:o 431, i anledning af motion om understöd för de brandskadade i staden Falkenberg. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utsfcottets Utlåtande N:o 337, i anledning af väckte motioner, angående upphörande af afgifter till Handelsooh Sjöfarts-fonden, samt huru förhållas bör med de anslag, som varit å denna fond anvisade, och besagde Utskotts Utlåtande N:o 416, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet Nto 337. Första puncten i Utlåtandet K:o 337, vidhållen i Utlåtandet N:o 416, med underdånig anhållan om Convoy-Commissariatets upphörande, och inrättande i dess ställe af ett nytt Embetsverk.
19 att utaf det erforderliga kostnadsbeloppet, utgörande omkring 200,000 R:dr, mätte från Statsverket erhållas en fjerdedel, eller SO,000 R:dr, såsom direkt anslag, och en fjerdedel, eller SO,000 R:dr, såsom lån, hvilket sednare skulle under S års tid vara räntefritt och derefter återbetalas med en tiondedel årligen, jemte erläggandet af 4 procent ränta. För utgörandet’ af den återstående hälften af kostnadssumman, skulle, enligt motionärernes förslag, ett bolag bilda sig, med förbindelse att ej allenast tillskjuta denna hälft samt fullgöra ränteoch kapital-betalningarne å det föreslagna lånet, utan ock ansvara för företagets utförande i enlighet med den derför fastställda plan. I anseende lill den högst betydliga rörelsen och den särdeles lifliga verksamheten inom den ort, der ifrågavarande jernväg skulle anläggas, samt det besvärliga och tidsödande sätt, hvarpå transporterna af denna orts produkter och förnödeuhetsartiklar för närvarande måste verkställas, och i betraktande af de stora fördelar, som en utsträckning till sjön Wessman af den kommunikations-led frän Mälaren, Strömsholms kanal bildar, enligt hvad Kongl. Maj:t vid föregående Riksdagar vitsordat, komme att medföra ej blott för kringliggande landsbygd, utan äfven för riket i allmänhet, bar Utskottet funnit sig desto hellre böra förorda och tillstyrka beviljandet af statsbidrag för den nu föreslagna jernvägs-anläggningen, sorn utförandet af detta företag fordrar vida mindre allmänna och enskilda uppoffringar, än verkställigheten af det kommunikations-medel mellan ofvannämnda 2:ne sjöar, hvarom förslag förut varit framstäldt.
Vid 5:te punkten, bifölls den uti Ut* sköttens utlåtande af den s^tte dennes och 2 titt* Alternativet af den der frainstälda proposition föreslagna redactions förändring, i afseende pa Banco-Styrelsens anmärknings.rättighet, i 7:0 Af 6:te punkten, orri begagnande af hespard biträdes-sumrna. bifölls den förra de en, såsom i sammanhang med beslutet vid 2:dra purjkten. 8:0 Den 7:de punkten , att all Bolagets uppgifna ersättnings-pretention skall försvinna, bifölls. 9:0 Bifölls Utskottens tillstyrkande i Utlåtandet den 25 Juli, att för de lånbiträden (Discont-rättigheten undantagen), som Bo aget meddelas, icke må, under byggnadsåren, äskas någon renta och Capital-afbetalning, samt efter byggnadsårens slut icke heller komina i fråga förr , än Aciie-ägarne af Discontoch Canal-inkomst njutit och allt framgent , för hvarje år, få njuta oafkortadt 5 Procents, renta å deras inbetalta Actie-Capital. 10:0 Bifölls det i sistnämnde Utlåtandet gjorda förslag, att då Actier hemfalla genom försummad inbetalning, det må tillåtas Bolaget att inom 3tne Månader efter det Actierna äro hemfallne, desamma öfverlåta till andra personer, sorn de återstående inbetalningarna fullgöra, men att, efter dessa 3:ne Månaders förlopp, de odisponerade Actierna böra hembjudas Riksens Ständers Bank, mot inbetalning af den icke erlaggda del af Actie-Capitalet, på sam - Den gg Julli samma, sätt sorn för öfriga Actie»ägare är föreskrifvet. 11:0 Bifölls att de, pä Konungens Nådiga befallning, till Utskotten afgifne Calculer och kostnads-förslag, hvilka blifvit tagne till grund för Utskottens, i frägan om Götha Canal, fällda omdömen, måtte, behörigen underskrifne och påtecknade, till Banken aflemnas, för att tjena till framtida upplysning och rättelse.
Skolan besöktes genast roed oväntad ifver, och undervisning gafs i räknekonst, praktisk geometri, fäderneslandets och sjöfartens historia, skrifning, christejulom samt Tyska' och Engelska språken. Antalet af eleverna var aldrig mycket betydligt, men dock tillräckligt att visa, det folket insåg nyttan af undervisning; och tilloppet biet större andra året. Besynnerligt nog, fastän för phsychologen icke oväntadt, var, att ökadt antal clever inträffade, sedan direetionen beslöt att taga betalning, ehuru högst måttlig, nästan blott nominel (2 r:dr för hela vinterterminen). Emedlertid har befunnits, alt de egentlige sjömännen, särdeles de äldre, minst begagnade undervisningen; och sjöraans-sällskapet insåg snart, alt det hufvudsakligen är på det uppväxande slägtet, som uppmärksamheten bör riktas. 'v Inskränkt är dock hittills sällskapets förmåga att arbeta för det vackra ändamålet; men de ädla menniskdvännerna misströsta icke. Då utsigten till framgång i mindre scala visat sig, så finnes redan en borgen för möjligheten af framgång i stort, blott tillräckliga tillgångar kunna anskaffas. Flan för en uppfostringsanstalt för fattiga sjömäns söner är uppgjord, och den tyckes vara det med sakkännedom och klokhet. I stället för att detaljera förslaget, bifogar jag en afskrift deraf. En ganska vacker tanka har uppstått hos förslagets upphofsman : de vilja gifva denna uppfostringsanstalt namn efter en om Svenska näringarna, handeln och sjöfarten högt för - D c 11 j Mar» e. ra. 235 (jent man, främling till börden, men Svensk tili hjerta och sträfvande!), och stamfader för en utmärkt Svensk ätt: "Louis De Geer.” Fråga hade varit att resa en ärestod åt den ovanlige mannen; men den tanken bibehöll öfverlianden, att ett värdigare och med hans lynne mera öfverensstämmande minnesmärke icke kunde resas, än en anstalt, beräknad att verka i samma anda och samma riktning, deruti han sjelf oaflåtligen verkade. För de nödiga fondernas sammaubrimgande, har meningen varit att vädja till nationen och uppmana till en subscription.
I brist på te kan man braka såväl blåbärssom hallonblad; de böra insamlas tidigt, så man blott får riktigt späda blad. Torkas försiktigt i sval ugn, omröras ibland, så att bvarje blad blir fullt torrt. Om de blandas med hälften äkta teblad, blir smaken förvillande lik oförfalskadt te. Sen urminnes tider användes blåbär för medicinskt ändamål; egendomligt nog kunna de i detta hänseende medföra två alldeles motsatta verkningar; s o m färska äro de nämligen ett godt taxerande husknrmedel; torkade och förtärda torra, äro de däremot ett förträffligt medel m o t diarré; mera kan man billigtvis icke begära! Och h v e m vill icke föredraga de sköna skogsbären framför t. ex. den gemena ricinoljan. Lägg härtill att man till blåbärens heder kan säga, att de, tack vare sitt fina skal, utöfva denna motsatta dubbelverkan utan obehag för tarmarna. Utom i Europa finnes blåbärsbusken äfven i Asien o c h Amerika; med fördel kunna bären o c k brukas som färgämne. U t o m för medicinskt ändamål äro torkade blåbär utmärkta att hafva att tillgå i hushållet, ty af d e m fås goda soppor och krämer. Alla bär, s o m skola torkas böra vara fullt mogna, utan att dock vara öfvermogna. Till syltning däremot böra bären i allmänhet vara nätt och jämnt mogna. Blåbär kunna helt enkelt torkas i solen o c h utbredas då blott på hvita, stora pappersark; omröras ofta, så att de ej fastna på papperet. Bäst är dock att torka blå- bär i ugn. Bären sköljas väl rena i friskt vatten, torkas hastigt på fint (helst gammalt slitet) linne och inläggas på pappersbelagda torkollor i svag ugnsvärme, ty de böra toi-ka långsamt; bären omröras ibland, ty de böra ej torka i klump. Med fördel kan man förvara blåbär på vanliga mineralvatten-flaskor. Dessa flaskor äro att föredraga därför, att de hafva vidare halsar än s. k. halfbuteljer. Flaskorna måste vara fullt rena och väl torra; de fyllas tätt m e d nyplockade blå- bär (obs.! viktigt är, att icke ens ett enda skämdt bär af misstag nerlägges), böra fyllas ända upp i halsen.
BERGENHJELM. uppe för din skull. Hvem vet, han kunde ha trott, att jag var HANNA. om din mani att gömma dig och göra affär af saker, som inte ä' nå'nting alls. BERGENHJELM. hakan i vädret! (Klappar sakta i händerna.) Det klär! Det klär! HANNA. Tyst! Sa han inte något annat? BERGENHJELM. dig och säga, att han inte ville störa. (Paus.) HANNA. Du måtte inte ha följt honom långt? BERGENHJELM. för att köpa mig en hvit halsduk. Jag var rädd, att du skulle bli orolig. HANNA. Sa han inte, att han skulle komma igen? BERGENHJELM. ligt brådtom. Farbror hade lassat på honom börja eller sluta. Nej, han påstod, att han hade så förskräckJag smet naturligtvis vid första gathörn Jo, han bad mig gå upp igen och väcka Ah, du ä' gudomlig, när du sätter lilla Så enfaldig ä' han inte. Jag tycker inte en massa göra, så han visste inte hvar han skulle ­ 78 ­ HANNA. Talade han om Lunells, då? BERGENHJELM. hämta? Ja, om han fick tid, skulle han gå dit och HANNA (vänder sig bort). Det ä' just likt honom. BERGENHJELM. en man med uppfostran. Han ä' en björn! BERGENHJELM. Det var ett litet nätt smeknamn! HANNA. se om jag vaknade! Att inte kunna vänta fem minuter för att BERGENHJELM. Kors, när man har så brådtom... HANNA. nio. Men till Lunells hinner han väl. (Går till fönstret och ser ut.) Åh, det ä' lustigt! BERGENHJELM. Hvad då? HANNA (med sammanbitna tänder). att supera med mig? Ingenting. (Uppsluppet.) Ernst, har du lust Ja, alltid brådtom! (Ser på klockan.) Half Plikten och artigheten går framför allt hos HANNA. ­ 79 ­ BERGENHJELM. ska en flicka ha. Kom då! Men hvar? HANNA. Här.
För öfrigt dä de af UtfVottet förestagne Expeditioner ej förr winna kraft, an de Respective Riks Ständcn dem gillat, synes omdömet, all Utskottet försökt att föra Riksens Ständer bakom ljuset genom egenmageiga förändrin» gar af Desas beflnt, knapt förtjena någon weder» läggning. Hade ej denna beskyllning blifwit framstald af en man, som den allmänna rösten länge dömt wärdig akt högaktas, wore mai, frestad att anse den föranledd, antingen af bristande sakkännedom, etter af begäret att egenmägligt tadla. Akt efter ett enskildt tycke bedömma andras upsät tillkommer ingen. Om ett Utskott, hwarö Ledamöter blifwit tillsatte genom de Riks Stånds förtroende, till hwilka de höra, ej mera än ett annat borde kunna frikallas frän möjligheten af en ir« ring, synes Det likwäl rärrwist äga anspråk, art wara fredadt frän -skymfande tillmålen wid en befattning, som enligt hwad jag kan inse, genom ingen cnffild förmän, ingen ens tänkbar ensidig afsigt , kunde wäcka begär att förändra beslut, i hwilka Utskottets Ledamöter, sässm Medlemmar af de Nespective Riks Gränden stelfwe deltagit. Uptäckten att slutmeningen af den expedition, som Ridderskapet och Adeln lill Expeditions«Utskottet äterförwisat, innehäller ett underdänigt tillstyrkande, ej en owilkorlig föreskrift, förutsätter ej en stark spänning af tankekraften. Da man ej utan obillighet borde wilja bestrida denna sanning, mäste enligt min öfwertygelse afwen medgifwas, att det förkastade uttrycket: sa rvi-t möjligt är, icke Den 24 November. 1461 ändrat dcn redan wilkorliga meningens innehåll, endast dest längd. Ropades bra!
Söneriia sändes af fadern till landets » collegesa för att d#r fiillanda sin uppfostran, men då dottern anhöll o111 ' samma förman fick hon endast till svar: » Ä r du frhn förstandet! » För att, tillfredsställa sin brinnande hag efter vetande inåste den unga flickaii själf förtjäna penningar. Hon plockade nötter och bär i skogen ocli sålde dem för att för penningarna köpa böcker. Cnder sina första ungdomsår besökte hon hemtraktens folkskolor, lärande och undervisande ömsevis. Snart blef hon, tack vare sin framstiiende förmaga att undervisa, anställd som vikarierande liirarinna vid en af dessa skolor, men hennes lön var så obetydlig, att hon först vid 25 års ålder lyckats sammanspara en så pass stor siimma, att hon-kunde förverkliga sin dröm att låta inskrifva sig som student vid iiniversitetet i Oberlin, det enda d % öppet f ö r kvinnor. För att kunna uppehålla sig där, mhste hon dels ge undervisning i den ined iiniversitetet förbundna förberedande skolan, dels för nigra fl cents i timmen uträtta en städerskas sysslor i det för Oberlins kvinliga studenter afsedda pensionatet. Själf kokade hon under hela siii studietid sin mat i den lilla tarfliga kammare, hon förhyrt utom högskolans område. Oberlin var en stad med starkt utpräglade sympatier för slafvarnes sak och iu %nga ur slafveriet flyktade negrer hade dar funnit en tillflyktsort. E n skola för att bibringa dessa de första grunderna i läsning och skrifning inrättades och Lucy 8tone anmodades a t t undervisa i densamma. De färgade männen, ehuru nyss befriade nr slafveriet och fullkomligt okunniga, ansågo det likväl under sin v&amp;- dighet att taga emot undervisning af en kvinna. Första gången Lncy visade sig p&amp; katedern hälsades hon af sina svarta lärjungar med ett mummel af ovilja.
Hr von Troil har vidare gjort invändning emot min anmärkn. emot benämningen af äldre och yngre kammaren, och klandrat, att jag kallat denna benämning olycklig. Jag har verkligen gjort det, och ansett bättre, alt den ena kammaren kallades Senat, men likväl har han sjelf blandat bort sig och talat om den första och andra kammaren, hvilka enligt hans eget förslag skulle heta den äldre och yngre. Hvad Gr. Cronhjelm anfört till försvar för Hr Åkermans förslag grundar sig äfven på ett misstag. Hr Åkermans förslag innehåller nemi. två cathegorier för census, den ena för dem, som äga under ett mantal (enligt det lithographierade förslaget, 2 mantal efter det tryckta), med ett minimum af 333 r:dr b:co. Inom denna cathegori utses 75 ledamöter. Dessa 75 ledamöter jemte de 45, som efter en låg census utses af BorgareSt., tillsammans 120 ledamöter, måste ju ovillkorligen kunna kullvotera de återstående 80 ledamöterna. Således tror jag mig icke hafva begått något misstag hvarken i den ena punkten eller i den andra. Frih. Cederström, Jacob: Jag nödgas i anledn. af Hr Åkermans sista yttrande, nämna, att om den värde talaren vid sista riksdag hade varit ledamot af Riddarhuset, så skulle han tilläfventyrs icke förgätit huru jag då yttrade mig, och att det alldeles icke gick ut på några sådana förslag, som det han nu gjort, utan att jag då protesterade mot R. o. Ad:s beslut, men alldeles icke deltog deruti. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag hade visserligen ganska mycket att anmärka emot de under förmiddagens plenum yttrade meningar, men jag skulle anse det vara att otillbörligt missbruka R. o. Ad:s tålamod, om jag dermed upptoge R. o. Ad:s tid, då det i alla fall säkerligen icke skulle leda till något ändamål. Jag afstår således från allt svaromål, men jag hoppas, att min mening icke kan misstydas, om jag här söker att lemna några factiska upplysningar i afseende på den discussion, som nyss ägt rum i afseende på siffror. Jag har här autcntika uppgifter
Vid bedömandet af frågan, huruvida och på hvad sätt Staten bör medverka till ifrågavarande kanalarbetes utförande, torde icke böra förbises, att, om ock hvad motionärerne anfört, dels rörande det inflytande Luleå elfs kanalisering skulle medföra i afseende på underlättandet af bosättningar och odlingar inom de intill elfven gränsande vidsträckta trakter, dels om de fördelar, som skulle vinnas genom tillgodogörandet af de stora inom lappmarkerna belägna kronoskogarne samt af den derstädes i stor mängd befintliga skadade skog, kan anses utgöra giltiga anledningar för Staten att anvisa medel för den ifrågavarande kanaliseringen, så torde dock de vigtigaste fördelarne af en sådan kanalisering bestå uti den lättnad, som derigenom skulle beredas vid tillgodogörandet af de rika jernmalmstillgångarne vid Gellivara, Ruotivara och Karveks malmfält, af hvilka Gellivara är beläget på ett afstånd af 8 å 9 mil från elfven med god och tjenlig lokal för 46 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. jernvägsanläggning, och de båda sednare fälten i Qvickjock med 13 mils vattenväg och 6| mils landväg till segelledens öfra ändpunkt. För befordrande af det vigtiga ändamålet att kunna tillgodogöra Gellivara tillgångar beviljade ock Rikets sednast församlade Ständer, i enlighet med dåvarande Stats-Utskotts utlåtande N:o 117, kostnadsfri upplåtelse af Kronan tillhörig jord åt Gellivara bolag för anläggning af en 17 mil lång jernväg mellan Gellivara och Bottniska viken, hvilkeu väg beräknades till en kostnad af omkring 5,500,000 R:dr R:mt; hvarvid likväl fästades det vilkor, att bolag för jernvägens utförande borde vara bildadt och jernvägsanläggningen af detsamma påbörjad inom 1861 års utgång.