Rahvusarhiiv/et_handwriting_recognition huggingface dataset:
Taevere valla kodanik Georg Geor-
gi poeg Sääsk, apostlikku õiget
usku, ja tema naine Ida Juhani
tütar, evang.-lutheruse usku.
Pärnu maakonna Tahkuranna
valla kodanik Tõnis Peedi p.
Juhanson ja tema naine Mahulka
Borisi tütar, mõlemad apostlikku
Sürgavere valla kodanik Joan-
nes Jaani p. Kõresaar, apost-
likku õiget usku, ja tema
naine Alviine Ado tütar, evang.
lutheruse usku.
Elfride
Pärsama vallast, Nihatu külast
Mihail Konstantini p. Kane, ap.-
Mardi t, Ev. Luteruse usku
Theodor Kirilli p. Rahu ja tema naine
Sinaida Kusta t, mõlemad ap. õiget
Liibov Aleksei t. Reis, vallaline,
Pärsama vallast, Viirakülast
Sassa Mardi p. Nõukas, Ev. Luteruse
usku, ja tema naine Akilina
Jakobi t, ap. õiget usku
Pärsama vallast , Tamaa asundu-
sest (Orest) Aleksei p. (Rotman
ja tema naine Elisabeth Kirilli t,
Pärsama vallast, Ratla külast
August Sepp, Ev. Luteruse
usku, ja tema naine Vassilisa
Peetri t. ap. õiget usku.
Koigi vallast
Kristjan Ado poeg
Markus ja tema naine
Marie Mihkli tr., mõlemad
ap. õigetusku
Valdeko
Leonhard
Heldur
Vana-Antsla vallast Johan-
nes Samueli poeg Kaar, apostl.
õiget usku, ja tema abikaa-
sa Annette Jaani tütar, sün-
dinud Habam ev-luth. usku.
Vana-Antsla vallast, Juhan
Peetri poeg Viilup ja tema abi-
kaasa Miili Kaarli tütar, sün-
dinud Püvi, mõlemad ap. õig.
Vana-Antsla vallast Karl Eeva
poeg Juraks ja tema abikaasa
Emilie Reinholdi tütar, sünd Kübar,
mõlemad apostl. õiget usku.
Vana-Antsla vallast Alfred
Jakobi poeg Upin ja tema
abikaasa Adele-Nataalia, sün-
dinud Meldre, mõlemad ev. luth. usku.
Vana-Antsla vallast, Viktor
Kaarli poeg Püvi ja tema abikaa-
sa Lilli Otto tütar, sündinud
Adams, mõlemad ap. õiget usku.
Elmar
Leisi valla Purtsa küla kodanik Ivan Irodioni
poeg Parbus ja tema laulatatud naine Maria
Hendriku tütar, mõlemad ap.-õiget usku.
Johannes Konstantin p. Kuusk ja tema laulatatud
naine Elisabeth Jaani tütar mõlemad
Loona valla Kaarma küla kodanik August
Tooma poeg Robert ja tema naine Alvine Juhani
tütar, mõlemad ap.-õiget usku.
Loona valla Kaisvere küla kodanik Juhan
Tooma poeg Kuusk, lutheri usku ja tema naine
Anna Elisabethi tütar, ap.-õiget usku
Leisi valla kodanik Sassa Tooma poeg Kuusk
lutheri usku ja tema laulatatud naine
Raissa Ivani tütar, ap. õiget usku.
Leisi valla Purtso küla kodanik Helena
Lootus
Georgi tütar ap. õiget usku.
Loona valla Käko küla kodanik Maksim
Theodori poeg Laesson ja tema laulatatud
naine Elisabeth Mihaili tütar, mõlemad
Obinitsa v. Dobrova k. Jevdokim
Trofimi p. Sõrmus ja naine Matre-
na Theodori tr. Ap-Õiget usku
Obinitsa v. Köseri talu Feodor Pauli
p. Kooser ja naine Pelagia
Penteki tr. Ap.-Õiget usku
Obinitsa v. Veretino k. Matvei
Siridoni p. Kuningas ja naine
Anastasia Nikita tr. Ap.-Õiget usku
Obinitsa v. Mõku k. Stepan
Semmeni p. Sulg ja naine Marija
Andrei tr. Ap-Õiget usku
Obinitsa v. S. Härma k. Stepan
Filippi p. Makke ja naine Anastasia
Vassili tr. Ap. Õiget usku
Kallista
Karula vallast kodanik Paul Jaani
poeg Vaher, lutheri usku, ja tema naine
Elisabet Andresse tütar, õiget usku
Põllumees.
Laanemetsa vallast kodanik Julius
Hendriku poeg Pettai ja tema naine
Maria Jaani tütar, mõlemad õiget-
Karula vallast kodanik Anton Matsi
poeg Kais ja tema naine Melania An-
toni tütar, mõlemad õiget usku.
Karula vallast kodanik Emil Jaani
poeg Võeras, lutheri usku, ja tema
naene Anna Peetri tütar õiget usku
Kaagjärve vallast kodanik Robert
Peetri poeg Tuvikene, lutheri usku, ja
tema naine Olga Mihaeli tütar, õiget
usku, riigiteenija.
Mahdu
August Jaani p. Põldsep ja tema
abikaasa Elisabet Wasili tüt.
mõlemad Ap.-Õigetusku; asuni-
kud, Wana-Roosa wallas
Rõuge walla kodanik
August Jaani p. Sepp
Ap.-Õigetusku, põllupidaja
ja tema abikaasa Alwine
Samueli tüt. Luteri usku
Peeter Kusta p. Rebane, päewa
tööline ja tema abikaasa Miili
Mihkli tüt., mõlemad Ap.-Õi-
getusku, Krabi wallas
Willem Peetri p. Mõttus,
Ap-Õigetusku, põllupidaja,
ja tema abikaasa Alma
Kaarli tüt., Luteriusku,
Wana-Roosa wallas.
Jaan Widriku p. Baganow
käsitööline ja tema abikaa-
sa Marie Kusta tüt, mõlemad
Ap.-Õigetusku, Wana-Roosa
Ilaria
Hindrik Peetripoeg Stamberg,
Ap.-Õigetusku, põllupidaja,
Tsooru wallas ja tema kodanline
naene Liisa Ado tüt. Liitsaw,
Lutheri usku.
Grigori Borisi poeg Borisow, päe-
watööline ja tema abikaasa Al-
ma Juhani tütar, mõlemad Ap.-
Õigetusku; Pihkwa kub. ja maa-
konnast, Dokatawi wal. Anedondi
Aleksander Jaani p. Tamm, põl-
lupidaja ja tema abikaasa Ma-
rie Juhani tüt., mõlemad Ap.-
Õigetusku; Wiitina wallas.
Johannes Abraami poeg Liping
ja tema abikaasa Weera Jaani
tütar, mõlemad Ap.-Õigetusku;
taluteenijad; Tsooru wallas.
Viru maakonnast, Joala vallast,
Juri Madise poeg Prokk, Lutheri usk,
tema abikaasa Sinaida Mihk-
li tütar, Õiget usku.
Annus Antoni p. Limberg, õiget-
usku, ja tema naine Marta
Jaani t. lut. usku, Velise vallast.
Johannes Jaani p. Kohver, lut.
usku, ja tema naine Melania
Mihkli t. õiget usku, Velise vallast.
Jüri Mihkli p. Riise, õiget usku,
ja tema naine Anna Jakobi t.,
lut usku, Velise vallast.
/Viktor/
Armilda
Pärsama vallast, Selja külast
Aleksander Mihaeli Nelis ja tema
naine Akilina Theodori tütar,
mõlemad ap.õiget usku.
Kogula vallast, Kõhnu külast
Joosep Vassili p. Pihl ja tema
abikaasa Melania Juhani t.,
Pärsama vallast ja külast Joosep
Laiõunpuu ja tema naine Maria
Martini tütar, mõlemad ap. õiget usku
Mustjala vallast Julius Aleksandri p.
Saar ja tema naine Liibov Theodori t,
Vassili Aleksei p. Kuusk ja tema
naine Sofia Aleksei t, mõlemad
(Melania)
Saaremaalt, Kaarma - Suurest
vallast kodanik Julius Adu
poeg Mikk ja tema naine Lidia
Mihkli tütar, mõlemad õiget usku,
põllupidaja, Karula hingekirjas
Võru maakonnast, Vana Antsla
vallast lesknaine Minna Jaani
tütar Joab, sündinud Joakit,
sündinud 14 septembril 1884 a.
lutheri usku, olen kindla nõu võt-
nud Kõigemaapealse Apostliku
õigeusu kogudusega ennast ühen-
duda.
Karula vallast kodanik Vladi-
mir Andrei poeg Karki ja tema
naine Natalia Simeoni tütar,
mõlemad õiget usku, kingsepp.
Karula hingekirjas.
Laanemetsa vallast August Hend-
riku poeg Pettai ja tema naine
Elisabet Augusti tütar, mõle-
mad õiget usku, põllumees.
Lidia
Tartu maakonnast, Laiuse
vallast /mustlane/ neiu An-
na Juhannese tütar In-
dus, apostliku õige usku.
Viljandi maakonnast, Vaste-
mõisa valla kodanik neiu
Julia Marti tütar Bergen,
Järva maakonnast, Nõm-
küla valla kodanik Ale-
ksei Vasili poeg Vasiljev ja
tema laulatud abikaasa
Anna Jakobi tütar, mõle-
mad ap.-õige usku.
Järva maakonnast, Liig-
valla kodanik Andrei Mat-
vei poeg Kuuse ja tema
laulatud abikaasa Liisa
Jaani tütar, mõlemad ap.-
Osvalt
Harju maakonnas, Vihterpalu val-
last, kod. Konstantin Tooma poeg
Bluumberg ja tema abikaasa
Liisa Kaarli tüt. mõlemad
Elisabet
Leeli
last, Michael Mardi p. Allikas
ja tema naene Ekaterina Jüri t.
Smolensky kubermangust, Po-
recheni maakonnast, Velistori
vallast, Maksim Andrei p.
Meakov ja tema naene Elene
vallast Sneip Matsi p. Grant
ja tema naene (Alvine) Matsi t,;
Endla.
Aino.
Virve
Vana-Antsla vallast, Georg
Kaarli poeg Hiire ja tema
abikaasa Olga Pauline Juha-
ni tütar, sünd. Põra, mõlemad
Vana-Antsla vallast August
Augusti poeg Kanneberg ja tema
abikaasa Alma Kaarli tütar,
Vana-Antsla vallast, neiu
Anna-Rosalie Pukk, Andrese ja
Anna tütar, ev-luth usust ap.
õig. kogudusega ühendatud.
Valga linnast, Arvid Voldemar
Jaani poeg Kalninm ev. luth. usku,
ja tema abikaasa Marrie Johanni
tütar, sünd. Dubinina, ap. õig. usku.
Vana-Antsla vallast, Karl
Jaani poeg Laatsarus, ap. õig.
usku, ja tema abikaasa Linda
Samueli tütar, sünd Pukk, ev. luth.
Vana-Antsla vallast, Peeter
Käär, ap. õig. usku, ja tema abikaasa
Anna-Rosalie Jaani t., sünd. Ans,
ev. luth. usku.
Heleena
Taevere valla kodanik Jaan
Kändma
Jüri p. /Kändsman,/ ev.-luth usku,
ja tema naine Heleene Antoni
tütar, apostlikku õigetusku.
Taevere valla kodanik Jüri Andrese
poeg Mägi, evangeliumi luteruse
usku, sai ühendatud apostliku
õigeusu kogudusega püha salvi-
mise sakramendi läbi, mille juures
sai ,,Georg'iks" nimetatud.
Vastemõisa valla kodanik Johan-
nes Hendriku p. Taklai ja tema
naine Melaania Tõnise tütar,
mõlemad apostlikku õigetusku.
kuna protokoll Nr.6 sisaldab komisjoni kokkuvötet tööst ning tema järel-
dust konflikti iseloomu suhtes, aga ka nende abinöude äranäitamist, mida
vaja konflikti likvideerimiseks tarvitada. Nii siis käsitlevad konflikti
küsimust ja on selle töttu pöhimöttelise tähtsusega 4 protokolli Nr.Nr.1
3,4 ja 6, kuna protokollid Nr.Nr. 3ja5 kujutavad komisjoni tehnilist töö
ja on vähem tähtsad.
Komisjoni tööst rääkides, röhutan, et see töö pole kaugeltki täieli
ne. Ta pole täieline mitte ainult ses möttes, et ta Vanemaa büroo keeldumi
töttu teateid andmast valgustab küsimust peaaegu ainult ühe poole kirjel
duse alusel, vaid veel kahes suhtes.Esiteks ei ole komisjoni protokolles
poolt sönagi lausutud EKP Keskkomitee tegevusest Eestis, kuigi ka sääl
on olnud vahejuhtumusi ning lahkhelisid kohaliste tegelaste-kommunistide
ning nende aktiivsemate asutuste vahel ühelt ja siitpoolt määratud kesk-
komitee vahel teiseltpoolt, kuigi seski tegevuses on olnud väärnähtusi
ningvigu.Teiseks, nagu ju ülevalpool ööldud ei ole protokolles puudutatu
ka höörumisi ja konflikte Anvelti vahel üheltpoolt ja teiste väljapaist-
vamata parteitööliste ja isegi parteiliste organisatsioonide vahel tei-
seltpoolt, millised ettetulnud veebruarirevolutsioonist kuni 1918 a.
keskkohani, isegi veel varem, nimelt neil ajul, kui Narvas "Kiir" ilmus
kuigi need höörumised ja kokkupörked algusest löpuni olid samalaadili-
sed, samasuguseist pöhjusist tingitud, kui käesolev, komisjoni protokol-
les vaadeldav konflikt.
Komisjon ei vötnud Eestimaa Kommunistliku Partei keskkomitee tege-
vust ja höörumisi parteitegelaste vahel kaugemas minevikus enda proto-
kollesse seepärast üles, et nad praeguse konfliktiga otsekohe seotud ei
ole: esiteks pole EKP keskkomitee tegevus Eestis töuget annud konflikti
arenemiseks vastaspoolte vahel, teiseks jäid höörumised, mis varem olnud
1918 a.kaskpaiku soiku.
Et aga siiski mölemad komisjoni protokollest väljajäätud küsimused
on tähtsad, tähtsad ses möttes, et aitavad selgitada üheltpoolt hööru-
miste ja konfliktide pöhjuste pöhiolu ja iseloomu, aga paljastavad teise
seltpoolt ka seda, kuivörra on üks vöi teine konfliktisse segatud isik
suuteline revolutsioonilist liikumist juhtima, siis on komisjon neid kü-
simusi käsitlevad materjaalid oma protokollele juure lidanud.
Töuseb küsimus kuidas hindab komisjon oma tööd.Selle pääle tuleb
järgmist öölda:
objektiivne olla.Seepärast pöördus ta kohe oma tegevuse algul Venemaa
büroosse ettepanekuga vahekorra suhtes andmeid esitada. Kuigi Venemaa b
mesuguste asutuste ja organisatsioonide esitajad).
Säärane konverentsi ignoreerimine Anvelti ning Kingissepa poolt oli
nähtavasti sellega välja kutsutud, et konverents enne seda vöttis otsuse
vastu, mis hukka möistis täidesaatva komitee tegevuse ja tegevusetuse.
Sms.Vöölmann nöudis, et säärane küsimus, kui Eestimaa mahajätmine
antaks konverentsi otsustada vöi jälle vöimalikult laialdase parteilii-
gete eriti vastutavate tööliste koosoleku otsustada. Anvelt ja Kingissepp
ei tahtnud seda, kuid jäid sellega viimati ometi nöusse.
Sms. Vöölmann korraldas veel samal öhtul (23/II ) laialdase vas-
tutavate tööliste partei keskkomitee ja Tallinna komitee, Tallinna täide
saatva komitee juhtivate liigete koosoleku ühes parteilise konverentsi
osalistega, kus oli umbes 70 inimest. Pärast Anvelti, Kingissepa ning Pöö-
gelmanni aruandeid ja kestvaid läbirääkimisi vöeti hääletamisel vastu ot-
sus, et viivitamata ja köigi abinöudega korraldada Eestimaa ning eriti
kui ka laevastiku esitajad.Köigile seltsimeestele keelati ära omi kohti
maha jätta.Köigis Anvelti,Kingissepa ja Pöögelmanni aruandeis köneldi
ainult Eesti valgekaartlaste tegevusest (mis nagu pärast selgus sugugi
töele ei vastanud), kuna Saksa vägede olek Eesti territoriumil ja nende
rutuline lähenemine oli igale meist teadmata sel päeval ja isegi kogu
järgmise päeva kestel.
Vaatamata tehtud otsusele asusid Anvelt, Kingissepp ning Pöögelmann
enda asjad kokku pakkides kohe pärast koosolekut (selsamal öösel) ristle
jale "Ruurikule", et ajaviitmata Tallinnast lahkuda. Uhes nendega ning ne-
de ettepanekul läksid laevale ka köik teised selle ühiselumaja (endine
vöörastemaja "Kuldlövi") elanikud, milles elasid mainitud seltsimehed.
Asi kujunes nii, et need seltsimehed pääle isikliku jooksumineku kä
kisid veel samal öösel (vaatamata nüüdsama vastuvöetud otsusele) niisama
teha köiki seltsimehi, kellega kokku puutusid. Nii näituseks söitis Anvel
veel öösel punasekaardi pääkorterisse ja esines hüüdsönaga "Päästke, kes
end päästa vöib." Samal öösel murti ametiühisuste majas köik lauad lahti
ning hävitati hulk ametiühisuste kesknöukogu ja mönede ühisuste dokument
ning köik see tehti ametiühisuste juhtivate ja vastutavate tegelaste tea
Pöögelmann ja veel möned temale ligemal olevad seltsimehed söitsid
veel samal ööl väikesel jäämuurdjal ära.Anvelt ja Kingissepp asetsesid Ru
riku kajutis ega näidanud and enam linna (kuigi laevad, selletöttu, et e
olnud vöimalik väljasöita, seisid liikumata sadamas mitu päeva) ega tuln
isegi laeval olevate seltsimeeste koosolekule, kuhu neid nöuti.
list ehk oma koosseisu poolest muutumatut, nii ütelda, fraktsioonilist
gruppi ei tekkinud, sest enamjao lahkmötete puhul oli sellel poolel
enamus.
Köige väljapaistvamaks, kui nii vöiks öölda, selle poole juhiks
ning tema vaadete väljendajaks ülevalmainitud pöhimötteliste ja takti-
Peale selle sai sms. Vöölmann Siberist Eesti tagasi tulles vali-
miste tagajärjel, mida toimetas partei, oma kätte köik vastutavad ko-
had, sai hariliseks juhatajaks köigil parteilisil, nöukogulisil j.t.
kongressil ning konverentsel ja väljapaistvamail koosolekuil jne.mil-
lise osa etendajana oli seni olnud pääasjalikult Anvelt.
Köige selle tagajärjel olid Anvelti ja tema pooldajate pahameel
ning nägelus ka köigepäält Vöölmanni vastu sihitud.
Oli muu seas isegi katseid viimset nähtavamailt ja juhtivailt
kohtilt ära törjuda.Nii näituseks püüdis Anvelt 1917 aasta sügisel Ve-
nemaa asutavkogu kandidaatide nimekirja kokkuseadmisel igasuguste süü-
tute ning körgemeelsete motiivide abil.Meil ei ole ainustki isikut, ke-
da vöiks Tallinnas Vöölmanni asemele panna" et Vöölmanni kandidatuuri
nimekirjast välja jätta, sellele vaatamata, et see kandidatuur sai köi-
mis Anveltist toime pandi, köige enam hääli.
Pärast seda 1918 a. veebruari algul, kui Tallinna tööliste ja sol-
datite saadikute nöukogu otsustas Vöölmanni (kes möni aeg tagasi täi-
desaatva komitee tööst jäi eemale) seepärast et ta teisil alul tööga
liig koormatud oli) uuesti täidesaatva komitee esimeheks valida, vöit-
sid Anvelt ning tema lähidad pooldajad köik abinöud tarvitusele, et see
otsus ei teostuks. Seejuures oli pääsüüdistusena Vöölmanni vastu see, et
tema, kui linnavalitsuse esimees, oli saatnud merikindluse komandan-
dile 5 naela vöid.Hiljem tuli välja, et see tol korral kärategev süüdis.
tus - oli lihtsa ja millegi pöhjenematu laimuna (nagu välja selgitas
parteist asja uurimiseks määratud komisjon).
Nähtavalt terava ning vaenulise - konflikti - karakteri omasid
lahkhelid Vöölmanni ning paljude teiste vanemate parteitööliste vahel
ühelt ning Anvelti ja tema meeste vahel teiseltpoolt alles pärast Tallin
na okkupeerimist sakslusist.
Sündmuste ajalugu, mis konflikti tekitasid ning teda köige pare-
mini iseloomustavad on järgmine:
20 veebruaril paneb Anvelt Tallinna komiteele ette vastuvötta
pöhilaused, milliste järele kavatseti viivitamata (see järgnes Anvelti sel
sist käesoleval istangul) 2 - 4 kuu jooksul muuta Eestimaa puht kommunist-
likuks ühiskonnaks, ilma rahalise süsteemita, köigile töötajaile natuu-
riga tasumise süsteemiga jne.
Sms. Vöölmann näitas, et sarnane projekt kriitikat ei kanna ja naeris
ta välja, kuna Tallinna komitee projekti tagasi lükkas.
21 veebruaril saadakse teateid, et kuskil kaugemas kreisis tungib
keegi söjariistus jöuga peale - räägitakse Eesti valgakaartlased.Sel päe-
val kokkukutsutud rahvarikas Tallinna organisatsiooni üleüldine koosolek
muutub ühemötteliseks söjariistus laagriks söjariistustatud jöudude ette-
valmistuseks, varustuseks ning "mässu töstnud" valgekaartlaste vastu saat-
Teisel päeval 22 veebruaril ning 23 veebruari hommikul ja päeval jät-
kub meie punaväelaste ning parteiliste seltsimeeste lahinguväljale saatmi-
ne.Köigi söjaliste operatsioonide päämisina vastutavaina organisaatoritena
ning juhtijaina olid ülemaalise täidesaatva komitee esimees Anvelt ning
söjaväe komissar ülemaalise täidesaatva komitee poolt Kingissepp.
Samal päeval (23veebr.) pärast löunat ilmusid meie päämises partei-
lises häälekandjas ülemaalise täidesaatva komitee üleskutsed kogu proleta-
riaadile, mida ka lehest eraldi laiali laotatakse ning milles alla kriip-
sutatakse, et Eesti proletariaat peab söjariist käes, iga pöösa tagant
valgekaardi pääletungimist tagasi törjuma.Me surema köik, kuid ei anna
vaenlasile küünartki maad - ööldi üleskutses, mis oli Anveltist ning Pöö-
gelmannist alla kirjutatud.
Samal ajal 23 veebruarik sai Anvelt umbes säärasesisulise V.S.F.N.V.
Rahvakomissaride Nõukogult järelpärimise, kuidas vaatab Eestimaa täide-
saatev komitee sellele, kui Venemaal vajaduse korral tuleb Eesti anda
Saksa okupatsioonivägede kätte.Seda järelpärimist läbi harutades, otsus-
tasid Anvelt, Kingissepp ja Pöögelmann (Eestimaa täidesaatva komitee juh-
tiv grupp) ajaviitmata Eestist lahkuda.
Umbes kella nelja viie ajal teatati sellest Vöölmannile, misjuures
Anvelt ja Kingissepp talle tungivalt ette panid selle otsusega ühineda.
Teisile parteiliikmeile ning vastutavaile töölisile ei olnud seni tea-
dustatud ei mainitud järelpärimisest ega tehtud otsusest.
Veelgi enam - samal ajal pidas Tallinnas istanguid ülemaaline par-
teiline konverents, millisele ka Anvelt ja Kingissepp olukorra üle teatei
ei annud. Esimest korda sai konverents teateid olukorrast ning täidesaat-
va komitee perspektiivest ehk väljavaateist õhtul Vöölmannilt, kes konve-
rentsi kutsus ühisele istangule vastutavate parteitöölistega (nagu mit-
lisile ootamata kuulutati ülemaalise täidesaatva komitee poolt köik sak-
sasoost möisnikud ja nende perekonnad väljaspool seadust, pandi nende
juures rohkearvulisi läbiotsimisi toime, misjuures köik päämehed ja
Saksa reaktsiooni aktiivsed liikmed olid osanud öigel ajal varjule puge-
da, kuna arriteertuid taheti (Anvelt, Kingissepp) Siberisse saatmisel
vagunite öhkulaskmisega hävitada.
Teiseltpoolt protesteeriti tolle vastu, et säherdused tähtsad küsi-
mused, nagu kogu rahvaklassi kuulutus väljapoole seadust, otsustatakse v
väikese seltsimeeste grupi poolt, ilma küsimust vastavais parteilisis
asutusis arutamata ning räägiti, tookordset rahvusvahelist seisukorda
arvesse võttes. öhkulaskmise ettepaneku vastu.
6) Köige viimsena tähtsamaist lahkmötteist okkupatsiooni eel oli
Anvelt-Kingissepa projekt viivitamata organiseerida puhtkommunistlik ühis-
kond ühes rahasüsteemi kaotamisega köige kiiremas korras.Säherduse naiiv-
se kavatsusega ei vöinud muidugi teised vastutavad töölised nöus olla.
Pääle selle ei olnud kogu 1917 aasta kestel mitte vähe vaidlusi ning
höörumisi sms. Kastra parteist väljaheitmise pärast.(Vaata Eesti osakon-
dade keskkomitee kirja Nr.604).
Köik need lahkmötted tekkisid poolteise kuu vältel 1918 aasta algul.
Selle asjani ei nähtud kogu 1917 aasta kestel Eesti parteiliste organi-
satsioonide kestel sääraseid lahkhelisid ega tekkinud laiemais parteili-
sis ringkonnis mingisuguseid erakondi vöi voole.
1918 a. hakkasid need lahkhelid kasvama, suurenesid alatasa ning
moodustasid enam vähem kindlad erakonnad parteilisist seltsimehist.
Samal ajal hakkasid esimest korda ka ühed parteilised asutused teis-
te vastu hukkamöistvate resolutsioonidega välja astuma.
Hakkas nähtuma kokkupörkeid vöimu pärast ülemaalise täidesaatva komi-
tee, mille eesotsas olid Anvelt,Kingissepp, Pöögelmann ning Tallinna linna
täidesaatva komitee vahel, mille ümber olid koondunud paljud vanemad ja
aktiivsemad parteitöölised (Köigis neis kokkupörkeis oli Tallinna täide-
saatval komiteel hariliselt öigus).
Edasi (okkupatsiooni eel) läks asi niikaugele, et isegi ülemaaline
konverents (mida Ikmelt juhatas) vöttis otsused vastu, millised möistsid
hukka ülemaalise täidesaatva komitee tegevusetuse ja tema väheldase te-
gevuse.
Köigi nende lahkhelide ning erakondade suhtes peab ütlema, et kogu
aeg seisid köikumata üheltpoolt sms. Anvelt ning tema pooldajad, kes vöit
luses oma vastastega ehk konkurentidega mingisuguste abinoude eest ta-
gasi ei pörganud, kuna teiselpool kogu selle aja kestel mingisugust ala-
kuna tema asemikud teatasid, et vahekorra lähendamis küsimus peab otsusta
ma Eestimaa kommunistliku partei kongress, milline (nii teatati edasi) lä
ma kuu jooksul kokku tuleb.
Kolmas ja ühtlasi viimane katse vahekorda lahendada ninh konflikti
likvideerida tehti ülevenemaalisel vastutavate parteitööliste-eestlaste
nöupidamisel, mis läinud aasta novembril osakondade keskkomitee algatusel
Peterburis peeti ning milline osalt just selleks kokku kutsuti, et par-
teiridades löhet kaotada - tehti sel moel, et valiti vahekorra lahenda-
miseks eriline komisjon.
Nii näeme siis et osakondade keskkomitee ja Eesti osakondade tege-
lased on katseid teinud väärnähtusi parteis körvaldada.Ses mõttes talle tö
siseid etteheiteid teha ei saa.Ette heita vöib talle vast ainult seda, et
miks ta küsimust juba varem parteilise masse lahendada ei annud, nagu ta
seda hiljuti on hakanud tegema.
Pöördume tagasi ülevenemaalise vastutavate parteitööliste nöupidamise
juure.Sel nöupidamisel töusis terava vahekorra küsimus Eesti osakondade
ning Venemaa büroo vahel päevakorrale.Juba enne, kui osakondade keskko-
mitee suutis küsimust üles vötta toodi ta esile aruandjaist kohtilt, kes
teatasid, et Venemaa büroo on saatnud Venemaad mööda laiali seltsimehi
kes osakondade tegevust öönestavad.Nöupidaminenöudis köige energilisemate
ning rutulisemate sammude astumist konflikti likvideerimiseks ja valis en-
da osaliste seast tehnilise abinöuna niinimetatud VKP Eesti osakondade
keskkomitee ja EKP Venemaa bürood vahekorra lahendamise komisjoni, milles-
se läksid Vöölmann,Pärtel ning Pastak liikmana ja Pintsel ja Mötlik kandi-
daadena. Komisjonile tehti ülesandeks koondada köik andmed ja materjaalid
vahekordade suhtes ning esitada nad süstematiseeritud kujul VKP Keskomite
Siin möni söna komisjoni liigete suhtes, et näha, kuivörd asja adu
möttes on önnestanud komisjoni koosseis.
VOOLMANN.Parteis 1904 aastast; üks köige vanemaist ja aktiivsemaist e
enamlasist - eestlasist. Praeguse konflikti arenemise ajajär-
gul. s.o.1918 a. kevadest mainitud nöupidamiseni Eesti kom-
munistlikkude organisatsioonide tegevusest täitsa eemal ol-
PARTEL - Parteis 1905 a.Energilisem ning väljapaistvam tööline par-
tei pörandaaluses tegevuses Eestis viimseil aastail.Oli
1917,1918 ja 1919 Eestis ametühisuste kasknöukogu ning par-
tei Tallinna komitee liikmena.Ainuke, kes Isborski veritööst
eluga pääsis; tuli Venemaale läinud aasta suvel; vastaspool-
Ulevenemaalise vastutavate VKP Eesti osakondade tegelaste nöupidamine:
Otsustava häälega:
1904 aastast..2
1905 " ..9
1906-07 " ..8
1908-16 2 ..8
1917 " ..26
Neist pörandaaluseid tegelasi
24, parteisse astunud enne ok-
1918 " ..6
toobrirevolutsiooni - 51.
1919 " ..3
1920 " ..1
Kokku: 65
Selle järele teeb komisjon keskkomiteele ettepaneku ülesanda tunnista-
jaid vöimalikult vanemaist parteitegelasist, kes isiklikult enam ning lä-
hemalt neist vahekorrist ja protokolles ettetoodud faktidest teavad ja kes
praegusel ajal Peterburis on ja keda komisjon lähemal päivil üle kuulata
vöiks.Keskkomitee annab üles järgmised seltsimehed, juure lisades, et kui
tarvis, vöib tunnistajaid veelgi ülesanda.
Kuid büroo ei loobunud enda plaanest, vaid pöördus möni aeg hiljem
ende juure tagasi ja kutsus kokku uue büroo ning keskkomitee nöupidamise
illest osavötsid kaks büroo esitajat ja 3 KK liiget. Büroo esitajad tegid
ettepaneku Eesti jaoks revolutsioonilist komiteed vöi ajutist valitsust
moodustada. Keskkomitee jäi nüüdki sama seisukoha juure, millega ta endi-
sel nöupidamisel oli esinenud, nimelt selle juure, et pole mingisugust
mötet valitsust praegusel ajal moodustada, mis Venemaa büroo ridades tea-
tavat meelehärma sünnitas.
Samasest tegevusest loobudes ja partei tegevust edendada püüdes,as-
tus keskkomitee samme, et tülisid, höörumisi ja norimisi parteiridades kao-
tada - mille otstarbel ta veebruarikuus 1920 a.VKP Kk poole pöördus ette-
panekuga Kk ja Venemaa büroo vahekorda lahendada. Sellele koosolekule kut-
sutud Anvelt ei ilmunud haiguse ettekäändega.Koosolekule tulnud Anvelti
esitajad jäid vahekordade lahendamise küsimuses oma seisukoha juure, tea-
tades, et nad selle küsimuse Eestimaa kommunistliku partei kongressile ot-
sustada annavad, teatades, et kongress saab olema lähema kuu jooksul.Sel-
lega oli keskkomitee kutse teravaid vahekordi kokkuleppe teel büroo poolt
nurja aetud.
Seega löpeb lahkhelide teine ajajärk.
Konflikti kolmandat järku vöiks vaadelda 1920 a. aprillikuu ülevenemaa-
lisest Eesti osakondade konverentsist pääle, millest osa vötsid 45 saadi-
kut 30 kollektiivi poolt 2272 partei liikme esitajana.
Enne konverentsi tehti Venemaa büroo grupi poolt keskkomiteele ettepane
kompromiss keskkomitees moodustada, et selle läbi Venemaa bürood kaotada
ning kahe parteilise keskkoha tegevust ühendada, ning nöuti, et uus kesk-
komitee loodaks säärasil alusil: keskkomitee on 7-me liikmeline ning tema
läheb kolma esitajat büroo poolt, kolm keskkomitee poolt ning üks erapool
tu.Samal ajal tegi büroo keskkomitee vastu igasugust kihutustööd.Keskko-
mitee seda ettepanekut vastu ei vötnud, leides endise praktika töttu, et
koostöötamine nendega vöimata ja najades sellele pöhimöttele, et kesk-
komitee moodustamise küsimust vöib ainult uksi parteiline konverents ot-
sustada.
Konverents möistis, vaatamata büroo kihutustööle, keskkomitee teg-
vuse ning poliitilise seisukoha öigeks ning valis uude keskkomiteesse en
dise keskkomitee liikmed, büroo kandidaate läbi kukutades. Konverentsil t
li nähtavale, et vahekord Vanemaa büroo ja parteilise massi vahel palju
teravam kui vahekord büroo ja keskkomitee vahel.Terav vahekord Venemaa
büroo ning keskkomitee vahel jäi pääle konverentsi edasikestma, eriti
tol pöhjusel, et büroo aprillikuu konverentsi otsusi ei tunnista (selle
gused lahkmötted ja konflikti arenemisekäik, mis praeguse aja Eesti osa
kondade keskkomitee ja üleüldse Eesti osakonnad ühelt ja EKP Venemaa bü
roo teiseltpoolt - kahte laagrisse jaganud, said oma alguse juba 1918 a
tal.
Puutumata jättes lahkuminekuid Anvelti grupi ja paljude teiste sel-
simeeste vahel, mis juba varemini, ajuti väga teraval kujul, ette tulid
peab praeguse aja konfliktki köiki Eestimaale pealetungimise ajust alga
1918 a. oktoobrikuus moodustati VKP Eesti osakondada juhtivate te-
gelaste nöupidamisel Eesti revolutsiooniline komitee, kui körgem Eesti
revolutsiooni juhtiv asutus.
Niipea aga, kui punane vägi üle Eesti piiri läks ja Narva jöudis,
tunnistas väike juhtivate parteitegelaste grupp, Anveltiga eesotsas, nin
Anvelti algatusel, revolutsioonilise komitee likvideerituks ja moodus-
tas niinimetatud Eesti Töörahva Kommuuna Valitsuse.Uhes revolutsioonili
kuu nöupidamine oli ühendanud revolutsioonilise komiteega.
Säärase taguviisiga ei vöinud osa juhtivaid parteitegelasi, nagu r
volutsioonilise komitee liikmed, nii ka teisi, nöus olla. Ning hakkasidki
nöuti, et revolutsiooniline komitee kestma jääks; teiselt poolt - Anvelt
grupi poolt - aga likvideeriti revolutsiooniline komitee ühes partei kes
komiteegas siiski, ja ainukeseks juhtivaks keskasutuseks sai vormilikult
revolutsioonilise komitee enamuse, s.o. 3 liikme poolt moodustatud Eesti
Kommuunavalitsus järgmises koosseisus: Anvelt, Pöögelmann, Vallner, Mägi,
kellest pooled, Vallner ja Mägi, revolutsioonilise komitee liikmed ei ol
nud.Varsti pääle selle täiendas valitsus end ise koopteerimise teel M.Tr
manni, Käsperti, Räästa ja Mühlbergiga, kellest kaks alles hiljuti töölist
liikumisesse astunud olid, mis jällegi rahuolematust sünnitas.
Selle valitsuse ja eraldi valitsuse esimehe Anvelti teguviis ja pol-
tika, mis oli täis järjekindlusetust, sagedasti äärmiselt rahvuslikke
kalduvusi, poliitilisi ja taktilisi vigu, oskamatust ja saamatust ning
isikliku diktatuuri avaldusi - löhkus parteilise keskkoha puudusel parte
lise töö ja organisatsioonid täiesti ja möistagi kasvatas ka hulga rahu
olematust.
Selle tagajärjel määrati peagi, detsembrikuu keskpäivil valitsuse
keskkomitee liikmeist, losalt uutest seltsimeestest koos seisis.
Anvelti isiklik diktatorlik möju ja üleüldse valitsuse omavolilin
VKP Eesti osakondade keskkomitee ning EKP Venbüroo vahekorra lahendami-
se komisjoni istangu protokol Nr.6
12 dets. 1920 a.
Koos on komisjoni liikmed: Vöölmann, Pärtel ja Pastak ning kandidaadid
Pintsel ja Mötlik.
Loetakse ette ning kinnitatakse eelmise istangu protokoll Nr. 5.Istan-
gu eesmärgina on teha komisjoni poolt kogutud ja läbivaadatud materjaalise
andmete ning tunnistuste pöhjal kokkuvöte komisjoni tööst.
Pikemate möttevahetuste ning läbirääkimiste järele teeb komisjon ühes
kandidaatidega järgmise kokkuvötte: 1)Kogutud andmeid ja materjaale,Eesti
osakondade keskkomitee tunnistusi ning seletusi, millised eelmised proto-
kollis konflikti arenemise ajaloolise kirjelduse, viimse aja väärnähtuste
pöhjuste ja mölema vastaspoole karakteristiks kujul süstematiseeritud, lä-
bi vaadates, peab komisjon köigepäält konstateerima: a) et Venemaa büroo
keeldumise tagajärjal konflikti lahendamiseks andmeid esitamast köik komisj
joni tulnud ning komisjonil kättesaadavad olnud materjaalid ja andmed konf-
likti arenemist, tema pöhjusi ja üksikuid väärnähtusi peaaegu ainult ühe
nistuste, faktide ning neid töendavate andmete rohkus ja kahtlemata soliid-
sus komisjonile vöimaldavad asja kohta oma otsust anda, isegi kohustavad
teda seda tegema.
2) Köigile andmeile ja materjaalele najades mis komisjonil käepärast
loeb komisjon töestatuks: a)et konflikti arenemiskäigu kirjeldus, nagu ta
eelmisis protokolles Nr.Nr.1 ja 3 antud üleüldiseis joonis ja isegi üksik-
asjus täiesti töeoludele vastab,b)et eelmises protokollis Nr. 4 ettetoodud
konflikti pöhjused ja mölema poole karakteristika üleuldises kokkuvöttes
töelisusele vastavad:
3) Komisjon konstateerib edasi. et Venemaa büroo grupi süüdistusil
keskkomitee vastu, milliseist protokollis Nr. 3 köne ja mis täiel kujul
komisjoni protokollele juure lisatuid, neid töendavad andmed puuduvad ja
et nad seepärast täiesti pöhjendamatud on.
4) Köik raskemad, kriminaalse iseloomuga vöi partei etika vastukäi-
vad süüdistused - niihästi ühe kui teise poole vastu, peab lahendatama
vastavalt kas sellekohases parteiliste vöi nöukoguliste asutuste poolt,sest
et komisjon ei loe end kompetentseks säärast laadi küsimuste otsustamiseks-
5) Löpuks konstateerib komisjon, et siin ei ole tegemist üksiku konflik
tiga, mis keskkohtade vahel ainult viimsel ajal tekkinud, vaid terve -sü-
gava iseloomuga ning sisuliselt üksteisega seotud - konfliktide reaga, kus
ühelpool on väike grupp isikuid. teiselpool aga suurem osa parteitegelasi
massiga, millised tegelased omaltpoolt mingisugust pöhjust konfliktiks ei
büroo eitavaltvastas, usub komisjon siiski, et tal korda on läinud löpuni
objektiivseks, erapooletuks jääda, sest et ta arvesse vöttis ning ülesse
tähendas ainult neid fakte ja juhtumisi, mille suhtes töestavad andmed ol
mas ning mida üksmeeleliselt kinnitasid niihästi VKP Eesti osakondade kes
komiteeliikmed, kui ka paljud teised vanad ja tuntud parteilised seltsime
Seepärast siis, kuigi - seda kriipsutan veel alla- koondatud materjaal,
konflikti ajalugu, konflikti pöhjused, mölemi poolte arvuline ning sisuli
iseloomustus ehk karakteristiks ühesönaga komisjoni töö pole küllalt täis
line, kuigi ta vöib täiendatud saada paljude uute detailidega ehk üksikas
siiski, - komisjon on ses suhtes kindlas arvamises, - ei suuda isegi rohke
lised ja suuremadki täiendused muuta konflikti arenemisekäigu pöhijooni
ega nende pöhjuste olemust.- (pöhielu), mis konflikti tekitanud.
Milline siis öieti komisjoni järeldus, tema otsus konflikti ning se
pöhjuste suhtes? Vaatame kohe.
Komisjon peab konstateerima ses möttes järgmist.Olevata höörumiste
pöhjusena Eesti kommunistliku partei ridades ei saa esiteks vaadelda nagu
mingisugust vihavaenu EKP ja VKP Eesti osakondade vöi nende keskkohtade,
s.o.EKP Venemaa büroo ja Eesti osakondade keskkomitee vahel.Teiseks ei sa
vaadelda selle pöhjusena ka Eesti osakonnisse ja nende keskkomiteesse koo
dunud "emigrantide" ning nooremate parteiliigete isikliku iseloomuga ra-
hulolematust Venemaa büroosse koondunud vanemate ning aktiivsemate partei
tegelaste vastu, nagu seda Venemaa büroo armastab toonitada, sest kind-
late andmete najal peab röhutama, et Vanemaa büroo juhtivad ja tooniandva
seltsimehed pole ei vanad parteitegelased aga küllalt parteimehed (mö-
telgu ainult Eesti Töökommuna ajalugu.).
Kolmandaks ei ole höörumiste ning konflikti pöhjusena ka mitte
vöistlus ning vöitlus vöimu pärast mölemilt poolt ehk labasemalt ja jä-
medamalt ööldud, piruka vöi portfellijaht.Ei, pöhjusena pole mitte see.
Pöhjusena on midagi sügavamat, midagi tähtsamat ningi tösisemat.Hööru-
misi tekitab, nende pöhjusena on see asjaolu, et on olemas pöhjendatud ma
siline oppositsioon, vastvool mönede parteitegelaste vastu ning et need
viimsed selle opositsiooniga ei taha rehkendada.Kuidas tekkis opositsi-
oon?Kommunistlik partei on massiline partei on massiline partei ja see-
pärast otsustab ta köiki küsimusi massiliselt. Ainult arukorril, kui on
tegemist geniaalsete juhtidega, vöib eestkätt üht ehk teist küsimust
juht massita otsustada (Leenin ja Bresti rahu).Nii peab see olema.Kui
pöördume Eesti töölisteliikumise juure viimseil aastail, kas siis näeme
ka seda? Ei näe.Isikud, kes on püüdnud olla Eesti töölisteliikumise, juhti
na pole sugugi geeniused, ehk suurvaimud, vaid on köige harilisemad surel
kesknöukogule umbusaldust avaldasid, oma kohustused maha panna.Kokku tu-
li umbes 20 seltsimeest - Tallinna komitee liikmeid, kollektiivide vas-
tutavad töölised ja ametiühisuste juhatuste liikmed. See nöupidamine tun-
nistas ühel häälel ametiühisuste kesknöukogu tegevuse parteilisest vaate-
kohast öigeks, kuna ta Eestimaa kommunistliku partei keskkomitee ülespi-
damise teravalt hukka möistis, tunnistades tema üleskutsed korralagedust
ja löhet tekitavaiks kommunistide hulgas ning revolutsioonilist liikumist
takistavaiks.Löpuks pandi kesknöukogule ette kongressi kavatsetud päevako
ga kokku kutsuda ning keskkomitee väljaastumisi tähele panemata jätta.
Möni päev enne kongressi kokkutulekut saatis keskkomitee kesknöukogu
se resolutsioonid ja nöudis ultimatiivselt, et nad kongressil läbi vii-
daks.Kesknöukogu lükkas selle resolutsioonide projekti tagasi ning vöttis
vastu kesknöukogu fraktsiooni poolt väljatöötatud resolutsioonid.Nendegi
resolutsioonide vastuvötmisele kongressil, millised ei olnud nii äär-
mised, kui keskkomitee omad, järgnes kongressi laiali ajamine, 102 selt-
simehe väljasaatmine ja nende hulgast 25 mahalaskmine Isborskis.Kong-
ressil oli edustatud kogu ametiühisusisse organiseeritud Eestimaa prole-
tariaat, enam kui 40.000 inimest.
Parteiliikmeid EKP Venemaa büroo ja VKP Eesti osakondade keskko-
mitee vahekorrast informeerides, katsus keskkomitee näidata, et Eesti
osakonnisse on koondunud emigrandid, kes mingisugust parteilist tööd ei
tee, vaid kes ootavad, mil Eesti töölised Eestis pöörde läbi viivad, et
siis tulla ning vöimule asuda. Niimoodi parteilisi seltsimehi informee-
rides, püüdis Venemaa büroo VKP Eesti osakondade ning üksikute tegelas-
te vastu umbusaldust külvata, kuid Eestimaa kommunistid, kuigi valesti
informeeritud, usuvad, et köik seltsimehed, töötagu nad Eestis vöi Eesti
osakonnis Venemaal, peavad ja vöivad ühiselt töötama ühise asja - pro-
letaarse revolutsiooni kasuks.
Ametiühisuste kesknöukogu eestseisuse liige
(kassapidaja)Eestis 1917,1918,1919 aasta kestel EKP
Tallinna komitee liige tema surmamöistmise Eesti va-
litsuse poolt 1919 aasta löpul: PARTEL.
Endine EKP Kk liige: töötas Eestis pöranda all
1918 a.novembrist 1919 a.aprillini, pärast seda Vene-
maal J.K.PALVADRE, partei liige 1906 aastast, pile-
ti number 511.920
Omaaegne Eesti trükitööliste am.üh.juhatuse
liige, EKPKk häälekandja "Kommunisti" organiseerija,
EKP Kk kirjastusliku ning trükikojalise tegevuse ala-
line tööline pörandaall 1918 a.märtsist 1919 a.löpu-
ni:A.KRAIS, partei liige 1907 a.pileti Nr.823.975.
P.S. Me ei puuduta selles aruandes ajajärku oleva aasta suvest seni-
ni, millise aja kestel, kohtilt saadud teadete järele otsustades,
seisukord Eestimaa parteilisis ringkonnis ning töö Eestis peaaegu
pole muutunud - ei puuduta seepärast, et me sel ajal Eestis ei töö-
25 detsembril
Eestlaste seas Venemaal peab ainult osakondade keskkomitee kätte koondat
olema ja et jöudude saatmist Eesti samuti nimetatud keskkomitee kaudu
peab toimetatama.
Selle lahkumineku alusel kujuneb sihuke nähtus, et Venemaa büroo
saadab mööda Vanemaad omi agente laiali, kes kohtil Eesti osakondade te-
gevust desorganiseerivad.SäärastVenemaa büroo teguviisi toonitati öige
teravalt mitme aruandja poolt kohtilt aktiivsete parteitegilaste nöu-
pidamisel.
3) Venemaa büroo alotab niihästi Venemaal, kui ka Eestis Venemaa
Eesti osakondade tegelaste suhtes laiali igasuguseid laimu ning kuulujut-
te, mille tagajärjelt Eestimaalt, säälse pörandaaluste tegelaste poolt
kellel Vanemaal asuvate Eesti osakondade tegelaste ning tegevuse suhtes
vale valgustus antud, kaebusi ning laimujutte on saadetud isegi VKP kesk-
komiteele ja mille töttu viimsed pörandaalused lendlehed samuti enam ilma
aegseid pöhjendamatuid vaidlusi VKP Eesti osakondade keskkomitee vastu
sisaldavad, kui oma otsekohest ülesannet ning otstarvat täidavad.
4) Oma vöitluses Eesti osakondade tegelaste vastu kasutab Venemaa
büroo vanaviisi köik abinõud, isegi köige lubamatud.Nii näit.sepitseb ta
süüdistusii a) et Eesti osakondade keskkomitee vötvat teenistusse isikud,
kelle kohta temal, bürool,teada olevat, et nad töölisteklassi vaenlased ja
Venemaale tulnud parteilist tegevust löhkuma - ning kes pääle muu, osakon-
dade keskkomitee teenistuses olles, Eestimaa kommunistliku partei vastu
oma musta tööd tegevat (selle süüdistuse uurimise tagajärjed esitatakse
Peeterburi erakorralise komisjoni poolt VKP keskkomiteele. b)et Eesti
osakondade keskkomitee aktiivselt Eestimaa kommunistliku partei vastu töö-
tavat; c)et Eesti osakondade "vaen" Eestimaa kommunistliku partei vastu
sellest olenevat, et osakondade töös isikuid olevat, kelle revolutsioo-
niline demogoogia avalduvat kas nürimeelsuses ehk mustis isiklikkes tü-
lides vöi teravalt väljamöeldud provokatsioonis (ilma et selle juures ke-
dagi isiklikult süüdistataks); d) et osakondade keskkomitee saboteerivat
oma häälekandja kaudu parteilist töös Eestis, e) et see vöi teine tegelane
olevat spioon, käivat valgetega läbi jne. (säärane süüdistus on töstetud
Mühlbergi vastu, kes ennem oli büroo poolt lugupeetud Eesti Kommuunavalit-
suse liige ja riigikontrolöör, hiljem aga büroost lahku löi ja selle ta-
gajärjel spionashis süüdistamise osaliseks saigi. Temagi asi on Peterburi
erakorralises komisjonis uurimisel).
Edasi tuleb ette, et Venemaa büroo üksikuid parteitegelasi, kes kui-
dagi osakondade keskkomiteega ühenduses ja kes seejuures nii ehk teisiti
pörandaaluse tegevusega Eestis kokku puutuvad, igasuguste abinöudega ning
Seepärast on neil tegevus Venemaa eestlaste seas alati körvalise asjana
olnud.Venelaste ja Vene asja vastu on nad teatava määrani eitaval seisu-
kohal asunud ja väga sagedasti venelasist rääkides, isegi venelaste suh-
tes olevat Eesti rahvuslikku söimunime tarvitanud.
Keskkomitee selle vastu seisab ja on alati seisnud rahvusvahelisel sei-
sukohal ja sellest vaatekohast väljaminnes, töötab ta niihästi revolutsi-
oonilise liikumise arendamiseks Eestis, kui ka revolutsioonilise ning
nöukogulise vöimu kindlustamiseks Venemaal.
Et Venemaa büroo igasuguste materjaalide ja teadete andmisest komis-
jonile keeldunud, vöib komisjon büroo vaadet lahkhelide pöhjuste pääle
järgmisist faktidest näha: 1) sellest, et 1920 a.aprillikuu ülevenemaali-
sel eestlaste-kommunistide konverentsil ametlik Venemaa büroo esitaja
Vakmann konverentsile avalikult teatas: säärasel korral, kui büroo tegela-
sed keskkomitees juhtivale kohale saavad, oleksid edaspidi ka köik tülid
ja löhed körvaldatud,2) neist süüdistusist, mida Venemaa büroo mitmele
puhule VKP Eesti osakondade keskkomitee pääle VKP Kk-le kui ka muile Vene
asutusile saatnud ning milliseist üleval - viimse aja väärnähtuse all -
räägitud (protokoll Nr. 3) 3)"Kommunisti" lendlehest Nr 21, kus ööldud:
"Venemaa kommunistliku partei Eesti osakondade keskkomitee on kommunist-
liku partei tööd Eestis saboteerinud".
Edasi seab komisjon küsimuse üles: kui suured on ning kellest seisa-
vad koos vastaspooled.Keskkomitee poolt esitatud andmete pöhjal moodusta-
vad Venemaa büroo gruppi 10 meest, kellest 4 väljapaistvamat endise Kom-
muunavalitsuse liikmed:Anvelt ise, Pöögelmann, Räästas (partei liige 1912
aastast),Trakmann (parteis ning üleüldse töölisteliikumises 1917 a.ok-
toobrist), siis Vennikas (partei liige 1917 a. suvest), Vakmann (parteis
1912 a)Kingissepp ja veel möni vähema tähtsusega vöi tundmatu partei lii-
ge.
Anvelti,Pöögelmanni ja Kingissepa parteilise staashi suhtes peab mai-
nima järgmist:
ANVELT.Kuni 1912 a.eduerakondlane. (praegune rahvaerakond) ja partei-
tu intelligent;1912 - 1914 a. likvidaator; 1914 a.söja alguseni enamlane;
1917 aasta revolutsioonini igasugusest parteilisest tegevusest eemal,
1918a. algul, kolm päeva enne Tallinnast lahkumist Saksa okkupatsiooni-
vägede Eestisse tulekut esines Tallinna komitees oma ettepankuga Eesti-
maad "Eesti kommuunaks" muuta ning pani ette "Kommuuna" pöhikirja pro-
jekti, mille järele kohe "Kommuuna" piires rahasüsteem pidi kaotatama
ning jalamaid puht kommunistlik kord maksma pandama.-kommuunavalitsusega
Ülevenemaalisel Eesti vastutavate parteitööliste
nöupidamisel, mis VKP Eesti osakondade keskkomitee
algatusel 10-14 novembril s.a.Peterburis ärapee-
ti, ning mille saadikute arvu ja koosseisu suhtes
on andmed ankett lehel protokollile juure lisatud.
valiti VKP Eesti osakondade keskkomitee ja EKP Ve-
nemaa büroo vahekorra lahendamise komisjoon.Komisjo
moodustavad järgmised seltsimehed: Voldemar Vööl-
mann, Ado Pärtel ja Arnold Pastak - liikmeina ning
Pintsel ja Mötlik - kandidadena, keda nöupidamine
häälteenamusega valis.
Nöupidamine tegi komisjonile ülesandeks,1)ko-
guda andmed ja materjaalid, mis olemas, niinimetatu
vahekorra suhtes: 2)süstematiseerida need andmed
ning materjaalid ja 3)esitada nad pääle süstematise
rimist Venemaa Kommunistliku Partei Keskkomiteele.
V.K.P.Eesti osakondade keskkomitee ning E.K.P.Venemaa büroo
vahekorra lahendamise komisjoni istangu
PROTOKOL Nr.1.
(15 nov. 1920 a.)
Töö komisjoni liigete vahel jaotatakse nii:Vöölmann - esimees,Pär-
tel - tema asetäitja ning Pastak - sekretäär.
Istangust vötavad osa komisjoni liikmed: Vöölmann, Pärtel, Pastak
ning kandidaat Mötlik.Aruandjaina konflikti kohta on komisjoni poolt
Palvadre,Peterson,Isak ja Koni koosolekule ilmunud.
Komisjon otsustas oma töö sisu süstematiseerida järgmise plaani
järele:
1) konflikti arenemise ajalugu ja viimase aja väärnähtused
vahekorras.
2) konflikti tekkimise ja viimase aja väärnähtuste põhjused;
3) kokkuvöte.
1) Istangu juhataja juhib köikida tähelepanu sellele, et ainult
niisugused andmed ja juhtumused ette toodaks ja protokolli ülesvöetaks,
milliste kohta olemas kas dokumentaalsed töendused ehk otsekohesed tun-
nistajad.
Edasi otsustab komisjon konflikti arenemiskäigu kuni käesolev
silmapilguni ajaloolises järjekorras ja ainult üleüldiseis joonis üles-
märkida, see juures hulgalisi väärnähtusi kokkuvötlikult formuleerida
ja üksikasju koguni puutumata jätta.Samuti otsustab ta köik töendused,
tunnistused ja tähtsamad asja puutuvad üksikasjalised juhtumused ka
koguda.
Koosolekule ilmunud Eesti osakondade keskkomitee ühisel kirjeldu
tegevus läksid isegi niikaugele, et iga seltsimeest, kes aga Anveltiga
köigis asjus nöus ei olnud, nii ehk teisiti, abinöusid valimata, körva
le saadeti.Nii näituseks, heitis Anvelt, kui valitsuse esimees valitsu
sest Mäe ja keskkomiteest Vaino välja ning andis neid ilma mingisuguse
tösise aluseta revolutsionilise tribunaali kätte - ilma et oleks neid
simusi partei juhtivais ringkonnis arutanudki, kuna revolutsiooniline
tribunaal omasoodu, samuti süüdistusi ettetoomata, neid fronti möistis
Marienburis möisteti kaks vanemat seltsimeest (Miller ja Koppel) ainul
selle eest surma, et nad olid kuskilseltsimeeste seas oma rahulolematu
valitsuse vastu avaldanud.Narvas tulid ette verised kokkupörked arrete
riate ja arreteeritute vahel, mis ikkagi neilsamul pöhjusil olid ellu
kutsutud, vanemaid parteitegelasi saadeti sellesama pärast välja jne.
See oleks konflikti arenemise esimene järk, mille suhtes peab
mainima, et tal esialgu, kus köigil ühine püüd oli vöimalikult rutemb
maal nöukogulist vöimu maksma panna ja sel otstarbel kogu vöitlustuli
energia pääletungimisele oli koondatud, teravat ega avalikku iseloomu
olnud.Köik lootsid väärnähtusi Eestis kaotada.
Konflikti teist arenemis järku vöiks vaadelda niinimetatud Eest
maa parteilisest konverentsist pääle, mis märtsil 1919 a. Luugas ära p
ti ja millest 24 kollektiivi poolt 27 saadikut 700 partei liikme esita
na osa vötsid.
Siis juba tuli kogu ülevalnimetatud rahulolematus täiel kujul ja
teravalt avalikule pinnale. Kommuunavalitsust süüdistati nagu ülevalni
metatud väärnähtusis, eksisammes, valesti aetud poliitikas ja taktikas
saamatuses, samuti ka pöhimöttelisis vigades, näituseks maaküsimuse al
Konflikt teravnes ja rahulolemattus Kommuunavalitsuse vastu kas
veel enam, kui 1919 aasta mail Eesti punase väe juhataja Ritt, keda An
velt usaldas ja toetas, kelle kohta aga Palvadve, Lintlon ja Rips juba
1918 aastal oktoobrikuus üksikute andmete najal olid näidanud, et ta
Entente agent on - Eesti valgete poole üle läks.
litsuse esimees ja Eesti punaseväe komissaar kadus, jäädes kaotsi paar
kuu kestel, millise aja ta Kiievis valedokumentidega pöranda all elas
Kommuunavalitsus jättis jälle Eesti punaseväe täiesti saatuse hooleks,
muidugi teravat massilist rahulolematust pidi kasvatama.
Asi edenes nii kaugele, et Eesti punaseväe osad olid sunnitud
oma algatusel söjaväe kollektiivide konverentsi kokkukutsuma. See konve
rents, millest 21 kollektiivi poolt 25 saadikut 506 liikme esitajana
vötku küsimuse suhtes kindel seisukoht, siis astume sammu lähemale
väärnähtuste körvaldamisele ja säärase olukorra saavutusele, kus köik
eestlased kommunistid, ühtlasest keskkohast juhitud, käsikäes tööta-
vad ühise asja - proletaarse revolutsiooni - kasuks.
Ja Anvelt valiti Keskkomiteesse enamuse juhtivate tegelaste kategoorili-
sel nöudmisel, millega nagu ju kord ööldud, taheti ära hoida edaspidiseid
höörumisi, tülisid ning kokkupörkeid parteiridades.
Uus keskkomitee, toetudes konverentsil vastuvöetud resolutsioonile
nöudis, et kogu Venemaa büroo legaalne tegevus, mis avaldus kirjastusliku
ja hariduslikus töös, peab keskkomitee kätte koondatama, pääle selle ot-
sustas keskkomitee jöudude öiglase jaotuse ning vastastikkuse informatsi-
ooni otstarbel Eesti pörandaalusele organisatsioonile ettepanekut teha
keskkomiteega otsekohesse ühendusse astuda ja sel otstarbel keskkomitee
juure sala osakonda asutada, kuhu kuuluksid möned Eesti pörandaaluse or-
ganisatsiooni liikmed, Vanemaa bürood aga kaotada. Kui Venenaa büroo asus
seisukohale, et tema olemasolu vöi kaotamise küsimust vöib otustada ainul
Eestimaa kommunistlik partei, tunnistas oma olemise tarviliseks ning
jatkas tegevust Eestist ning Venemaal. Sel alusel tekkis lahkuminek kesk-
komitee enamuse ning Anvelti vahel, mille tagajärjeks oli too, et Anvelt
keskkomiteest lahkus, oma tegu sellega motiveerides, et tema büroovasta-
lises asutuses töötada ei vöivat.
Pääle nimetatud pöhjuse suurenesid höörumised ning löhe partei ri-
dades eestkätt selle tagajärjel, et Venemaa büroo ringkond, eriti Anvelt
ei saanud enam oma möju maksma panna ei keskkomitees aga masside hulgas.
Judenitshi pääletungimise ajajärgul 1919 a. oktoobrikuu viimaseil
päivil, kui Judenitsh Piiterile öige lähedale oli tunginud ja VKP otsus-
tanud oli pörandaalust tööd ja organisatsiooni vöimalikult laiemal alusel
luua, teatasid Venemaa büroo liikmed Anvelt, Pöögelmann ja nende lähemad
poolehoidjad, et neil pörandaalust organisatsiooni ei ole, et nad selle
loomiseks midagi teinud ei ole, et nad pörandaalusesse tegevusse ei jää.
ja ühes frondiga ära taganevad (enne frondi taganemist oli igasugune eva-
kueerimine Piiterist keelatud), ning panid keskkomiteele ette pörandaalust
tööd oma pääle vötta ja andsid viimasele selleks otstarbeks osa omist ra-
hasummest (vähe üle 3 miljoni rubla).Seejuures jäid aga köik ühendused
Eestimaa pörandaaluse organisatsiooniga üle andmata: seletati, et büroo
liige, kelle käes ühendused, ära söitnud.
Kui aga proletariaat vöimsa vastulöögiga Judeenitshi kiires korras
taganema pani, asus Venemaa büroo uuesti tööle ja kutsus büroo iseäralise