Sonetto 128.  William Shakespeare
Channel: Bruno Di Giovanni
Date: 13/06/2019

Sonetto 128

Quante volte mentre tu, mia musica, suoni 
quel fortunato legno il cui vibrar risponde 
sotto le tue dolci dita, e moduli con grazia 
armoniosi accordi che turbano il mio ascolto, 
io invidio quei tasti che agili sobbalzano 
per baciare il tenero incavo della tua mano; 
mentre queste mie labbra che mieterebbero tal messe, 
accanto a te arrossiscono per l'ardire di quei legni. 
Per esser così eccitate, cambierebbero natura  e posto con quei
saltellanti tasti, sui quali le tue dita scorrono con dolce movimento 
rendendo un morto legno più felice di vive labbra. 
Se quei tasti impertinenti gioiscono di questo, 
lascia loro le tue dita, a me le labbra da baciare.

William Shakespeare

Sonnet 128

How many times while you, my music, play
that lucky wood whose vibrar responds
under your sweet fingers, and gracefully forms
harmonious agreements that disturb my listening,
I envy those frantically bobbing keys
to kiss the tender hollow of your hand;
while these my lips that would reap such harvest,
next to you they blush because of the boldness of those woods.
To be so excited, they would change nature and place with those
bouncing keys, on which your fingers slide with gentle movement
making a dead wood happier than living lips.
If those cheeky keys enjoy this,
leave your fingers behind them, kiss me the lips.

William Shakespeare

Sonett 128

Wie oft, während du, meine Musik, spielst
das glückliche holz, dessen vibrar reagiert
unter deinen süßen Fingern und formt sich anmutig
harmonische Vereinbarungen, die mein Zuhören stören,
Ich beneide diese hektischen Tasten
die zarte Vertiefung deiner Hand zu küssen;
während diese meine Lippen, die solche Ernte ernten würden,
neben dir erröten sie wegen der Kühnheit dieser Wälder.
Um so aufgeregt zu sein, würden sie die Natur und den Ort mit diesen verändern
springende Tasten, auf denen Ihre Finger mit sanfter Bewegung gleiten
ein totes Holz glücklicher machen als lebende Lippen.
Wenn diese frechen Tasten dies genießen,
Lass deine Finger hinter ihnen, küss mich auf die Lippen.

William Shakespeare

Sonnet 128

Combien de fois pendant que vous, ma musique, jouez
ce bois chanceux dont le vibrar répond
sous vos doux doigts et forme gracieusement
accords harmonieux qui perturbent mon écoute,
J'envie ces clefs frémissantes
embrasser le tendre creux de ta main;
tandis que ceux-ci mes lèvres qui récolteraient une telle récolte,
à côté de vous, ils rougissent à cause de l'audace de ces bois.
Pour être si excité, ils changeraient la nature et l'endroit avec ceux
Touches rebondissantes sur lesquelles vos doigts glissent avec un mouvement doux
rendre un bois mort plus heureux que des lèvres vivantes.
Si ces touches effrontées aiment ça,
laisse tes doigts derrière eux, embrasse moi les lèvres.

William Shakespeare

Soneto 128

Cuántas veces mientras tú, mi música, juegas.
Esa madera de la suerte cuyo vibrar responde.
bajo tus dedos dulces, y formas graciosas
Acuerdos armoniosos que perturban mi escucha.
Envidio esas llaves frenéticamente que se menean
besar el tierno hueco de tu mano;
mientras estos son mis labios que cosecharían tal cosecha,
Junto a ti se sonrojan por la audacia de esos bosques.
Para estar tan emocionados, cambiarían la naturaleza y el lugar con aquellos
Llaves de rebote, sobre las que deslizan los dedos con movimientos suaves.
Haciendo una madera muerta más feliz que los labios vivos.
Si esas teclas descaradas disfrutan de esto,
Deja tus dedos detrás de ellos, bésame los labios.

William Shakespeare

Sonet 128

De câte ori, în timp ce tu, muzica mea, joacă
acel lemn norocos al cărui vibrar răspunde
sub degetele tale dulci, și se formează cu grație
acorduri armonioase care îmi perturbează ascultarea,
Îmi invidiez acele chei frenetice
să-ți săruți golful de mână;
în timp ce aceste buze, care vor culege o astfel de recoltă,
alături de tine, se înroșesc din cauza îndrăznei acestor păduri.
Pentru a fi atât de entuziasmați, ei ar schimba natura și locul cu ei
fulgerând cheile, pe care degetele tale glisante cu mișcare ușoară
făcând un lemn mort mai fericit decât buzele vii.
În cazul în care aceste cheek cheeky bucura de acest lucru,
lăsați-vă degetele în spatele lor, sărutați-mi buzele.

William Shakespeare