Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den lista punkten utgöres af en upmaning till husandakt, och den är icke heJagd med några straffbestämmelser. Vi hafva exempel på Romerska dekreter, och de kunna nära nog jemföras med den protestantiska kyrkolagen, der en mängd kriminala straffbestämmelser äro stadgade; men de kyrkolagar, der sådane icke finnas, äro tvifvelsutan de bästa. 2:dra moni. är det egentliga konventikelpiakatet; 3:dje punkten innefattar en upmaning till presterskapet, huru de skola skicka sig och besöka folk, och slutligen innehåller den 4:de punkten en skärpt lag emot sabbatsbrott. Vi finna således, att i detta plakat finns mycket, som är ganska godt, och åtskilligt, som bör förkastas. Det inom., som egentligen berör konventikeln, är till den grad under all kritik, att det icke kan rekommenderas af någon, som känner närvide. tid. Det vi fordra är lekmannens fria yttranderätt inom kyrkan; denna olörytterliga rätt är dock i konventikel-piakatet undertryckt. Den kan likväl icke undertryckas, ty så länge kristen tro finnes, måste den bekännas. Om vi således vilja hoppas någon förbättring i våra kyrkliga förhållanden, måste vi lemna denna lekmannens rättighet oförkränkt. På dessa grunder tillstyrker jag, att konventikel-piakatet af år 1726, i hvad det rörer sammankomster tili religions-öfning, mätte uphäfvas. Frih. Alströmer: Jag hade icke tänkt yttra mig i denna fråga, och jag skall derföre blifva ganska kort. Jag ber blott att få instämma med llrr Hjerta och Tersmeden, nb. Iir Tersmeden, Pehr Reinhold. Medan jag har ordet her jug blott att få tillägga, det man påmint oss om att det är Ansgarii dag i dag. Detta torde icke vara utan betydelse, d. v. s. att om man i dag skulle antaga Utsk:s förslag, skulle vi verkligen återkomma under papismens herravälde, enär vi derigenom lemnade åt Kyrkorådet en makt, som fullkomligen öfverensstämmer med inqvisitionen. Jag uprepar min förklaring att jag instämmer med de nämnde Hrrme.
Mindre vanskelig och i flere afseenden nyLligare anses deremot under sislförflutne tvenne åren vidtagne Landsh. i Malmohus Län Femårs—BerdUeise.. 2 — M» — odlingen af livitbetor, hvilka likväl hufvudsakligast blifvit planterade i närheten af Städerne Malmö och Landskrona, hvarest Socker-Fabriker under nämnde år äro anlagde; och af framgången häraf blir hvitbets-odlingen beroende. Något stadgadt omdöme i desse afseenden, då så väl odlingen af frukten som Eabriks-Inrättningarne äro nyligen påbörjade, kan väl icke ännn meddelas. Genom en förnuftsenlig behandling hoppas man likväl, att dylika Fabriker äfven här i landet skola med fördel kunna drifvas, och nästan allmän är den önskan, att sådant måtte inträffa, på det hvitbetan, som , utom det att den innehåller sockerämne, ock utgör ett härligt foder för kreaturen, med desto större fördel må kunna odlas. Spannemålspriserne hafva under föregående åren, i synnerhet de tvenne senare, varit ovanligt höga; en gifven följd af en mindre tillgång på dylik vara; och i anseende till missväxt å potäter, har äfven bränvinspriserne varit tärn mel igen uppdrifne. Från fiskelägen utskeppas en stor del spannemål och bränvin till Blekinge och Galmare Län, hvarifrån istället hitföres trädvaror; men något bestämdt besked om qvantiteten af de produeter, som vid sådane ställen härifrån afföras, står ej att vinna. Hvaremot, enligt infordrade uppgifter från Tullkamrarne inom Länet, från Städernes hamnar, ander sist förflutne fem åren, blifvit utskeppado; Till Inrikes orter: År 1833 , , . 219,860 Tunnor Spannemål. År i833 . Endast till Inrikes 99 orter: 99 kr i833 . • •• • • • • • • • I\ Denna har under senare femårs-perioden, i synnerhet missväxtåren i836 och 1-837, icke ens kunnat bibehållas i sitt fordna skick utan försämrats.
Kommitterades förslag till ny konkurslag, hvilket Utskottets majo - 68 Lag-Utskottets Betänkande M 33. ritet roed några mindre väsendtliga förändringar antagit. Jag är den förste att villigt erkänna, att ifrågavarande förslag har många, verkliga förtjenster, äfvensom ett otvifvelaktig! företräde i vissa stycken framför vår nu gällande konkurslag, såsom t. ex. i hvad angår kontrollen öfver konkursmassans förvaltning, om boutredningens påskyndande och hela konkursprocedurens förkortande samt hvad rörer särskild bebehandling af de civila och kriminella frågorna i konkurs. Deremot förekomma i nämnde förslag åtskilliga nya, från vår hittills gällande konkursrätt fullkomligt afvikande, grundsatser, om hvilkas riktighet eller ändamålsenlighet jag dock icke kunnat öfvertyga mig. Dit hänför jag, bland annat, dels den i 3ä § uppställda grundsatsen, att hvad gäldenär under konkursens lopp ärfver eller eljest förvärfver skall enligt regeln anses tillhöra konkursmassan, dels hvad 6 Kap. upplager rörande tvångsackord. Beträffande den förra grundsatsen, anför visserligen Utskottet, watt borgenärerna under konkursen representera gäldenärens bo, och att de följaktligen måste vara berättigade alt om händer taga hvad i detta bo inflyter.» Men man kan, enligt min öfvertygelse, med fullt skäl ifrågasätta, huruvida denna slutsats verkligen följer af de af Utskottet angifna premisser. Gäldenären kan nemligen, enligt sakens natur, icke på sina borgenärer öfverlåta annat, än hvad som i den stund, då konkursen begynner, rätteligen utgör hans då varande förmögenhet. Något annat kan gäldenären icke afträda. Hvad han sålunda, vid konkursens begynnelse, alstått, jemte hvad dertill lagligen återvinnas kan, utgör det gäldbundna boet; icke något vidare. I enlighet med detta sakförhållande har emellertid vår hittills gällande konkursrätt icke räknat til! konkursboet hvad gäldenär under konkursens lopp kunnat ärfva eller förvärfva; ty på en gäldenärs nya tillgångar, hvilka tillkommit efter konkursens början, hafva äfven de borgenärer anspråk, hvilka, efter början af samma konkurs, erhållit fordringar hos gäldenären.
Nu förlorade också jag förståndet vid åsynen af all denna härlighet, och min misstro lugnades något däraf, att de båda flickorna själfva tycktes hjärtligt belåtna öfver att en gång få slösa och förstöra, att de också kände sig på fiendemark i det hus där de annars fått gå som lydande och ödmjuka trälinnor. Det var dem en segerstund att få förstöra de läckerheter, som de aldrig smakat, att få kasta sig i de bakåtlutande, högfärdiga stolar, inför hvilka de fått niga till golfvet, och trampa på de dyrbara kläder, som de knappast ansetts värdiga att vidröra. De utvalde åt mig en rock af styft silfvertyg, hvilken hade skörten utspetade på fiskben, så att de liknade en pösande kjol, och på fötterna, från hvilka jag om aftonen med svårighet sprättat stöflarna, fick jag strumpor och röda skor. Likväl tordes jag icke spänna huggvärjan från lifvet, ty jag kunde ej alldeles slå bort alla misstankar på ett försåt. Med en liten hjärteröfrerskas hela barnsliga uppriktighet klappade Katarina i sina händer, som dock egentligen hvarken voro hvita eller mjuka, samt bekände, att hon hade verkligt roligt, ty med mig, som var af samma stånd, kunde de vara som de ville, men inför fänriken, hvilken var en hög herre, måste de alltid taga sig i akt. Jag satte mig till bords i en af karmstolarna, hvilken nästan begrofs under mina glittrande rockskört, och på hvardera sidan inbjöd jag en af flickorna samt klingande med dem och drack. – Herr fänriken är af mycket hög härkomst, – sade jag. – Han slutar kanske ... ja, som rådsherre. – (Det var på den tiden min värsta otidighet, ty folk som slåss med pennstickan ...) – Men nådiga fröknarna veta att de högborna någon gång genom en olycklig skickelse kunna födas både enfaldiga och envetna, och det är därför jag anser mig förpliktad att ibland så att säga skrufva hans vett en smula in i de rätta gängorna. Jag har alltid haft ett fel som knekt. Jag har nog kunnat både hugga och knacka i rätta stunden, men i själfva verket har jag varit för godmodig och foglig.
Nordfeldt, född 4 795, anställd vid Institutet år 4 829, Läraren i skomakare-yrket J. P. Gustafsson, född 4 799, anställd vid Institutet äfven år 4 829 och Läraren i smedsyrket E. Då deras lönevilkor jemte öfriga förmåner varit för dem och deras familjer knappast tillräckliga för anspråkslös bergning, hafva de icke kunnat samla någon besparing för framtida dagar, och enär Institutet icke eger någon fond alt dermed pensionera ålderstigna lärare, synas både rättvisa och billighet fordra att en hvar af bemälde handtverkslärare, efter afskedstagande från berörda befattningar må å Rikets Allmänna Indragningsstat uppföras till åtnjutande af en årlig pension af fyrahundra Riksdaler Riksmynt, motsvarande ungefär två tredjedelar af hvad de vid Institutet tillgodonjuta, på del dessa i mensklighetens tjenst grånade män icke måtte handlöst ölveriemnas åt nöd och elände sedan de under sin verksamhetstid förnölt hälsa och krafter lör undervisning och vård af så många annars olyckliga medmenniskor. I anledning häraf får jag vördsammast anhålla det Rikets Höglofliga Sländer behagade lill erhållande af årlig pension af Fyra hundra Riksdaler Riksmynt å Rikets Allmänna Indragningsstat uppföra en hvar af ofvanbemälde J. Nordfeldt, J. P. Gastafsson och E. Grön stedt. Stockholm den 50 November 4862. Lars Olsson, från Kopparbergs län. Af Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län, om statsanslag till förhöjning i tingstolkarnes aflöning inom Pajala m. fl. härader i länet. Vid sistlidne riksmöte tog jag mig friheten inlemna en motion angående anslag för tingstolkarnes aflöning inom nedan upptagne härader, nemligen: Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 451. 797 för Neder-Torneå oell Carl Gustaf 300 R:dr Pajala 300 „ Öfver-Torneå 400 „ med skyldighet för tingstolken i sistnämnda härad alt äfven tjenstgöra vid öfverKalix häradsrätt, inom hvars domvärjo finska språket talande innevånare funnos.
Om en' legd Karl stupar i Fäst, eller dör pa ArmöenS Sjukhus, eller genom bleflurer eller sjukdom blir osiicklig att göra tjenst, bär sädant anses, såsom hade samma miflöde öfwergatt Principalen, och were således denna löstad fran ali ytterligare förbindelse. Om genom ett broänget nesligt brott den legde blefwe urstandsatt alt göra tjenst i led med Fäderneslandets adle Förswarare, hafwa Riksens Ständer redan yttrat don underdåniga önskan, alt, derest brottet ci fordrar hans fullkomliga skiljande ur Statens tjenst, flan da mätte flyttas lil! ArbctS - Manskapet. Men skulle brottet wara af sadan natur att han alldeles fran stensten watte skiljas, inträder Principalens pilot, alt sjelf med egen person, eller genom nplegd Karl, hans rum ersätta. Samma skyldighet Den z Julik. 96; åligger Principalen afwen derest den legde rymmer;, dock sa Riksens Ständer hos Eder Kongl. Majit 1 underdänighet anh ålla, att tre mänaderö rid ma lemnäs till den rymdes eftersökning genom Eders Kongl. Majtts Befallningshaswande, innan Principalen an, ses stylvig att uppfylla hans lediga ruin. Bl> förekommande af mistförstand om Ven stående Ar msens rättigheter i afseende pa Wäcsning, hafwa Riksens Ständer trott stg nu böra förklara att enar dea stående Armeen äger en gifwen rättighet att wärfwa inom 18 och z6 ars alder, denna rätt, oaktadt de nu beflutna stadganden om Bewäringen, alldeles oförkränkt fortfar, och att den yneling mellan 20 och 2^ drs alder, sm friwilligt ingar för Nummer i den stående Arin« n, derigenom fullkomligen anses uppfylla sin Bewarings pligt. Riksens Ständer anmäla ock i underdånighet hos Eder Kone-l.
Stockholm den 29 april 1813. Min egen vän! Uti ditt senaste bref önskar du upplysningar om åtskilliga politiska händelser. Du anför äfvenledes några gissningar rörande vår allmänna 3tällning, sådan (säger du) som vi på landet kunnat uppgöra. Jag respekterar hvar och en som med värme deltager i sitt fäderneslands välgång äfven då bristande kännedom af sakernas allmänna ställning gör hans omdömen falska eller åtminstone osäkra. Men tillåt mig gifva dig några sanna upplysningar; du vet att jag kan gifva dem och derjemte att jag har förtroende till din tystlåtenhet. Nu till saken. Nordens frihet och sjelfständighet är det mål, till hvil-ket kronprinsen sträfvat fråji första ögonblicket han valdes till arftagare af svenska kronan. Norges och Sveriges förening till en stat är medlet att vinna denna frihet. Ryssland, England och Preussen hafva genom formliga traktater garanterat denna förening. Österrikes garantiväntas till Stockholm med hvaije dag, emedan negociatio-nerna derom redan äro afslutade efter Sveriges önskan. Kronprinsen, som redan i anledning häraf anser norrmän och svenskar för ett folk och mån om att icke påföra Norges inbyggare de olyckor, som åtfölja ett krig, vill så långt ske kan, undvika att med härsmakt taga Norge i besittning. Han har derför i sammanhang med Rysslands, Preussens och Englands allvarsamma föreställningar sökt förmå konungen af Danmark, att utan blodsutgjutelse afstå Norge emot erhållande af skadestånd i Tyskland. Men konungen i Danmark, mindre angelägen att förekomma olyckor inom Norge, än att uppväcka nationalhat mellan svenskar och norrmän, har sökt beständiga undanflykter, utan att vilja gifva bestämda svar i hufvudfrågan, troende sig såmedels kunna förleda vår kronprins till ett direkt anfall på Norge. Kronprinsen, som insett dessa ränkfulla afsigter, har låtit öfverföra en betydande del af svenska armén till Pommern för att derifrån genom ett anfall på Holstein, Sleswig, Jylland och slutligen Seeland tvinga konungen i Danmark att ingå i de billiga och af större delen utaf Europa gillade samt garanterade vilkor som honom tillbjudas.
A.II:s och LkLvNiLs krig, Under hwilka inga aceord betaltes, hafwa att zötN Med det senast slutade, liksom jag icke känner att de i Högloft. Skaks-11t» skottes betänkande nämde traelamentcN af Swenffa Sratswerket Utgädt, hwarföre de icke lära komma i högre beräkning än de förtjena» Dä dest» utom Kongl. Majit i högstberörde dest nädiga ren sulution i näder läfwat Nådig proposition till Riksens Ständer som troligen endast af det ingisng drttamen i äMnet ar förekommen, hoppas jag e» uy anledning till saketts bedömande ur lika synpunkt Med mig, och ester nägre stackars fangars quartalet skola upkaga Riksens Högloft» Ständers upmärksamhet, anhäller jag otti äterreMisi i grund af i.un Riksdagsmanng rätt, som jagerna begagnar - Dm 20 673 När dä dkt siker till afhjelpande af nu warande ockj fordna eameraters lidande, mcN ingalunda af egen winning. 8ri^erre Lise! von blollstein utbad stg atk UU fä anuiäla atk han i siik redan ansörda slkriste» liga yttrande tvid delta betänkande hade gjörl samt tua anmärkning. Grefwe körner, 6öran> trädde hav twenne saker wara atk afgöra, den ena anginge dem som i wära redan förda krig b iiwit säl,gila, hwad dciu beträffade mäste de hirtils gällande sörfalkniNgär följas-. Herr Grefwen kände ej dem tiren det syntes honom säsom »agot annat ej kunde sältas i sräga.
N:o 247, i anledning af väckt motion om löneförhöjning åt nuvarande Bibliotheka rien vid Linköpings gymnasiioch stifts-bibliothek; bifölls. N:o 248, i anledning af väckt motion, angående ändring i sättet för debitering af den, under benämning tross-transport-medel, från en del rotar vid Westmanlands regemente utgående afgift; bifölls. N:o 249, i anledning af väckt motion, angående användande af Fredriksbergs fästningsverk; bifölls. N:o 250, i anledning af erhållen återremlss å Utlåtandet, N:o 156; lades till handlingarne. N:o 251, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 168, angående väckt fråga om hemmantalsräntans afskaffande; lades till handlingarne. N:o 252, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 169, angående väckta Prot.-bidrag den 23 Juli 1851. 415 motioner om rättighet att köpa skattejord till frälse samt bildande af en fond utaf de för dylika frälseköp inflytande medel; lades till handlingarne. N:o 253, i anledning af väckt motion om försäljning af de från f. d. Adelsfaneregementet indragna boställen, bifölls; och N:o 254, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående sökt garanti af staten för fem procent ränta under vissa år å kostnaderna för anläggning af en jernväg emellan Fahlun och Gefle; återremitterades. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 10, i anledning af anmärkningar vid Memorialet N:o 7, antog Ståndet, med åberopande af dess förr afgifna gemensamma tanke, i följd af sistberörde Memorial, nämnde tanke såsom sitt beslut, och öfverlemnade ärendet åter till Konstitutions-Utskottet för uppgörande och underställande till Kiks-ståndens pröfning af voteringspropositioner för frågans afgörande i förstärkt KonstitutionsUtskott.
Och böf en efter Kurs motsvarande deposition af myntbare metaller i Banken göras , förr än ytterligare dis-, position å samma Kreditiv kan ega ruin. 9) Koppar skiljemynt präglas och Utgifves till ett sådant intrinsekt värde , att af Ett Skeppund Koppar präglas Ett Hundra Sextio Sex Riksdaler 32 skill. Banko. Jo) Siats-Verkets Finans-väsende skall ickö i någon måtto med Bankens vidare sammanblandas , men liqviderne till Stats-Skuldeos afbördande orubbeligen fortgå efier de Beslut, Riksens Ständer vid denne Riksdag fattat. Och ji) Begagnandet af Riksgalds-Köntoret* Kre - 614 'Under(läniga Skrifvelser. dit på Banken blir beroende af Riksgälds-Sedi Jarnes indragning, så att den samfälte Sedelstoo Iren balanserar, under förbehåll tillika, att Riksgälds-Sedi a me icke må ökas utöfver det vid sednaste Riksdag fastställda Maximi-belopp Riksens Ständer hafva nu i underdånighet anmält sina Beslut i det vigtiga ämnet om Penninge-rörelsen och Myntvärdets upprätthållande. De få derjemte i underdånighet åberopa hvad deras särskilda underdåniga Skrifvelser, dels redan afgangne och dels ännu afgående, uti åtskilliga andra i Eder Kongl. Majus Nådiga Proposition förekommande ämnen samt i flera bland de till denne Skrifvelse, hörande delar och till närmare bestämmande af försskrifterne för de serskilda anslagens användande innehålla , äfvensom hvad Riksens Ständer genom Reglementariska Stadganden till efterrättelse för sine Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Kontoret förordna; Och. hvad angår de Nådiga Förslag, som i alla dessa ' Skrifvelser icke omnämnas, hafva Riksens Ständer icke funnit sig kunna till desamma lemna bifall. Riksens Ständer framhärda 8Cc. N:r 237.'
Ständer heslöto en förändrad Tulltaxa, med leranad rätt åt Konungen väl att nedsätta men ej alt höja afgifterne, utsatte de sjelfva tiden för dess trädande i verksamhet till den 1 Januarii 1825, och de trafikerande hade således ij års besinningstid. Sedermera har Konungen efter hand nedsatt tullen på flere artiklar, och till införsel frigifvit andra, det vill säga, efter hand vidtagit åtgärder till fortsättning af det antagna nya systemet. Jag tror således, att den största varsamhet i detta afseende blifvit iakttagen i afseende på denna, den vigtigaste förändring i Rikets ekonomiska system sedan 1823. Hvad den speciela anmärkningen beträffar, att 1824 års Tulltaxa utfärdades först i September månad, så får jag erindra derom, att då Ständernas Beslut bestämde maximum af Tullbevillningen, och betog Konungen den rättighet han förut ägt att efter godtfinnande höja Tullafgifterna, så erhollo de handlande säkerhet redan ii år förut om den högsta tull, deras införskrifvande varor kunde blifva underkastade. I alla fall bör icke finnas underligt, att pröfningen och slutliga redaktionen af en Tulltaxa, bygd på så olika grunder som dea förutgående, medtogo 9 månader; och var Den i September f. ra. tiden, hvarifrån den skulle gälla, på förhand af Ständerne bestämd. Jag instämmer derföre med Herr von Schulzenheim, att Ridderskapet och Adeln, med afslag å BorgareStåndets inbjudning, må förblifva vid sitt förut fattade beslut. Herr Hjerta: Jag anser mig skyldig fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att, då jag gjorde motionen, fanns deri intet specielt fall åberopadt, och intet klander af någon viss åtgärd. Motionen åsyftade endast att bereda ett tillfälle för Ständerna att uttrycka deras öfvertygelse om behofvet af större varsamhet vid Ekonomiska författningars utfärdande, än som ägt rum under de sednare fem åren. Jag var skyldig att göra denna framställning, då jag medverkat till i8a3 års beslut, men funnit att detta förblifvit utan verkan. Jag tror ej eller nu, att några speciela fall behöfva inblandas.
Dalelfven de i trakten belägna många bruk och grufvor kunde erhålla en säker och billig transport för sina varor till Mälaren; — att sådan fortsättning jemväl vore af stort behof påkallad för transporter från Norbergs grufvor, hvilka med malm försåge många hyttor i Dalarne och Gestrikland; — att plan till en förbättrad kommunikations-linie derstädes blifvit, efter noggrann och fullständig undersökning, uPPgjord af Löjtnanten vid Vägoch Vattenbyggnads-korpsen G. Nerman, innefattande dels jernvägs-anläggning, i fortsättning af jernvägen mellan sjön Åmänningen och Norbergs grufvefält, från Kärrgrufvan å nämnde fält till Askö-forsen i Dalelfven, dels upprensning afDalellven, som skulle göras segelbar från Askö-forsen till Ostbo vid sjön Amungen, äfvensom till Uppbo gästgifvaregård i Skedvi socken, förmedelst upprensning af tre forsar samt muddring i Amungen, hvaröfver kostnadsförslag med tillhörande kartor och ritningar blifvit upprättadt och i underdånighet bifogades; att kostnaden för den föreslagna jernvägen, som skulle blifva 55,850 fot lång och utläggas till samma dimensioner som Norbergs-jernvägen eller med 4 fots spårvidd, vore beräknad till 490,000 R:dr Riksmynt; — att, enligt gjorda beräkningar, den närvarande trafiken å denna linie uppginge till 336,020 centner jern, malm och koppar m. m. och kunde, då lättnad i kommunikationen bereddes, antagas komma att betyd - Bil. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M J, om Statsverket 185 ti. 101 ligt ökas, samt att inkomsterne för varuforslingen kunde komma att uppgå till Riksm.
S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden; Nro 69, angående regleringen af Riks-statens fjerde Hufvud-titel. Ståndet lät bero vid första, nionde, tjugoodefjerde (sednare momentet'), och tjugondefemte punkterna; tredje, åttonde, tjugonde, tjugondeförsta och tjugondesjette punkterna, jemte den bifogade tabellen återremitterades, och Utlåtandet i öfriga delar bifölls; och Nro 70, angående reglering af utgifterna under Riks-statens femte Hufvud-titel. Ståi;det lät bero vid första och sjette, samt biföll de öfriga punkterna, hvarjemte den bifogade tabellen lades till handlingarne. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Efter skedd föredragning remitterades till Stats-Utskottet Rikets-Ständers år 1853 församlade Revisorers Berättelse, angående Dro samma Utskotts-Utlåtande Nro 70, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens femte Hufvud-titel, hvaraf 1, 2, 3, 4, 5, 6 och 7:de punkterna biföllos; men 8:de punkten lades till handlingarne. Dro dro Nro 71, angående regleringen af utgifterne under Riks-statens sjette Hufvud-titel, dervid biföllos Irsta och 2:dra punkterna; hvaremot 3:dje punkten, hvaraf Ståndet biföll Utskottets yttrande, i hvad angår Öfver-ingeniören, Landtmäteri-fiskalen och de fem lngeniörerna vid General-Landtmäteri-kontoret, i öfrigt till Utskottet återremitterades. Från Höglofl.