Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har hittills allt sedan reformationen inom kyrkan ansett denna liksom presterskapet slå i Rikets tjenst; och om under sådan förutsättning, orden ”kyrkans tjenst” blifvit i förslaget begagnade för att äfven hädanefter från representationsrätt utesluta åtskillige preslerliga embetsman, hvilka icke direkte lyda under StiftsConsistorierne, såsom t. ex. presterne vid Militiae-Staten, kunna emedlertid utur dessa ord, såsom nya och oegenteliga, i framtiden jemväl bildas nya och hittills ovanliga begrepp om hvad med ”kyrkans tjenst” bör förstås; särdeles om man utur presterlige befordringslagarne och den deri förekommande olikheten mellan Regale, Consistorielle och Patronelle befordringssälten, skulle vilja leda sig till den slutsatsen, alt med prester i kyrkans tjenst eller sådane, som direkte sortera under Slifls-Styrelserne, skulle i framtiden förstås endast de prester, som af dessa Styrelser njutit sin befordran. Jag vill väl icke påstå att en sådan tolkning af de begagnade uttrycken ovilkorligen skulle följa; men då jag visat, att den derutur kunde härflyta, torde deri finnas tillräcklig anledning att förkasta det föreslagna stadgandet. Den uti 2:dra mom. af samma § bestämda representationsrätt för åtskillige af de deri upråknade tjenstemän hvilar på den lösa grundvalen af ett befordringssätt, som stundeligen är förändringar underkastadt, och följaktligen icke af den fasthet och stadga, som för representationssättet är ett hufvudvilkor. Uti den föreslagna förändringen af Borgnrer och BondeStånden 30 Den 15 Februari f. m. ser man dock tydligast huru den ursprungliga Ståndsprincipen blifvit till spillo gifven genom tillsatsen af det hittills orepresenterade elementet, som, utan någon pi oportionerad inskränkning i antalet, skulle fritt få concurrera om öfvervälde! på dessa 2:ne Stånds ursprungligen fridlysta politiska område. Alt Borgareoch Bondesen äfven insett vådorne häraf, bevisas bäst genom dessa Stånds ihärdiga vägran att vid sisth Riksdag låta förslaget hvila till den innevarande; hvaraf raan ock med säkerhet kan emotse förslagets undergång i dessa Stånd.
Uer ttsnkttbdn i Wcsteräs, af en dem till betalning päförd ballance, biföll Bonde-Ståndet hwad Utskottet i denna fräga yttrat och hemställ. Härom skulle de Rcspective Med-Ständen wördsamt och manligen underrättas. Vt »uprs. S. D. Pä derom giord proposition gillade BondeStändet hwad Allmänna Beswärs - och Oeconomic-Utstottet, ut! Betänkande den r? i denne mänad, föreslagit k anledning af Herr Borgmästaren LsZe? Memorial, angående chegvesterad ficndtelig Egendoms anwändande till ersättning för hwad Swensta undersätare genom uppbringningar kunna förlora; Hwarom de ftlcspective Med-Stänken stulle wördsamt och wänligen underrättas. Vt suprs. S. D. Bonde-Ständct biföll till alla delar Lag, Utskottets den 7 dennes afgifne Betänkande om arfsrätt kör Adlade personers barn, m. m.; Hwarom de öfrige Re spectioe Ständcn skulls wördsamt och wänligen underrättas. Vt 5upiz. G. D. 842 Den 17 April. S. D. Föredrog? Högloft. Stats-Utstottcts den 15 dennes afgifne ytterligare Memorial dari Utstottet, af anförde stal, förklarat fig icke kunna lämna widare ätgjärd widdén hos Riksens Högloft.
M:s befallningshafvande i länet förordade ansökning om tillstånd alt, till lokal för en tillämnad rymlig och ändamålsenlig skolhusbyggnad jemte boningshus, ladugård och trädgårds-anläggning för skolläraren i Frideneds socken, få för kommande tider, emot den årliga afgäld, som kunde pröfva* rättvis, disponera en till indragna skogvaktare-bostället Fridened Brogården hörande, i midten af socknen väl belägen plats af 28 ~5 kappland, hvilken nuvarande arrendatorn af nämnda boställe äfven förklarat sig villig att till berörda ändamål afstå, bar E. K. M., medelst nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott af den 31 sistlidne Mars, i öfverensstämmelse med Kammar-kollegii tillstyrkande, föreslagit Rikets Ständer, att nämnda jorderymd, hvilken, såsom bestående af 24 -f kappland ovanligt stenbunden hårdvall och af 4 kappland sankvall, vore af ringa värde, måtte för det uppgifna nyttiga ändamålet, utan någon årlig afgäld, från berörda utarrenderade hemman afsöndra.* och till Frideneds församling upplåtas. I betraktande af församlingens vitsordade behof af plats för den ifrågaställda nya skolhusbyggnaden och då upplåtelse af kronojord för dylikt ändamål tillförene blifvit af Rikets Ständer beviljad, hafva Rikets Ständer ansett hinder icke möta för den nu äskade, af arrendatorn utaf Fridened Brogården medgifna jordafsöndring, äfvensom, vid det förhållande att bemälde arrendator afsagt sig anspråk på ersättning för den till afskiljande från bostället föreslagna jorderymd, Rikets Ständer funnit någon sådan ersättning icke böra ifrågakomma, så länge bostället fortfarande af honom innehafves enligt det under den 3U Oktober 1845 på 24 års tid, räknad från midfastan år 1846, 190 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, If.-o tu. afslutade arrende kontrakt.
Sig böra vidtaga någon åtgärd till Allmogens lättnad i detta svåra onus, föreslagit att hvad utöfver de under nämnde Titlar till berörde föremål nu fastställde anslag kan erfordras, må af Riksgälds-Contoret utbetalas lill Ståls-Verket, emot det att de besparingar, som kunna å desamma uppslå, aflemaas till nämnde Contor på samma gång med öfverskotten å de vanliga statsinkomsterne, eller med ett ord att, i likhet med några andra rubrikers anslag, såsom t. ex. fourrageringen slagen må betraktas såsom förskotts-anslag, lill följd af det obestämda i beloppet, hvartill de kunna uppgå. I anledning häraf får Utskottet först upplysa, att någ»t anslag tili reseoch tractamentskostnader numera icke finnes å 8:e Hufvudtiteln uppfördt, att det å 21a Hufvudtiteln varande redan eger den ifrågaställa egenskapen af Förslagsanslag, och att den brist, som uppkommit i reseoch tractaments-penningeanslagen på 3:e och 4:e Hufvudtitlarne, hittills anvisats att utgå af de å samma Titlar på det hela uppkomne besparingar. Då nu den af Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson framställde motion stödjer sig endast på en förmodan, att, sedan den bos Rikets Ständer väckta fråga om en förändrad reglering med skjutsväsendet kommit att förfalla, Kongl. Majit icke déssmindre skall finna nödigt en sådan vidtaga, samt för gifvet torde kunna antagas, att, om en sådan reglering, innan nästa Riksdag, kommer att ega rum, Kongl. Majit då äfven fäster nödigt afseende på möjligheten, att för den blifvande bristen, såsom hittills, bereda fyllnad i nämnde Titlars öfrige tillgångar, intilldess erfarenheten ådagalagt dels behofvet af dessa anslags förändrande till förslagssummor, dels ock det belopp, hvarmed desamma lämpligen böra förhöjas; anser Utskottet, på des - Stats-Utslottets Utlåtande N:o 3yu 7 sa skäl, Riksdagsfullmägtigen Anders Danielssons ofvanberörde motion för »ärvarande icke föranleda någon åtgärd å Rikets Stånders sida, utan hemställer, att densamma må förfalla.
Jag anser nemi. att till diligens-inrättningens befordrande postverket bör vara oförhindradt att antaga anbud äfven då, när i skjutslega fordras betydligt högre belopp är det, som nu Dea 28 Mari e. m. 377 anses kunna och böra medgifvas. Samme talare har nemi. ganska riktigt erinrat om den ganska hårda tunga, som pålägges skjutslagen, genom skyldigheten att befordra förenämda postdiligenser, då entreprenad icke kan för detta ändamål erhållas. Der entreprenadskjuts är införd, inbringar nemi. ej sällan hvarje i skjuts begagnad häst dubbelt så mycket som under vanliga förhållanden för en skjutshäst erlägges, och det är således helt naturligt att frivilliga anbud för befordringen af postdiligenserne, under förenämnde förhållanden, ej kunna vinnas. Då nu skjutslagen, för att befrias ifrån skyldigheten att utgöra skjuts in natura, lemna så stora bidrag, ait entreprenören, såsom ofvan nämnes, ofta uppbär dubbel laglig skjutslega och derutöfver, synes det mig vara temligen obilligt att de skjutsskyldige skola tvingas befordra posten för den jemförelsevis ringa ersättningen af 1 rdr 25 öre. Jag hemställer således att R. o. Ad. måtte vid detta tillfälle uttrycka den mening, att dessa 70,000 rdr beviljas med det uttryckliga förbehåll, att legan för postdiligensernas befordran måtte så höjas, att, der anspråken icke äro alltför öfverdrifna, erbudet skjutsanbud af poststyrelsen antages. Ehuru jag icke nu är beredd att genast i bestämda ordalag uppställa detta mitt förslag, anser jag mig dock, för den händelse flera af Ståndets ledamöter skulle vilja med mig deruti instämma, ganska snart vara i tillfälle att detsamma uppsätta. Hr von Möller: Då denna fråga uti Januari månad här förevar, beslöt R. o. Ad. att återremittera Betänk:t; och uttalade den åsigt, att postdiligenserna skulle ställas på entreprenad, icke allenast till namnet, utan äfven i verkligheten. Då emellertid de öfriga tre Stånden lättat sina beslut i öfverensstämmelse med Betänkit, bar R. o.
En tredje Ledamot har mot ConstitutionsUtskottets Betänkande åberopat RegeringsFormens 83 §.; påståendes, att Utskottets åtgärd vore en Lagförklaring, hvilken likväl endast, på sätt som 8i och 82 §§. föreskrifva, kari äga runi. Men Lagförklaringarne höra till Lagstiftningens gebiet och deremot ConstitutionsUtskoltets åtgärd blott till Lagskipningens. Den 12 Martil. 339 Lagförklaring är Regel: I Lagskipning kan olikhet i åsigt och öfvertygelse äga rum. 83 §. kan aldrig här komma i fråga. Hvad samma Ledamot yttrat, att han ansåge en Återremiss till Utskottet vara detsamma, sorn en Remiss från Ständer till Ständer, som vöre otillbörlig, kan jag icke begripa, och torde det ej heller någon vederläggning behöfva. Herr Cederskjöld: Atskillige värde Ledamöter hafva med mig varit af skiljaktig mening, i anseende till bestämmandet af den i Grundlagarne utstakade gräns emellan ConstitutionsUtskottets och Riksens Ständers magt, vid behandlingen af AnmärkningsMål. Men som de fleste ej anfört några grunder för deras mening, eller vederlagt mina; så saknar jag tillfälle att ingå i någon vidare utredning af ämnet, emedan jag eljest skulle nödgas upprepa hvad jag redan haft äran anföra. Några Anmärkningar bar jag likväl funnit af den beskaffenhet, att de kunna och böra till besvarande upptagas.
Rockärmen brast vid axelsömmen, och med naken arm sprang han till trappan. En stöt skakade skeppet så häftigt, att ljuset föll omkull i lyktan och slocknade. – Jesus! Där, herre, har I de svenska skären! – Då må denna stund vara välsignad. Sedan jag var barn har jag ingen morgon med lättare sinne sprungit ur bädden. Ehrensköld hörde skott och handgemäng. Han tog säcken och påken och klättrade upp till det islupna däcket. Sjöarna slogo öfver honom, men dagningen bröt fram genom snödiset, och han såg, att fartyget strandat på ett stenigt skär och att en svärm af män afväpnade besättningen. – Gif hit hvad du har! – befallde honom ett rödskägg och höjde musköten. – Strandadt vrak hör strandfolk till. Ehrensköld knöt handen om påkskaftet och slängde tiggarsäcken framför honom. – Tag den, tag den! Den hjärtats ro, som jag nu hunnit, kunna era kulor inte från mig taga, men hade du inte röret, skulle en lek af detta slag stå dig dyrt ... Jag är en kronans officer Eftertänksamt sänkte rödskägget musköten. Öfverst på skäret glödde en nedbrunnen villeld, och längre bort bakom klipporna låg en galliot utan flagga. Där satt bredvid den släckta akterlyktan en sjukligt gulblek ung man insvept i en präktig räfskinnspäls och med två kryckor i knät. – Hvad är det, Norcross? – ropade han med en stämma, som var tunn men gällt genomträngande som en hvisselpipa. – Skynda på nu, skynda på nu! Rödskägget svarade: – Mannen här säger att han är kronkarl, och då lär det väl vara bättre att ge honom en kula än att låta honom slippa i land och föra talan ... Nå, karl, säg ut hvem du är! Nog ser jag dina trasor men intet kronans liveré. Har du varit så länge borta att du inte hört talas om Lasse i Gatan? Där på gallioten sitter han. Det är kommendör Gatenhjelm, du!
Bugten och följderne af denna höga omvårdnad må af Riksens Högloft. Ständer vid nästa Riksdag med underdånig erkänsla kunna emottagas. Efter Memorialets föredragning har Utskottet jemfört dess innehåll med de ämnen^ som utgöra föremålet för Utskottets verksamhet, och hvilka bestämmas uti Grundlagarne* särdeles uti 54 §. uti Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers fastställda Riksdags-Ordning; Men som allt hvad Kyrko Lag och Ordningar vidkommer, hvarken linnes ibland dessa ämnen, eller lämpligen med någon analogi af Grundlagen kan dit hänföras, och än mindre redogörelsesättet för deras handhafvande, hvilket likväl är egentliga föremålet för det uti remitterade Memorialet uppgifna Förslag; Så får Utskottet, enligt Riksdags Ordningen3 44 §•> detta Memorial, såsom ej tillhörande dess befattning, vördsammeligen återlemna. Stockholm den 19 Januari i8ifb Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande^. Memorial till Hogvördiga PrestStåji* det med återlemnande afDoctor Stenhammars Memorial angående saknad eller fördröjd verkställighet af Kongl. May.ts och R. II. Ständers beslut. tander den 12 uti innevarande månad har tiil Rikets Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott inkommit ett Utdrag af ProtoCollet, hållit hos Hogvördiga Prest-Ståndet den 5te föregående dato, hvaruti E.espective Ståndet till Utskottet remit* terat ett Memorial af Prosten och Ledamoten af Kongl» Nordstjerne-Orden Herr Doctor Stenhammar, angående saknad eller fördröjd verkställighet af Kongl. ]Maj:bs och Rikets Ständers vidtagna beslut uti åtskilliga Rikets inre hushållning rörande Ar ender. Efter föredragning och uppläsning af detta Memorial, har Utskottet jemfört dess innehåll med Regeringsformens Öjdje, 8gde och gode §§. samt Riksdags Ordningens §., hvilka bestämma halten och beskaffenheten af de ämnen, som tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets befattning»
Utskotten ansett nägra biörag till konclens bilclancle ej kunna ak ^ctie-äga, ne korclras uncler b^ggnaclsären, bvaremot, inell akseencie ä clet kärclelsktiga läget ak clenna danal ocb clen lilliga rörelse clerä mecl ali vissbet svnes kunna meci tillen päräknas, kilskotten trott, att kärrbsröröe unclerbällskonci mäste, inom kä, ocb bögst 6, är ekter danalens kullborclan, kunna ak danal-inkomsterne oksättas, utan ^Kctie-ägarnes kännbarare betungancle; Ocb kä Utskotten uppä nu anförcle skäl, kör clet närvarancle inskränka cleras tillstyrkan clertili, att L. 8t:r mäge lemna lkjelmare danalocb LIussverks-Lolag ilen försäkran, att ettergikt ocb afskrifning ak bolagets okvanupptagne skulclbelopp till Lanken ocb Liksgälclsdontoiret, i ocb kör davalenr 468 8tatsocb Laneo-Otskottens byggande, skall volgat uppå framdeles skeende anmäla», beviljas, i bändelse bolaget visar sig bakVa, inom en tid ak bögst 6 är kran klanalens fullbordan, samlat neli afsatt en summa ak ätminstone <A,ooo R:dr L:co, ti!I fond kör klanalens framtida underbällande.
De af Banco-Fullmägtige den 26 Maji i83^ bestämde allmänna grunder, i afseende på vidden och omfånget af den ansvarighet, som skall Chefsoch Commissariesamt öfrige Embetsoch Tjenstemanna-befattningar inom Banken åtfölja, äro, genom Banco-Fullmägtiges beslut af den 4 Febr. i838, ytterligare till efterrättelse fastställde, intill samma års slut, samt vidare, under den 3 Januari innevarande år, af Banco-Fullmägtige stadfästade till efterlefnad, intill dess Rikets Ständer, eller deras BancoUtskott, kunna annorledes förordna. §. 3. Bankens ställning och resultatet för öfrigt af Bankens nu granskade räkenskaper. De öfversigter af Bankens hela ställning, vid i836 och 1837 årens slut, hvilka, till följd af 5 §. i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Martii i83o, blifvit, efter hvartdera årets Bokslut, uppgjorde och med allmänna Tidningarne utdelade, lemna fullständiga upplysningar, angående så väl Bankens Skulder och Tillgångar, sorn dess Utgifter, för hvartdera af dessa tvänne år, samt användandet af hvartdera årets öfverskott; men, till underlättande af jemnförelsen emellan dessa Öfversigter och ådagaläggande af rörelsens hufvudresultat för hvarje af dessa år, bifogas härhos serskilde .Sammandrag, upptagande under: JS:o 1, I N:o 1. Bankens, genom Lånerörelse, förvärfvade, contant influtne, Ränteinkomster, dess dermed bestridde egna Ränte-utgifter och förvaltningskostnader, samt det totala Öfverskott, som, för hvardera året, på räntorne uppkommit; N:o 2. Capital-Räkningens Vinster och Tillväxter, jernnförde till de derå inträffade förluster och nedsättningar, såsom grund för Capitalets tillväxt på det hela; samt JS:o 3. Bankens samtlige Tillgångar, jernnförde till dess samtlige Skulder, utvisande det, enligt Räkenskapen, befintlige Total-öfverskott, eller Capitalet, sådant det vid hvartdera årets utgång sig befinner.
M:ts Befallningshafvande och kronofogden i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall tillden sökta eftergiften af den Wedling ådömda arrendeskillnads-ersättning; samt att E.K.M:ts och Rikets Kammar-kollegium och Stats-kontor, uti afgifvet gemensamt utlåtande af den 21 November förlidit år, väl afstyrkt nådigt bifall till den underdåniga ansökningen, men för den händelse, E. K. M:t skulle finna de af sökanden förebragta samt af vederbörande auktoriteter vitsordade omständigheter vara så bevekande, att nådigt behjertande af hans belägenhet deraf föranleddes, i underdånighet hemställt att E. K. M:t täcktes, i anseende till frågans beskaffenhet, aflåta nådig proposition till Rikets Ständer om deras bifall lill den sökta eftergiften. Hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och då Wedling, enligt hvad E. K. M:ts Befallningshafvande och Kronofogden i orten vitsordat, till följd af det alltför högt uppdrifna arrendet, numera befinner sig med hustru och 2:ne minderåriga harn uti en högst utblottad belägenhet, samt Wedling derjemte med behörigt läkarebetyg styrkt sig vara, till följd af försvagad helsa, i saknad af arbetsförmåga för sin och de sinas bergning, hafva Rikets Ständer, med afseende så väl härå, som ä öfriga i detta mål förekomna bevekande omständigheter, funnit skäligt att för sin del medgifva den af förre arrendatorn af Berga boställe Johan Wedling sökta Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 66. 113 sökta eftergift af honom ådömd arrendeskillnads-ersättning, 243 tunnor 23 kappar span mål, hälften råg och hälften korn. Hvilket Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 Maj 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 30 April 1851.
Hvad angår den östra banan, för hvars fortsättande Frih. af Ugglas önskat att R. o. Ad. skulle bevilja ett anslag af 500,000 rdr, så är derom icke att säga något annat, än hvad som redan förut är sagdt. Anser man Staten kunna bära ifrågav:de utgift och genom denna handpenning ingå på ett företag, som kostar 10 millioner, så är allting klart. Men jag tror att det har sina vådor att lemna denna handpenning, som skulle blifva ett prejudikat i fråga om den norra banan. Genom banan till Norrköping har Östergötland fått en stor fördel, och denna 364 Den 17 Maj f. ni. provins, som dessutom är gynnad med .kommunikationsanstalter medelst kanaler, Wettern och Östersjön, liar icke blifvit stjufmoderligt behandlad, hvarken af naturen eller Staten; och jag tror derföre att vi, utan att deröfver oroa oss, afslå detta anslag. Man har an vändt sorn fältrop den satsen, att det vore misshushållning, om man nödgades afskeda arbetspersonalen och försälja materielen; jag har återfunnit detta fältrop i motioner, reservationer oell muntliga yttraden. Men vore det icke annat än detta skäl, som skulle föranleda beviljande af det begärda bidraget, så tror jag att beviljandet skulle uteblifva, ty det finnes andra ställen, der personalan och materielen kan användas, t. ex. vid den nordvestra banan, för hvilken ett lika stort anslag, som här blifvit begär dt, är beviljadt, och dit materielen kan transporteras på jernväg och således mot en ringa kostnad. Detta skäl anser jag således vara af ringa värde. Jag tror mig nu hafva besvarat de af Frih. af Ugglas mot mina uppgifter gjorda anmärkningar ; och jag får sluta med att yrka bifall till Utsk:ts hemställan i denna punkt. Hr Huss, Magnus: Då jag inom Stats-Utsk:t ytt rat mig för beviljande af ett anslag af 500,000 rdr för fortsättning af arbetena å östra stambanan från Norrköping till Linköping, har jag trott mig uppmanad att äfven nu redogöra för de skäl, jag anser tala härför.
Tham bar upplyst att ett särskilt förslag vid denna Riksdag inkommer, rörande TullVerkets förening med Lotsinrättningen, och Herr Tham har på grund häraf ansett den frå - Den 17 Augusti e. m. gan icke tillhöra förevarande ämne. Men. som något beslut i anledning af det förstnämnde förslaget ännu icke blifvit fatladt, och det således ännu är oafgjordt, huruvida Lotsarna skola förblifva i sin närvarande högst torftiga belägenhet, kan jag ej finna annat, än att frågan om lindring i Lotsarnes bevillning bör uppskjutas, lill dess den förra frågan blifvit afgjord. Men då en återremiss af förevarande Betänkande icke hindrar, utan snarare bidrager till frågornas afgörande i sitt behöriga sammanhang, skall jag för min del gerna förena mig med dem, som begärt återremiss. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Itidderskapet och Adeln ansåg de vid Bevillnings-Utskottet förevarande Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja. Företogs till pröfning och bifölls BevillningsUtskottets den 1 dennes under N:o /p afgifne, och den 12 derpå följde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående väckt Motion om befrielse från Bevillnings-afgift för Grufve-arbelare. a56 Den 17 Augusti e. m Föredrogs ånyo Bevillning^- samt allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den i4 sistlidne Julii under N:o i3 afgifne, och den 27 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande angående yrkadt förbud emot införsel af Utländske Fabriksvaror m. m. Herr Marcks von Wurtenberg } Gotthard Willielmj anförde skrifteligen:
Icke'1 torde det vara mycket värdt att tala om låne-kontit uti Wisby, emedan det, då dess verksamhet icke varat mer än 3:ne år, kan sägas ännu ligga i sinlinda. Ehuru man således icke kan bedöma kont:s verksamhet, lärer dock icke, äfven under nyssnämnde korta lid, saknats anledu.-r till anmärkn., hvilket bäst bevisas derutaf, alt förvaltningen icke blifvit af BankoFullm:ge godkänd, eller decharge Direkt:n leornad, utan att de först infordrat utlåt öfver de anmärkn.-r, som af Revisorerne blifvit framställde. Hvad beträffar den omnämnda förlusten, som genom BankoDiskonten upkommil, kan jag icke på något sätt tillegna mig den, emedan dessa förluster härleda sig från en tid af öfver 20 år sedan. Går man på detta sätt tillbaka till en tid för öfver 30 år sedan, kan man möjligtvis komma till del resultat Hr Bildt fram - Den 2S Oktober e. m. 95 ställt. Jag tior dock icke, att onder hela den lid, Diskontens verksamhet varat, förlusten utgjort 4 proc. Alt välja Direktörer till låne-kont.-n torde enl. min tanka icke blifva svårare för Banko-Fullm:ge än för RiksSftn, emedan BankoFullro:ge äfven ega tillfälle till att skaffa sig kännedom om personernes duglighet, samt dessutom, enl. mitt förmenande, icke några sådana konsiderationer skola göra sig gällande, som inom RiksSt.-n, der det understundom inträffar att man, ulan afseende på en persons förmåga, likväl bibehåller honom såsom'Direktör. Sådant är icke ulan exempel. Hr von Hartmansdorff har, såsom skäl emot förslaget, omtalat, huru det tillgår, samt huru svårt det är för Fullmtge alt utvälja Banko-ombuden för revisionerna vid läne-kont:n, samt att man föreslår än den ena än den andra. Det är naturligt att man måste föreslå några personer, för att man skall kunna Vela, åt hvilka man skall gifva sin röst, men jag kan icke inse, alt något dylikt förhindrar Fullrmge att göra ett godt val.