Trois Noëls de Mr de Visée on théorbe des pieces
Channel: Nimbus Art Belgrade
Date: 23/12/2020

Theorbo came to France in 1650s and remained until 1730s. It was considered desirable for accompanying vocal music at first, and afterwards for chamber music as well where it could replace the need for harpsichord or play in tandem with harpsichord and/or viola da gamba or bass viol. The part played by theorbo was improvised on the spot by reading from figured bass line. Unfortunately, there are no written examples which would tell us exactly how accompaniment was realized on theorbo. Although eight treatises were published during this period on the subject of basso continuo realization on theorbo, neither of them gives practical example of continuo realization on theorbo. A comment by Thomas Mace in 1676, bears witness to this as well: “The French (who were generally accounted Great Masters) seldom or never would prick their lessons as they played them, much less reveal anything (further than that of necessity they must) to the thorough understanding of the Art...” 
Robert de Visée was celebrated master of the guitar, theorbe, and probably viola da gamba, but his own publications contain only tabulature for the guitar. Guitar was a fashionable instrument amongst the nobility at court who were probably the perspective buyers of his publications. While the theorbo was an essential instrument whose art of playing was mastered by relatively smaller number of mainly professional musicians.
There are only three of four manuscripts preserved today with music for theorbo by Robert de Visée. Of those, manuscript by Jean-Étienne Vaudry de Saizenay is the most reliable one since Vaudry names Robert de Visée as his teacher. Vaudry was parliament member of Besancon and has probably traveled to Paris for his lessons with de Visée. The manuscript is written with great care and attention, with many corrections and additions in strive for greater precision. In the manuscript we find 66 pieces and 24 arrangements for theorbo, as well as 44 pieces for lute, by Robert de Visée. Among the arrangements for theorbo we find pieces by Lully, Marais, Couperin, Ballard and a number of popular airs and songs.
Three Christmas songs in the arrangement for theorbo are found only with a simple title: Noël. It seems that they were already so well known that they needed not a more precise title. Anonymous manuscript from the first half of 18th century (Reserve F844 National Library in Paris), contains their versions for the guitar where we can read their true titles:
Une jeune Pucelle; Je me suis levé & A la venue de Noël;



Теорба је стигла у француску око 1650. године и била је у употреби све до половине XVIII века. Сматрана је погодним и пожељним инструментом у вокалној музици, за пратњу гласа, и у камерној музици (могла је заменити чембало или свирати са чембалом и/или виолом да гамбом). Деоница која је свирана на теорби била је импровизована на лицу места читањем шифрованог баса. Нажалост не постоје писани примери који указују на који начин је реализована пратња на теорби (у овом периоду је објављено чак осам „водича“ за читање шифрованог баса на теорби, међутим они не садрже ни један практичан пример реализације пратње на инструменту). О томе сведочи и коментар Томаса Мејса из 1676. године: „Французи, које обично сматрамо Великим Мајсторима, ретко или никад не записују музичке примере онако како их свирају а још мање откривају било шта осим онога што сматрају апсолутно неопходним за разумевање уметности свирања“. 
Роберт Де Визе је био реномиран гитариста, теорбиста, чак и гамбиста, али збирке композиција које је објавио су у табулатури за гитару. Гитара је била популаран инструмент међу љубитаљима музике племићког порекла и међу „знатижељним аматерима“, који су били потенцијални купци ових збирки, док је теорба била изузетно цењен инструмент чије умеће свирања је било само за одабране, професионалне музичаре. 
Истражујући о животу и делу Роберта де Визеа наишао сам на рукопис Жан-Етјен Водри де Сеаизенеја из 1699. године, у коме наводи Де Визеа као свог учитеља на теорби. Водри је био члан парламента града Безансона и заљубљеник у уметност свирања на лаути и теорби. Рукопис је писан са великом пажњом, са много исправки и допуна, у очигледној тежњи да буде што прецизнији. Рукопис садржи 66 комада и 24 аранжмана за теорбу, као и 44 комада за лауту Роберта де Визеа (то је и једини извор Де Визеових комада за лауту). Међу аранжманима Де Визеа за теорбу су композиције и плесови Лилија, Мареа, Купрена, као и популарне арије и песме из народа.   
Три божићне песме, у аранжману за теорбу Роберта де Визеа, сам пронашао под заједничким називом Noël. Изгледа да су већ тада биле довољно познате да им није био потребан прецизнији наслов. Из анонимног рукописа (Reserve F844, Национална библиотека у Паризу) са почетка XVIII века (у коме налазим њихове верзије за гитару) откривам наслове ових песама: Une jeune Pucelle; Je me suis levé и A la venue de Noël.