Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men just derföre, alt jag är en ibland dem, åt hvilka J håfven anförtrott vården om eder bank, har jag haft tillfälle, alt se de vådor, för hvilka han är n Isai t. Huru var förhållandet i slutet af 1843 och början af är 1844? Jo att bankens silfverfond lill följd af handelsförhållandena, blifvit så nedsatt, att fullmågtige funno sig nödsakade, söka utländska lån för att förstärka silfverfonden. Händelsen fogade likväl så lyckligt att de utländska lånen icke behöfdes. Men för att icke gå tillbaka i tiden, huru förhåller det sig nu med våra bröder Norrmännen? Intet krig har öfvergått dem. Endast ett ofördelaktigt handelsförhållande har orsakat deras förlägenhet. De hafva varit oförsigtigare än vi i så målto, att de utlånat allt för mycket på fastigheter, och när de nu icke kunnat indrifva sina fordringar hafva de nödgats slå igen silfverluckan både i Christiania och Bergen. Endast i Trondhiem hålles hon ännu öppen. Tvenne medlemmar af SlorThingel hafva rest lill Hamburg för att upplaga ett lån å 1,500,000 speciel'. Ora nu, jemte dylika ofördelaktiga handelsförhållanden, andra sådana händelser hade inträffat, som eli krig, fördt af Sverige och Norrige, lika olyckligt som under Carl XII eller Gustaf IV Adolf, hvilken kredit skulle väl dessa länder då hafva haft? Ar det väl troligt att man ens kunnat erhålla något län? Skulle det icke möjligen händt oss, hvad som timål i Grekland, eller att icke få några penningar utan andra makters hjelp? Om sådant hos oss framdeles inträffar, huru skall det då gä med vårt penningeväsende? Måste icke banken tillstängas för silfvervexling, nödmynt tillgripas? Hvad återstår dä af sedlarnes värde? Man talar derom att banken har en grundfond af tio millioner, men om dessa icke kunna vid behof infordras, hvad gagn har man då af dem? Och, mine Hrr, huru står del verkligen till med den så ofta omtalade nitälskan för sedelmyntets upprätthållande i värde?
Slutli gen och hvad angår den af Ola Jeppsson med flere Riksdags-fullmäglige från Blekinge Län väckta motion om förändrad beräkningsgrund för vacance-afgiften af nyroterad jord inom nämnde provins, så hafva Utskotten i afseende å nämnde afgift, äfvensom de af motionärerne omförmälte öfverskotts-räntorne, inhemtat följande: Med anledning af tid efter annan väckte frågor om förändring och jemkning uti båtsmansindelningen i Blekinge Län, hade genom anställd undersökning utredt blifvit, att rättelse hufvusakligen vore af nöden uti det olika och ojemna sätt, hvarpå rustningen af hemmanen utgjorts. I sådant afseende hade nemligen förekommit, bland annat: att Blekingska hemman deltoge i båtsmanshållet i mon af sina grundräntor, 6 Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Etsk. Uti., N:o 128. men för öfrigt efter sin vid indelningstiden befunna beskaffenhet, så att bättre hemman rustade för lägre, men sämre hemman för högre rustningsdalertal af hemmanens räntor; att endast ett mindre antal hemman hade räntor jemnt motsvarande rustningsdalerialet, hvilka hemman hvarken betalade öfverskottseller erhöllo tillskottsräntor; att liquider deremot inträffade för de öfriga hemmanen sålunda, att, der räntan var större än rustningdalertalet, hemmanet praesterade båtsman för delta dalerfal, men erlade ränieöfverskottet till uppbördsmannen, hvaremot, der räntan vore mindre än rusfningsdalertalet, hemmanet finge af uppbördsmannen ett, skillnaden mellan grundräntan och rustningsdalertalet jemnt motsvarande, tillskott; samt att ränta och rustningskostnad länge varit hvarandra nära motsvarande, men att sedermera, genom myntets försämring, ett högst ojemnt förhållande mellan räntor och effectiv rustning uppkommit, så att öfverskottsräntorne under sednare tider utgjorde allenast en ringa del af verkliga rustningskostnaden.
Den, som bifaller, att en af 3 Stånd beslutad underdånig anhållan till Kongl. Maj:t skall, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Borgare-ståndets mening, affattas i följande ordalag: ”det Kongl. Maj.-t måtte täckas låta upprätta samt förelägga näst sammanträdande Rikets Ständer förslag till grunder för bevillningens fördelning samt sättet för deras tillämpning, efter hvilka på ett lämpligare och rättvisare sätt, än efter gällande Bevillningsförordning, den af Rikets Ständer fastställda bevillnings-summa må kunna fördelas till utgörande”, röstar Ja-, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer berörde underdåniga anhållan att affattas i följande, af Preste-slåndet beslutade ordalag: ”del Kongl. Maj:t måtte läckas, antingen genom en för sådant ändamål nedsatt Kommitté, eller på sätt eljest kan finnas lämpligt, låta verkställa en utredning aj de förhållanden, sorn ligga till grund Jör de under namn af allmän bevillning utgående skattebidrags fördelning och belopp, med ledning hvaraf Rikets näst sammanträdande Ständer må blifva i tillfälle att bestämma den bevillning, som skäligen kan anses böra för framtiden utgå.” § 128. Vid föredragning af Utskottets Memorial N:o 11, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående behandlingen af frågan om debetsedels-lösen, hafva så väl Ridderskapet och Adeln som Preste-ståndet ansett, alt den väckta frågan om votering i förstärkt Bevillnings-Utskolt, angående berörde lösen, förfallit, då två Stånd derutinnan stannat emot två, och att således vid tre Stånds i hufvudsaken sammanstämmande beslut borde förblifva. Borgare-ståndet har lågt Utskottets berörde Memorial till handlingarne, med vidblifvande af sin förut uttryckta åsigt, att tre Stånds sammanstämmande beslut i denna fråga, hvilken icke vore af bevillnings natur, utgjorde Rikets Ständers, hvaremot Bonde-ståndet godkänt Utskottets hemställan, att till Konstitutions-Utskottet måtte hänskjutas att bestämma huru med frågans vidare behandling borde förfaras.
Af de ifrån Institutet utgångne Elever hafva, utom dem hvilka utgått såsom arbetare i diverse yrken, flere blifvit använda såsom Machinister på Ångfartyg, någre antagne att förestå mechaniska Verkstäder, Färgerier och Garfverier, samt en och annan etablerat egna Verk och Inrättningar; äfvensom tvenne utmärktare Elever, med understöd af allmänna medel, rest utrikes, för att vidare fullkomna sig i vissa grenar af machinbyggnads-konsf, den ena till England och den andra till Tyskland och Belgien. b) Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet, som, enligt hvad i föregående Femårs-Berättelse i underdånighet förmäles, stiftades år 1811, såsom en Bildnings-anstalt för Armeens och Flottans Läkare-corpser, och är stalldt under Kongl. Sundhets-Collegii inseende, hade förut ett anslag på RiksStatens Andra Hufvudtitel af 6,724 R-dr 45 sk. 4 rst-, derunder inberäknade 387 tunnor spanmål; och genom Eders Kongl. Majrts Nådiga Bref den i4 December 1833 har Institutet undfått, såsom dess andel i Rikets Ständers anslag för Undervisnings-Verken, en årlig förhöjning uti inkomster af 1,600 R;dr, hvilka numera äro uppförde på Riks-Statens Tionde Hufvudtitel; äfvensom Rikets Ständer, till underhåll af Institutets materiel och byggnader, anslagit en årlig summa af 800
Tydligast framstår tomheten af de farhågor, att det Svenska jordbruket icke utan skydd skulle kunna bestå, då man betraktar den betydliga export af spanmål. som ifrån Sverige eger rum. Kan den Svenska sädesproducenten på utländsk marknad, med en vara belastad med de dryga kostnader transport m. m. medföra, uthärda täflan, skulle han då icke inom landet uti sådan kunna bestå, då Den 2 Juni e. m. «1 lians vara är fritagen ifrån samma kostnader, hvilka endast träffa den utländska producentens. För att jäfva detta bevis, liar man sökt bestrida vigten af Sveriges export, förebärande att sådan endast eger rum af de mindre dyrbara sädesslagen, under det att import af de ädlare sker. Försöket har dock icke utfallit särdeles lyckligt. Visserligen är exporten af bafra betydligt öfvervägande den, som af andra sädesslag eger rum; trien då en reservant, i strid emot den öfversigt af export och import, som Bevilln.TJtskit upgjort, och hvilken utvisar en öfvervigt af export för alla sädesslag, framlagt en annan beräkning, hvilken för hvete lemnar ett särdeles nedsatt och för råg ett alldeles motsatt, resultat, tarfvar denna beräkning en belysning. Orsaken till skiljaktigheter emellan de båda ligger nemi. deruti, att då Utskits upgifter omfatta åren 1854 — 185!), har reservanten till dessa lågt ytterligare åren 1849—1853. Granskar man nu särskildt förhållandet under hvardera af dessa tidsperioder, så framstår detta som följer. Import öfverskjutande export Hvete kub.-fot 295,801. » » » Båg » 4,730.825. I medeltal pr år Hvete » 59,170 */5 . » Eåg » 946,105. Åren 1854—1859, Export öfverskjutande import Hvete kub.-fot 672,502. » » » Eåg » 3,972,799. I medeltal pr år Hvete » 1 12,000 l/3. » Eåg » 662,133.
Den 13 September e. m. 367 laga sådana kyrkliga mål, som Konungen till detsamma öfverlemnar, eller, hvarom någon ledamot, inom 8 dagar, efter mötets öpnande, fråga väcker.” Jag skulle tro att der borde tilläggas, att sådane förslag, som af K. M. i Nåder afgifvas, böra i första rummet pröfvas och afgöras. Jag vill visserligen icke sätta i fråga att så skulle ske, men det kunde möjligen inträffa, att enskilda motionärers förslag försl afhandlades och att det af K. M. framställda förslaget icke afhandlades, eller åtminstone icke tillräcklig tid derför återstod. Detta anser jag för min del vara en olämplighet och skulle derföre önska, att så väl Hr von Hartmansdorff sjelf, som afgifvit förslaget, som de Hrr, hvilka med honom instämt i samma förslag, måtte medgifva ett så beskaffadt tillägg. Hr von Hartmansdorff: Jag kan icke betvifla all ett Kyrkomöte likasom en Riksdag skulle förnämligast taga Konungens Propos:r i öfvervägande. Imedlertid har Riksd.Ordn. icke gifvit företräde åt dem framför enskiltes. Likväl pläga Konungens vara vigtigare, vidlyftigare, och fordra större utredning än enskilta motioner. Om man i en Kyrkostadga eller Riksd.Ordn. hade föreskrifva, att Konungens Proposir skulle företrädesvis behandlas, huru skulle man dä kunna, såsom man nu gör, affärda smärre saker genast, under handläggning af de större, .lag tror icke att ärenderna vunne på en sådan ordnings införande i förfaltmn, utan tverlom att de skulle derpå förlora. Man sk rille onödigtvis och utan gagn binda mötets ledamöter i deras verksamhet. Jag anhåller således, all Gr. Liljencrants ville afstå ifrån sitt förslag till ändring i detta hänseende och låta stadgandet vara sådant som jag det föreslagit, emedan det är öfverensstämmande med det förhållande, som, enl. vår Riksd.Ordn., eger rum och som för sakernas fortgång är fördelaktigast. Gr. Liljencrants:
Alt ej krona» bär tilt eg,t bruk A rpjdt som möjkigt är behålla nä gvk - Den i December. 549 gon slags egendom, lärer endast den neka, som icke odrier akc hurri Kronans hus mrderhällcs, Dest jord omvändes. Efter mitt sätt arr se böra alla Allmänningar af hwad namn de wara mä, mdelaS till en« skilde, antingen genom köp med förbehåll af en wist ärlig ränta i säd efter wiste förlupne srihetö är under arrende pä ;o är eller godtgörande af nagons bruks eller betnings rättighet med det willor, att all odlingsbar mark brukas; att all stenig och endast till Skog tjenlig mark inhägnas och sär icke betas förr, än trän wuxil till den höjd att de icke af kreaturen kunna skadas, med löste af premium i hwarje Län för den som är 1820 kan wisa den bäst wäroade skog, som dock skulle förblifwa under dest egen disposition'. Ett sätt mera bidragande till ändamälct än wiken och en med sportel lönt Skogs-Betjening. Att till Soldater utdela denna jord finnér jag betänkligt. Bättre wore att af dest ärliga intrader underhälla en Corps till exempel en wärfwad Teoupp till Häst. Hwar skall en Soldat finna Förlag? Hwem skall bruka dest jord, da han blir kommenderad eller dest arbete asbrutit genom ständiga ordres bud. Olika förmän bäve till inkomst och en förökad Folkmängd, skulle kronan draga om Dest disponibla jord indelteS styckewls, hwarje stycke fem G omecrijlke Tunneland, 6 graders jord. Det wore afpatzande till flereS åtkomst och den förmögnare ägde tillfälle inköpa flere stycken. Pä sädant sätt blefwe för första gängen i Sweriges Rike en jord afiämnad med full kännedom as dest rälta wärde. Herr LbreubsrZ ansag bäst att en preskriptions tid utsattes, inom hwiiken angränsande Äboee torde göra sina rättigheter gällande. Fri - rzo Den i December.
Att detta beskattningssätt är åtföljt af ett icke blott förhatligt, utan äfven möjligen skadligt tvång till uppgifter af den skattskyldiges förmögenhet; att åt Taxeringsmännen blifvit uppdragen en rättighet, att med fästad uppmärksamhet, jemväl å föremål, som ligga inom den enskilde verksamhetens krets, ingå i pröfning och bedömmande om beskaffenheten och nyttan af hvarje medborgares husliga 24 BevUiriingsUtskottets Betänkärldéfi. företag och arbeten; att bevillningen af Stad erne hvarest Taxeringen ännu sker efter behållning ef näring och rörelse, oaktadt dén delen af de« ras förmögenhet, sorn kunna i capital - Väfden beräknas, eller hus upptagas efter Brandförsäkringsvarde, och således ej arti nedsättning underkastade, minskats till hälften äf dess förra belopp; beli att de större massor af förmögenhet, hvilkas tillvarelse utgör sjelfva lifsprinciperi i detta system, äro sedan Sr 1810 på flera ställen i Kiket skingrade och der de ännu finnas, ej sällan så med skulder behäftade, att en betydlig inkomst devat itu mera icke Står att påräkha Men utöm dessa och ännu flera på denna beskattningsväg mötande (»lägenheter, har Utskottet ansett sig icke böra utan afseende lemna vigten deraf, att Staten ge* norn ett på säkra och beräkneliga grunder hvilailde heskaftningssätt, förvissas orri erhållandet af dess nödvändiga behof utan att äfventyra hvarken den brist Sorn enligt en redan vunnen erfarenhet, varit en följd af sjelfva beskattnings, grunden, eller lie omvexlingar, sorö kunde äf tillstötande omständigheter Verkas i ett större ellef mindre antal medborgares enski Idta inkomster och Statens deraf påräknade tillgångar. — Inom Utskottet haf en värd Ledamot, med fästadt afseende å den medborgerliga skyldigheten, att efter tillgångar och förmögenhet bidraga till detäs beskydd af samfunds inrättningen, utati afseende på samma förmögenhets större eller mindre afkastning, sökt leda Utskottets uppmärksamhet på en af alla värde egande föremål utgående beskattning. Något undantag har dervid 'Bevillning*' UtSkottffs Bethnkandeh-.
Som från L. Westerbergs Tekniska fabrik i Gefle i denna tidning insändts ett » Meddelande », som är allt för platt och genomskinligt för att ej hänföras under rubriken » Lumpen konkurrensafund », får jag härmed förklara, att jag minst lika mycket som ofvannämnda tekniska fabrik önskar, att ej någon förvexling måtte ega rum mellan •Westbergs Tvättpulver oeh andra i handeln förekommande tvättmedel, de må sedan vara hur förträffliga som helst. SVENSONS Fröhandel Lilla Nygatan 17, [1515] R O S A L I N E, det angenämaste och bästa af hudförsköningsmedel, är ytterst verksamt mot fräknar, solbränna, hettblemmor och stark rodnad i ansiktet, gör huden mjuk och hvit samt är särdeles behagligt att använda. endast hos Elin Edlund, CO WU Drottninggatan vU Till landsorten mot efterkraf. för damer, herrar och barn 7 D E C E M B E R är 3:dje dragningen i Kulturhistoriska Föreningens lotteri på konst-, industrioch slöjdföremål. värde. Lottsedlar till 2 och 3 kr. säljas i alla boklådor. 2,000 st. helylle hemväfda extra l:ma filtschalar, som kostat 7,50 nu 5,50 (vigt 1, 488 kilo ; färger lika med ofvanstående). 1,000 st. ylle mörkgrå sängfiltar med bård som kostat 5,00 nu 3,25. &gt; brunfasonerade » 500 » Alla varorna äro hemväfda, af bästa ull och i fullkomli gt äkta färger. Ärade kunder ombedes att ofördröjligen insända rekvisition, emedan denna realisation bestämdt upphör 1 september. CO R S u t f ö r s ä l j a s hos S mål vid svårare hudoch halsåkommor, såsom för reformar, finnar, elakartade sår, brännskador, difteri o. d. Säljes i välförsedda detaljaflärer.
Borgare-Ständet hoppas, at dest respecckvs Med-Ständer nogsamt lära finna, det Ständet ifrän Den 25 Maj. 215 ifrän Riddcrstapet och Adeln för ingen del är skiljaktigt, i anseende til miljan at styndsammeliqen räcka den nödiga hjelpen, utan blott uti bestammandet af sättet dcrtil, och säledes stola medgifwa en sadan jemkning i det sednare, wara med billighet öfverensstämmande. / , Dernäst och med anledning ak Hans Kongl. Höghets Hertigens och Riksföreständarens idag upläste nådiga yttrande af den ie>:de dennes, anser Borgare Ständer Lanco Utstottet böra undfä förestrift at förständiga i antzusn, at icke allenast til Stats-werket öirecte förskjuta de til förrberörde ändamäl erforderlige medel, utan ock i den mon de genom Riks-Djgcout werket förut erhällne län förfalla, dem af Lammens medel godtgöra; hwaremot ilancjuen, til säkerhet derföre, bör bibehålla det b^potbek afTull-Uirectionens ansvarighet, som för berörde Discout-län ställd blifwit. Sluteligen och hwad angar privata läns uptagande emot Ständernes ^arantie, och at det sednare äfwen mä sträckas til de förut och under loppet af förra och innewarande är, Statswerket af privata personer gjorda försträckningar, bör denna fräga remitteras til det blifwande Stats-Utstottet at derom ofördröjeligen afgifwa dest yttrande til Riksens Ständers Eleira, b/c supra Lx Lrotocollo k. ketersoy. Uplästes 214 Den 23 Maj.
Af denna anledning har jag yrkat endast ett tyst medgifvande; oell jag skulle önska, att 11. o. Ad. ville, så sparsamt som möjligt, begära anmärkningar på bordet, emedan, efter hvad Ridd.-Secret. upplyst, det alltid är tillfälle att ändå få kännedom af dem. Hr Riben: Det vill synas mig, som de, hvilka önska få anmärkningar särskildt bordlagda, uteslutande fästa sig vid 49 §• af lliksd.-Ordn., med förbigående af 48 §■ Om det skulle tillåtas mig fälla omdöme öfver grundlagens tydlighet eller otydlighet, skulle jag vilja anse 49 §• ensam för ej blott otydlig, utan till och med obegriplig; men 48 §. gör den klar, förutsatt likväl, att 49 §• ej kan upphäfva 48 §. Den förra afser endast motioner; ty om anmärkningar blifvit lagda på bordet, måste de, för att komma derifrån, blifva föredragna, och således skulle de nödvändigt vara upptagna bland föredragningsämnen i 48 §., hvilken Frih. Cederström alldeles hoppat öfver, så vida jag riktigt uppfattat Frihrs yttrande; hvarom jag dock är osäker, emedan jag icke hörde det väl. Gr. Cronhjelms önskan att afskaffa bordläggningen genom tyst begifvande kan jag ej biträda, emedan jag, dessa tysta begifvanden i all ära, icke känner sättet för deras upprätthållande. Jag hoppas, att saken blir lättast afgjord, om Hr Gr. o. Landtm, behagar gifva tillkänna, hvad hans mening är. Hr Rosenblad, Bernh.: Enligt föredragningslistan är det Hr Hjärnes motion, som nu skulle discuterats, och vi hafva likväl för mer än en timme sedan aflägsnat oss derifrån, hvartill numera icke linnes anledning, då motionären frånträdt sin begäran om bordläggning af de framställda anmärkningarna. Frih. Boyes framställning är en egen motion för sig; hvarföre jag yrkar, att företagandet deraf må uppskjutas, tills dess tur kommer på ordningslistan, och att vi må öfvergå till de ämnen, som ännu linnas der uppförda. Frih. Boye:
W P Riks-Ståndens Beslut. g; |. cL ZU 03 aq R. CD ‘"C1 3 aq aq t:. re P P Q-. CO CO « £L c/T1 3 ” dq' V) Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o~ N:o | Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:0 T Riksdagshandlingar, angående tillägg till stadgandena i fråga om utdelningen af 4 1 187 — b. 21 Dec. b. 22 Dec. b. 21 Dec. b. 21 Dec. Dec. i 20 » angående godtgörandet afLandtmarskalkens oell kai männens •TT4 1 9 — b. 6 Dec. b. t Dec. b. 1 Dec. å. Svar på återremiss — 4 1 17 — a. a. 19 Dec. a. a. 17 Dec. a. a. 19 Dec. 1. b. 19 Dec. » angående anvisande af särskilda arfvoden för utbetalning af, och granskningen af räkningar å — 4 1 188 — b. 21 Dec. b. 22 Dec. b. 21 Dec. b. 21 Dec.
Han rår icke för hvad han säger,” hviskade Erika sakta tillbaka. Anton hade hört henne; med en föraktlig blick såg han efter den annars så aktade Erika. ”Hon är ej ett grand bättre än de andra,” mumlade han; ”och för hennes klokhet, som Birger prisar så högt, vill jag ej ge så många sandkorn, som kunna rymmas i en fingerborg!” Han gick upp på sin kammare och satte sig att leka med sin grönsiska, hvilken han lärt åtskilliga små konster, och i hvars lilla hufvud han tyckte sig finna mera sundt förnuft, än hos menniskorna. Emellertid satt nu Arnman jemte Erika i dagliga rummet, och afhörde hela berättelsen om kapten Kochers besök och det bedröfliga ändamålet för detsamma. Med en värma och en liflighet, som kanske icke gaf Anton efter i list, ehuru den uppenbarade sig på annat sätt, beskref hon Gabriellas smärta och qval, och öfverdref till högsta grad utbrotten deraf. Hon tecknade den unga fästmöns lidande vid blotta föreställningen om Rosenbergs död, så sönderslitande att Arve kände den ena rysningen efter den andra genomila sina lemmar, och slutligen gick Erika i sitt nit derhän att påstå det hon vore fullt öfvertygad att Gabriella, i händelse olycksposten bekräftade sig, aldrig mera skulle kunna älska någon, i händelse hon ens öfverlefde förlusten af Rosenberg. ”Det har likväl,” sade Arve med något osäker röst, ”förekommit mig som mamsell Gabriellas kärlek ej hörde till det öfverspända slaget. Jag har tyckt att hon alltid med lugn talat om sin frånvarande fästman, och redan med mycken ståndaktighet burit den långa skilsmessan.” ”Ja, det kan nog förekomma så,” återtog Erika; ”ty Gabriella har verkligen en förvånande styrka. Jag, som så väl känner henne, vet bäst hvad hon förmår öfver sig. Men i hjertat lider hon mera än någon kan tro, utom den som vet hur högt hon älskar sin fästman.” ”Men hvartill gagnar det då att hon visar sig starkare, än hon i sjelfva verket är?” invände Arve. ”Ingen kunde klandra henne, om hon sörjde och saknade honom aldrig så mycket.”
Med afseende å de olika meningar, som inom de serskilda RiksStånden, rörande denna punkt, blifvit yttrade; och då Utskottet icke kan frånträda sin åsigt, att ett försök till Chaussé-anlåggning, på sått Utskottet hemställt, bör blifva af nytta för utrönandet af verkstållbarheten och beståndet af sådane anläggningar, lika litet som Utskottet anser större anslag dertill lämpligen böra ifrågakomma, ån som oundgängligen för ändamålets vinnande må finnas erforderligt, vidblilver Utskottet sitt i denna punkt förut afgifne yttrande. 8:o. Inom Borgare-Ståndet har, i anledning af Utskottets yttrande i denna punkt, angående anslag till jernvägars anläggning, blifvit anfördt, att det borde vara vederbörande öppet att anlägga jernvägar, der sådane kunna vara mera nyttiga ån beslutade canaler. Deremot hafva Ridderskåpet och Adeln samt Preste-Ståndet lemnat punkten utan anmärkning och Bonde-Ståndet densamma bifallit. Då Utskottets yttrande sålunda finnes vara af trenne Riks-Stånd bifallet eller lemnadt utan anmärkning, vidblilver Utskottet detsamma. 9:0. Utskottets Utlåtande, i fråga om befrämjande af bogsering medelst ångfartyg å Götha canal, har af Ridderskapet och Adeln blifvit lern - Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 435, Litt. C. 59 nadt n fan anmärkning och af Bonde-Ståndet bifallet, hvaremot inom Preat"- och Borgare-St änden blifvit anfördt, att, så framt den med canalen åsyftade nytta skall kunna i någon betydligare nion vinnas, bogseringsfartyg der mäste finnas att tillgå, emedan i annat fall genomfarten gick så långsamt, att högst få fartyg kommn att passera canalen, samt att derföre, då det visat sig, att enskilde, ännu så långt efter canalens öppnande, icke kunnat tillvägabringa en sådan bogserings-fart, Staten borde tråda emellan och uppmuntra företaget; varande till Utskottet af en ledamot uti sistnämnde