Rahvusarhiiv/et_handwriting_recognition huggingface dataset:
ohvrimägi. Sabile lähedal asub Abavajões ilus "Mustlaste
saar" ja 2-meetri kõrgune kosk.
Sabilast saab üle Renda Usma järve äärde. See on
ilusamaid ja suuremaid järvi Kuramaal. Järve kal-
dajoon on 73 km. pikk. Järves on viis saart, millest
ühel elab ka inimesi. Populaarseks on saanud Usma
järv oma kuulsa Moritsa saarega. Viimane on
võetud muinsuskaitse alla ja on väga huvitav
ja nägemisväärt eriti loodusteadlastele.
Moritsa saar on saanud oma nime prantsuse
maršalilt Moritsalt, kes, olles Kuramaa rüütelkonna
poolt seatud hertsogiks, ei suutnud venelastele vastu
panna ja kaitses end sel saarel väikese väeosaga,
kuni pidi viimaks maalt põgenema.
meeles pitada Ja soowime ka
kõikili sõbradele ja tutawadele ja
sugulastele ja ise aranis eesti
neiudele pallo tuhad terwusi
Meide nimed
Gustaw Saarepuu Wõrumaalt
Juhan Miitrii Pärnu maalt
Jüri Nõumees Pärnu maalt
Juhanes Lohman Paitest
wene maalt
Meie adres om.
Palume teid Austadud Postimehe ja Elu
toimentus ed võtasi meije palwed kuulta
ja ka oma lehtetese meije ridadele
ruumi leida
28 aug. 1915.
toimetus Tartus
Meie oleme teie saadetud lehed
kõik korralikuld kätte saanud
ja awaldame südamliku tänu
teie auwäärd lehetoimetusele,
Mis teie toimentus meie wastu üles
on näitanud. Nüid saame korralikuld
kodumaa poold õigeid teateid, mis
meil seenimani kätte saamata olid
Kõige suurema austusega
Haawatud Estisõjamehed
Suharewo latsaretis
Taga Moskwa
26 jaanuaril 1916.
nud: 30 JAN.1916
atud:
palun need paar rida
ära trükida
Kolm noortmeest sõjawäljalt
soowiwad neiudega
kirja wahetusesse astuda
Neiud saawad meilt palju
sõjawälja uudised
aadres
Palun mitte trükimata
jätta Eesti Rahva Museum
Meie saame edaspidi lehele
ka mõnda uudist saatma
18. April 1914
J. Madises, 15 apr. 1914 a.
"Postimehe" Toimetusele
Tartus!
Austatud järelküsimise peale wõin wastata:
J. Madise kihelkonda ei ole Saksa asunikkusi ega
töölisi sisse toodud ja ei ole ka kawatsusi selle kohta
tehtud. Sedasama wõib ka Järwa Jaani ja Ambla kihel-
kondade kohta umbkaudu, mitte kindlalt ütelda.
Wõerast tööjõudu on Leedumaalt sisse toodud:
Albu mõisa 16 meest, ja Ahulasse 6 meest. Paar kuud
on nad siin olnud ja tahawad kõik lahkuda. Ahulast
on nad juba läinud. Jätsiwad osalt oma palga wälja
wõtmata, et aga minema saaks. Nüüd olla Pihkwa
gubermangust wenelased kaubeldud. Üleüldiselt on
wõeraste tööliste palgad kõrgemad, kui kohalistel töölistel
Päewa palk on läbistiku 25 % kõrgem. Päewa töölistele
antakse mõisa poolt korter, prii karduled söömiseks ja
terwest salgast on 1 tööline toidu walmistamiseks tööst
prii. Tööliste reisukulud kannab mõisaomanik.
Tööd teewad nad wähem, kui kohalised töölised. Leedulasi
peab 4 meest, aga wenelasi 3 meest 2he eestlase asemele tööle
panema. – Hobuse tagaajamises lööwad aga leedulased
- 16 -
ja aja talle üksi vastne hame selga.
Andi (tuleb ukse manu). Vellekesed, aidake teie kah;
saab rutem.
Biern. Ma ei või. Pole aega, vaja köstri manu
minna.
Lipst. Ja mina pean naabreid paluma mi-
nema, et nad tänaseks ööks valvama
tuleks. Sinul on aega küllalt, - (Biernile)
Ja sina, vana veli pead ruttama. Millal sa
köstri manu saad - tükk maad minna.
Mul naabrite manu lähedal. Pane kohe
riidesse, ma koristan seni toa.
Biern. Ja, ja, koristad - raha! ma tunnen sind!
(Paneb köögiukse kinni ja tormab siis isa voodi
poole) Kõik on minu, mis isa voodis! Ma olen
esimene man!
Lipst. Nii ei ole lepitud. Kõik peab seaduslikul
ja õiglasel teel jagatud saama.
Biern. Mis mina ütlen, see on seadus; mina olen
tugevam.
Lipst. Ja mina olen targem. Kõik - pooleks!
- 8 -
des jooksid mõlemad tütarlapsed minema.
Kus iganes tütarlapsed läksid - piki kitsaid tä-
navaid, mööda äkilisist kiviseinust, üle väikese
sillutatud külalagendiku - kõikjal nad nägid õhu-
kest ilusvalget lumekorda: puiel, lilledel, katus-
tel, kõikjal valged sädelevad kübemed. Milline
üllatus! - Tütarlapsed väljusid kaljuteerajale - kõik
mäed isemoodi valged, - suur mägi, must, valgete
lumelaikudega erineb teravalt sinisest järvepinnast.
Mäe süles külad ja majad mustade ja punaste
katustega. Üle mäe, keskel ja äärtel udu ja pil-
ved, valkjad ja sinkjad. Väljub päike, ere ja selge
ja särav, naeratab Džildale ja tema lootusele.
Rutuliste sammudega persikute-orgu, jalad
libisevad siin-sääl, harjumata libedal lumel, ki-
vikesed langevad murenedes alla.
"Kui selge õhk! võib selgesti näha üle järve
maju ja aknaid. Too on vana Bianchi maja."
vad kive lotjadesse, sääl teispool.“
"Kui kaunis on järv! Sini-rohekas, tume vesi;
kuhu langevad varjud, sääl violett vastupeegeldused.
Sile ja läbipaistev kui veneetsia klaas, ääred
Kõrgest
austatud
Postimehe tallitus.
Meie Eestlased
awaldame südamliku
tänu lehede eest.
Oleme juba mõned
otsast käte saand.
Mis meid wäga
rõõmustab
Jääme tänu
wõlngnema
Auustatud Postimehe" Toimetus
Palun järgmistele ridadele ruumi
lubada
Tervitan kõiki auusaid kodmaalasi
südamest. Jõudsin õnnelikult Dobrud-
schast Wenemaale
kui kunstniku hingki. Ning sinus koidab sama
valgus teatava nähtuse üle, sa mõistad seda
kohe, sul on vastus küsimuse pääle, sa oled mi-
dagi uut leidnud, sinule on midagi avanenud,
sa mõistad nüüd üht osa elust koguni pare-
mini, uute elamustega rikastudes sa tunned:
niisugune on inimese elu! niisugune on inimene!
see tähendab olla inimene! niisuguned tema saa-
tus! Ja selle pääle, mis sulle kunstnik ütles,
sa lausud nüüd: jah, see on tõesti nii, ma mõis-
tan nüüd seda. Sa saad kunstnikust aru, sa
tunned, et tema hing on sinule läheldane,
et sa temale sugulane oled, et te mõlemad
olete üks.
Selles hetkes, mil meile teatav elunähtus
saab
arusaadavaks, selgeks muutub, nähtavaks ja kom-
bitavaks muutub, kus ta elustub meie fantaasias
ja meie seda läbielades mõistame - sääl on selle
see rõõmu ja naudingu allikas. See on see otsi-
mise ja leidmise rõõm, rõõm selle üle, et oli pime
ja korraga muutus valgeks, et oli ebaselge ja nüüd
- 21 -
Lipst. Kasi aga rutemini tööle, logeleja.
Andi. Ärge olge nii kurjad mu vastu, armsad
vellekesed! Ma lasen ju hää meelega isakest
oma auriidekesis maanalasse minna;
pelgan ainult, kas need küllalt hääd on,
et neis end tolles suures valguses näidata, kus
iga palistus, iga paigakene näha? Mul
oleks ju suur rõõm, kui isake sääl minu
riidis käiks, - siis mõtleks ju tema ka minu
pääle rohkem, samuti kui mina tema pääle.
Biern. Kasi, kasi! mõtelge üksteise pääle, meie
peame mõtlema, kudas oma ja sinu elu
korraldada; sest sina juba ei enesest ega ma-
japidamisest ei mõtle.
Andi (läheb jälle kööki, mõlemad vennad jäävad
põrandalle raha korjama).
Tõlkinud Karl Aben
veest rannale kantud lepa harude sisse kinni, kuid Tommi ei võinud
sinna midagi parata, et ta seda ei näinud.
Tommi raputas pead, häigas hooga üle silmade - kas see märg udu ei
kao juba? Ta oleks veendunud, et vihma sajab - aga ei - taevas oli
selge ja nõrgalt vilkusid üksikud tähed. Tommi vajus kivile, võttis
pea kahe käe vahele ja rääkis enesele: "Tommi, Tommi, mis sa teed!?"
Ja samas eksisid ta mõtted kolm aastakümmend tagasi. Ta nägi
end noormehena tihedas udus vastu laevamasti toetates: näod muljusid
palavalt kulunud kirja ja palgete üle voolas kuum vesi. Ja tommi
ei suutnud veel praegugi selgusele jõuda, miks oli ta tol korral
nutnud. Kas ehk seepärast, et see kiri oli kauase igatseva ootamise
järele esimene olnud, või seepärast, et kirjast, mis oli olnud kirjutatud
pliiatsiga, oli üle poole ära tahmunud, nii et sõnadest võimata oli
aru saada.
Siis ärkasid kõik teised mälestused - - -
Neid oli olnud neli venda. Kasvades lapsena oma isa kaluri maja-
keses, oli valitsenud nende vahel leplik ühistunne. Kümne eestlasena
olid nad hakanud isa kaasas merel kalapüügil käima, seda nõudis
kaluri kehv elujärg ja nii pidigi olema - nad olid rannalapsed.
Meri oli neile kõik.
Meri oli nende kodu, nende sõber.
Meri oli nende vabaduse, elu ja olemasolemise sümbool.
Nad nägid merd hommikuti päikese tõuses, imetlesid ta ilu, kui
verev päike õhtul lainetesse puhkama vajus ja purpuriseks
muutunud vood tasa kohades rannaliivale veeresid. Nad
nägid merd ja viibisid siis ta hukkutaval rinnal, kui õudsed
tormid ulusid ja vahus lainete vallid veeresid mürinal.
Nii oli möödunud nelja venna lapsepõlv, mis oli olnud täis
kibedat tööd, kuid nende rõõmus ja terve loomus ei pidanud
tööd raskeks - mere karm loomus oli neid varakult küpsetanud,
oli õpetanud võitlema ja lootma. Suur meri oli hoidnud nende
hinge puhta. Noormeestena olid nad olnud kaunid ja tugevad,
sarnanedes mõnikord randel kasvavaile hiigla tammedele!
Ent midagi sellest ei olnud jäädavalt püsima jäänud. Nii
kuis torm kord viimati kõik tammed murrab, nii kõigutab ta
ka igat inimest.
Meri oli pääle tunginud ja valju tormi saatel pühkinud kõik
tammed nende kasvukohalt. Torm pillutas ühes juurtega välja-
kangutatud tammed merd mööda laiali ja kui ta mõne noist
tammeist veel kuhugile kaldale välja heitis, siis tundmatuseni
moonutatud veest söödud vettinud raagudena.
"Postimehes" No 19, s. a.
ilmus minu sulest sõnum,
mis järgmiselt käib: Wastselii-
na ümbruses elutsewate nei-
dude kõlbliselt langemisest
teatakse juba sestsaadik palju
pajatada, kui wõõrad ollused
sinna korterisse asusid.
Sellest sõnumest kas wõõrite
arusaades, wõi lihtsalt tüli
norimiseks, katsub keegi
wastseliinas oluw "sinelikandja"
(nagu ta ise endid nimedab)
E. W. Tikermann, minule
omas süllapikkuses wastuses,
sarnaseid süüdistusi kaela
loopida, mis ülewalseiswa
sõnume põhjusmõttest üsna
kõrwale kaldub, ja lausa-
- 5 -
takse paremini läti kui eesti keelt ja tuntak-
huvi
se kõige läti vastu. Sest võib tunda ikkagi selle
vastu, millest ka midagi teatakse. Eestisse
aga õppima saata polnud võimalik. Oleks saa-
detud küll parema meelega lapsi õppima
Valka, Võrru, Tartusse kui Riiga või mõnda teise
Läti linna, aga... jah, see neetud "aga." Kuid
nüüd on ometi see "aga" kadunud ja ühes
sellega ka osa Alolinna eestlaste hariduslistest
muredest. Nüüd tiheneb jälle side Eestiga.
Eesti - Läti viisumi kaotamisel on suur
tähtsus Alolinna eestlaste rahvuslise ja ha-
riduslise tuleviku kohta.
Kuhu peidetud see sinul?
Kuulge siis: - ühtlus see vara;
See on südamesse peidet;
Sest kes noorem on ja kehvem,
Sellel kallis on ka ühtlus.
Kõik, kel varandust muud pole,
Olge üks! ja tugevad te -
Hästi, tean; räägi asjast!
Aidake sel vaesekesel!
(Tähendab Andi pääle.)
Jõud tal kehv ju lapsepõlvest,
kanda
Pole osav, nagu teie -
Küllalt sest
Armastage, hoidke teda!
Brjanskis 25.dets 1916
Kallis Mill.
Sain ometigi pika ootamise
järele Sinult kirja. Tänan
südamest.
Sa küsid kas ma
omale mõne wene plika
olen wälja walinud. Seda
wõiks ma ainult siis teha
kui ma linnas elaksin, aga
ma elan paar wersta linnast
wäljas rabas. Linna saab
ainult mõne asjatalituse
pärast. Wõi teie olete
Taras kuiwa pääl, aga
ma kuulsin et teie puha
– 4 –
ooni.
Tartu üks saksakeele õpetaja, kes muu seas
väga kange keelega, käis väga hooletult oma
numbriraamatuga ümber. Keegi õpilane nägi kord,
kui numbriraamat lahtiselt laual lebas, et temale
kaks kolme ja neli kahte (nõrka) välja oli pandud.
Et asjaolu parandada, kirjutas ta parajal momen-
dil, kui nimelt õpetaja selja pööras ruttu ühe
kolme ette ja nelja (hää) taha. Sel silmapilgul aga
keeras õpetaja end ümber ja ei tahtnud kuidagi
oma silmi uskuda kui sündmust nägi.
"Hõtelge, arrmas õppilane" küsis ta, "kas
tei puutustasite minu raamatut?"
„Ei!"
Hõtelge õigust! Tei ollete pikk poiss,
tei ei tohi mitte valletada.
„Ei puutunud.“
"Pange oma kässi südamele ja kostke
õieti."
Poiss paneb käe südamele ja ütleb ikka ei.
"Ja tõesti, tei ei puutunud minu raamatut.
Ma ise eksisin."
Oma hajameelsusega aga ei mäletanudki ta,
et õpilane kunagi nelja pääle vastanud ei olnud.
Õpilased kõnelevad, et niisuguste õpetajatega, kes
iga vastust kantseleilise täpsusega raamatusse
kannavad, eriti hää olevat numbrid parandada.
Palju hullem olevat aga nendega, kes üldse
numbreid ei kirjuta, vaid üldise mulje järele
õpilast hindavad.
Keegi õpilane tahtis ühel ööl enne viimast
õpetajate koosolekut numbreid minna paranda-
ma. Eht murdvarga kombel ronis ta latti
mööda teisele korrale õpetajate toa akna juure
ja lipsas sisse.
44 43
Wäga Auustud
"Postimehe" tallitus!"
Palun järgmistele ridadele
ruumi lubada Teie lehes,
ja edasi trükimiseks teiste
lehe tallitustuse anda.
Aupaklikult:
kanan: Ram. Preimann.
Waenuwälja
25 IX 16 aastal.
kuna toiduainete üle kusa-
gil sõnakestki ei leidu.
Wirutasime saksale pom-
mi wastu ja palusime neile
weel lehti saata. Kui ta
meie palwet täidab, eks siis
kirjutan jälle.
Seniks nägemiseni!
Alamleitnant Rein Täht
12p.
9 jaanuaril 1917
dud: 7 FEB.1917
Austatud "Postimehe" talitus
Terwitame teid kangelt lõun
sõjaliinilt, ja soowime head-
uutaastat uutele ja õnne
uuelaastal kodumaal võidel
sisemise waenlasega, uuemat
pole mul midagi kuulta,
ega ka näha. Rahu see
waikne rahu tulewat juba
lähemates päewades üle
Tomeo jõe, meile jõudes
et wõiksime alla kirjuta
waatab juba 18 aasta
pääle muude kehaosde ka tiivad külles
olid, mööda taevaalust edasi tõttas. Et hobu-
he nõid oli, selles vist ei kahtle ükski kooli-
laps.
Perepoeg, muidu vagune nii esmaspäeva-
hommikune kirik, oli täha üpris uhkus tujus.
Aegajalt katsus ta näpuga hõbedast taevala-
ge puudutada. Tõmbas aga sõrme kohe taga-
si, kui jääkülm lagi vastu puutus. Vahetevahel
püülds ta mõnd tähte, mis siin ja seal edasi
ja tagasi karglesid, kuid need olid jälle liiga
tulised. Vist oleks perepoeg sääraste maailma
üleanetute asjade üle vihastanud, kui nõid
parajal ajal ei oleks madalamale tüüri-
nud ja pilve sisse põgenud, kus kuu parajas-
ti silmi pesi, mille teatavasti ju sarvik
ise tahmaseks määris. Nõid aga tõttas kiires-
ti edasi, enne lui poiss kuud lähemalt sai
silmitsedagi. Kui nad uuesti pilvetükist välja
said, oli öö jälle valge ja all maapeal tegid
inimesed rohket, mainalja
Nöid, kes säärase sõiduga palju
ei olnud harjunud, väsis peagi ja laskus ühe
kirikutorni otsa puhkama. Vaevalt sai ta aga
kabjad ristiotsa toetada, kui tornis midagi
dagi, leudes torniluuk lahti ja vägevalt kuulu-
tas kell ilmarahvale, et südaöö kätte on jõudnud.
Nõid kohkus, et aeg nõuda hiline ja tormas
tulisel niirul edasi.
mina teadsin teda senini
nagu sõnana, mis tähendab
tinglemine. Ja mitte
harilik tingemine, waid
alatu kitsipunga-tinglemine
edel asemele peaks koha-
sem sõna loodama
Kaitekoopas Üks sõjamees
23/IV-16.
Wäega auustatud
posti lehe toimentus. palun
teid südamest neid ridasid
oma lehe weerikutese panna, mis
teisel pool lehe külge seisawad.
millega ma oma armsaid omasid
tuttwaid ja n. e. t. j terwitan!
siit kaugelt soome maa pinnalt
olen juba wiis kuud aega soome
pinnal wiibinud kroonu töös:
Olen teise järku rattnikuna aja
pikentust andes teenin soomes.
Palun auustatud toimentus, kui
teie minu soowi olete awaltanud siis
Kirjutake, et ma tean.
Eesti Rahva Museum Auupakklikult
Minu aatres.
28 Märtsil
Wainul
Oh armas kodumaa
Sinust kaugel wiibiwad
Esti pojad noored tugewad
Oma kodu pinda kaitsewad
Mitmetgi minu wennad
Olid kurwad kutumaald minnes
Mitmetgi kannawad kurbtust rinnas
Ja palju juu hingab meid Poolamal mullas
Palju on mõõgale ohwriks meid langend
Palju meid sängitab saksama muld
Tuhanteid puhkab meid Austria rajal
Türgimal sügawas kuristiku pinnas
Ei ole meie haual risti ega samast
Ei nutta meie haual isa ega ema
Ei sa meie hauale õde ega wend
Sõber ega tutaw ehk koduma lind
13 19/33
Ei pole muutnut sugugi.
Kui une näos so laulu hääl.
Mo korwadesse kostis ta,
Kui ärkan ma, ei pole sind
Ei sinu kallist laulu häält.
Kes oli see, kes eksitas
Mind linnu laulu kuulamast
Kes keelas mind, kui tahtsin ma?
Neid sini lille waadata.
Säält lendab saksa sumatan
Nii huludes kui lõo-koer,
Ta eksitab mind kuulamast
See laulu linnu laksumist.
Ka keelab mind sääl waatamast
Neid sini-lille niidu pääl,
Kes tuletawat meelde mull
See kodu-maalse elukest.
Ehk pole ma küll wanagi
A, siiski sini-lilleke
Mo mõtted sügawase wiib
See eelse kodu elu pääl...
Kunas Tartu maakonna rahwawäe kommisjonis
aetakse asju teisite, kuude kaupa seisawad palwe-
kirjad ja ei lähe edasi.
Nüüd tõuseb küsimus, kas toimetawad niisugused
asutused, kes Walitsuse käskusid mitte ei täida
meelega Walitsuse wastu, wõi on nendel sala eeskiri
et käsku mitte nõuda täita kui ette kirjutatud on
Minge õpetajate juurde sealt saate kuulda kui
paljud on lasknud kirikus palweid teha, lesed
emad kelle üksikud pojad on ära wõetud ehk
mõned emad kel 2-3 poega kõik sõjawäes teeniwad
Kas see on õigus. Kas sellega arwatakse riigis korda
lua? Hukkatusele wiib niisugune tegu, ja just
meie ametiasutuste pärast kus weel toorus, alt
käe maksuwõtmine j.n.e õitseb Meie tarwilikud
jõud kooliõpetajad rahwasool sõjas olid, nüüd
wist juba kojus ja üliõpilased sõdiwad weel praegu
wahwalt edasi ja palju neist juba langenud, kellest
meil tulewikus tublid riigimehed oleks wõinud
saada kuid nagu näha, need kes meile tulewikuse
palju kasu wõiksid tua peawad endid ohwertama
aga staabid kubisewad kõik sugustest kirja oska-
matest koos kelle elu palju kallimaks peetaks
Meelte tuletata tuleks Kaitseliitu Tartus, siis
suuremat korralagedust enam olla ei wõi. Wälja
aetakse mehed ja ikka jälle töölised ja wiimaste
seas on nurin wäga suur. Kas siis tõeste weel
ikka hebenewad püssi ühisetöö hääks kätte wõtta
need, kes natukene enese harikikust surelikust
kõrgema tunneb olema. Kõik tööle
19.12.15
29 DEZ. 1915
K. Austatud. Postimehe
Oleme Teie ausa ja lugu
peetud Lehe numbrit
kätte, seie sõjawäljale
saanud.
Et ka meie Terwidused
ära olete trükkinud
Selle eest oleme meie
Teile wõlgu. Selle wõla
eest oleme kohustatud
Teid aus lehe toimetus
tänama. Kõik kes meie
Eestlased siin ühes oleme.
ja Postimehe numbrid.
küüned kiskevalmis, küllap kaotuse varsti tasa teed."
Kisa ja lärmiga vaarus salkkond edasi, met-
sik kui Attila sõjavägi.
Ja kaitsku taevas nüüd laadakaupmehi!
"Karussell aa karussell", ürgas Potrjonkov,
kui jõudis säratuledest piiratud imekohale.
Siin keerleski suur karussell ja väntoreli
kriiskavad helid põrisesid inetult.
Sõidame!"
Ja enne kui keegi sai kolm lugeda, oli Pot-
rjonkov oma kampaga peal
Poltrjonkov oli kangelane edasi. Ta oli juba
paar tiiru teinud ja paar pooltoopi ära rüüba-
nud, kui karusselli peremehega tülli läks. Ning
virutaski tigedale peremehele lahmaka ham-
baid pidi.
Tuli lahing, äge ja kiire.
Karusselli peremees lendas varessena üle
sõidusaanide laadaliste sekka, kuna Potrjonkov
ise karusselli käima pani
"Seadus, seadus, kardavoi", räuskas vanamees
ja rüseles karussellile ligemale
"Seadus? Äh see sulle seadus" tõrele Pot-
rjonkov ja sirutas vanamehe uuesti pikali.
Inimesid karjusid, naersid mõned ka haletsesid
vaest vanameest
"Elagu meie päälik elagu isand Potrjon-
kov", karjusid poisid ja tüdukud. Parv röökis
kui hargi otsas ja suurte auavaldustega kanti
Potrjonkov minema. Nii vaarus salkkond edasi
laadarahvas aga taganes naerdes laiali ja andis
vägevatele teed
"Mis vuriseb sul leti all", päris Potrjonkov
kelleltki vanaeidelt.
"Teekene, härra, tee... Tahab härra teed?.."
gewast sõjawäest
W. A. Postimehe
Palume Teie auwäärt lehes
Järgmiste Eesti sõjameeste terwi-
tuste jaoks lahkesti ruumi leida
Eesti Rahva Mus
Terwitused sõjawäljalt.
Oleme wiimastest Riia wäerinna
wõitlustest üle jäänud ja terwitame
oma armsaid wanemad, sugulasi,
sõpru ja tutwaid, iseäranis weel
noori Eesti neidusid. Palume
kirjutage meile ja saatke ajalehti.
Wan. al. ohwitserid: H. Nurk, A. Tammel,
J. Belausow. Noor. al. ohwitserid:
K. Lõhmus, K. Aulik, A. Grüger,
Efreitorid: A. Hausman, A. Päimil.
Kõik on Tartust:
Austusega Eesti sõjamehed.
15 MRZ.1917
76 89
wastatud:
Auustadut
Palun kui lehes minu ridatele ruumi.
Kuidas Wana walitsuse aeg sõia
wäega, petuses waltsguses ja warguses
äri aeti.
1916 a 26 Septembril kutsuti meid Peterpuris
5 roodu pataljooni teenima, ja jätsime
oma koduse põllu saagi, unikudes ja pooleli
peksmata masina alla, abita naise ja õnnetu
mate lapste ja saatuse hooleks, mis igale
maitsmata ei jäänud.
Nüid algasime selle wana pimeda walitsuse
teada, sõia wäe sellid tagase teoks ja toetuseks
wanat olli abemedega 43 - 44 aastased mehed
tööle, ja loeti meile Pataljooni komantööri
teada antud Priikaos ette. Teie saate nende
päewade eest 37 1/2 kopik päewaks mis teenite
Kroonu riide kui ka üles pidamisel.
Saadud 13 JAN. 1915
Jurjewis.
maakaitse waelised, Teile oma
kodu rahwale, sugulaste ja sõbradele
teadustama: et 8 Januaril kell
10 1/2 õhta Jurjewist wälja sõites
Peterhofi, olime 9 Januar terweni
tee peal rongis; Jurjewist sõites
oli meid 27 wagunid ja igas
wagunis 30-31 meest. Tapas lisati
13 wagunid Tallinna poolt ja
Paide mehi juurde ja nõnda
sõitseme toretasti Pealinna
poole, wagunid wõisime kütta
oma soowi järele, puid saime
igast jaamast, kus kauem
peatasime. Tallinna wagunid
kes laususid:
„Ka läbi tormi ja kõnemürina laulame meie
kiitust Loojale ja mälestust muistsele minevikule."
Vihma voolas kui pangega. Kell oli juba
4, pidu pidi aga juba kell 3 algama. Mängisime "Loo-
tuses", et osagi laulupidulisi "vaos" hoida. Viimaks
ometi, taevataadi häal tahtmisel, aeti pilved laiali
ja ilm läks selgeks. Kohe seati pidurong kokku ja
muusika saatel marssisime piduplatsile.
Suurte hurraa-hüüetega tervitati meid pidu-
platsil. Ja peagi olid kõik jälle pidutujus.
Alguses mängiti keisri-laulu. Siis aga
esinesid üksikud koorid. Esimesena mängis üks
Märjamaa koor Haydni "Maailma loomist". Siis laul-
sid Kanapää, Ambla j.t. voorid.
Vahepeal esinesid mitmed kõnemehed.
Toimkond oli bengaali-tulesid muretsenud ja
süütati nad nüüd lõpuks öö ilustuseks. Värvilise
kuma all avanes ilus vaade piduplatsile. Nõidus-
likus kumas lehvisid lipud, virvendasid rahva-
riided ja peegeldasid sajandeis värves üle avara
välja.
Anti pärgi nimekamatele tegelastele ja karjuti
huraa. Nii olime hilja õhtuni koos ja laulsime
veel omavahelgi kauneid, isamaa-laule.
Teisel hommikul vara olime vaksalis kaas-
pidulisi muusikaga saatmas. Aga ei olnud meid-
ki kauaks enam pidu-linnas - Tallinnas. Ja lah-
kudes jätsime siia tükikese südant ja verd. Vist
küll Kalevile kosutuseks, et tal kergem oleks
puhata...
Saadud: 3 OKT. 1916
"Postimehe" tallitus
Palume Teid nii lahke
olla, ja oma auuwäärt
lehe weergudel meie
terwitustele ruumi lubada
Meie suuretüki wäelised
kuue kuulise sõjawäljal
olemise järel oleme praegu
kõik terwed
Ja terwitame
südamlikult kõiki kodu-
maalasi, sõpru, tuttawaid,
sugulasi ja kodumaa
neidusid ja palume
21. April 1914
20/IV 1914.
W. a. "Postimehe" toimetus!
"Postimehe" toimetus soowis minu
ümbruskonnast teateid Saksa kolo-
nistide ja tööliste kohta saada
Teadustan, et minu kodukoha ümb-
ruses, ja nimelt Harju-Madise ja
Risti kihelkondades praegusel
ajal küll Saksa töölisi ega ko-
lonistisi mõisades ei ole.
Minu teated puuduwad järgmiste mõisade
kohta: Leetse, Pallaste, Põlküla
Ämmari, Wasalema, Kloostri, Hattu
Risti, Wihterpalu ja Nõwa. Mis
wäljaspool ülemalnimetatud mõisade
kohta puudub, siis selleks ei ole mul
mitte küllalt kindlat materiali
käepärast. Niipalju on aga selge,
korraga silmadega nähtav, et oli kaos ja nüüd on
kõik plastiline ja kõigel on kontuurid ja kin-
del kuju, ja et meie ise seda elavas fantaasia
töös loome. Sest mitte ainult kunstnik ei loo,
vaid meie loome ka, kui tema töösse süveneme,
mitte ainult luuletaja ei luuleta, meie luuletame
ka, kui tema luules elame; meie luuletame sage-
li, nagu Ibsen ütleb, isegi ilusamini luuleta-
jast, luuletame luulesse midagi juure jne.
Meie kordame seda loomise protsessi, mis kunstni-
ku fantaasias toiminud, meie elame üle sama
loomise õnne, mis luuletajagi.
See ongi see rõõm, mis meie kunstiliseks nau-
dinguks nimetame. See nauding on sugulane tolle-
le intellektuaalsele naudingule, tollele vaimlisele rõõ-
mule, mida tunneb ka teadlane, kui ta loogiliselt,
teadusliselt mõteldes asjade ja mõistete kaoses
vähehaaval korra loob. Teadlased räägivad õigu-
sega suurest esteetilisest rõõmust, suurent ilu
elamustest, mida nad läbi elavad, kui nende
töö hästi edeneb.
Armsad suguwennad ja õed weikseid
suureni ja nooresid wanani mull on
teile üks weikene palwe ette saata
ärke lükake minu wiimasd lootusd
entitesd eemale ülestõusmise pühad
on käes kõik lootus ärkab uues jõus
aljasd taemesd weikse putukatki Eesti
rahwas ka meie olime niiweiksed nii
alatumad nii odawat kui need puttukad
ja need kuwatised taimed kes küll nii
ulkana maapõuesd üles tärkawad
aga paljud saawad neisd alastamata
wiisil iga läbikaija räntaja jalajälje
kohal ärapurustatud pealegi kewade
kui matalamad kohad weel porised läheb
iga teekäija ikka kus kõrgem seal kui-
wem on muitugi mõista kõrkemad kohad
akawa ika waremald aljentama ja need
kuiwemad kohad saawad siis selleläbi
ka suutumas kõwaks tallatud
Elavama osavõtu, eriti vanemate inimeste seas
leiavad rahvaraamatukogu seltsid, milliseid on
Avinurmes üldse kolm: Maetmal, Pärnikul ja Sae-
kannul. Tähelepanuväärilisem neist on Maetmal
kus asutati karskusselts "Vapruse" järglasena. Enne
ilmasõda oli Vaprus" Avinurme elujõulikum selts.
Kuna aga sõda paremad juhid röövis, lõppes tema
tegevus. 1918. a. asutati temast rahvaraamatukogu
selts, mis kaua aega püsis tegevuselt oma isa
jälgedes. Nüüd aga valitseb juhtide põud ja selts
on kiratsema jäänud.
Jõukaim selts on tuletõrje, millel varan-
dust üle poolemiljoni ja liikmeid umbes 60. Tule-
tõrje-seltsil on ka ruumikas seltsimaja mida kasu-
tavad teisedki Avinurme seltsid. Pääle mainitu
omab maja veel Vadi laulu- ja mänguselts "Metsa-
kaja.
Hariduslikult on Avinurme hästi edenenud
vald. Kuus neljaklassilist algkooli ja üks kõrgem alg-
kool on selle eest hoolitsenud, et kirjaoskamatute
arv pea täiesti puudub. Haritlaste arv kasvab iga
aastaga järjekindlalt. Kuna varem vaid 1-2 pere-
meest valla kohta omi lapsi edasi koolitanud, on
nüüd Avinurmes juba oma 5-6 üliõpilastki. See
arv ei ole sugugi väike, kui mõtelda, milliste ras-
kustega oli Avinurmes koolitus seotud.
Hääd hariduslikku valgust paneb kohaline
kõrgem algkool oma energilise juhi all. Kõrge-
mat algkooli lõpetada peab iga vanem oma lapse
kohuseks. Koolitööle teeb takistusi ainult ruu-
mide kitsus. Juba ammugi oodatakse kesk-
kooli avamist Mustveesse. Onju savitee tõttu
koolitee Avinurmikul palju hõlpsam, kui käitus
Mustvees
Tartusse või Tallinnas.
Kuid möldri ja rentniku tagajärjeta "kokkulepe" ei rahul-
da weel meie "mõisa" maaküsimust. Endine Wana Otepää-
karjamõis "Aiaste" on umbes 1825 aastal wallawakumaast
asutatud. Wanarahva mäletamise järele on 8 talu selleks wõe-
tud ja nimelt kaksik talud, Kolo, Kikka, Looga ja üksik talud
Juhani ja Näbro. Nende muinastalude pidajate järeltulijaid
on weel elamas ja nemad arwawad enestel oma esiwanemate
päranduse järele õigust olewat ja tahawad seda lähemas tule-
wikus walitsusele ette kanda, kuid arwatawasti on seda
dokumentide waral wõimata tõendada.-
Olgu küll, et meil suuri mõisaid ega ka suuri talusid
ei ole, on meie wallas siiski wõrdlemisi elanikkude arw õige
suur. Elanikke Wa Umbes 34-35 inimest elawad ruutwersta
peal, ja missugune arw pisut suurem on kui Lõuna Eesti
läbistikune rahwa arw linnad ja alewid ühes arwatud.
Rahwa arw tõusis selle läbi, et suuremad talud juba
aasta kümnete eest perekonna liikmete wahel tükel-
dati ja aastat wiis tagasi walla piiris ollew kroonu
mets 29. maata perekonnale ära jaotati 12-13 tiinu
suurusteks Kruntideks.
Iseseiswaid majapidamisi on walla piirkonnas 118, nii et
läbistiku igas majapidamises 6 hinge on. Sellega on ja jääb
Wastse Otepää põial poisiks Eesti wallade hulka ja naabrite
pilge "papside wald" on tabaw nimetus.
Muidu elame rahulikult, oleme praeguse Eesti walitusega
rahul, tõmbame Eesti iseseiswuse püüdele tubliste kaasa, kuid kah-
juks hindab kohalik maa konna walitus meid samase mõõduga
Kui suuri waldu, maapinna wiljakust ja rahwa arwu arwesse wõtma-
ta jättes. Selle tagajärg on, et maksud rekwisitsionid jne. meil
tihti üle jõu tikuwad minema. Kuid ka sellest loobume, niipea
kui riigipiirid kindlustatud ja üleüldine rahu jalale seatud. -
"Kes kannatab - see kaua elab!"
Wastse Otepää 4.6.19
K. Eisenschmidt.
konda asuma.
Põlisi kaas kodanikusi
neist sinna ei saawat:
kuna nad kangesti
palawat kardawd ja
suwel ainult öösel
töötawat!
Neli noort meest
läinud sügise laewa
nud tagajärel minna.
Sellega oleks ka asu-
mise lõpu arwe tehtud
Olewat üleliigset majjas-
mokkad; süüa rõõsa
ja koore walmimates.
nahka. Muidu olewat
töö jõud hulga suurem
kui naabritel Eestlas-
tel näituseks niitwat
parvedena rändavad need tuhkjashallid, valgelapilised linnud mööda
puiestikke ja teevad säärast kisa, nagu sõidaks voor regesid krudiseval
lumel. Isegi lennul ei saa need linnud "vaiki" olla?
Igasugustes haohunnikutes, küüniurgastes ja puutüvede vahal elutseb
ristamisi kasvanud.
lind on tugeva ja kõlava häälega. Sagedi võime teda näha järskude kummer-
duste saatel tikitamas ja trillerdamas otse kui suurtsugune kanaarialind.
Samesugune elurõõmus ja kõlavahääleline talvelind on käblliku sugalane
vesipapp, kes sageli vee all käib pisikesi kalu püüdmas.
Kaunis sageli võib linnas näha talval talitsiitiitajat ja rohelist
vinti, kes salkadena rändavad valju kirinaga oksalt oksale ja katuselt
katusele. Samasugune linnamees on urvalind ja tuttlõoke ehk tali-
lõoke. Viimast nähtakse laialdaselt ka maal ja mere ääres lumehange-
del, mis ta vahetpidamata hüüb oma pikki "tsirr'e
Huvitavad talilinnud on rähnad (hall-, roheline-, must-, väike -, valgeselg,
kolmevarbaline rähn jne. jne), kes oma kopsimisega tihti pargi või metsatukka
kajama panevad. Isegi mitte-linnuarmastaja oma jalutuskäigul looduses
jääb sageli tahtmatult nende ülikärmete lindude hüplemist vaatama.
Lumerohkel talval lendavad sageli elamute lähedal igasugused
ma oma pink-pink hüüdega.
Võikseimaks talilinnuks on põialpoiss, mille kaal ainult mõni
gramm. Varjata ostab ta inimeste eest hästi, kuigi ta häälitust kostab kõikjal
Meil on hulk linde, kes talvel pesitsevad siin, suvel aga
lendavad jälle ära. Nii tulipea ja kuldpea, musta lagipea ja
läikivpunase rinnaga leevike ja kauneim talilind - ohaka-
lind. Viimase punaksmust pea ja pruun rind äratavad kohe
tähelpanu ning kui ta veel ööbiklikult laulma kukub, siis
peame tunnistama, et kaunimat ehet taliloodusel pole kui seda on ohakalind.
Seal wõitleb wahwast wene wägi
Sa tungib peab waenlasel
Kas olgu ees tall tule meri
Ta siisgi tungib edasi
Kord öösi laagris tule ääres
Salk noori Eesti soldatid
Naad istwad waikselt ümber tule
Neil kurbdus täidab südameid
Neist eemal wäljas muru pinnal
Üks Eesti poeg on mõttedes
Ta waatab üles: taewa poole
ja mõtleb iseeneses
Et hommikul kui tõuseb päike
Meid wõitlusele wiiakse
Kus tuhanded siis jälle langwad
Wõib olla öhes minagi
Ei ole ühte ainust sõpra
Kes hauale seal saatjaks on
Waid Poola muld see oma hõlma
Seal wõtab kõiki langejaid
Wiltune on Teie seletus et Eestlased nüüd
eneste põliste waenlaste wastu wõitlewad
ja sellepärast tarwis werd ja warandust ohwer-
dada. – Ja olekski endine waenlane olnud?
Ega meie nüüd, ligi 2000 aastat pärast Kristuse
sündimist, ei haka were taga kuulaja osa eten-
dama: Meie ei ole siis tuhande ehk kahe-
endid
tuhande aasta jooksul põrmugi parandanud.
Sakslane algas sõda, tungib piale, tale tarwis
wastu panna: - Algamise sisu tunneme
kaunis selgesti, nii hästi sääduse tundjad kui
ka suur jagu põllumehi ilma, et me Sasonowi
diplomaatia tarkust läbi uuriksime. Aga,
kas teate härra Tõnisson! ükskord tuleb
aeg ja, võib olla ehk on juba ligidal, kus
need ilma südame tunnistuseta mehed: nagu
Goremõkin, Suhomlinow, Sasonow ja nende
peremees Kõigewägewama kohtu ette kutsu-
takse ja sial küsitakse: "Teie äraneetud! Kas
oli niisugust hirmsad werewalamist Weneriigi
rahwastele tarwis? Näidake kus se kasu on?
Ja nemad ei wõi sõnagi lausuda.
Paber lõpeb jälle otsa aga mull oleks weel
wäga palju kirjutada olnud: sest ma tean et
Teil heast tahtmisest iialgi puudus ei ole olnud:
aga wõib olla, ehk waatate ka weel mõne asja
piale ennemuistse prilli läbi. Ma usun
weelgi et Teie "kingituste woori pial" mõnda
asja näha saite mis endist sõjawaimustust
waigistab.
Teie tundmata kaastööline
minewikust kes pikisilmi muutust
ja paremaid aegasid ootab.
Nime awaldan siis kui uus wabadus tuleb.
see maa on küll halb käia,
meie tulime wene piirist wiie
päewaga Lwowi see on uumbes
160 wersta, nüid oleme siin paar
päewa paigal ja siis lähme siit jälle
minema, see tee on ütlemada rasge
käia, minul on jalat praegu
kõik katgi, saab näha kudas
edasbidi lähep, kohe kui linna
saine sain kuulda et lähedal
on langenuide sõjameeste matus
jalat oli küll wäsinud ja katgi,
aga tahtsin waatama minna, ja
läksin ka sellest hoolimada, siin
on palju maetu igas hauas on
seidsekümmend wiis surnud, ja
waatasin nimesi mes seal oli
kirjutatud, nende hulgas leidsin
mitmed eestlaste nimesi, läksin
mitte arusaanud?" Meil oli jutu algus tõlgitult
kodus. Wõõrdlesime ja wõõrdlesime: muud ei leidnud
küll teisiti, kui ainult Wöhrmanni nimi
töö eesotsas...... Noh, see on ikka wist mõni tudingas?
Minu Liht koolmeistri naene ja - tuding - sääl on
juba waks wahet ja rahwa sõna ütleb ju ka: "Suuremal
hundile suurem pool sood!" niisugust suurt tööd
es tohi "wäikesed inimesed" teha.
Meel tahab nagu nukraks minna. Aga mis sa teed.
Materjal. Kooliolud
Siis imestan ma weel et mõned minu kirjast
"Kodumaa tundmine külakoolis" jagu ei ole saanud
Kui ma "kirjatähe" täitmisest kõnelesin, siis ei kõnelenud
ma mitte, et nad paljalt kirjatähe järele Wene keelt
õpetawad ja üle selle ei tee: rohkem ei õpeta! Mina
kõnelesin et nad Eesti keelt oma kodumaa tundma
õpetamiseks mitte sõrmegi ei liiguta, waid nimed ai-
nult Wene keeli pähe tuubiwad, kuna ometi keegi kätt
nende suu pääle ei pane, et nad Eesti keeles ümber ütleks
siwad, mis laps ei tea. Seda ei tule ükski inspektor
keelama, ega ole klassis ka kedagi - salakuulajat. Mina
ütlen ikka: Юрьев - on wene keeles - Eesti keelas aga
Tartu. Waene kooliõpetaja! Kas see on sulle ütlemata raske?
mad: järeletöö õhtul ja 50 kirjutuse raamatut parandada
sellepärast hull see, kes weel nõuab et Wene keelest peab
Ma tunnen koolisi kus 15-20 last on, ühtegi kirja-
data ei ole, - aga Eesti keeli tunni asemel on Wene keele praktikalik harjutus
ehk rehkendus...
Auustatud Herra M Raud! Eesti Rahva Museum
Saadan Teile oma kirjatöö teisendatud kujus. Wististe saate Teie seekord Seda
tarwitada wõima. Minu arwates on kuju sisuliselt kui ka wormileselt
kaunis arusaadaw. Kui teie minu paigaga rahul ei ole, siis jätan
Teile wõimaluse seda maha tõmmata töö jälle nimeta. Edaspidi
kirjutan teile midagi muud: tähtsamat, enam wiilitut huwitavamat
kui see mis ma teile siia ajani saata olen suutnud. Minul on mõtteks
nende põhjus mõtete üle ennem aru pärima.
lehe külje pääle ära mahub. Pääle selle lähendan, et sellel tööl ei ole
mitte sugugi otstarbeks kõlawaid sõnu heli tuule, waid just tõsise asjaga
ette astuda ja seda tõsist asja olen ma wõimalikult silmas pidada
katsunud. Loodan, et Teie seekord minule wastu häste ja wõimalikult
selle samas nbr. minu kirjatöö awaldate. Muidugi wõite ju
elage õnnes kenad Linda
tütrekesed olge julged kalew
kanged pojakesed
elage õnnes õitsewas
Kodu kollet kangelaste käed
teil kaitsemas.
Ähwardanud maru tuuled
Murd saara tamme puud
Siiski hüütku meie huuled
Eesti ma, sull anna suud
järgmised Eestlased
L. Sepp. Tallinnast
J. Meister
meie adres.
lugeda saame, Awaldame
Kõige sööjemad südame
tänu selle wäiwa ja
lahguse eest
Tahame nii kaua
tänulikud olla, seeniks
ajaks kunas meie neid
numbrid enamb. lugeda
wõimalik ei ole.
Soowime lehele head
ärilist ja suurepäralist
läbi käimist, een tulewa
Uuel aastal ja suure
läbi käimisega, ka meid
käppu täid Eestlasi
siia sellesse, siberi kütti
polku meeles peaks
Kui Jumal elu päiwi
jagab, et wõime ajalikult
elada, Tahame ikka
Jaama hoonesse, mille aknad puruks
pekstud ja ametnikud-elanikud
läinud, seatakse latsareti sisse, mis
Permi talupoegade poolt - nende abil
seatud. Sinna tulewad wõitlejad
kes haawasi saanud. Muud pole näha,
kui sõjamehi, sõjamehi ja halasta-
jaid õdesi ja sanitarisi, Punase Risti
märkidega. Neil on tööd ja nad on
ka kõik väledad. Eemal, umbes 10 w.
kauguses kerkiwad paljud suitsu-
sambad ülesse – need on poolakate
kodud, mis põlema pandud. Häwitus
on suur ja kurb tundus tekkib rin-
nus, seda häwitust nähes. Ilus ke-
vade on juba Poolamaale jõudnud.
Lund ei ole enam sugugi, päike pais-
tab ja lõokesed lõõrivad. Orgude woola-
wad weed ja maa hakkab tahenema, wilja-
ainult kaitsekraawisid, samati
ka langenud sõjemeeste puhkepaikasi
jutatud, Berliinis redakteeritud
Kahjuks ei wõi ma terwet num-
mert mitte Teie poole saata sest
õhureis on lehele wiga teinud, nen-
da et ta pea kaltsus on. Wõin
ainult teatada, et ta wihast ing-
laste wastu ülekeeb ja igate-
pidi inglisepolitikat mustata
püiab meie sõjawangide sil-
mis, kelle jõuks teda nähtawast
wäljaantakse. Omaks üllatu-
seks leidsin lehes peatükki, kus
koguni "Postimeest" meelde tu-
letakse, nagu oleks wiimane
inglise surwe wastu Wene-
maal kõnelenud. Juttu teh-
arvustuse väljakannatavad, võiksiwad
gas ilmuda. Nüüd ja "kus magus
kõla" on kõige nooremad töödest
umbes 1 1/2 aastat tagasi sepitsetud
nendest nagu paistab lapsik vaim
vastu, ma usun, aga et neil mõte
on hää, võib tõsi olla ja kui see neid
läbi viib, siis võivad need "Lastelehes
aset leiduda. Kõigile oleks siis esi-
teletud. "Tahtmine on sonimine"
ütleb Gorki. Enam ma ei taha!
Olen 16 aastane, amet : edasi-
õppija. Adress: Veski uul No 34. Siin
kirjavastutus tähtede A. Tr.
all "Nooresoo lehesse" parem kui "Pos-
timehesse, kus teda ennem ma leida
võiksin, sest, et ma juuni kuu
keskpaigas maale sõidan. Seniks
jälle nägemisini!
Sarnaste kirjawahetuste segaduste ja sekelduste
ära hoidmiseks on tarwis järjekindel olla ja
mõlemaid waldu ainult Wana Otepää ja Wastse
Otepää nimetada. Wiimast walda ei tohiks ka
mitte Uue Otepää nimetada. Keeletundjad, kes
Eestimaa geograafiat põhjalikult ei tunne, hak-
kawad teda siis Põhja-Eestist otsima. Meil ei
ole mitte õigust kohalikus murdes murrakus
sünnitatud kohanime Keskestimaa keelde ümber-
tõlkima hakata. Sünniks see, siis tekkiks
Paabeli segadus. Nimetaksime näituseks, Wastse-
liina "Uuelinnaks" ei teaks keegi seda Setumaa
serwalt otsida.- Mäletan weel wäga selgeste oma
Kihelkonna kooli ajast, missugusesse segaduste
Kohanimede omawoliline tõlkimine õpetajaid
ja õppijaid wiia wõib. Georgraafia raamatu kir-
jutaja, kes nähtawaste kodumaa kohanimesid Eesti
keeles ei tunnud, oli päätüki "Kukkelinna kiltmaa-
le" pühendanud. Meie õpisime ta masinlikult pähe
ja kooliõpetaja oli sellega rahul. Tuli Kooli katsu-
mine. Küsiti: Kus maakonnas asub "Kukkelinna kilt-
maa"? Meie ei teadnud - waikisime. Katsuja waatas
Kooliõpetaja otsa. See arwas selle Äksis Tartu-
maal olewat. Ka kooli katsuja ise ei teadnud,
seda. Wiimaks jõuti wälja arwata, et tähendatud
koht Wõrumaal Rõuge kihelkonnas on, mida
rahwas Haanja nimetab. Raamatu tõlkija oli
Hahnhof'i Eesti keeles "Kukkelinnaks" nimetanud,
mille nimega keegi seda kohta Eesti keeles ei
nimeta.
21. Aug. 1914.
Soldaus
10. aug.14
Et esimest kirja
(poognat) kibeda trewo-
ga pärast ära saata
ei saanud, leiate ühe
ümbriku seest kaks kahel
ajal kirjutatud poog-
nat, see teine:
10-ndat algas meil Sol-
dau kallale tungimine
(ataka); Soldau on Tartu
suurune, ilus, kaunis
3 MRZ.1917
Wäga Kõrgesti
Auustatud lehe Postimehe
Palun nii väga lahked olla ja
neidele minu terwituse ridadele omas
lehes wäha ruumi lubada ja neid
ära trükkida lasta -
Sõjamehena
Kauua ju siin Pihkwa kuberman-
gus haigemajas lamades Terwitan
kõiki tutawaid, ja palun kirjutage
saadge aja lehti aeg on wäga igaw
Aksel Jüris Tartu maalt. Ahjalt
87 /116
Anton H. Ladwas, Paide kreisist,
Koeru kih., teise järgu maakaits.
Anton J. Ojasson, Pärnu kreis,
Konga val., Teise j. maakaitsev.
Hants P. Hunt, Pärnu kreis.,
Allis te kih., esimise j. maak.
August A. Klein, Tartust,
ajateenija.
P. S. Lõpuks palun ma Teid,
kui Teil vast mõni number
Teie auuväärt ajalehest
juhtub üle jääma, neid meile
siia sõjaväljale allpool
järgneva adressi peale saata,
sest lugemise materjali ei ole
neil siin pea mingisugust.
Ehk ka läbi võtmeaugu,
Või ka korstnast vastu savu.
Rind on õrn sul, ole vaikne.
Must ema (võtab tüki aja pärast isa käe).
Kes mu kätt nii külmalt surub?
Isake, su külmi käsi
Hingamisega ma soendan.
(Kummardab ja puhub isa kätele)
Must ema (paneb tüki aja pärast käe isa rinnale).
Näe, nüüd rõhub, võtab hinge!
Isa, säh mu hingamine!
See on noor ja tugev küllalt.
(Kummardab isa suu manu.)
Must ema ( istub isa sängi veerele; siis surub isa
põlvedele, siis rinnale.)
Moskwas, -
haigemajas
dud: 26 OKT.1916
12.X.1916.
A. "Postimehe" toimetus!
Palun all järgnewatele ridadele oma
austatud lehes lahkesti ruumi luba-
da. Lootuses olles, et Teie aimate, kui
palju see hingelist kannatust nõuab
Kui sõjamees, kes oma isamaa?
eest on sõja jumala ohwri altarile
wiinud oma on terwise, oma elu, nüüd
selle eest tasuks kaugel kodust -
kaugel omakstest, wõeraste hulgas
haigena lamema peab.
"Sõprad, tutawad Teid ter-
witades palun wabal tunnil
ka mõned read kodu elust
minule pühitseta. Adres:
Kus ma oma jõust pidin
lahkuma mille puhul ka mull
enam wõimalik ei olnud teadust
saada Mikspärast nad ei ilmunud
mitte?
Palun mulle selgust anda, kui
on wõimalik, tihti laheb ajalehti
kaduma siis palun seda waewaks
Viljanti kreisisd
Vastemõisa walasd
Jüri Laur
Karla Reika kavastu valasd
Tawed Tuike Kaseba
Levi valasd Jukan Oinas
Elvasd Aukusd Kangur
Roelasd Kotleb Eiman
Hentrik Kool
Karla Kask lohusosd
Uku Utt Ranosd
2111-2-19
säädis eesti oma aparadi kaunis minu ligi
lauua piale, mõtlesin kui tall kannge
aparaat on, siis tõmmbab ta minu ka
siit nurgast oma aparaadi ja siis on ta
pildi kurru ikka mokkas, ma ei tahdnud
ka tema tööd rikuda, ja tahdsin weel head teha,
tõmbasin ennast tekise, ainult silmad jätsis
lähdi, juba wenitadi aparadi korts, ja sellega
ja puudu podnimat, juba luges, ras, twa, kuni,
seitsmeni, ma lisasin eesti keeli weel, kahesa
üheksa kümme, ligi, mõtlesin et nüid ikka
pildid paremad ja walligemad saawad, pitsitadi korts
kokku ja läks, 3 ehg 4 päewa pärast illmus eesti
oma pildi patsakuga, ja akkas nägu pidi jagema
palju pildi saajaid kogus ümber jagaja, juba kuulsin
tsorrnõi ja tsorrnõi wist ei leidnud iga üks oma
nägu ülese, trehwasin ka ühde pilti nägema.
sial paistsid küll näod nagu korsnast wällja
pugenud olewad, siis nägin et need 3 eesti
keeli numert olid kes õele selle patsaku pilta
ära rikkus,
- ta katsus oleti minud murda
aga siisgi oli ta selleks nõrk, mull oli juba aaw
kinni kaswanud, aga irmus närwi walu ei annud järele
kuulsin et eesti tohdril rääkinud, et wigurid woodis
teen ja terwe olen, aga siisgi otsiti mull wiga üles
ja saadeti kaukasia mägede wahele terwist parantama
21 Detsem jõuudsin Pjätikorski waksali, kus ma terwist
parantama jäiin, küll oli uudis neid korrgid mäe arrju
waadata, ilus Peshtow waatab alati aknast sise, Mashoki
külle all käisin 2 kuud ja 7 päewa. Terwist kosutaman
nüüd jäta jälle Pjätikorski ja ilusad mäe arjad Jumalaga
ja sõidan, kahe kepiga kodumaale. Weel tuhand tänu
Teie auustadud Postimehe talitajal
Pärnu kreisist Säärja walas uue koiie talus J. J. Poeg
Fridolin
Nooo, eei, see eei oolnud aasbest."
Samas keskkoolis oli ajaloo õpetaja, äär-
miselt vali pedagoog. Kord sula ilmaga panid
poisid suure lumetüki lakke ja nimelt sinna
kohta, kus istus harilikult õpetaja. Vaevalt sai
õpetaja kohale istuda, kui laest tilk talle otse
keset pealage langes, õpetaja vaatas ringi, püh-
kis tilga ära ja ei teinud rohkem väljagi. Siis
kukkuks uus tilk ja jälle pühkis õpetaja oma
palja pealae taskurätikuga kuivaks. Kolmandal kor-
ral aga kargas ta püsti ja käratas:
"Non kat, kes näbemata mind pillub lu-
mega?
Peab tähendama, et sellel õpetajal isesugu-
ne kõneviis oli, nimelt iga lause ette non kat
ehk non niiviisi panna.
Kui nüüd õpilased kõik vaikselt edasi
istusid, pööras õpetaja ühe vallatuma poole
ja pidades nähtavasti teda süüdlaseks käskis ta
asja direktorile ette kanda. Vaevalt oli õpila-
ne klassist lahkunud, kui jälle tilk õpetajale
pähe langes. Nüüd alles märkas õpetaja, kuis asi
oli. Muidugi pidi terve klass selle eest kinni istuma.
Keegi noorema klassi õpilane oli laadalt
vile ostnud, mis keele ja huulte vahele nii võis ära
peita, et midagi märgata ei olnud. Selle vilega
ilmus ta kord tundi ja laskis "pehmema" õpetaja
tunnis muidugi kontserdi lahti.
Õpetaja kuulas eriti valkselt, kui aga kont-
sert jätkus, kutsus ta direktori klassi. Direktor
päris poistelt, et kes on vilistaja. Poisid vastasid
et midagi ei ole kuulnud. Õpetaja aga jääb oma
jäi
sõnale juure kindlaks, sest keegi vilistanud kogu
aeg. Direktor on nõuta. Kumba nüüd uskuda
kas poisse, kes ütlevad, et pole midagi kuulnud,
talitus, Palume Teid
omas austatud lehte
järgmiste sõjameste
nimetele ruumi lubada
Petrogradist lahkudes
ja tumedale tulevikule
Kaukarija sure rinde
variu minnes jättame
oma armsaid wanemad
surgulasi ja tutawaid
ja kõige rohkem
koduma neidusi kunni
rõõmsa jällenägemiseni
Tarmast August Kaar.
Tartust. J. Tamvalt
Talliman, Eduard
Lisman Tallinast.
Ent kunstis on veel midagi muud. Kunstilise
ja luulelise mõtlemise ja uurimise viis, selle
teed ja abinõud on teistsugused, kui teaduslise
uurimise abinõud. Mitte pää, mitte aju, mitte
külm mõistus ei tööta siin (kuigi mõistuse abita
pole ka luulelist mõtlemist), vaid eestkätt ja
hingeline
taasia. Kunstilise fantaasia töö, luuleline mõt-
lemine ei ole mõtlemine arvude ja abstraktsete
mõistete abil, vaid mõtlemine elavate konkreet-
sete kujudega, maalide, hingeliste elamuste, mis
tud inimese näos avaldub.
Kunst tahab väljendada mitte ainult seda,
mis inimene mõtleb ja teab, vaid ka seda, kudas
II I
ta tunneb ja elab läbi seesmiselt elu nähtusi.
Ma võin näit. teisest inimesest palju teada
ja teades temast rääkida, ja mõnikord ühest-teisest
rääkida õieti, kuid siiski võib nii olla, et ma
tõeliselt sellest inimesest vähe aru saan, et tema
elav hing on mulle võõras, et ma temma hinge
Kasaanis 12/II 17a.
Saadud 23 Feb. 1917
vastanud.
Postimehe toimendus!
Palume Teid nõnda lahke
olla ja lehes meie adressi ära
trükida, Eestlased kes meie kodumaast
wägu kaugel oleme "Terwitame
kodumaa neidusid ja palume neil
kirjutada"
Aleksander Heibst. Aleksander Krabi.
Juhannes Urm. Otto Stümper.
Leo Richard Koort. Richard Kurs.
August Laul. Richard Leterman.
August Eerik. Aleksander Retpub.
August Juust. Albert Lipsberg.
(Kõik) Tartu kreisist.
adress:
68 58
Saadud:
Sõjawäljald
30 Sep. 1916
K. A. "Postemehe"
tooimetus Palume
nende ritatel oma
lehe wergus ruumi
lubada. Eesti Rahva Museum
Terwitame sõja wäljald
kõigi sugulasi sõbru.
iseäranis Eesti neiusi
Ja palume meile ajawiteks
ja meelelahutuseks mõne
kirjagese kirjuda.
J. Jakobson A. Pulst.
I. Suurkask A. Luri
O. Laurson, adres Br. Desukmb.
Aknad luukidega kinni;
Mis sa mõtiskled ja sonid? (Biernile.)
Ah, kus kangekaelne vana!
Tõesti ära tüütab viimaks;
Kui ju rutemini kärvaks!
Isa (üürikese aja pärast).
Niiskus matab kinni hinge.
Noorem poeg, kas ahju küttub?
Puud põlevad leegitsedes,
Ainult keha õrn sul külmab.
Pääle sulle katan kuue, -
Noorel soe on minul niigi.
(Ajab kasukakese seljast ja katab sellega isa.)
Ah, ma tunnen, ma ju tunnen,-
Kas ei ole mulle tulnud
Juba lahkumise päev?
Eesti - Läti viisumi kaotamine ja Alolinna eestlased.
Kui meie peame tänapäev konstateerima kur-
ba fakti, et mõned Lätis asuvad Eesti asundused,
nagu Ilseni ja eriti Ludsi, on juba peaaegu
lätistunud või lätistumas, siis peab ka konsta-
teerima, et seda on võimaldanud ja isegi eden-
danud see asjaolu, et nad on isoleeritud Eestist
ja ei olnud ega pole loodud ühinemise võima-
lusi (rahvuslised koolid, seltsid). Siin ei maksa
rääkida Ludsi eestlastest, kes elavad kaugel
letgallaste seas Venemaa piiril ja paljud ei
teagi enam, et nende esivanemad on eestlased
olnud. Samuti Ilseni eestlased. Ka sääl on lä-
tistumine maad võtnud õieti sellepärast, et nad
on lahutatud suurest Eestist, et neid piiravad
lätlased ja puudub kokkupuutumine isegi Alo-
linna eestlastega. Et küll Alolinnas on eestlas-
tel oma 6 kl. algkool, Hariduse selts ja kogudus,
on Ilseni eestlastel kauguse tõttu raske oma
12 2
Palun kui lehel 29. Feebrul.
1916 a
selleks ruumi leitaks.
ja eesti õedel sellega
oma keele sollgamist
mitte äbenta
see õde oli
Tänan Teid südamest
Eliisabeth
Teie kõrrgest auustust Postimehe
Bohmon
talitajad. et minu palwet kuulta
wõtside. ja Postimehe päewa lehega
minu igawusele Kaukasia mägede
wahele abise tõtaside
kui õnnelid olin ma. Teie
lehe üle, selleks ei mõista ma
oma rõemu kirjutada
igo Postimehel tõtasin ma
auu andes wasta kui ma juba
suure Tähtedega trükitut Postimees
õe käes nägin. Ka seina
kalendri leiidsin Postimehe põuuest
mõne päewa pärast leidsin
jällegi terrwe Tähe roomatu
Postimehe põuuest
Oh Jumal kui õnnelik olin
ma Teie anni ja kingituste
ees. seda kikega auudi ei jõuua
minu jõuud surmani Teil kõrgest
auustatud Postimehe talitajal
ära tasuda, andgu Jumal
kõik saja wõrra Teie auulikul
igawusel appi tõtamiseks ära kulus
seda tagasi, mis Teil minu
2 Jaanuaril 1915 a Kui kodu maalt lahgusin
ja Kroonu sinelise tükisin
wali lahing waenlane tuli
ööse peale meie eel wahid
oliwad magama jäenud
IIse Bataljoni lõhkusiwad
ära 7d ja 8d roodu wõtsid
temelt wangi, kes- külas
küünides magasid, ja siis
asusiwad meie kraawidesse
olid ka juba üle jõe tulnud,
meil oli aga käsk iga hinna
neid.
eest jõe taha tagasi ajada.
laske kraawid olid mäe
peal, jooksime tormi peale
mina mõtlesin et enam
ükski meist järele ei jäe,
Mäe otsa oli hirmus raske