Rahvusarhiiv/et_handwriting_recognition huggingface dataset:
kummalisemalt, nii, et isegi kaine mõistusega juhtu-
mist selgitada ei suuda. Näiteks on mõistusele
arusaamata, kuidas võib inimene end kahes isikus
näha, või kuidas võib keegi surnud isikut elusana
näha ja temaga koguni juttu vestelda. Säärased
õudsusslood on juba vanast ajast tuttavad. Ja eriti
keskajal tunti niisuguste juhtumiste ees suurt
rõõmus palju tähelegi, arvasid, ta on väsinud tee-
konnast, ei märganud ka tema kohmakat, eba-
määrast kõnelust.
"Oo, mingem rutem Džino juure," kihutas
Džilda, "võib-olla tuleb ta mulle vastu!“
„Ta on tulnud sulle vastu,“ vastas Beppo tasa,
"ärge rutake nii, signorina."
"Kuidas ei peaks ma ruttama?" naeris Džilda.
"Sa oled tema sõber ja ümmardaja, kas ka sina ei ru-
tanud, kui ta sind ootas?"
„Ärge rutake, signorina Džilda, teil on aega pal-
ju, väga palju. Ta on küll rutanud, et täita oma luba-
dust - saabuda persikute õitsemisajal. Teie peata õppima
kannatama, mitte rühkima," raske oli Beppol kõne-
leda.
"Mis jutt see siis on? Mis sa nii kogeled? Mis on
juhtunud Džinoga? On ta haavatud? Siis seda enam
peab koju ruttama. Ma ravitsen teda.- Näe, Andžolina,
et Džino täitis oma lubaduse: kui õitsevad persikud,
olen ma sinu juures!“
Peppo tahtis midagi ütelda ja asetus kindlalt
sõduri - seisandisse, ent äkki langes ta põlvedele ja
haarates Džilda käed, hakkas valjusti nutma, unus-
tades kõik oma kohustused ja viisakuse.
8. Jan. 1915
Cand. jur. J. Tõnissonile.
Et Teie haigete eest hoolitsete ja haawatute
kiiduwäärt. See on niisama sugune halastusetöö
kui põllumehel loomakaswatamine ehk sia
nuumamine. Täna suen ja silitan homme tapan
ära. – ja Teil on põhjus mõte õige: Inimeste
walu ja wiletsust wähendada... Aga – mina
ütlen õieti: igaüks neist sõjahädalistest kannatab
iseenese patu pärast! Jah, toesti! Nende oma
pimedus on neid surma hauda wajutanud. Se
rumal talupoeg, kes nüüd kuskil pool purustatud
liikmetega lameb on enne seda ühe kõige hirm-
sama wande annud: se on et tema ei luba, väe-
wõimu sõna kuuldes, ka oma wennale ega enese
sünnitajatele armu anda ja on sellega enese
terwe isiku kõighirmsamale tapamisele pühendanud.
Kuradlik halastamata on missugune nõudmine
olnud - metsik hull sellejärele ka lubamine!
Pöörasemat ristsusu õpetuse wastast punkiti
ei wõi terwest ühiselu "seaduse raamatute" kogust
leida kui sõjamehe wande andmise sõnadesisu.!..
Teie olete seaduse tundja, Herra Tõnisson, ja
mina olen küll igapäewane Eesti põllumees,
kes waewalt aastas kümmekond korda kirju-
tuse sule käte wõtab, aga praegune aeg oma
määratute wiltute vaadetega on waikse põllu
mehe üliwihale äritanud nõnda, et ma enam
ei suuda enese tundmusi oma teada jätma.
Sellepärast ütlen ma ka kogu selle halastuse
töö kohta et se kõik wiltune ja tühine on.
ja nüüd wõeti abi raha minult sääduse
pääle põhjentades ära? kuna minu
mees nii sama isamaa eest wäljas on
kui talu perenaesed, kelledel suured
päriskohad käes on ja ameti abiraha
saawad - minu mees aga kõigest 15 rub.
kuu palgaga walda peab teenima?
Kas ei saanud ma senist kroonu abiraha
juba sääduse wastaselt?
Kõigest sellest ei jaksa ma aru saada,
mille üle Teilt nõu ja abi palun.
Kõige auupakkumisega
Mehikoormas,
Meeta Zirnask
18.I.1916 s.
üle Räpina,
Meeksi, Piirioja.
hoida, ja kui teil selleks
jõudu peaks puuduma, oleme
ka teile abiks iga silmapilk,
õige julged, sest terwe sõja
wägi on uue walitsusega
ühinenud, olge julged et wõit
meie käes on sisemine waenlane
on langend nii peab ka
wälimine langema ja täielik
rahu tulema, selleks õnne soowides,
terwitades kõige austusega,
O. Treier. A. Wõsu. (Ilma adresita)
kirjutud 12mal märtsil 1917 astal.
J. Õunapu
Kas lubada tänawakelgutamist.
Praegu on Tartus vilunud kelguta-
jate jaoks päris hästi korda seatud
"Ülewi" kelgumägi, mis enam kui poo-
lekilomeetrilist sõitu wõimaldab. Igatahes
on see üks parematest kelgumägedest ter-
wes Eestis ja kelgutajad peaks seda rohkel
arwul kasutama.
Puudub aga mudilaste liumägi,
mille puudus iseäranis tuntawaks
saab koolitöö puhuks linnakogunud
laste seas. On kawatsetud wähemkäi-
neile
dawatel tänawatel kelgutamist awada,
kuid seni ei ole selleks otsekohest luba
weel antud ehk küll mitmelt poolt
selle kasuks on räägitud.
Hiljuti meie lehe weergudel awalda-
tud "kannataja" wastuwäide tänawakel-
gutamisele ei wääri tõsisemat tähele-
panu, sest "kannataja" poolt ettetoo-
dud wäiksemad õnnetusjuhtumised olid
ette tulnud kõnniteel kelgutamisel.
Kuid kõnniteel kelgutamist ei ole
kellegil meele tulnud soowitada ehk
paluda, waid kõik see aeg on täna-
wa kelgutamisest rääkides arwatud sel-
le all keset tänäwat liuglemist.
kurwad sest kelle walu on kui
ema südame walu oma laste pärast
aga meid rõmustab Jumala sõnna
Kes meid juhatab mis inimeste käes
wõimata seda wõib Jumal teha ja
on käskinud hüä mind appi
ahastuse pääwal siin tahan ma sind
sest wälja kiskuta ja meie Õnnistegia
ütses oma jungritele ärge olge kurwad
paluge Jumalad ja tõutas et mis
teie ial Issalt palute minu
nimel seda anab tema teile paluge
et teie wõite röösad olla ja ütles
tänini ei ole teie weel mitte palund
paluge siis piab leile antama sest
kes ial palub se saab aga mis ütleb
tema nüd meie kohta sest mille tuleb
sõna meele mis ütleb naesed on pattu
ukatus ja tema pärast sureme kõik
seda rasked südame walu mis tunnewad
nüd emate südamed et just nente
eneste süi läks langeb nüd meste
sugu et meie ka oleme palwet teinud
guseid kalduvusi ette näha seda "auväärisust"
palest palge. Päris kainetest inimestest on teada,
kuis nad kuradeid olla näinud ja isegi kõnelenud.
Keegi Raela sulane K., kes muuseas veidi nõrga-
meelne, kaebas 1921.a. suvel, et tema enam elada
ei saavat, sest kuradid ei anna kuidagi hingerahu.
Teised pidasid asja naerusks ja pilkasid meest
päälegi. Ühel ööl aga jooksis sulane peremehe
juure ja kõneles, et kurat teda taga ajanud. Järel-
vaatamisel ei olnud muidugi midagi näha. Teisel
ööl jäi peremees sulase lähedale valvele. Öösel kuul-
nudki kuidas sulane kellegiga kõnelnud. Võõras
vastanud õige jämedal bassihäälel, kuid sõnadest ei
ole peremees aru saanud. Kui ta sulase juure läi-
nud, olnud võõras kadunud. Samal suvel aga
poos K. end lakka.
Kuna säärased lood kergesti närvirikkust
võivad juhtuda, on juba raskem mõista, kuis võib
inimesel surmaga kokkupuutumisi ja isegi kõne-
lusi olla. Nii kõneldakse Kauksi parunist, kui-
ühest
das ta enne surma igal ööl ammusurnud ema-
ga kõnelenud. Hommikul olnud parun kui haige
ja kartund nagu teisi inimesi. Ema külasta-
mine alanud kesksuvel ja kestnud sügiseni. Sügi-
sel hakanud parun koguni surmaial kabelis
(Lohusuus) emaga kõnelema käima. Ühel ööl jäänud
mõisamehed valvama, et parun ära jooksta ei saaks.
Kuid arusmamatul kombel kadunud parun keskööl.
Samal ööl aga leidnud keegi Lohusuu mees paru-
ni kabelist. Mees läinud külast abi tooma, kuid
vahepeal oli parun ära kadunud. Inimesed aga
Kõndides peab püidma mitte
midagi mõtelda,-waata nagu
maha wõetud puude peale
loodus ise. Pühadeks kattis
nemad walge waibaga
kinni, Walwel olime täna
kahe kordselt,- arwatawaste
segab tema ehk meie pühisi,
kraawide juures on meil ka
koopad, mis pealt kaetud
on, kuhu puhkama lähemas,
kui wahi kord möödas ja
kuhu suuretüki tule eest
warju poeme. Siia tõin mina
Jõulukuuse, panime Teie
piparkoogid ja biskwiidid
külge ja wõtsime Jõuluid
päris lõbusaste kuulide all
wastu. Käisiwad meid
roodu ja bataljoni komanderid
terwitama tullin." "Liigutatud
tundmuses ja põlwile langedes, hüiame!
isamaa eest wõideldes. Elagu õnnes wene-
maa ja rahwas, elagu õnnes kallis kodumaa,
sinu pojad ja tütred. „ärka üles sa unest
Wanemuine, ja lase kuulda oma kandle
keeltelt wabaduse laulu wiit, et kodumaa
poojad ja tütred wõiksid kord rõemsad olla
ja omad palged kuiwatata mis on märjad,
walusatest pisaradest, ja sütiteda omad
südame haawad, mis saatuse möök on
rajunud. - Teatan oma armsade wane-
madele wennadele ja õdedele ja kõigile
sugulastele ja tuttawadele ja kõigele kodu-
maalastele, kuidas meie uue riigigi riigi-
walitsuse wanned wastu wõtsime ja waba-
duse päewa pühitsesime
et seal
uue riigiwalitsusele truutust wanduda.
Pühas! ja liigutatud tundmuses astusime
tähendatud koha poole. Nattukene eemal
Teisel süngel päeval
Maapinnale loss ja kuningtar:
Kuningtar siis kujub
Uue päeva kangaid:
Kude - piksejoad, lõimed - vikerkaarsed.
Uue päeva ehted,
Päikse kuldne kate
Soojalt ümbritsevad kõiki valulapsi.
K. Abeni tõlge
Kantasse ette.
Vihttoli
Homikul tõuseb päikene täielikus
kewade ilus ilm on selge ja soe
keegi ei aima et juba järgmine silma
pilk nii paljude elu lõpetab. Õhku
wapustawa mürinaga hakawad
mõlema poolsed suur tüki patareid
mürisema nendega ühinewad kuuli
pildujad ja püssid wõitlus on käimas
surm käib ridades ja kostawad
haawatute oigamised. paari tunnilise
wõitluse järele on Saksa peale tungi-
mine tagasi löödud ja maa nende
surnu kehadega üle külwatud.
Öösel tulewad uued jõud meie
asemele ja meie läheme ligi olewasse
külasse puhkusele. peseme saunas mis
ajutuseks sisse seatud endid puhtaks
ja saame pühade kingitusi. Saia võid
mune worsti liha tubakud paberossi
theed suhkurt mune ja ka pesu ja
17. April 1914
Henrik Adamson
Mustwee, Raja küla,
Wäga austatud "Postimehe" toimetus!
Siin ümberkaudu mõisates (Tormas,
Roelas, Terakweres ja mujal) Saksa
töölisi ja asunikka ei ole ja ei ole ka
nende muretsemise kawatsustest mida-
gi kuulda olnud. Saksa töölisi olewat,
nagu ma kuulsin, Kiwijärwe mõisas
(siit umbes 15 wersta), kuhu neid ammu
ühest Wolga äärsest Saksa asundusest olla
tellitud. Ehk küll nende palgaltingimised
wõrdlemisi hulga paremad olnud, kui Eesti
tööliste omad, olnud nende elujärg siisgi
wilets, nii et paljud nende endisesse
elukohta tagasi pöörnud. Muist aga jää-
nud pidama ja elawat praegu Kiwi-
järwel. Wälispidi olewat nad nii mõnda-
gi eestlastelt omandanud ja kõnelewat
Ääwitage see laul oma
raamatutest siis äwitame
ka meie nende wõimu.
Siis saab rahu põlw ka
ma peal ja taeva all
olema.
Pöörake see ringi ja
Laulge selle asemel meie
riigi laulu. – –
Seda paluwad teie omaksed
Siin võitluse wäljalt,
kes tahawad äwitada kõiki
nende wõimu. Ja palume ärge
laulge au kitus laulu.
Sõjawäest "Eestlased."
jõudis ainult mäe otsa
aga kohe hakkasiwad tõised
segama, wiskasiwad püssid
maha, andsiwad wangi
muist paniwad jooksu
Wõtsime üle 5000de mehe
wangi. Kuuli pildujad antsid
neile tuld järele, jäi kohe kord
maha, nüüd on jooksu kraawid
surnuid täis, matmise aega
põle olnud, öösel ole nagu
tõises ilmas,
Jõulu ööse oli meie roodu kord
ees. wahil olles, ilm oli ilus
loodus kattis laupäewa homiku
juba surnu kehad walge
waibaga kinni,
tegime paari Eestlasega mis
weel järele jäenud siia kraawi
Jõulupuu, päris waimustud
wad küsimised: Kelle arutada need b. jääwad? Kes ja mis
nõuab ehk sunnib nende asutamist? Mis on asutamise
siht? Kui Tartu ja Tallinna wahel juba mitmed koosole-
kud on ettewõtte pärast ära peetud, kas on teistes
linnades ka nõupidamisi olnud? Kui asja ajakirjan-
janduses ei saa kõne alla wõtta, miks ei ole siis
asjast ka Narwa poole kudagi selgemaid ja
kindlamaid teateid saadetud? Meie ei tea muust,
kui et Wene konserwatorid "süüdistawad", aga nemad
süüdistawad eestlasi ka selles, et eestlased ei mõtle
maalt, kui waenlane peaks liginema, "wiimiseni"
wälja kolida, - nende süüdistustel ei ole otsa ega
määra. Mina arwan, kes eestasi weel nüüd "sunnib" b.
asutama, mitte õigel ega heal teel ei ole. See sundmus
nõuab eestlaste poolt suurt takti, mis mitte ainult
praegusesse silmapilgusse ei puutu, waid ka minewi-
kusse ja pea-asi - tulewikusse. Kes on tulewiku prohwet?
korteritähed ja muusika saatel läksime linna.
Vaksalis kuulsin, et õpetaja Grohmann, kes
pidi üldjuhataja olema, end ammetist lahti olla
võtnud ja siis olla asemele valitud kuulus kom-
ponist Kappel. Mitmed meist olid selle muu-
datuse üle päris rõõmsad, sest taheti ometi
lähemalt seda suurt muusikameest tundma õppida.
Üks mu kaaslane kõneles, et ta olla kord Peterburis
Kappelit kohanud ja temaga tuttavaks saanud. Tei-
sed aga ei olnud seda suurt laulumeest veel näi-
nudki. Teistest juhtidest öeldi olevat Wirkhaus.
Kõnesid lubanud pidada Hurt, Kallas ja teised.
Nii sii saab kord neid suuri mehi oma silmaga näha.
Imestama pani, kuidas Tallinn end on ehtinud.
Pea iga maja oli toredas lipu ja pärgade ehtes, nii,
et vana armsat Tallinnat ei tahtnud esialgul nagu
tundagi. Vist võidab nüüd see linn kõikide eestlaste
südamed! Siin on ju vana muistse Lindanisa künkad
ja kaljud, siin peeti kord paljude aastate eest ki-
bedat heitlust vabaduse eest. Kuid nüüd, mil läbi
valu ja hädaaja siia tornid ja toredad majad kerki-
nud, mil nende müüride vahel hoopis ilusam
vabadus tõusta ähvardab, nüüd peetakse siin eesti
suurt laulupidu. Küllap Kalevgi, keda aastasa-
du juba rõhunud raske kalmuküngas, millel eest-
laste ahelad kord valjemalt, kord tasemalt helisenud
küllap ta nüüd palju vabamalt ja kergemalt selle
raske kalju all puhkab...
Hilja õhtul jalutasime laulupeo platsi poole.
Sai rännata tükk teed, kuni Kadriorus ühel heinamaal
platsi üles leidsime. Ka siin on palju ehitatud ja ehitud.
Vaatlesime siin seda suurust ja avarust, kus varsti
vägev laul Loojale kiituseks taeva poole tõuseb.
Kesknädala, 11. juuni hommikul kella 7 ajal
läksime vaksali pidulisi vastu võtma. Siin olid
letavad veel oma sünnimaad Persiat ja neid hüü-
takse perslannadeks, persikuiks; nende jaoks on soe
maa Itaalia veel külm, ja kui nad värisevad märtsituu-
le ning vihma ja lume käes, siis lämmistuvad nad
vaid mõeldes oma sünnimaale. Pole ju ka teisil ole-
vusil muud tröösti, kui mõtted kaugest, mahajäe-
tust.
Itaalia tütarlapsed kohtlevad neid kui armsaid
külalisi. Ühes persikutega on teine kaasmaalane Per-
siast - majoraan, mida kututakse itaalia keeli
"Persia´ks". Ent persikuil pole midagi ühist majoraa-
nidega: nad tunnevad end itaallannadena; nad oska-
vad eralduda kui "persica spiccacia", eht persikud,
teisist.
„Mine, jookse vaata, kui suured on juba persiku-
te pungad! Nad kasvavad sääl aias nii aeglaselt,“ üt-
les Džilda.
"Teil toas õitsevad küll juba kameeliad, - mitte
asjatult ei soenda te neid oma hingehõnguga.
Armastuses puhkeb kõik ruttu; alles äsja oli Džino
jonnas, lõbus poisu ning kuidas arenes äkki kau-
nimaks, mehisemaks noormeheks, millist pole terves
Tičinas.“
9 Weebruaril 1917 aast.
saadud: 17 FEB.1917
Postimehe tallitus ?
Palume teid nii lahke olla ja
Kui teil seda wõimalk on meie
ridadele ruumi anda.
Teid sügawat paljad eesti sõjame-
hed?
Terwitame tule liinild
kodumaalaisid, wanemaid
wendased, õdesid, sugulaisi, sõbru
ja ka eesti neuisid ja soowime
kõigile uuel aastal uut õnne
Johanes Woltri Aaslawald
Karl Lellep., Tartust
korra, siis ikka hoop ja tühi koht, hoop ja tühi koht.
Ja rahwas möirgas kui loomaaias. Nende center sai
ühe tulise puusa pidi. Hoop oli tuline, millist harva
pendlilöögilgi näha saab. Noh, see mees siis visati
hospidali ja mäng läks edasi. Kuramused tahtsid
vägise meie mehi hakata läbi kolkima..."
"No siis tõmbas meie värawavaht pussi ja
näitas, kuidas ta Amsterdamis prantslasi koolitas."
"Aga tagajärg?“
"Tagajärg? Seitse surnut, kõik haavatud,
pääle meie backi."
"Ei, aga väravate vahekord või nii...?"
"Mis? Wärawad? Neid ei jäänud üldse järele."
"... see on ikka, et pall... palli kohta tahak-
sin ma teada..."
aega oli sellega jännata
Tants ja orkester.
Vana aeg. Pimeda metsall loidab tuli. Puievahel on
väike haljas rohuplats, seal lüüakse tantsu.
Keskel istub vanamees ja helistab kannelt nagu Wane-
muine. Ja neiud ja peiud keerutavad tantsu. tantsu
kaugel ürgkodus - Wolga kaldail. Helid kostawad
läbi lepiku ja ajuwad kaugele üle jõgede.
Kesk aeg. Hiilgaw ballisaal Kuno von Rittersburgi lossis
daam ja kavaleer libisevad aeglaselt üle
sileda parketi. Hõljutakse aeglaselt, romanti-
liselt. Orkester mängib unistavaid valsse. Mahedad
helid suigutavad vanapiiga, lõketavad paarikeste
südamed ja toovad tuska vananevaisse abielupaari-
desse. Temake suleb silmad ja langetab pää tema
õlale. Unelmis sosistatakse armastusest. Ja orkestri
häältesse segunevad õnnelikud ohked.
ära saadmiseks waenlast meie
saadma ilmunud.
Meie pikk sõjawaeline rong jõudis
kes ööks Tappa, kus meie kaunis
pikkale rongile weel 9. waguni
et ühiselt ära määradud kohale wiia
Tunilise Tappal seist hakas pikk
sõjameeste rong ussi käigu edasi
wenima nii et, 9. jaanuaril lõnaks
kell ühe ajal Narwa linna jõudsime
anti iga mehele 52 kop. söögi raha
Et rong 3/4 tundi seisis käidi-
koske waadamas suurem osa ostes
omale mõndsugust söögikraami
linnast, kultus teine kella löömine
ja wagunise komangu käsk mis
kõkk ruttu ja ilma suurema ruselema
sündis. Liigus rong kõlas laul ja
müürisemwd urra narwalastele.
nii jõudis meie rong haglases
käegus oma wiimasese jaama.
teel, 10, werst, wiimasest jaamast
Kuningtar.
V a
Rainis.
Tollel süngel päeval
Veriojad jooksid:
Maasse vajus loss ja kuningtar... a
Kaunis kuningtar V a
Istub allmaa lossin,
Istub, ketrab kuussada ju aastat.
Seinad - merivaigust,
Põrand - haljast vasest,
Pärlmutrist lagi, talad - terassinkjad;
Kaunil kuningtaril
Vokk kui kõu valju,
/ silp puudub
Kalliskivest värten, lõng - kui piksejuga;
Istub kuldsel toolil,
Silmin valuläige,
Istub, ketrab; jalge een must peni.
V mõõt?
Aegajalt must peni
Uriseb, pääd tõstab,
Kaugel päälmaa verilõhna tunden.-
41 39
Jaan Nõo Tartumaalt. Põrutatud
Johann Kinnas Pärnumalt, Haawatud
Kristjaan Kartau Pärnumaalt, Põrutatud
Moskwas.
24/IX-16.
Saadud: 29 okt. 1916
wõimaliku leiate olema,
kodumaalastele, Teie auuwäärt
ajalehe weergudel, mõned
sõnakesed terwitusi awaldata.
Terwitawad, peale saadud
haawade paranemist, teist
korda sõjawäljal wiibiwad
Kaartiwäe Grenaderi- ratsawäe
polgu 1se kiiti eskadroni
3- me svoodu Eestlased, - kõiki
kodumaal viibivaid sugulaisi
ja sõpru, suguvendasi ja
Eesti õrnemat-sugu, kellega
meie ka, kui seda nende lahkus
lubab, - kirjavahetusesse
sooviksime astuda:
41. 36
palun waatake sinna, kas ei
ehk leia mõnda head ning
paha patsillust ahju juurest
ära-ajada.
Lagedi Mõisas Hans Amandus
26 Märtsil 1915
Palun sata powi numerd
Elu 1908 asdaks aka kui
wõimalik sis Tetsemri kuu
ses ära sata siis ei iä
meie telimeseka hilaks.
Minu Adres
- 17 -
Biern. Olgu ka siis pooleks! - Minule raha, sinule
kott.
Lipst. Aga ma hoian kõik raha omas kotis,
nii olen ma nõus.
Biern. Kasi sängist eemalle! Ma tõstan koti
Lipst. Tõsta ju, tõsta! (Võtab padja, harutab lahti,
leiab säält midagi ja pistab enesele tasku.)
Biern (paneb koti põrandale ja kombib). Mis
sa nuhid sääl tolles padjas? Kas sa ainult
enesele midagi tasku ei pistnud?
Lipst. Mitte midagi; vaata ise.
Biern (otsib taskud läbi). Mis siis see on?
Lipst. Toosama tubakukott.
Biern. Anna ka see siia. (Kumbki pöörab omale
poole. Lipst tõmbab rahakotikese välja, Biern leiab
ka tubakukotis raha. Mõlemad naeratavad.)
Lipst (pöörab tagasi). Mis sa naerad! Ah sina,
ihnuskoi, kõrilõikaja! Vist on ka tubaku-
kotis raha olnud! Anna mulle tagasi
mu raha!
Terwitame kotumaalasi sugulasi
sõpru wanemaid wendi ja õtesid
ja kallid kotuma neitusi.
kirjutage ja saatke ajalehti
Lubage ruumi armas
Postimehe talitus
Saadud 24.JAN.1917 a Tartus
soowi waldaja A. Koher
Waenu wäljald.
tallitus
Palus teid alandlikult
et minult järgmise
sõnagesed lehte oleks
trükind. aupaklikult
eesti sõja mees. -
Jurjewis lahkutes, ja
jälle, tegewase sõja
wäke sõites Jättan
kodumaalt armsaid
wanemaid wenda, õted
sugulasi ja kõike Eeesti
Sõja wäljalt 6 weebr.
Talitus saadud  11 FER. 1917
Palume Teid omas
lehes järgmiste
ridadele ruumi lubada
Sõjawäljal 12ne eraldi
sapööri roodu
eestlased. Terwitame
wanemad, sugulasi
sobru ja tutawaid
ja iseäranis eesti.
neidusi ja palume
neiusid ajalehti
ja raamatuid saata
tus! Teadustan langenud eesti poja üle
Wana Otepä wallast wõtawad
sellest sõjast praega wiis wenda
osa, kuna kuues wend langenud
on, nende nimi on Raudsep.
tema wennd Karl Raudsep
kes teist korrda peale hawamist
ja terweks saamist punase
ristina, lahingu wäljale läks
kirjutap õnne kombel oma wenna
puhe-paiga üles leidmisest järgmiselt
ja oma sõidust:
Meie hakasime R. jaamast
25 oktobril jala tulema, ja saime
kohe teada et meid maanded
mööda L. linna saadetas ja sealt
maha.
Ka kirikud ei jäänud puutumata:
näed kirikuid, millel aknad puruks ja mille
külgesid pommid on purustanud. Koda,
kus usklikud inimesed oma suurele Juma-
lale tänuohwrid wiisid, koda, mis nii wäga
paljudele madalmaalastele pühamaks paigaks,
kus nende hing eluwõitlustes kergitust sai -
seesinane koda sai paljudel kordadel purus-
tamise märgilauaks...
Kewadene päike, mis kõik looduse
uuele elule äratab, rändab üle Poolamaa
põldude. Kewade mahedad tuulewood kai-
sutawad muremaa lapsi, paitab ja silitab
nende palgeid, nende murest ja walust kokku-
kistud nägusid. Ja linnud laulawad walguse-
hümnust suurele olemisele.
Aga selles tärkawas looduses müri-
sewad ägedasti suurtükid, ragisewad kuu-
lipildujad ja töötawad püssid surma ja
häwitust laiale külwates.
Seisame suurte wõitluste läwel jällegi:
neitusid Jumalaga
Küll saaksin ma
tänama kui mõni
Eeesti neiu minuga
oleks kirja wahe tust
teind järgmise adresi
all,
10 18/30
Narwas, 20 apr. 1916 a.
W. a. hr. Tõnisson! Vastatud:
Saadud: 21 APR. 1916
Minul oli ikka see arwamine ja lootus, et Teie
Eesti bataljonde asutamise poolt praegusel ajal ei wõi
olla. Seda otsustasin ka "Postimehe" järele. Et Tallin-
na lehtedes b. kohta sõnagi ei leidnud, kirjutasin
ma "Päewalehele" awaldamiseks kirja, milles b. astamise
wastu rääkisin. Nüüd teatatakse sealt poolt,
et minu kirjaga rahul oldawat, ainult mõnes
üksikus asjas arwatawat teisiti, - kiri on juba
ladud olnud, jäänud aga pärast koosolekut
12 skp. seisma. Minu kiri oli wastuseks Wene
konserwatorite süüdistuste peale, miks ei asutawat
ka eestlased oma b., nagu lätlased seda teinud
Ja oma kirja kirjutamise juures ei teadnudgi ma
Seda silmas pidada, mis Tartu ja Tallinna wahel
b. asutamise asjus ees on olnud ehk teoksil on,
Nagu näha ei suuda ka läti kunstnikud üksteisest
aru saada ja ühineda.
Kuna kunstnikkude ühingusse kuuluvad kunstni-
kud on juba enam-vähem väljakujunenud, asuvad
"Rohelise varese" nooremad jõud alles otsimise aja-
järgus, mis nad on alistunud ka kõige enam
moodsate voolude mõjudele.
Läti kunsti arenemist ei näidanud see näitus
küll kuigi kujukalt.
Läti kirjanikkude päev oli pühapäeval kella 10-1
Läti Rahvuslises teatris. Korraldajaks oli "Läti kirja-
nikkude ja ajakirjanikkude kutseühing." Siin esinesid
oma töödega umbes kakskümmend kirjanikku.
Algul oli kolm lühikest referaati: Ed. Virsa refereeris
läti lüürikast 1925a., J. Akurater - läti näitekirjan-
dusest paaril viimasel aastal ja L. Laicens - läti uue-
mast romaani- ja jutukirjandusest. Viimane ütleb, et
läti kirjandus on ühe jalaga moodsas Euroopas, teise
jalaga aga veel möödunud aastasaja kaheksaküm-
netes aastates. Tema kõnest käib läbi mõte, et kir-
janikud peavad süvenema tänapäeva probleemidesse.
Ei pea ainult kujutama, unistama, vaid tuleb oma
W.a.
24. April 1914
Wastuseks Teie kirja peale on minul
auu teadustada, et lähemas ümbruskon-
nas, s. o. Lustiwere-Kaliküla ja Kaawere mõisades
Saksa kolonistisid ega töölisi weel ei ole ja
sellesarnatseid kawatsusi ka kuulda ei ole
olnud. Kuid kaugemates mõisades:
Wõisiku Imawere, Kurrista, Jõgewa, Pakaste,
Saduküla j.n.e. töötawad nad juba
kauemat aega, mille kohta mull kahjaks
kindlad arwud puuduwad, mida
aga aja jooksul koguda loodan
Lustiwere 21 aprillil
R. Miller.
ja palume nenteld
kirjasid saada.
Ernst Oraw. Tartumaald
Johannes Manguson
Pärnumaald.
Ruhtolf Rehepap
Haapsalosd
Johannes Wehltd
Rakkweresd.
Meie aadres
18 34
saadame pühad söögi poolest päris
koduselt mööda. Anded on rohkem
Petrogradist kodu maalt ei ole meie
saand sest oleme üksikult üle kodu
maa nurga siin Gaarde polgus.
Praegu oleme puhkusel ja 25mal märtsil
astume uueste liini peale.
Teatame kodu rahwale sugulastel
sõpradele ja tuttawatele et oleme
terwed ja meele olu on hea
Soowime Kallile kodu maale Rõõmsaid
ja karskeid Üles tõusmise pühi
ja palume Eesti seltskonda mõned
aja lehed saata et kodu maa
sündmustest midagi kuulda kui
see Teile raskeks ei lähe. Südamlikult
terwitame kõiki kodu rahwast siit
waenu wäljalt wast mõnigi meie
seast jõuab tagasi omaksete juure
kui elu päewi peale lahingud weel on
II 9
Saadud: 10. APR.1917
Terwitus Kroonlinnast.
Pisike salkkond meremehi purjetawad omad
parimad süda soowid wahwa "Eestile", kindlasti
lootma jäädes, et armas Eesti kannel hõbehealel
saab wabaduse wõitjadele tänu ja kiitust kaasa
laulma, nendele rammu ja julgust juure lisama.
Üks meel, üks tee, truudus ja wäsimatus ärgu
lahkugu Teist mitte, waba autonomia loomisel,
kuni meid wangistaw, tige Romanowiide känd
saab hääwitatud.
Kroonlinn wabastas ennast üheksa tunni
jooksul ja kümmendamal tunnil (1 märts), terwi-
tasime rõõmu hüüdega punast lippu, mis
laewa mästisid ja kindluse wallisid ehti-
siwad. Linna elanikud liikumises osa ei wõtnud,
waid ainult alamwäelised, kes kindlal sammul
hurra hüüdega ammu igatsetud eesmärgile
jõudsid. Linna elu on korras.
Kallid Kalewite pojad, kaunid Taara
tütred, armsad wäeteenijad ja wennad!
Kallis wabaduse kiir paistab; uhkelt lehwib
õhus punane wõidu lipp, - jäägi truuks
tööliste parwele ja aidake alatut rasket
tööd kaasa wabaduse eest wõideldes!
Kadugu wägiwald ja ülekohus!
Waprasti walwades, tööliste parwele truuks
jäädes ja wabadusega terwitades
eesti meremeeste salkkond.
19 18/III 17a.
K. Sollmann.
Wäga auust. "Postimehe" toimetus!
Salkkonna nimel, palun need paar sõna, oma
lugupeetud lehte trükida.
N Alewist sel 17 Martsili 1915.
Herra Tõnnisson siin terwitame
teie läbikõiki Kodumaalsugulasi ja
pühi Kallil kodumaa pinnal Meie
Kui priitahtlised weowoorimehed
peame need pühad wõersil pühitsema
Saatus on meid oma perekonnte
de. Keskelld wõersile kutsunud -
ja on praga teatmada milal saame
omakseid näha ja. käega terwitada
Tunneme ennast raskest pettetud
olema oleme ka tõest Walla orjad
seda ei saa keegi salata se palk on
nii odaw, kulub siin selle pikka
kuu aeaga kokku oidmise teel prii
söögi kõrwale ära ja seda wiisi jääwad
kodumal wiibiwad perekonnad
otse nälga: sellest kodu saata ei
saa Ja tõest peaks wallad sellele abi
mõisates. - Puka, Kuigatsi ja Uni-
küla mõisatest ma lähemalt ei tea:
on mu elukohast kaugel; wast teatab
Teile neist mõni sealpool elaw isik;
nagu ma kuulnud olen, olla Kui-
gatsis moonakaid sakslasi. -
Sangastes,
4. mail. 1914. K. Martinson
Saadud: 6 MAI 1914
Kudas meeleolu koerus on?
Kudas sakste peksa saamine
kadakate peale mõjus? Kas
Müller pole weel oma suure-
tükiga Willemile appi läinud
saame siin wahel mõned
aja lehed, kus tõrwatakse Mõis-
nikuid mis hirmus.
Kudas pidudega lugu läheb
Kas teete ka teie mõne wõi
lõhuwad pritsimehed üksina?
Kuulsin et olla maja jälle
latsaretist ümber muutetud,
Meie oleme praegu Niida jõe
koobastes 8mal dets oli siin
oli ta igalpool nii - meie ei tea.
Terwitades 13da sanitari salga
eestlased Austria sõjawälja
eesliinil -
wabatahtlane Israel Anton, Wiljandimaalt
wabatahtlane Müleberg Paul, Wiljandist
ratnik Kruuse Carl, Tartumaalt,
ratnik Pärn Woldemar, Põltsamaalt,
weltweebel Linde Johannes, Rakwerest.
tagawarawäel. Magnus Jakob, Pärnust.
wabatahtl. Kill Juhan, Wiljandist
w. unter-ofits Raudsepp Carl, Tartust,
w. unt-ofits. Käer Alexander, Tartumaalt,
tagawaraw. Peerand, Gustav, Wõrumaalt
wabatahtlane Timson Jaan, Wiljandimaalt
wabatahtl. Kauber Jaan, Wiljandist,
n. unt-ofits. Innum Ado, Paidest
n.unt-ofits. Ari Jaan, Põltsamaalt.
peentundlikkust, peent maitset iludusest; kunstiline
kultuur tähendab rikkalikku hingelist võimet tun-
da ja arusaada elu.
Ka esteetilisel kultuuril võib olla oma tähtsus.
Mulle paistab, et inimenel, kel väga peen iluduse-
tunne, omab üldse hää maitse õigete vahekordade,
harmoonia, kokkukõla jne. üle; tema estetism ei luba
temal puutuda millegi musta, inetu külge, hoiab
dest. Nii siin võib estetism tõsta üldse seesmist elu
järjelikult
ja nii siin võib omada ka suure eetilise väärtuse.
Kuid estetismis, eriti liialdatud estetismis peitub
ka teatav hädaoht. Esteet, kes orgaaniliselt ei kan-
nata midagi inetud, põgeneb ka elus kõigest, mis
väliselt pole ilus: ta ei või näha vaesust, haigust,
üldse kõiki nii nimetatud elu varjukülgi. Ta ei või,
nagu me seda näit. Oscar Vilde romaanide kange-
laste juures näeme, isegi inetut inimest näha, ei taha
Lord Henri (Dorian Grei näopilt) päätab, et
ainuke ja kõrgem inimese voorus olla iludus, suu-
oli suurejooneline ja akustiliselt õnnestunud.
Esimese päeva eeskava esimene osa koosnes vaimuli-
kest laulest. Siin oli pisarateni mõjuv ja sügav-
religiöösselt läbituntud eriti Melngaili "Meie isa" ja
A. Kalnini "Taaveti laul." Ilmaliku osa laulest said
sel päeval tormilise poolehoiu osaliseks A. Kalni-
ni jõuline "Läti hümn", mis komponeeritud Pluh-
doni jõulisele ja isamaalisele tekstile. Kiiduavaldu-
sed ei tahtnud raugeda. Laul korrati. Autor sai vää-
rilise tähelepanu osaliseks. See tormiline vaimustus
tunnistas, et lätlastel on veel terve isamaa tunne.
Samuti kutsus üldise vaimustuse esile J. Vihtoli "Beve-
reni laulik", mida lauldi ka veel teisel ja kolman-
dal päeval. Lõppes esimese päeva eeskava Viegneri
harmoniseeritud hõljuvate Liigo lauludega.
Teise päeva eeskavast meeldis J. Sahliti "Peeker
surnude saarel" ja pisarateni lihtne, ent lõpmata
kaunis rahvalaul "Puhu, tuuleke"
Kolmanda päeva kontsert algas kolmekordse Läti ja
Soome hümnidega: kontserdil viibib Soome president.
Eeskavas mitmed laulud korduvad. Ettekandes tundub
kohati väsimust.
Palurne austatud
postimehe toemtajad
südamest meie palwed
wastu wõtta ja meie
soowi täida
Mis kasu on meil sellest, et nüüd terwe linn
kaitseliidus on ja nii pea kui peaks pööre
ehk häda olema, rohkem pooled meie wastased
on. Ega mitte rohke arwuline meeste kari
mööda andew pole, waid tarwis oleks walida
kõige paremad terwed ja tublid mehed wälja
ja kui niisuguseid meil linnas leiduks 500-600
meheni, siis aitaks neist kül. Siis ei olda Liidu-
ülemaga herra Mölleriga sugugi rahul üteldaks
Kometijant jäägu oma ameti pääle. Ühe
sõnaga temal pole mitte autoriteeti. Tema
asemele soowitakse sõjawäelast, selle pärast
palume tungiwalt Teid, kui isamaa palawamad
armastajat enne kui aeg weel hilja pole
puhastuse tööd igal pool ette wõtta ja siis
läheb meil korda oma kallist Eesti riiki lua
Tähentus Eesti Rahva Museum
Rühma ülemad on noored poisikesed kes sinna
määratud on selle pärast et aga ajapikendust
saada, kunas nende aset täita aga wõiwad
wilunud sõjawäelased, kes teenistusest terwise
poolest wabastatud on
Üks kaitseliitlane
Kas kuulutus?
23 27
Saadud: 14 MAI 1916
tooimetaja
Palun lahged ruumi omas lehes
Soowin oma koha perantajad sele
põhjusel tahan abieluse heida
olenn peri Võru kreisist elan
Petrokradi kub. Oduwa kreisisd
oma kohapääl pered ei ole ketagi
muud kui Wana isa ja ema esi
olen 23 astad wana olen praegu
Tekewas Sõa waes neiu kes oskab
taalu tööd Teatagu kirjalikult
24 FEB.1917
90 83
tallistus, palun Teid
jäärkmiste ridadele
omas lehe lahkesde
ruumi leida!
Petrogradist lahkutes ja
kolmand korda sõja
wäljale minnes.
jättame oma armsaid
wanemaid õdesid
wentasid tutawad sõbru
ja Sinisilmalisi
Neitusid lahkelt
Jumalaga
August Pettulai Tartust
Hugo Anton Mustwest
Juhanes Kurlin Petrogradist
Josiw Suwinõmm
Tartust.
Johannes Martins
Paidest
Karl Rõõmusar
W. Wändrast
Wast.
Wälistel põhjustel on
meil raske sarnaseid kirju
waldada, mispärast nad
kõrwale jääma peawad K. R.
tagasi ja siis haggasid suured tükkid
tult andma ja see gesdis hommiguni
ja hommgu jäi gõik waale ja meie
haawadut ja 8 8 surma aga sakslane
sai suure kahju pääle 200 mehe
wõtsime wangi ja 100 meesd sai
surma ligi 200 saad meesd
sai haawade ja saagiks saime
meie 3 suurdtükki 2 kulipiltujad
patronni gaste ja suuretükki
lasgmise moona ja sellega lõppes
meie lahing ja jaani päewa lauba
tulime esimesesd liinisd ära metsa
goobatesse puhgusele ja siis
läheme jälle warsdi tagasi esimesde
tule liinile ja see lahing oli mul
5eslahahing kirjudatut 25 juunil
poola maal
Peeter Kõll.1915
astal
112/161. 136
Saadud: 25 OKT.1916
Austatud Postimehe tallitus
palun järgmiste ritadele teie
austatud lehes ruumi lubada
Terwitame sugulaisi, sõpru
ja tudawaid iseäranis Esti
neidusi
Tartusd.
Mihkel (mischa) Sarw ja
Richard Pärlin Juhanes
Tiido palamuseld Rubin
Remmer Petr. kuber.
Palume ajawiiteks ajalehti ja
kirjasi saada
7 16
Tegewast sõja wäesd 4. April 1916.
MAI 1916
Posti-mehe Toimetus
Meil kui Eesti sõja meestel
on Au Teile teatada.
et Teie saatedud leht
mis teie meie sowi peale
omasd helldusd wälja
saatsite oleme juba
Esimise kätte saand
Mille eest meie kõikide,
Eestlaste poold Palju
sooje südameloiku tänu
teile selle eesd awaldame
on kül mõni päew wana
kui kätte saame aga meile
on ta siisgi wärsge ja uus
soldat kannab oma ülikonna
juures vähe taskusi siis ei wõi,
ju imeks panna kui tal ka raha
wähe on.
23dal Detsembril wõtsime ühe saksa
gindlal gindrali wangi ühes tema
perekonnaga se on Kukkede kanade
Ja lehmaga ka mõned pool kõrwend
hobused läks meie korda põlewast
hallist wälja tuua mis käsi
pommid põlema olid süitanud
Jõulu kolmas püha oli meil tormijooks
saksa kindlustatud mägestiku
mis meie eesmärk oli seda ära
wõtta waenlase käest. Paari tunni
Jooksul olegi ta meie oma kus
meil ka ühes selle mägestikuga
palju süita hingesi päästasime
meid oliwad Lätti me neiud keda
sakslane omale päris apjaks oli
arwanud mis warandust ja wõitu talle
27 26
Koorkülas, 10/5 1914.
13. Mai 1914
Austatud Herra!
Teie kirja Saksa kolonistide ja tööliste
asjus sain ma ammugi kätte, aga mul oli
wõimata kirjutada ja teateid koguda, sest ma
olen weel praegu sängis maas. Ma haawa-
sin aiategemisel kirwega pahema jala
nii pahasti ära, et esiotsa ka kargu najalgi
liikuda ei saanud. Nüüd saan juba istu-
da, katsun siis wõlgu jäänud kirjad kõik jä-
rele wastata.
Saksa kolonistisid ei ole siin Helme kihel-
konnas mitte kuulda olnud, aga Hummuli
mõis, von Samson, tõi kolme wõi nelja aas-
ta eest küll omale perekonnaga Saksalasi
mõisa töölisteks. Kust ta neid tõi, kas Saksa
maalt, wõi Wolga äärest, kas ise otse, wõi
wahetallituse läbi; kui palju, seda ma ei
tea, aga nad hakkasiwad kohe otsast ära
Need päewad mis mina
lahingud läbi wiisin lõpesi-
wad meie wõiduga, esiteks
kui meie wägi kettis edasi
tungis waenlase wäe peale
wastas waenlane püssi ja
kuulipilduja tulega keskmi-
selt, aga tiku wõitluses
wiskas waenlane püssid käest
ära ja andis alla.
Meie suuretüki wägi
töötab ka üli ästi, waenlase
suuretüki wägi on nõrgem.
Armsalt kodumaa pin-
nalt on meile ka mitmesu-
gusid kingitusi kätte jõud-
nud, nimelt Jõulu lauba
saime esimese kingituse Hou-
dowa linnast Petrogradi
maakonnast, ja uuest
kõrtsiuksest sisse ja kõrtsiuksest välja.
Rahvamass aga kasvas kiiresti. Igast uksest
ilmusid inimesid laadale, igal laadalesuubuval
tänaval trügisid kirglikud uudishimulised ligema-
le. Kiiresti kasvas ka laadatuju. Ja mida enam
kaupmehed viinapudeleid avasid, seda enam läks
möllama rahvas.
Külapoisid ühinesid suureks salgaks, püüd-
sid laada päält tüdrukuid ja lohistasid siis kui
lihavõteöisel tseremoniil läbi lainetava rahva. Üks
neist laulis mingi paarirealise laulukese ja kogu
koor kõõrutas sõnu järele. Siis laulis jällegi sama
esimene ja külapoisid kaagutasid viisi järele. Kar-
jusid ka rõõmuhüüatusi sekka, mis nagu noorte säl-
gude hirnumised läbi kära kerkisid
Üks külapoistest karjus vahetpidamata saäraseid
hääli. Tüdrukud naersid ja hüüdja süda hüppas
tulises rõõmus. Ta kriiskas veel ägedamalt. Kuid
kui sõnad lahjaks läksid ja ta teisi tüütama hak-
kas, kaes üks lõbulistest kisaja poole ja sõnas nagu
vanaisa, kes kõneleb lapselapsele muinasjuttu:
"Pane nüüd molu kinni ja ole vakka nagu
sukk, muidu me viskame su kus kurat!“
"Ohoo, narri!" karjus külapoiss, kellel oli häbi
tüdrukute ees säärast teotust kannatada "ohoo,
mul õpetaja või tark! Kae, et ise ei lenda siit
meie mant.“
"Haa !" röökis teine, "mis sa konn krooksud?
Kas tahad õige kakelda?"
"Kakelda? Noh tõmbame aga, küllap mina
vastu sikutan."
Tüdrukud vahtisid uulishimulikult. Mõnigi
oleks tahtnud kakelust näha, aga oli hääsüdam-
likke poisse, kes kaklejad lahutasid. Siis osteti
kõrtsist viina ja lällutus läks edasi. Meie kaks
Idast aga kerkib koidupuna ja nõid märkab
kurvalt, et kogu ilus öö mokka oli läinud.
Pahaselt raputas ta poisi turjalt ja kihutas
tuhatnelja kodupoole.
9 oktoobril
aadud: 21 OKT.1916
1916 a.
Postimees.
Palun järgmistile rida-
dele lehes ruumi anda:
Tule liinilt lahkudes
ja ennast muusikale
pühendades, terwitan
tuntuid ja tundmatuid.
Auup. J. Waher
walitseja Järwa maalt.
Kõrges austadut Postimehe
toimendus palun teid südamligu
palwega nende ridate jaoks
h lehde ruumi lubada
Terwitus sõjawäljalt
Südamlik terwitus gõikile
sugulastele tuttawatele ja
eesdi neiutele satap gaugelt
sõjawäljalt Peeter Kõll
ja palun ausdatud postimehe
saadge mulle siia w sõja
wäljale proowiks kui see giri
üles olede pannud ja terwised
kõige suurema lahgusega P. Kõll
punast roosi, nagu seitse kirest hõõguvat mõrsjat,
sest seitse oli senini mu õnne ja õnnetuse arv.
Vajutasin näo seitsmesse lõhnavasse roosi, nagu
seitsmesse roosiallikasse, ning südames ärkas seitse
laulu sinust, sa - Leelutamatu! Kergelt kiigutas mind
seitsme sündiva laulu rütm, ning ma ei olnud
enam üksi.
Paar tulist noolt langesid mu roosikimpu ja pead
tõstmata tundsin põlevaid silmi endasse kiinduvat. Mu
süda täitus õnne hõiskega ja ma tundsin, on magus su
lähedus, - Kõikjal Otsitud. Sa kaisutad mind oma tähti-
sõrmiga ja su juuks langeb mu üle kui must öö. Mu
süda on kõikjal sinuga ning mu otsaesisel hõõgub su
huulte tuli.
Rahvahulgas tõusis äkki kära, ja kerge rütm katkeb.
Just selles murrangus kerkib esile sale lõunamaalase
kuju ja läheneb tantsijanna sammel paviljonile.
Mustad lokid, kui kotka tiivad, lehvivad ümber ta
ruuge, uhkelt hoitud kaela.
Kätes hoiab ta kannelt, mille keeli nõtked sõrme-
kesed puudutavad. Paari akkordiga on saavutatud
vaikus, ning terve aed kuulab hinge kinni hoides.
Ta laulul pole sõna
Seal laulab noor hulkuja mustlase tütarlaps.
Ta laulul pole sõnu, ent tiivustatud kotkad pai-
suvad me südameis. Meist üle tormavad mägituu-
led ja kuristikkudesse langevad taeva kõrgustest purjus
tõmbub
- 20 -
Lipst. Mine tee, kudas arvad! Kasi ainult rutemini
minema.
Andi. Aga, vellekesed, millal siis isa - -?
Lipst. Kui sa alati sellest armsast isakesest nii
kõneled, siis näita ka kord, et sa teda tõesti
armastad. Mis sa meie käest tuled hamet
ja riideid nõudma? Anna oma hame ja
riided!
Andi. Ma ei nõua ju teie varandust; ma pa-
lun ainult isa jaoks tema enese hamet ja
riideid, mis ta elades kandis.
Lipst. Ennäe tarka! Mis elades kandis... See
on nüüd pärandus ja on meie päralt. Si-
na tahad, et meie omast hääst annaksime?
Kui sa nii helde oled, siis anna omast va-
randusest!
Andi. Kuid mul ei ole ju varandust, - teie ei ole
ju mulle midagi jätnud.
Biern. Kes siis sinu käest su oma on võtnud?
Kas pole sul hame seljas? kas pole veel puhas
kirstus? Vaat mul´ tarka!
nud nii et õige raske on seda
kandwat woolu kätte leida.
Kui Teil, ehk mõnel muul toi-
metuse liikmel paar tundi
ula aega on, siis olge nii head
ja awitage mind wähe siin seisu
korda selgitada - seda enam
et mult kumned - wõib olla
sajad tuhanded juhtiwat sõna
ootawad.
Igal laupäewal on mul korpuse
komitees, neljapäewal diwisia
komitees koosolekud. Polgu komi
tee on sagedasti koos, kui otse-
kohene sõjateenistus seda lubab,
lähestiku kaks korda nädala kohta
Mis arwatakse õige sellest
tööliste ja soldatite komiteest
Mis arwatakse sõja eesmärgist
ja lõpust?
Weel palun Teid
Wiibime Helsingi haige majas,
ja saadame tuhad terwisi
Wanemattele, sugulastele,
sõpeadele neidutele ja tutawadele
Julius. Sule. (paluperast)
Martin Mathisen (Tartu linnast)
Alfret Oha (Haaslawast,
Reingolt Sagar. (Haaslawast,
Meie aatres
jääme igatsusega ootam.
14/25 2
et tehke minekut, kui wõite. Niiwiisi
pääsesidgi sakslased meie vägede kätte
wahelt ära. Juut on küll kinni wõetud
ja ootab oma palka, kuid mis maksab
niisugune närune isik.
Hall on poolakate seisukord nende
kodud on enamiste purustatud ja elanikud
nendest põgenenud. Wiimasel ajal on
mitmed perekonnad, kui nad teatud
saanud, et waenlane läinud, oma ko-
dusse tagasi tulema hakkanud,
aga nii pajud leiawad oma endise
armsa kodu asemel paljad waremed
Ja sellepeale ei wõi nad ka sugugi kind-
lad olla, et waenlase jalga enam neisse
ei saa.
Paalo põldudel ja teedel liiguwad
sõjamehed. Kraamikroomaid näed
wahetpidamata meie wägede seisukoh-
tade juurde minewat automobilid
sõidavad poristel teedel – weetakse
haawatuid.
töös ja higis korjanud kui Lätti
küttide Hurra hüidmine mägestikus.
kõlas siis tuliwad Lätti Neiud
Koobastest wälja mis meie raske
suur tüki tule eest kõrwale olid
pugenud siis anti pisar palgel
Lätti küttidele kätte kisneid
saksa ikkest oliwad peastnud
Ja nüid oma kadunud priiuste
Jälle leida wõisid
Aupaklikult Johannes Saaman
ehk leidub Kodumaal neidusi
Kis meil elust pikkemata teadust
sooviwad Ja ka kodu ma elust
meile teataks.
Aupaklikult Johannes Soogna ja
Johannes Soomann (Adress)
välja jõudes, oma ette mõteldes,
"Nojah, ega sinu Liisu luba jah teistepool käia, sahvas
Jüri iroomilse pilkega, no mine siis koju." Jaan lahkuski
seltsist ja seadis sammud oma maja poole.
Kui Jaan oli juba eemal lausus Jüri Karlale:
"Õigust ütelda, ega Linda põlata polegi. Ta ikka talutütar
ja rikas ka, kui selle ikka kätte saad, oled õnnega koos.
Ega's toopärast midagi katki pole, et Kraavi Kusta kosjas
sõitis. Eks Linda mõnda meeldivat võtab kahel käel
vastu. Kes aga selle supi keetis ja Kraavi Kustale kirja
saatis, see on küsimus, mis mind huvitab. Egas ju Linda
seda ise ei teinud. Siin on mõni teine käsi mängus.
"Mine'nd tea, - kas Kusta ühtegi kirja sai, ehk valetas
ainult, arvas Karla kuna sellejuures näo kõrvale pööras
ja rinnas imelikku kahju rõõmu tundmust alla surus.
"Võib ka olla, jäi Jüri sellega päri - Aga kindel on
see, et siiski üks nali meie nurgas on enam."
Nii rääkides nad jõudsid Kivisaare ja Kuusiku vahelisele
3/3 3
10. Jan. 1915.
Auust. Postimehe toimetus!
palun allpool nimetatud kirja-
le ruumi lubada Teie auu-
wäärd lehes.
Esimesest Detsembrist kuni
23ni wiibisin mina raske
lahingu wälja pinnal, ja
palju minul kooswõitlejaid
kes minust ülewal nimetatud
wäljale jäid, surnutena ja
teadmada kaduma jäid.
Eesti mehed kes ridatest ka-
tusid olid Tallinna maalt
pärit. Suuremad lahingud
olid meil 2 ja 9 Detsembril.
Praegu seisame korpus-
se riserwis juba 23 Detsembri
ja arwatawasti astume
jälle uuesti eestiini nende
päewade sees.
Õpilaste nalja.
Nüüd, kus kõik õpilased ja õpetajad igasse
ilmakaarde laiali valgunud, kus paljud koguni jää-
davalt koolitolmu jalgadelt pühkinud, on vist
paras aeg seniste avaldatud aruannete, statis-
tikate ja lõpetajate nimestikkude korral veidi
ka õpilaste naljasündmusi kirjeldada. Õppeaasta
oli pikk ja õppimine raske. Ei teinud ju viga
kui mõnikord veidi nalja, nii õpetajate kui ka
õpilaste kulul heideti.
Õpetajad on ju väga mitmesugused. Ühe ise-
loom lubab klassis seda sündida, mida teine
valjemalt karistaks. Üks naerab nalja üle, teine
kirjutab otsekohe korraraamatusse ja kannab asja
nõukogus ette. Pole siis ime, kui õpilased sagedasti-
gi nalja teevad kuid harva trahvitud saavad. Pea
asi on õpetaja iseloomu tundmine.
Tartus on üks loodusteaduse õpetaja, äär-
miselt vaikse ja veidi laulva kõnega. Kord tõid poi-
sid tüki pehmet dünamiiti keemia tundi, kui
seal parajasti tuldvõtmata ainetest jutt oli.
Nad andsid dünamiittükikese õpetajale ja küsisid,
et kas see on asbest (aine mis ei põle). Õpetaja
võttis dünamidi vaatles teda ja harjunud pil-
guga tundis ära, et see asbest ei olnud. Kuid et
seda siiski paremini näidata, võttis ta tiku-
ga tuld ja sõnas hariliku laulva häälega:
"Vaaatame koohe, kas seee oon aasbest."
Vaevalt sai ta aga tuld dünamiidi juure
panna kui tugev tulejuga kõrgele üles lõi. Õpe-
taja kohkus, oli mitu minutit üsna vait, siis
sõnas aeglaselt ja iga sõna rõhutades:
ju weel meie wanakeste jutustusi, mida
see rahwas kelle wastu meie läheme meie
Esiwanematel on teinud. Wiha tema wastu
oleme ema piimaga enestesse imenud
Käte tasume süita neinde auuteutust
mida ta wägiwaldselt riisus ja sellega
tuhaned noored mehed meele ära heitmi-
sele ajas ära nuta mu kallim kui
Jumal hoiab tulen tagasi mind
kutsuwad kohused mind kutsub auu
ja Eesti nime. Ka lahkuwad tuhanded
perekonna Isad maja pidamist jättes
oma naeste ja laste sealt neile trööstiwaid
sõnu rääkides Sa näed kuidas igal pool
Sakslane wõimu oma käte kisub. See ei
wõi nii edasi minna meie lapsed
saawad meid südametaks nimetama
kui meie nende tulewiku eest wälja ei
astu mis meie püham kohus on ja
mis meie eneste peale oleme wõtnud
Kaks korda põrkas hullu waenlase
Surmaw kuul minu waba Eesti-
mehe rauaselt rinnalt tagasi.
Kaks korda walasin ma oma
wabaks saanud Eesti koduma
pühendatud werd neetud Saksl
wastu wõideldes; Kolmat
Korda tõttan ma uue rammuga
uus waba weri ja Kätte maks
wiha südames woolamas
tagasi mässawa werise
wõitluse tormi mürinasse
Kapsa päid raiduma ja
jätan kõiki, oma armsaid
wanemaid, wenda, sugulasi, sõpru
Eesti poegi ja neidusid ju Ka
neid kes minu lahkumise üle
Nii igapäewaselt elan ma waiksel
wiisil nagu mutt maa sees,
olgugi, et pori ja wesi liiga kipu-
wad tegema. Iga päewaga aga kui-
das wesi wäheneb läheb tuleandmine
agedamaks.
Loodan siisgi, et weel kord kodu-
maale saan tulla - seniks
soowin Teile kõige paremat
terwist, jõudu, õnne
Teie  E. Runge
Minu adress.
Jurjewist, sõjawae teenistuse sõidu
muljendid
suurkogu rahawas oli ilmunud.
oma paramad soowisid, sõjameestele
awaldama kodumaalt lahkudes.
ei puudund ka kingitused sõjameestele
pihku kirjaümbrika, paberid sõjameeste
postkaardeid, paberossa tubakad, j.n.e.
Mis lahkujadel pantiks on, et
ka, neende perekonad seltskona-
elawal toedusel, suureda puudust
ei saa kanadada, kui nende omaksed
kes sõja löökidest puutumada, et
on oma endeste teenistuste juures
j.n.e.
oma perekondada tulewiku elu jäätes
isad weike arw, poismehi) Lahkumise
Jurjewist murisewa rahawa-
urra all, 27 waguniline raatnikude
rong, Wana Peterhofi poole. Jurjewist
Vaid nüüd toibus Džilda ning ärkas oma unelu-
sist, - siis Džino oli surnud. Äkki vajusid kuhugi
sügavikku kõik persikud, ühes mägedega, ja järve-
ga ja päikesega. Ta ei karjatanud, ta ei liigahtunud.
Ta oli äkki kandunud teise maailma; selle maa-
ilmaga polnud tal enam midagi tegemist, ei õn-
nes ega kurvastuses, ka kurvastuses mitte. Siis kuulis ta
nagu kaugelt võõrast häält.
Beppo oli tõusnud üles, jälle tõsine sõdalane, ning
lausus:
"Džino on siin, ta pole oma lubadust unustanud;
ta ei või olla siin omas kehas, sest see on antud
maa-
mullale, vabastatud, ühendatud Itaalia (mullale, ning
magab igaveses Roomas, mille ta vabastas. Ent ta
saadab sulle, et olla igavesti sinu juures" - Beppo
hääl katkes, ent ta jätkas kohe. „Tal ei meeldi-
nud olla sinu juures vaid vaimus, kõrgest jahe-
dast taevast seirata sind maa pääl, ta soovis olla
sulle lähemal - "
Džilda silmad lõid äkki sädelema.
"Mida siis? Kuidas võib siis olla lähemal?" hüü-
dis Andžolina arusaamatuses.
"Ta läkitab sulle - oma südame, mille käskis
võtta välja tema rinnast ja anda sulle," ta võttis väi-
kui praeguel ajal nädalaga-."
Tommi tõstis ruttu pead. Ta suunurke ilmuv heasüdamlik muige
laotas üle kogu ta näo päikesepaiste
"Nii... mis sellest rääkida! Vaevalt olete teie kunagi oma elu kestes nii-
palju kalu näha saanud kui mina kord Põhjameres ühe päevaga heeringaid
nägin, kuue tunniga püüdsime laeva laadungi."
Ütelusest kuuldus nalja ja tõtt, kuid kõige selgemini võis tast oletada,
et tal veel oma lõpp järele tulemas. Nii võtsid seda ka kalurid. Ainult
mõned lühikesed katkendilised laused ja uskmatud muiged segasid
vaikust millega kõik Tommi poole pöörasid. Ja Tommi algas hoogsalt,
ilma pikema sissejuhatuseta ja seletuseta, mis oli tema harjumus.
Tol ajal olin ma ühel Norra kalalaeval teenistuses ja sõitsime
ühel pakasel talikuul heeringapüügile. Püügi kohta saabudes loovisime
nädal aega ümber, ilma et oleksime üht heeringa poega näha saanud.
võib siit heeringaid kahe kamaluga välja tõsta ja meie pole veel ainustki
näinud! Minu pea on omal kohal ja kompass ka, aga sellest ei saa ma
aru - jah, sellest on võimata aru saada." Nii jändasime veel kaks
päeva ja ööd - kõik asjata. Kolmas öö juhtus olema kott-pime, sest taevas
panin tähele suurt musta kogu laeva ees. Mõni teine laev ei võinud see
olla, sest siis oleks tuled paistnud, ei kuulnud ka hääli mingisuguseid.
Mis siis muud, kui mõni kaljutomp meres kellega meie just mitte armsalt
tutvust võime teha. - - Olin veel teist imelikku asja tähele pannud:
meie laev kui ei ujunud vabas vees, ta kui oli sula pigis kinni ega
tahtnud enam edasi minna ega tüüri sõna kuulda, ehk kui läks edasi,
siis mitte tuulest ja veevoolust aetult, vaid mingist hoopis võõrast
ja pöörasest nõiavõimust viidult. Arusaamata asi - mõtlen mina ja
teatan asjast kaptenile. "Vale" - ütleb kapten. "Siin kohas on meri lage.
Ma tahaks näha seda inimest, kes mulle siin üht kalju tompu võiks
näidata, kas või pikksilmaga pea masti korvist! _ _ _" Samal hetkel
läbistas tugev vapustus laeva. Säh sulle - olemegi kokku põrganud!
Püüdsin valitsevas Egiptuse-pimeduses selgusele jõuda, mis juhtunud,
ei näinud aga muud kardetavat kui arusaamatut suurt musta kogu meie
laeva kõrval. Uuesti põrkas meie laev vastu musta ja sellest poleks
viga midagi olnud kui mitte mina äkkilise vapustuse tõttu tasakaalu
poleks kaotanud ja üle parda kukkunud... Toibudes - nii kaua oli pilvitus