STEPOVYІ - The Blacksmith (I) | Коваль (I) | Le forgeron (I) | Der Schmied (I)
Channel: Roman Dzundza
Date: 24/11/2022

#ukrainian #artsong #stepovyi #hunka #dzundza
Ukrainian composer – Yakiv STEPOVYІ (1883–1921)
PAVLO HUNKA – baritone,
ALBERT KRYWOLT – pianist
Support the project:
Mono банка: https://send.monobank.ua/jar/6fnwgc4f6y
https://www.patreon.com/rdzundza
4731 1856 1500 4360 (Приватбанк)

The Blacksmith (I)
Fedir Petrushenko
Translation: Uliana Pasicznyk and
Maxim Tarnawsky
One more time, my blacksmith,
Strike the ringing steel with steel!
Oh, but the hand has no more strength,
Darkness clouds the eyes…
Take a deeper breath to fill the lungs
And gather strength, then hammer away,
Strike harder, let the fire wilt the steel,
Let the steel hiss from the pain —
From that suffering, from that pain
You will forge a wreath for freedom;
There’ll be freedom in that wreath,
Beggars will come back to life.
The sparks flutter, glow, and whistle.
They whistle, they sing, like fiery bees
Singing songs about the sun.
But the blacksmith yells, “I’m dying!
I have no more strength left in me.”
On the anvil the steel groans,
While from the blacksmith beneath it:
“Oh, I’m dying.”
But through the taut sounds of the anvil
Other sounds are heard, happy and new:
“I’m alive, I live, I live!”
A musical depiction of a blacksmith at work—the task
overwhelms him and he collapses. For greater emotional
impact, Stepovyi sets the blacksmith’s anguished cries
in recitative style. Whatever he was working on, it is
finished now—and it’s alive! What is it? It is something
for the dawn of a new era…

Коваль (I)
Федір Петрушенко
Нумо, ще раз, мій ковалю,
Вдар по дзвінкій сталі сталлю!
Ой в руці вже сил нема,
Застиляє очі тьма…
Більш захоплю й грудьми духу,
Щоб окріпнути, та й бухай,
Дужче бий, хай жар в’ялить,
Хай од болю сталь сичить,
З тої муки, з того болю
Ти скуєш вінець на волю;
Буде воля у вінці, оживуть тоді й старці…
Метушаться іскри, сяють, і гудуть,
Гудуть, співають, наче бджоли огняні…
Вже про сонце чуть пісні.
А коваль кричить: “Вмираю!
Більше сили вже не маю!”
Hа ковадлі стогне сталь,
Під ковадлом сам коваль:
“Ой вмираю!..”
Та крізь тугу річ з ковадла
Чути другу, річ веселу та нову:
“Ой живу, живу, живу!”
Музичне зображення коваля при праці – робота
понад силу і він падає. Для більшого емоційного
виразу Степовий передає болісні крики коваля в
стилі речитативу. Те, над чим він працював, вже
готове – воно живе! Що це таке? Це щось для сві-
танку нової ери…

Le forgeron (I)
Fedir Petrouchenko
Traduction: Nataliya Mysko
Allez, encore une fois, mon forgeron,
Frappe sur l’acier sonore avec l’acier!
Oh, je n’ai plus de force dans le bras,
Les ténèbres me couvrent les yeux…
Je prendrai plus d’air dans la poitrine
Pour me renforcer; allez frappe,
Frappe plus fort, que la chaleur ramollisse l’acier,
Qui hurle de douleur;
De cette souffrance, de cette douleur
Tu forgeras une couronne de liberté;
La liberté sera dans la couronne,
Alors même les vieillards s’animeront…
Des étincelles s’agitent, brillent et hurlent,
Burdonnent, chantent, comme des abeilles en feu…
On entend maintenant des chansons sur le soleil.
Mais le forgerons crie: «Je meurs!
Je n’ai plus de force!»
L’acier gémit sur l’enclume,
Sous l’enclume, on voit le forgeron:
«Oh, je meurs!..»
Mais dans la parole inflexible de l’enclume
On entend une autre parole:
«Oh, je vis!..»
Le portrait musical d’un forgeron au travail. La tâche
est trop difficile pour lui et il s’écroule. Pour créer un
impact émotionnel plus fort. Stepovyi exprime les cris
d’angoisse du forgeron dans un style récitatif. Quel qu’ait
été son projet, il l’a maintenant terminé, et il lui a donné
vie. Qu’est-il, ce projet? C’est quelque chose qui annonce
l’aube d’une ère nouvelle…

Der Schmied (I)
Fedyr Petruschenko
Übersetzt von Stefaniya Ptashnyk
Schlag noch einmal auf, du Schmied,
Lass Stahl auf Stahl klirren!
Der Arm wird kraftlos,
trüb wird es vor Augen…
Hol’ den Atem, sammle Kraft
für den nächsten Schlag,
sodass die Hitze steigt,
sodass der Stahl zischt!
Aus dem Leiden, aus den Schmerzen
schmiedest du den Freiheitskranz.
Die Funken sprühen, summen, singen,
wie Feuerbienen.
Dadurch wachen alle auf!
Die Sonne stimmt ein Lied an,
doch der Schmied ruft: „Ich sterbe!
Die Kräfte verlassen mich!“
Auf dem Amboss stöhnt der Stahl,
der Schmied klagt: „Ich sterbe!“…
Doch neben den Klagen am Amboss
hört man neue, heitere Reden:
„Ich lebe, ich lebe, ich lebe!“
Eine musikalische Darstellung des Schmieds bei der
Arbeit – die Aufgabe überwältigt ihn und er bricht
zusammen. Um eine größere emotionale Wirkung zu
erzielen, vertont Stepovyj die schmerzgeplagten Ausrufe
des Schmieds im rezitativen Stil. Sein Werk ist vollendet
– und es ist lebendig! Was ist es? Es ist für den Anbruch
eines neuen Zeitalters bestimmt.
Підписуйтесь на канал та поширюйте відео.
Subscribe to channel :)