Rahvusarhiiv/et_handwriting_recognition huggingface dataset:
vähenenud ja kuu paistma hakanud - leidsin end lamavat suure
kalahunniku otsas. Ja mis te arvate, kellega oli meie laev kokku põrga-
nud? Ei see olnud laev ega kaljutomp, vaid hiiglasuur vaalaskala.
Elukas magas kõvasti, suu pärani, ja lugu oli seda veidram, et mina
et nad külades perekondi
mööda käiwad, neiusid
kõlbliselt lanegemisele ahwa-
telemas
Ülewal seiswas sõnumes on
ennegi sarnastest neiudest
kõneltud, keda lähidal elawad
inimesed sagedaste olla näi-
nud, õhtutel widewiku aega-
del soldatite korterite ümbru-
ses luusiwat ja pühapäewi-
ti nendega tantsu lööma
kokku käiwad. Ja need ongi
nähtused, mida Wastseliina
keeli kõlbliselt langemiseks
kutsutakse. Ja sarnasid nähtusi
ei saa ka E. W. Tikermann
kõlbelisteks ja auusates tegudeks
seletada. - arumets.
wastseliinas 14 weebruaril
29. Mai 1914
Auustatud "Postimehe" toimetus
Harju-Madise ja Risti kihel-
kondade mõisadesse ei ole
weel mitte Saksa kolonistisid
ja töölisi toodud ega ole ka
sellesarnastest kawatsustest
midagi kuulda. Siinsed mõis-
nikud jahiwad alles Wilna
kubermangu Leedulastega ja
Poolakatega.
Auustusega M. Krusmann
Kloostris, 28-V 1914 a.
Jääroosid.
21 Feb. 1914.
Mu aknal puhkend uhked orhideed,
ja palmid, wingerdades pingutawad
kui pärlilindid hõbeojad, klaas - alleed,
kus näkid roosad ringutawad -
poläri hinge lõunamaised
mirashid, ehk küll jäised...
O jäised metsad, jäised muinasjutud,
mu angund naerud, angund nutud -
ja wastu nurgas ahi, palaw ahi!
Kõik elu nii on: jää ja ahi
ja õõtsuw lind, üks õõtsus lind
siin jää ja tule wahel
sest tules ärkas kord ta rind
ja jääs kord murdub ahel...
ja kiigu nende wahel
kui neetud ahel
ja waiki ainult wahi,
kuis igatsused wõimsalt kanguwad,
siis põlewad wõi anguwad...
Mu muusad jäised, muusad jäised
poläri hinge uned lõunamaised!
Kui langew leht mu uni -
ees jäätand aknad, taga ahi kuumi
ja ise wahel nagu tühi ruum -
kui langew leht mu uni!
Rud Reimann
Kr. polk kõige ees
ja täna õnnistas meid
preester kolmat kor-
da lahingu vastu:
vist ei jää ta täna
öösel või homme vara
hommikul tulemata.
Meie oleme
nõnda Varssavist kuni
siiamaani alati la-
hinguärevuses olnud.
Illovos olin öösel ka-
Kirjade eest!-
Minul ei tulnud enam sõita
Riiast läbi üle "Düüna", waid hoo-
pis kodumaale jääda. Wõnnu-
Segewoldi," piirkonda: See oli revu-
lutsiooni teisel poolel. -
4 Sept. jõudsin Liigate jaama
pool on. Nii tuli 10dal meie peale
tungimine kus sakslase kaitseliini
läbi lõhkusime kus 140 meest 40 suurt-
tükki sagiks j.m. saime, see on
ju teil lehte läbi kõik teada nii
et siin üle aru oleks kõike ütelda,
kus meil 6 wersta edasi kuni
2 1/2 wersta "Allaschi", kiviku juure peatu
keda siin polkus praegusel
koral wäga pallju on oli wäga
kurb tunntmus et ei olnud
meil waimuliku kes oleks ka
meile omas keeles ja meie usu
pidanud aga on jo waenuwäli
nii wäga laialine et ei ole iga
polku wõimalik üleses odsida
ise äranis on meie Estlasd elu
siin wäga wilets kõig on jo
wana poole mehed jo ei oska
palljud wene keelt mitte
ühde sõnagi ja meie peale
waadawad wenelased kui
sakslasde peale ja sõimawad
meid sakslasdeks ja ära
anndjadeks ja see on üks
wäga irmus komme et iga
kui weikesema asja eesd mis
4 3/5
Uksed on nii madalad et ainult 6-7 aastane laps sellest
kummardamata läbi peaseb. Mina olen oma pea alati ära löönud
ehk mis küll ka kodu kummargile pean ustest läbi käima.
Iga ukse taga on üks wäikene koda, sahwer ja elu kamber.
Maja juures ei ole ei pesu kööki, wihu sauna ega kõrwalist
kohta. Inimene läheb mõisa teenina et ometi seegi korter
tema päralt on, kuna talu peremees temale mitte niisugustki
anda ei wõi.
Seidla ja Ahula mõisates, kus need majad on ehitatud
on korteri olud paremad. Sääl on igal töölisel perekonnal
2 ruumi tarwitada: üks köögiks ja teine eluruumiks.
Wanemad korterid on aga säälgi kole wiletsad.
Teiseks põhjuseks on korratu palga kätte saamine.
Albu mõisa omanik hra von Harpe jättis oma töölised ülestõus-
mise pühadeks ilma rahata. Ta sõitis kodunt ära ja lubas
pühade laupaewaks tagasi tulla. Tulil Laup. ohtu kell
11neks koju. Raha ootajad jäiwad pühadeks ul ilma
rahata ja ei saanud endile osta ei sukkurt kohwi theed, jahu
jn.e, mis iga perekond pühadeks tarvitab. Eks pea
siis iga inimese kannatus lõppema! – Oma töö ja karjaloomade
eest kannab mõisaomanik enam hoolt kui töölise eest. Loom ei
tohi päewas ükskordki söötmata jäeda, aga inimene peab
mitu päewa nälgima ehk pühade ajal silgu ja leiwaga rahul olema.
Selle juurde tuleb weel liiga wähene palk arwata.
Palga tõstmist kohalistele töölistele ei arwa mõisnikud
Auustatud Posti lehe
teata saada seda nüüd on
küll Lätti pataljonit olemas
Ja meie Eestlaset oleme ka
Lätti wabatahtlikus patajonis
Kas ei ole mitte ka Eesti
Palajoni olemas, meie soowime
seda teata saada.
Kirjudaja Kustaw Kusma
Saadud: 17 NOV. 1915
Nähtawasti tahawad sakslased
seda wiisi wäikewenelaste lu-
gupidamist wõita. Ainult
kasakate pääle ihub leht
hammast.
Sõjawäljalt ja kaotustest
saksa wäerindadelt räägib
leht staabi teadete järgi aawa
likult, kuna sisemise elu
sündmused täitsa puuduta-
matta jääwad. Ainult hinda
pilti luua kuulutuste osast
Hinnad riidekauba ja wabri-
kutes walmistatud pudu ju ilu
kaupadest pääle on odawad,
Austatu
saadud: 6 Feb 1917  Postimehe
Palume meie terwitusel
paar rida ruumi Teie
lehes anda:
Terwisid kõikitele Sõja väljalt
ja hääd jälle nägemist hüa-
wad. Jaan Köni, Joh. Sammer
Wold. Käärik, Ado Selling ja
Just. Einman
nende käest kirjasid
kodumaalt.
Johannes Wals - Taaralinnast
Artur Wigla - Rannust
Karl Karma - Roelast
Karl Kelk. - Kuigatsist
Aleksander Tosso - Alatskiwilt
Meie aadres on.
Sõjawäljal 29dal sept.
Sõjameeste kirju meil lehes enam
ei avaldata. Päälegi olid need
nõrgad. H. R.
Olen mõndagi kirja
tööd sõja wält Teie lehesse
saatnud, aga ma ei tea
mitte kas Teie neid
lehes ilmuda lasete.
Olge lahked ja teatage
sellesama lehe peal tagasi.
Lisage juurde, kas
kirjatöö ehk ei kõlba,
ja missugused pea
puudused on?
A. Kilter
Kui E. w. Tikermann
sõjakestwuse ajal, ajalehti on
su lugenud, siis teab ta wäga
hästi, et mitmast kodumaa
linnast, isegi Kultura maalt
Soomest juba waremalt
on teatud kirjutada, sarnaste
nähtuste üle: et Kuhu enegi
soldatit ilmuwad, senna ka
neiud murduna kokku
walguwad. Kelle süiks tuleb
seda siis arwata? suldatide
wöi neidude süiks? Wist
langeb see süid wiimaste
kaela; nii muid kui ka
wastseliinas. - seesama.
Austatud lehe toimedaia
rumi teha ja sõja mesde
elusd mõne sõna teatada
August Nusberg.
Jurjewi Kreisist, Krüidneri
wallast ja August Took
Sõja wäljalt terwitades
jätan kõiki tutawaid neiusid
wanemaid Jumalaga. Lahikudel
mines adres
24 Oktoberil 1916
71.
"Postimehe" tometus.
Saadan teile poole wene
kommunistide ajalehte.
Kus huwitawad teated
arwudes meie raudtee
de kohta leiate. Waist
ehk wõite seda ainet
tarwitada. Leht on
ilmunud 26 märtsil.
Kahjuks polnud mul
271.
19 XI/8 16. Sõjawäljalt
Aus Posstimehe tallitus
palun teid - minu kirja ridatele
Austadud Eesti õed
Et nüüd luba on antu iga sõjamehele
abieluse astuda ja selleks 3 kuuks
kodu lastakse - siis mõtlin ma ka
abieluse astuda; ja teadan nüüd teile
kes walmis on minuga - ehk ühes nõus
se teadagu minule sellest kui
soowib wõin päewa pilti ka saada
kuid selle tingimisega et ilusti tagasi
saadeda Austusega A. Sirel-
Imaweres, 26 mai 1914.
2. Juni 1914
W. Auustatud Postimehe
toimetus. Eesti Rahva Museum
Teie päätoimetaja hr Tõnissoni
poolt saadetud küsimiste pääle
on mul wõimalik teatada:
Pillistwere kihelkonna mõisates
Saksa töölisi ei ole, aga pole
nende toomisest siin pool
midagi kuulda. Sama ei ole
siin pool Sakslastele maad antud,
ega asujaid kutsutud.
Juba teist aastat tuuakse
Kabala, Eistwere ja Imawere
mõisatesse Mustweest Wene
tüdrukuid tööle ja ma makse-
takse 65 kop päewas ühes prii
ülespidamisega.
Imaweres on Saksamaa alam
walitsejaks, juba teist aastat,
kes töölistega karmilt ümber käib
mille tagajärjel kewade töölised
lahkusiwad ja ainult kuus
moonameest järele jäiwad, mis
1000 wakkamaalise mõisa
kohta küll wähe on.
Eistweres walitsejat ei ole,
kuna selle kohaseid mõisaomanik
ise täidab.
Kabalas on keegi v. Brevern
walitsejaks.
Imawere piirimõis, Eesti
Kubermangu jaos. Koigi, toob
Muhumaalt naistöölisi, kes
hääd töölised olla.
JRebane
Puhun auu pakligult
postimehe tallitust, olge nõnda head
ja wõtke waewags meie terwituisi etasi saata
Kodu maale riia wäe rinalt,
Terwitame kodumaat Esti Sapööritena Terwitame
kõigi tutwit sugulaisi ja ise äranes Esti neiusit.
Kristjaan Ehrlih. Kamja kih. Atres on järkmine
Karl Mürsepp. Kawastu. wal.
le.) Teine kord ei võinud lobisemist lõpetada, -
nüüd on see tumm kui pakk.
Biern. Hästi, et veel seda ära öelda sai, et kõik
mulle andvat.
Lipst. Kudas nii? Kõik andvat sulle? Mis sa sonid?
Kas sa mind lolliks pead või, nagu seda jõng-
last sääl? (Näitab Andi pääle.)
Biern. Kas siis sa ei kuulnud, kuis isa ütles: "va-
nem poeg, ma annan sulle!" Ma olen vanem
poeg ja mis tema iganes annab, see on minu.
Mul on eessündimise õigus.
Lipst. Mis õigused? Ta kutsus ju mind nõnda sa-
muti enese manu ja oleks mulle kõik jätnud,
kui temal aga hing poleks kinni jäänud.
Kõik pooleks, kõik pooleks!
Biern. Sulle ütles tema: "teine poeg, ah või, on
lõpp ju!“ See tähendab: andmisel on juba lõpp,
sest kõik on antud eessündinule, s.o. minule.
Ja kolmandat ta ei nimetanudki, sest sellele ei
saa nii kui nii midagi, see veel poisike.
edasi, oli kirjutatud et suuretüki
mehed, ja weel edasi mäe suuretüki
mehed, ja kohe ärkas minul tundmus
wahest on minu wennd ka nende
seldsis lähen edasi ja ütlen omale
seltsimehele ka kes minuga kaasas
mes tulbale oli kirjutatud oli kaks
eesti nime, aga ei olnud seal, edasi
weel ristid, lähen waatama, ja
minu kaaslane hüiab minu,
ja ütleb ehk ongi see, mina torman
sinna ja waatan ühe puu risti
peale kirjutatud Werdinant
Raudsep mäe suuretüki jaos-
konast, ja selles jaoskonnas ta
teenis ka, kohe lasksin põlwili
ja lugesin temale mälestuseks
wennaliku kahjatsuse tundmustega
täidetud rinnd, istusin seal
lahutadi meest Katshinas jälle
ära Petrogradi poole, kuna meie
Peter hofi poole kihutasime, aga
Jurjewi wagunid No 14-27 maha
oli kuulta, et need mehed sinna
suwitus kohtade hoonede ruu-
midesse mahutakse. Meie jõudsime
Kell 1 Uue-Peterhofisse kus meid
wagunist wälja kutsuti kompsud
selga ja marsh Wana-Peterhofi poole
7 wersta jala, selle peale waatamata
ehk küll siin jaam ligidal on.
Kasarmusse jõudsime 1/2 3 hommiku
kuhu esite öömaja anti, lõunal
määrati meid, igast aasta
meistest 15 tükki siia Wana-
seesmine kultuur süveneks, et inimesed üldse
vaimliselt kasvaks, süveneks, et nende mõtted
muutuks heledamaks, nende vaim vabamaks,
nende tundmused selgemaks, kokkukõlastumaks,
nende tahe kavakindlamaks, et terves nende
elus, nende omavahelises suhtumises oleks
enam selgust ja tõelisust.
Auustatud "Postimehe" toimetus.
Eest Rahva Muuseum
Saadan siin oma sõbra Wastse-
Kuuste kooliõpetaja Kristjan Kure
kirja sõjawäljalt. Ta teenib 295
jala wäe Swirski polgus. Kui toimetus
hääks arwab, siis wõiks "Postimehes"
Jaan Jaaska
wiinast joodi purju;
saksa põrsad, elajad
tapame maha, teeme
omale toiduks. Rööwi
mine sünnib seda vaba-
nikud elumajad maha
on jätnud, ainult
raha kaasa võttes.
Saksa külad ja
põlewad ümber rin-
gi; - sõda on sõda
Kirjutaks roh-
kem, aga olen väsinud
T Sander
Sõjaväljalt.
Dubissas, 19. juunil 1915.
Kõigiltpoolt tulevad kodumaalt meile
siia verenurmele teated, et ilmad kodu-
maal õieti jahedad olevat, et "suvi ei
tahtvat ega tahtvat tulla." Niisugused teated
avaldavad meiepool imestust, sest siinpool
on ilmad juba mõnda nädalat väga pa-
lavad, päikene kõrvetab halastamatalt. Kui
võimalik oleks ilmaseaduses muutust luua,
siis vahetaksime meie küll kodumaa ilma-
dega siinsed ilmad ära. Ja tohiks uskuda,
et see kodumaalasi ka kõigiti rahuldab.
"Ei saa väljas, looduses, kuigi palju jalu-
tada, peab jaheduse tõttu rohkem aega toas
mööda saatma", kirjutab kodumaalt suvitusel
olev neiu. Ja, kui asi nõnda on, siis ta
igatahes ebaloomulikuks tuleb pidada.
Aga uskuda ei taha, et suvi nii häbematalt
mööda läheb, võib olla, et ta päike veel
palavuses hoogu hakkab võtma.
- 14
ometi, see naine on minu!
"See ei ole enam sinu naine" vastas küla-
poiss, "piinasid teda sina, näljutasid teda ja petsid
teda! Sinu kavalus pettis ta isalt - ja nüüd oled
sa mõrtsukas."
Potrjonkovil libises käest surnu ja ehmu-
nult jäi ta seisma. Suu värises, silmad tantsisid
kui pöörasel. Kampa taganes oma ninamehest
ehmatades. Sääraseks koletiseks nad Potrjonkovi
igatahes ei pidanud.
Või mõrtsukas! Lööge ta maha, enne kui
ta meid kõiki oma roppustega roojastab!"
Sina oled mõrtsukas! Mõrtsukas oled
Sina, nagu sa laipa nüüd lohistad. Kas tead,
miks jälgisin sind Novgorodist? Kas tead, miks
täna su Lohukülas tabasin, miks heitsin
pastori-kuue ja unustasin pühadused? Miks
nüüd kuradit nagu varem jumalat teenin.
Tahan hävitada sinu tappa sinu võrgutaja
ja mu armastatu teotaja.“
Oled vaim! Vaim! Vaim!“
Õudselt kostis see röögatusena üle laada
sumbutades enesesse ajutiseks laadakära!
Siduge vanamees siduge ja tapke see metsloom
see koletis."
Salkkond tormas mehele kallale, muljus
tapjad
jäi maha mitu surnut.
Vastu hommikut ilmusid laadale vargselt
pakkuläinud kardavoid. Lähenesid kakeluskohale
käed ettevaatlikult mõõgapidemeis. Tuli üks
kes oli peidus olnud silla all, teine, kes kükita-
nud aia nurgas, kolmas aga kõrtsi leti alt.
võõramaa kaupmees tatar, türklane või koguni
neeger. Ja tõesti, mõnigi tatari kaupmees, tulnud
teiseltpoolt Valgat, müütas siin kirjuvärvilisi riideid
ja aasialikke iluasju. Ja mõnigi türklane käratses
idamaa vaipadest kaetud leti taga kui kodumaal
- Konstantinopolis. Rahvas aga trügis enam kumma-
lise võõra, kui kauba enese pärast.
Mööduski nii laadapäev ääretus askeldu-
ses, kuni tuli õhtu ja maamehed kiiret kodusõitu
algasid. Kõrtsmikud olid hääst tahtmisest tuju eest
hoolitsenud ja mõnelgi logiseval vankril oli nüüd
laadarõõmu laialt. Mõduste habemetega küla-
mehed kudrutasid joomarilaule kiitlesid ostetud
hobuseid ja osavaid tüssamisi. Siis sõneldi vaieldi,
kuni tekkis kihutav võiduajamine lähema kõrtsi
poole. Ja vahuste kõridega aeti, et pori kahelepoole
lainetas ja mõnegi maamehe rattakodarad murdu-
sid. Ning kadusid nii kangemad üpris kiiresti
männistu varju oma vahuste hobustega. Müra ja
hüüded viivukest veel kostsid vaibuvalt. Õnnetult
pää aga kainenes õnnetusest ja kuivalt ning asja-
likult vannuti purustatud vankri ees.
Laadaõhtu oli nagu tavalisesti. Lagled
luiklesid üle sügisvahuste lainete sööstusid üle
hingava mere. Vanaeided ja taadikesed ruttasid koju,
ostetud asjakesed hoolikalt kaenlas. Ning õhtul,
kui kajakad käratsedes hallidest lainetest tõu-
sid ja rannale vihisid, kui mööda porist maan-
teed külapoisid ja tüdrukud laulu ja lõõtsapilli
mänguga laadale tõttasid, siis õhtul pääses
laadal pidustus lahti.
kudes suu kaudu viinaaure. Punahabelised venela-
sed, tuules karastatud kalamehed jorutasid lau-
lu ja roppu nalja ning käisid üpris agaralt
või õpetajat? Seal sõnab üks väikesem õpilane:
"Võib olla ajavad koolipapa kõrvad pilli?“
Direktor viib poisid oma kantseleisse ja
pärib asja põhjalikult, nii umbes nagu nelja
silma all. õpilased aga jäävad otsusele kindlaks,
et midagi ei ole kuulnud. Direktor ka pehme
iseloomuga mees ei taha asja väga kriitiliseks
ajada. Üks soovitab, et tulgu direktori härra
õpilastest
klassi ja kuulaku, kas vilistab keegi, teine arvab
puhtsüdamlikult, et õpetaja on hulluks läinud,
kolmas annab nõu õpilasi paariks päevaks kodu
ajada jne. Ja jäigi asi nii. Kuid mõni päev
hiljem andis süüdlane end siiski vabatahtlikult
õpetajale välja ja asi vaigistati, ilma, et direktor
või õpetajate nõukogu süüdlase nime oleks teada
vus nõrgemaid õpilasi nõnda ütelda "nöökida". Eri-
ti oli ta "pailaps" keegi punaste juustega tüdruk. Kord
ühisel teeõhtul hakkas õpetaja väga pedagoo-
gilise mõiste vastaselt õpilast jällegi tögama.
Oleks mul teie juuksid, ma läheks kuhu-
gile panka kassahoidjaks," kõneles ta, "sest nii-
sugune värv sobib just väheste matemaatika-andeliste
inimestele".
Ja nii umbes kõneles ta edasi, kuni tüdruk
viimaks nutma puhkes. Seal ei kannatanud enam
üks kaasõpilane, suur naljahammas, seda välja ja sõnas:
Paljugi, mis oleks! Oleks mul teie pikkus,
ma läheks hullumaja katusele lipuvardaks
või oleks mul niisugune nina, nagu teil, ma
läheks raudteele, semaforiks. Aga ei ole, ei saa!“
Õpetaja punastas ja lahkus varsti: õpilased
heidetakse. Kuid juhtumise vaikis õpetaja ise sur-
nuks. Nähtavasti kartis ta sellest suuremat opositsi-
Postimehe toimetajale, Hra J. Tõnissoni
Seda ja Teisd Tartus. le
3. - nägemist Unes Eesti Rahva Museum
1-a, enne kui Tartu Maarjasd Paul.k. tuli
1- nägemine waimus on järgmine,
Tartu Maarja kirikusd, Õnnistegija
Altari pilti kohas, Ülewel pool krantsi ja
ülewel pool krooni, olli - uus ja pool
Suurem kroon, kullasd,- küll niisamasugu
ne 1-wanagi seal praegusd on. Aga see uus
Kroon kõikus ülles ja alla poole-aga
päikese kiired sädendasid ülli selgelt
Õnnistegija altari pl, ja sädendawate kuld
kroonide wastu ! Kas ei olle uus
Pauluse kogutus suurem! mis Tartu
Maarjast lahku läks ja kas ei
olle, see kroon, kogutus ja kas ei olle
see kõikuw kroon, 1 kogutuse hinged kes
Taewa ja ma wahel kui linnud; meie
hingedesd kogudusi, kiituselauludega
kuultakse. Oh Jehoow Jumal ma armastan
sinu koja eluaset ja sinu auumaja
paika kiites oma kogu lupääwad: Amen
Tänuwäärt
aine korrikeerimiseks
V. A. "Sädemete" toimetus!
Palun juurelisatud algupäraseid
töid Teie l.p. ajakirjas (ehk "Posti-
mehes") avaldada ja tasu alla arva-
ta. Olen ka varem "Postimehes"
kirjutanud.
Austusega Erich Ernits.
Tartu, 30.I.1928
Tähe 14-1.
5 -
Nõid tegi mõne tiiru ja lendas siis tu-
hatnelja otse kaksiti talumaja katusele. Kütsitas
seal tükikene aega, kuni külm hakkas ja korteri
kaudu tuppa puges.
Maja, kuhu nõid nõnda tuhinal sisse sõi-
tis oli üsna harilik viletsatvõitu talukene, nagu
neid popsnikkude ja vabadikkude külades küllalt
leida on. Sarikad olid tal vildu vajanud ja korsten-
kõõritas kaela kaugele katusest välja, nagu ajaks
teda jumal teab mis uudishimu, ilmat vahtima:
uksepakud nii alla vajunud, et
lauatükk, mis ukse aset täitis, vaevalt veel liiku-
da andis. Palgi talu - nõuda oli selle talu nimi - pe-
remees ise ei olnud ka palju parem majast enesest.
Ja sellepärast ka tuligi niisugune häda, et enne
kui perepoeg peremeheks tõutas sirguda, maja
vägise kaela tahtis kukkuda.
"Nõnda siis kallis pereemand ja armsad
tütred-pojad, arvas peremas maiõhtul, kui maja-
rahva kokku oli käsutanud ja tähtsa poosi võt-
nud. "Aeg oleks ka tegutsema hakata sinul va
jõnglane," pööras ta pisukese poja poole, "mis
tarvis mängida lastaasjadega, kui suuri tegu-
sid ilmas küllalt teha.“
Kuidas suuri tegusid", päris poisikene,
"mis sa's isa tahad mind seakarja saata või?"
"Vaata mul poissi," naeris peremees, "teeb
enese lolliks, nagu ei mõistaks ilmaasjast midagi.
Mis jaoks seakarja? Eeh! Kas siis sul paremat
soovida polegi? Sa ometi oled kuulnud Kukehar-
ja kuningriigist?“
kaugemast minevikust. Teisendi järele olevat
Avinurme nimi järgmiselt tekkinud.
Keegi lollakas või hull Ants, kes elanud
Peipsi ääres olevat vanematega tülli läinud.
ja seepärast otsustanud ta omale uut elupaika
otsida. Et Ants aga hää kalapüüdja olnud taht-
nud ta säärast elukohta, kust teda keegi
ei leidvat, aga kust oleks hää kalarikas koht,
Sidunud siis ühesuurele havile aheliku sappa
ja lasknud ta jõgepidi üles minna. Otsustanud kes
ise: kuhu havi seisma jääb, sinna ehitab ta maja.
Havi läinudki kiiresti edasi ja jäänud viimaks
praeguse Avinurme kohal seisma. Sinna asuta-
nud Ants maja ja hakanud uut kohta laiade
nurmede ja havi juhatuse pärast Avinurmeks
hüüdma.
Asend ja administratiivne keskkoht.1)
Avinurme asub Tartumaa põhjapoolsema
idast
sopis, vastu Virumaad. Piiravad teda läänest Lohusuu
lõunast Torma ja Laiuse, läänest Venevere ja põhjast Oo-
nurme vallad. Avinurme on suurematest Tartu-
maa valdadest. Pindala poolest on vaid Kastre-Võn-
nu temast ees (Avin.-24795.6 ha, Kastre-V.-28242.2 ha).
Ka elanikkude arvu poolest on Avinurme esirinnas
(4353 el. ülleruut j.)
Külasid on Avinurmes tervelt 42. Nendest
on üksikud küll vaid 5-6 talulised (Mustametsa,
Kõrve j.t) suuremates aga on 50-60 talu (Maitsma,
Vadi, Adraku j.t)
Avinurme administratiivne keskkoht asub
end. Avinurme mõisas, praeguses Avin. külas. Siin asu-
vad kõik valla tähtsamad asutised, nagu valla-
maja, kirik tuletõrjujate seltsimaja, meierei, 2-kl.
1) Vt. koguteos "Tartumaa" lhk 137 ja 447.
Neiu suur, jõulu kingiks wõtsime
sakslaste käest omale mõned
toidu ained mis just pühadeks
õige kohased olid ka joovastavaid
jookisi wõisime sealt saada
ni kui õlut ja konjak mis
soldatil õige mokka järel oli
ja haruldane asi oli
Ka saksa sigarid ja piipusi
nähti meie poistel õige tubliste
olewad mis mulle Hobuse baris-
nikude tegewust Küünlapäewa
laada ajal meelde tuletas: ni
oliwad meie poisid ka peale lahingud
tegewuses piibu wahetusega muidugi
wahetuse põhjuseks oli et ikka
omale parema saada wõiks kui.
endine olnud. sigarid need täitsiwad
pealse raha kohuseid sest meil
ju peale nende pealseks anda ei
olnud nii kui ütlema pean
40 35
Wäga auwäärt Postimehe toimetus!
Käisin pühade eel nädali sees Tartus
9 aasta takka. Nägin, ei lähe meelest
ära - Kas suurt wõi wäga weikest
asja, olen 20 aastad Postimehe lugeja
ning niisugused nagu seisawad
hurjutamise all. asjad
Otsin wana sõbra wälja - naine
ütleb on haige ja Laatsates praegu
soe wõtan nõuks tõise tutawaga
waatama minna. Wana-sõber
waene Hendrik Kärner suugi kinni
mässitud sööki saab ainult slohwi
abil wõtta Küsime terwise järele
mees arwab tohtri üteluse järele paari
nädali pärast pesast wälja saama -
ma waatan ringi - see on tõesti
pesa - see suur ilus kõrge walge
ahi on kõik alt kuni üles, ülewalt
kuni alla kõik simsi wahed lutikaid
Sõa piiril 21 Okt 1916.
134 No kiri tagasi
OK-le
ehk Mammad seda kirja
Armassad sõbrad!
Postimehe toimetusse
wiia.
Täna tahtsin Teile kirjutada, aga pole kül
midagi hääd jutustada, waid pean ühest kur-
wast wahe juhtumisest Teile täätama, mis meid
terwed eesti selts-konda tabas. Selle pärast palun
Sind armas Daawet minu järgmist kirjeldust
Postimehe toimetusesse wiia, ehk leiab sääl ruu-
mi teda ära trükida mis mina tõe näol
tahan kirjelda; sellepärast kui ehk wahest
wad, mis mõnelegi abikaasale ehk wanemile
hirmu wõi ahastust wõiwad sünnita, siis seda
kõrwale hoida. ja asja sündmust tõe näol
walgustada. Lugu on siis järgmine
Hirmus öö!!! Meie Tartu mehed, kes meie
4mal s. k. p. 15 Druschina tööle Tartust wälja
sõitsime, (meid oli üle 40 meest) jõudsime pika-
lise sõidu järele. 9mal s. k. p. oma Druschina
palunudki tuppa. Toas võtnud kosilasi vastu vanatüdruk
Liine. Kui jutt kosjasihis arenes, olnud Liine päris rõõmus
ja peremeeski hõõrunudki hääst meelest käsi. Kosjaiva siis
tasa ja targu asja korda seadma ja rääkinud ikka
sedasi ja sedasi kuni Kuusiku peremees asjast õieti aru
saanud, et kosilased olid Lindale aga mitte Liinele järele
tulnud. Mis? Kellele? Kuis? - külvanud siis Kuusiku
peremees neid küsimustega üle. So, või Lindale tulite
kosja? No katsuge et uksest välja saate selle mõttega
Jaan ja Karla kugistasid naeru sarmase Kustase äparduse
üle.
"Mingu veel tulihargile kosja, kisub viimati silmad peast
välja," ütles Karla vahele.
Jutumeister Jüri sai teiste naerust ja rõõmust hoogu ning
Jätkas: "Ja ega's palju oleks puudu olnud ka. Kosjapoiss
kukkunud väljatulles maha, viinapudelid, mida laualt tasku
pannud, läinud puruks ja viinast olnud püksid märjad, kui
kaheaastasel poisikesel omast loomulikust viinast. Kosjaisale
Meie adress on:
klammerdatud valgesse hõbedasse.“
„Näe, meie olemegi pärale jõudnud! siin on see
persikute-org!"
„Kõik väli valge ja roosa!" väike Džilda
plaksutas kogemata käsi. Kõikjalt valguvad mäest
alla roosilised jõed, ja vastu kaljusid purunedes
heidavad vood valget vahtu. Sääl püstub must
kalju, ning roosana ja valgena rullub tast üle
veevoog.“
"Persikupuil on kõik oksad veel alasti, lehte-
deta, all lumi ja mustil oksil punased õied, -
kui omapärane ning ilus, "lausus mõtteis Andžo-
lina. "Kui punasärgid-garibaldid mustil
Abruzza mägedel."
"Kui säravalt ja suursuguselt eraldub sääl üks
punakas persikupuu valgest lumest vastu haljast jär-
ve, valge, roheline, punane, - talv, kevad, suvi!
Kõik ainsas vaates! - Samuti saabub meile samas
vaatuses pärast talve kevad ja kohe suvi! Ja näe:
roheline, valge, punane, need ju meie Itaalia värvid,-
ühes vaatuses tuleb kõik, ka tema, ka tema."
"Kuidas teile, signorina Džilda, näivad verevad õied
punaste
piiskadena valgel linal, kus magab minu Beppo."
Esimene vaatus
akul
voodi, päitsega vastu seina, - voodi taha jääb ruum. -
Voodis lamab haige isa. Kolm poega: Biern, Lipst ja
Andi teevad koduseid talvetöid: punuvad kaplu, ki-
suvad peerge jne.- Aken. Uks kööki. Õhtu. Hämar
peerutule valgus.
Esimene etendus
Isa (voodis ojates).
Ma ju tunnen, ah, ju tunnen,
Mida veel ei tahaks tunda.
Külma heilub ukse poolta, -
Vanem poeg, kas uks on lahti?
Uks on riividega kinni;
Mis sa lobised ilmaegu?
Vaiba all külmavad jalad;
Teine poeg, kas aken lahti?
Tekewas sõias - 29 seb 1916.
Austud Postimehe toimetus
Paluks Järgmise sõnatele
ruumi Oma lehe weerule?
see käib Järgmiselt
Teid kõiki terwidates kes Teie
(Kes) seaal kultses - kotu viipes-
Wiibite, Nüidsel pimetal
Aial, kus rõhuwat Teatet
Alati, meie kodumat, pinda
kurnawat sest kõik noorsuku
On Juba Tekewas sõia teenisduses
Ja ei tea mis ei etaspiti weel. -
sünib, weel. Jõulu Hüian mina
Weel. ramu, siis wiime rutu,
Oma Tahtmise Täide
Terwitajad Eesti sõjamehed:
Widrik Sirel-Tartu linnast
Jaan Sõber- Wiljandi kreisist Wana-
Suislepist
Hans Werner - Wiljandi linnast
Johannes Hunt. Heimtalist
wiljandi kr.
Jaan Uibo - Holstrest
August Susi - Kärsnast
Eduard Nõmm- Rakwerest
linnast.
Palume wäga lahkeste
seda ära trükkida
lahkusid Paide mehed, et oma
määradud kohale asuda -
Et meie rongiga ringi 24 wersta
ümber oleks tulnud sõida siis
määradi meile jala käik maad
umbs 7 wersta, jõudsime wiimasese
jaama kell 13/4 ööse Waksalis wästu
wõtmas oli hulg paelamehi, ühe
ohwritseri juhatusel
Asuti esimisele sõjamehelikule
marsile kompsud seljas.
Wana Peterkohw huwitas kõiki
läbi minekul oma rohkem aia
linna olekus, esimesena esines
linna jõudes ühke wenekirik
oma üli toredas ehituses
et marss kaunis kiire oli kadus
taha, Et igal omad tarwulikude
asjadega kompsud seljas olid
ilmus higitilgad meeste palgetel
hoolega saamupidaes et enem,
labi linna kasarmu jõuda
linna labi käig on umbes üle
5. wersta linna ulitsad on
mitte kurjategijaid, s. o, isikuid,
kes õigused on kautanud, ja meie
hulgas ka neid ei ole. oleme
enamast kõik naisemehed, kellel
omal perekonnad on, oskame õieti
kõlblust hinnat., Oleme siin
ümbruses olewate sugurahwa
Eesti perekondadega kokku puutunud
(ei ole salata) neil juhtumistel, kui
meie oma pesu oleme sinna pesta
wiinud ja ära toonud. ehk oleme
ostnud kruusi piima, mida siin
saadawal on. j,n,e. Et neil
juhtumistel, kus meie kokku oleme
puutunud kõige perekonna
Liikmetega, s, o. wanemate ja
lastega. (muidugi ka neijudega)
ainult neijud kõlbliselt on langenud
on meil arusaamata, miks ei ole
siis-lapsed ja wanemad ka kõlbliselt
Saadud: 12 MRZ.1916
"Austadud Postimehe tallitus"
Südamest täname Teid,
et meie tülitawat palwet
olete täitnud...
Rõõmustaw tun-
dmus, mida kõik mait-
sime, et kodumaa pole
meid weel ära unustanud
pööris elul hoopis rõemus-
tawa külje: lehte luge-
des tunneme kodu lähe-
dal olewat...
Teie waewa ja
aineliste ohwrite eest awalda-
me südamelikku tänu!
Esti sõjamehed.
T. Hofmann O. Torro
K. Puhk. A. Tork.
274/357
Saadud: 5 JAN.1917
Palume ära trükita, meie pühade
ja uue aasta soowid omas lehes-
Jakob Ambus, August Mägi,
Auustusega Julius Jesse.
Töö lubatus olli hea ja sai tegelikuks.
Pataljooni komantääri  oolekandimisel olli tööd
wagunite sisse ja wallia laadimine, millest
Pataliooni komantöör ja roodu Isant omale
tasgut kuhiaga täitsid, ja meie ainult oma
aunime kandes, aadressi järele olime, oma
räbala ülikonna järele, ristesime Raudse-
Pataljooni Santi pataljooniks, ja mida
õiete teisite nimetada ei saanud, wäigesed
punased kasukad mis kosti ja kõige latungi
tegude eest 5-6 päewaks kartsas pistis
et kasugat ei lapinud ja õitseda lasgisid,
see järele ilmusid kasugadel mittme suguse
wärwilised riide lapid peale, mille järele
warmi eest kõrwale aidma akkasid, mis
Pea linnas weel tundmata olli,
ja waese Hendriku woodi pea pool
seisab ainult umbes 10 tolli
sellest wanast pesast eemal
need on tõesti ammused ja wanad
kodu loomad seal nende jäljed
tunnistawad juba seda - aga
wanad kodused wõiks järele jätta -
aga aga on wist oma wanaduse
üle liiga auusad ei jätta juure
tulijaid haiged rahule, endine
haige kaebanud ahju juures
lutikad sööwad mind ära siin -
pantud tõise kohta -
Waene Hendrik kas sa
julged ka kaebada wõi oled
praegu leegion sõbradega.
mures.
Jäägu weel edasi otsustada - nagu
arstid otsiwad patsillusi
Ja kõik see 90 rubla waewa nägijale ohwer
tama Kui teile kudagi wiisi Ette kuju
tada saaks, Kudas meie elu siin
õjete on, siis oleks teije kohe walmis
kõik seda lubama Meie oleme kui
reisijad alati teel kas on meil
õiged öö maja wõi õiged söögi korga
nüid tulime umber 75 wersta
maanteed mööda ka Sinna
poole. oleme praega N. linnas
alewis;
aga ei tea kui kaua kuulda on
peame ka warsti siist äraminema
Praga istun päikese paistel ja kirju-
tan. Aeruplaan wuriseeb ülewel.
waatan et kohale ei tule, tuleb kohale
siis lähen. Eeemalle nendega
Õnneks ei ole nende läbi meil
Talitus
Palun Teid, et ka minule
seda nummert lehte
saata, laulu-salmiga........
Minu Adress:
200229
Saadud: 10 NOV.1916
Auutud Postimehe
selts. palun Teid.
Nende Esti sõija wenndate
terwtused Teie
lehese mahudata. Kes
Jaan. Karli p. Lillmann.
Wana-Antslasd.
Karl. Jakobi p. Pawlowits.
Walgasd.
19 XI/6 16.
Suurtükid mürisewad ja maa põrub,
põlema läinud poolakate kodudest,
tõusewad suitsusambad kõrgele
ülesse, kõik liigub ja on kihewil,
kuid päikene paistab, lõokesed
lõõriwad – kewade laulab oma
wiisisid... ja see on kõik
Häid pühi ja rõõmsat jälle nägemist
Juhan Hurt
20.3.15.
A. m.
Siin juures ärakiri
wõimaluse korral ruumi
palun lubada
Peipsi põhjarannikul.
Peipsi rannik on üldiselt igavavõitu. Vahelduvad rohis-
tunud liivaluited, mõtlikud karjamaad ja räpased venekülad, ainult
Kodaveres-Kallastel toovad maastikupilti veidi elevust kõrged punased
liivakaljud, milledesse aja jooksul lained ja kevadised jääd uuristanud
lahkusid ja koopaid. Siis kilomeetrite pikkuselt rändrahnude murrud
Kallastelt pea Rannamõisani ja maastik muutub jällegi üks luiselt
igavaks. Alles Peipsi põhjakaldad, alates Ranna-Pungerjast kuni
Veejoont piirab siin 10-15 m. laiune liivarand, mille taga umbes samas
laiuses düünid, kõrgemad ja suurejoonelisemad kui kusagil mujal Peipsi
rannal. Kohati tõusevad siin-seal otse järvest käharpäiste puna-
mändidega kaetud kõrged ja järsud liivakaldad, murravad rannast
läbi jõe- või ojasuud, ning jällegi paeluvad matkaja tähelepanu
võimsad valkmelised düünid, millede taga kalurikülad ja kõrge põlismets.
Peipsi põhjarannik, eriti Kuru ja Ranna-Pungerja ümbrus
oleks väga soodne koht suvitamiseks kuid seni on ta sellena kasutamist
leidnud väga vähesel määral. Vee temperatuur on siin kõrgem kui meres,
rand avatud lõunapäikese poole, liiva- ja männimetsa-küllus - need kõik loovad
parimaid eeltingimusi suvitus- ja supelkoha arenemiseks. Alaliste suvitajatena
on siin viibinud vaid paar-kolm perekonda, seda enam aga tehtakse Kuru
ja R-Pungerja düünidele pühapäeviti väljasõite Iisakust, Lohusuust ja
Mustveest. Sageli suurematel pühadel, näit. jaanipäeval, siinseis metsa-
tukastes peetakse otse kui laatu. On suvilaagris autodel, jalgratastel
ja pikkvankritel kohale sõitnud "suvitajad", on pillerkaaritamas lähedu-
sest eesti- ja venekülade noortrahvast ning on pikad read limonadi-,
8 17
Austud "Postimehe" 28
Toimetusele Jurjewis:
Palun Austud Postimehe
toimetust nõnda lahke olla ja
selle lehe kirja wastuses minu
palwe peale teatada Kuida
on lugu soldati naeste korteri
ja ahju küttega. Kas on mõis,
kus nemad elustawad kohustatud
neile ahju kütet andma, ja nimelt
missugust, - kas puid wõi hagu?
Kas wõib mõisa käest
leiwa puid nõuda, ja kelle
poole tuleb sellekohase nõudmisega
pöörata. Eesti Rahva Museum
Wõib olla, ehk on teil
juba tuttaw, missugused meil
armulised herrad - maa mõisnikud
ja nende asetäitjad walitsejad
om, ühes kohalise politsei ja
4 3/4
uueks aastaks jõudis kahe-
järguline kingitus Petrogra-
dist 3 ja 4 lainu ja hoiju
ühisusest mitmesugusi
andeid, sooje riiteid sokoladi,
kirja paberid, tubakad ja pa-
berossa. Kõige nende kätte
saamises, awaldasime meie
kõikide nimelt suure tänu.
Seekord terwitan kõiki oma
endisi ametiwendi omaksi ja
sõpru, minu terwis on endine
ja püüan energlise jõuga waenla-
se wõimu raugenda.
Tegewas wäes 2 Jaanuaril
1915 aastal
Endine Elwa politsei kordnik
P. Kenn
adres wiimse lehe küljes)
19 19/X 16
Palume kas ei leiduks
järgmistele ridadele Teie
lugupeetud lehes ruumi.
Terwitame tegewast sõjawäest
ja soowime kodumaal wiibijatele
palju tuhat terwisid ja häid
lootusid tulewikku. Oleksime
wäga tänulikud, kui mõni
kodumaa neiu wõtaks waewaks
meile kirjutada. Jüri Kaasik
Eduard Mihkelson, Aleksander
Tamm, Johannes Wanem ja
dud: 19 OKT.1916
K. A. Postimehe talitus.
Palume alandlikult neid
järgmisi ridasid lehes lasta
ilmuda.
Terwitame Eesti neidusid
ja palume mõni sõna
kodumaalt kirjutada
Noored isamaa kaitsejad
tulewased unter ohwitserid
August Tõruke Kuremaalt
Adolf Aidnik Palamuselt
Arnold Oona Rõngust
Peeter Wismann Rõngust
Meie talilinnud.
Enamikus meie siristajaid ja sätsutajad kontsertmeistreid
matkavad talveks pakase eest lõunasse, mõnedki aga hoolimata paka-
sest ei raatsi oma sünnimaalt lahkuda. Ja need laulavad muretult
ja kergemeelselt linnaparkides väi maal metsatukastes, otsivad omale vaeva-
liselt igapäevast toitu ega näi kartvatki, et juba järgmisel päeval
võib valitseda säärane käre pakane, mis rüüstavalt hukutab tibatillu-
keste sulgloomakeste sugu.
Üheks ilusamaks talilinnuks on pasknäär (pajuharakas, tamme-
ähk jne), kes oma kuldnoka taolise kisaga eriti varakevadel mulje teki-
tab, nagu oleks kuldnokad juba väljas. Kuid varsti pärast oma pettelaulu
ta teeb paar lõikavat hüüdu, millega enese ära annab. Maias on
ta teistele linnupoegadele ja munadele mida oskab üles otsida vilunud nuhina.
Kuid selle eest peab ta end küti eest varjama, sest tema ilusat sulestikku
ihaldavad oma kübaratele daamid. Pasknääre peetakse meelsasti ka
puuris, sest ta kergesti õpib mõne sõna ütlema
Pasknäri sugulane mansak ehk pähklirääk on meil harulda-
seks linnuks. Siberis, P.-Venemaal on ta kodu, kus ta harilikult peatub ka talvel.
Toredaks ehtseks on meie taliloodusele ka siidisaba ehk lepalind.
See punakas all lind roosakas tutt kuklas, kõrialune must, triibuline
ja vöödiline siristaja ilmub meile oktoobris põhjast, kuhuta kevadel jälle
tagasi lendab. Maias on siidisaba pihlakamarjadele, kuid seejuures toidu
otsimisel nii rumal, et poolvägise ülesseatud lõksu poeb. Ehkki temale agaralt
jahti peetakse ilusa sulestiku pärast, ei oska ta inimest karta, isegi siis
mitte, kui ta vast juhtumisi vangistusest välja on pääsenud.
hooli.
suurt pakasest, eriti siis, kui on hää pihlaka-marjade aasta. Suurte
Saadan teistkorda, sest ei saanud teie vastusest hästi aru, kas
puutus see käsikirja või käekirja? Ent kas seegi käsikiri endisest
parem on selleüle ei julge ma kihla vedada, sest kirjutan teist hoopis
närvilises meeleolus seepärast, et praegu on Pärnul uus suur au-
ja lahingu-päev - mürtsuvad kahurid, püssid ja orkestrid.
Kui aga käesolevat siiski läbi lugeda saate ja leiate, et käes olev
ei vääri ei krooni ega trükimusta, siis palun teda mulle teist korda
mitte enam tagasi läkitada. Aitab sellest kui mind mu käsikirja
informeerite. Austusega Elisabeth Kuutan
17.VI.28 Tall-Posti. N-52. Pärnu
Auustatud Postimehe talitus
palume oma lehe weerkutel
haawatute sõdurite ritadele
23. April 1914
Nõos 21. aprillil 1914.
Postimehe Toimetus
Saadan siin juures lühi-
kese sõnumi Nõost kui
see Teie lugupeetud lehe
rumi raiskamise wääri-
liseks peate, siis laske
ta lehte tulla.
Saksa tööliste toomise
kohta saab peale Jüri-
päewa selgemad teated,
tellitakse, siis saan
16 29
lased ei läinudki enam tagasi - jäid ki meie
juurde - nii kodune paistis neil siin.
Ofitserid niisama pidasid soldatitega
rahupidu ja westsid nendega juttu. Palju
kentsakat on nende jutuajamistes. Nii
rääkis üks meie soldat, kes austerlaste juures wõer-
sil käis, et seal teda austria kindral tabas ja
talle wiina pakkus. Soldat ei teadnud, et tema
ees kindral on - arwanud liht ofitseri olewat -
ja muidugi pole wiina wastu wõtnud. Siis ütel-
nud austerlane, kes õnneks wenekeelt oskand, et
tema kindral on: "Joo, wennas, austria kindral an-
nab sulle, ega sa oma sõjawäes ju wiina ei sa."
- Ei mitte, Teie kõrgus, pole kästud wiina juua. Meil
on wiina joomine kangesti ära keelatud,“ was-
tanud tubli soldat ja ikkagi ei wõtnud kind-
rali napsu wastu. Sellega teenind ta suurt
Austria ülema imestust ja kiitust.
Nii rahuliselt läks mööda meie wäerin-
nal Esimene rahupühade päew. Kas
1sel Oktobril.
Austatud "Postimehe" tallitus!
Palume nõnda lahked olla
ja omas auväert lehes
meie veikse teade jauks ruu-
mi lubada.
Sõjaväljalt tervitades kallid
vanemaid, tuttavaid ja Eesti
neidusid, palume kirjuttada
adres.
F. Pertels, J. Trükkel. Tartust
A. Blumer. Eestimaalt ja
H. Pahblum. Narvast.
et talle pulmasöögiks koorikuid ja konte antakse, viina
joodetakse ja siis üle õllevatide ehk vankriaisadega hüppa-
ma pannakse. Pruutpaari magamistoa põranda alla seotakse
pulmanöör salaja kell. Kui nüüd noorpaar magama
läheb hakatakse kella helistama ja karjutakse: "Kirjak
läks Päitsiku kallale!" Kära pääle jooksevad kõik
pulmalised kokku ja viivad peigmehe ära, kuna pruudi
juure pulmaämm jäetakse. Pulmadele harilikult anga-
sheeritakse valla kuulsamad naljahambad, kes siis pulma-
listele igasuguste naljadega lõbu pakuvad. Kümme-
kond aastat tagasi olid Avinurmes säärasteks nalja-
tegijateks rootslane Juhan Roosmark (Soo Juhani) ja
keegi sõjajooksik, kes end Tainapeaks nimetas. Siis
oli ka väga moodus pruudi peitmine. Pulmapäe-
vaks läks pruut kuhugile tallu peitu, kuna peig-
mees peiupoistega ta wälja pidid otsima.
Teistel koosviibimistel, nagu varrudel, matus-
tel jne. ei ole erilisi kombeid. Sõja vaes on talgud
Neid peetakse igasugustele töötele. Nii on heinaniidu
sõnnikuveo, rukkilõikuse, ketruse, linavarpimise, kar-
tulivõtme jne. jm. talgud.
Mets - Avinurme uhkus ja ilu
Avinurme maapind on enamikus tasane ai-
nult lõunapoolses osas Kaevusaare ümbruses, esinevad
üksikud mäeseljandikud. Seega oleks Avinurme
igav maakoht, kui mitte põlised metsatukkad ja huvi-
tavad Soomaastikud käharpäiste mändidega ilu ja elevust
ei tooks. Avinurme metsades ei leidu küll tammikuid
vahtrikke, saarikuid, kuid selle eest on kodused ja
armsad lihtsad põhjamaised kuusikud männikud või
vabandavad kaasikud.
Avinurmes ei ole mets korralik, nagu välis-
valdade metskondades mingi mõisapargi taoline. Siin
Saadud 28 MRZ. 1917
22/III 17.
Palume neil mõnedel ridatel-
Teie hauwäärt lehtes ruumi
leida.
Ladsaretist. terwelt, sõites
sõjawäljale, Jätame Jumalaga
kõiki. Sõpru tutwaid ja sugulasi
Ela heast, ela heast.
Waba Eestimaa,
Kuni rõõmsa jäll nägemiseni.
Herra noored Eesti poisslapsed
Wiljanndi
Jaan Enders: Wastemõisa wald
Juhannes Kägi. Rakwere kreis
dud: 25 FEB. 1917
wastatud.
Auustatud "Postimehe" toimestus.
Palume järgnewadele ridadele. Teie auustatud lehes
lahkesti ruumi lubada:
Peale wiie saja päewase sõja wäes wiibimise ja oma
endise hea meele olu juures olles, terwidama wanemaid,
sugulasi, tutawaid ja Eesti neiusid, ning soowime
kõigitele head elu õnne kodumaal. Oleksime tänulikud
kui wiimased, meid oma kirja ridadega tuleks
rõemustama. Elage heaste õnneld ja oodaga
rõemust jällenägemist.
August Kallas - Kärstrast,
Aleksander Paju - Holstrest.
Meie adr.
waatamas, seisiwad tükk
aega meie Jõulu puul,
Kiitsiwad, et eestlased olla
ikka nõukamad mehed, kui
wenelased, Eesti Rahva Museum
waenlane kangeste suure
lõpetasime jõulud ära ja
läksime iga üks oma koha
peale, aga polnud midagi,
ei julgenud peale tulla.
Esimese püha õhtu wahetati
meie rood ära tulime werst
maad tagasi külasse, siin
olime ennem, kui ilmad soojemad,
küünides, nüüd aga tegime
maa sisse koopad, ahjud sisse,
on soojem kui küünis; majadesse
mahub wähe
Kirjasi saab nüd wäga pahaste
Koopas /III 17 a.
K. A. Postimehe toimentus!
Palun teid minu all nimetatud terwitused
Kodumaalastele, ära trükkida.
Pühitsen kolmandaid ülestõusmise pühasi juba
siin pimedas, nink märjas koopas, aga siiski
ei unusta nink ei katkesta ma sidet enese
kui ka kodumaalaste wahel.
Südamest soowin teie õnne Uue Riigi walitsuse
puhul ning rõemsad Ülestõusmise pühasi kõigile
oma Sugulastele, Sõpradele, ning tautawatele
austatud Arnold Kapp.
Ööpik sääl laksub lahedalt.
Kui läksin üle heina maa
Kus mitmes wärwis lillesid,
Sääl wõtsin ma neist armsama
See sini - lillekese.
Siin kaitsekraawis sügawas
Kus seisan ma kui orjake,
Siist lillesid näen kaugele
Ka waewalt kuulen linnu häält
Oh laulu lind sääl oksa pääl
Kuis ilus on su hääleke,
Sa oleks mind küll rõõmustand
Kui oleks ma sääl kodumaal.
Waid siin so rõõmus laulu hääl
On kurwastuseks minule,
Mis rõõmsamalt sa laulat mull
See kurwemalt ma kuulan sind.
Ei seegi pärast laida ma,
So kallist laulu häälekeist,
Hääl on sull nagu ennegi
laevalt kukkudes otse vaalaskala lahtisesse suhu olin sattunud...
lähemal vaatlusel nägin, et vaelaskala suu oli täis toredaid heeringaid
- kuid see polnud veel kõik: vaalaskala, meie laev, kõik olime suures
heeringa parves kinni. Sääl, kus enne meie laev põhjatu sügavas vees
ujus, võis nüüd heeringatel kõndida kui põrandal... kuue tunniga
vimmasime laeva otsast otsani heeringaid täis. See oli alles püük
millest teie undki ei suuda näha..."
"Selles loris pole sõnagi tõtt. Kus mul mehed! Lasevad endil
suud-silmad täis valetada."
See kare komandeeriv hääl tuli Tommi viimaste sõnade lõppedes
kalurite selja tagant, sest tulija oli teistest märkamatalt lähenenud.
"Ei, noh..." pöördusid kalurid naerdes uue juuretulnu poole. "küll
sa eneselegi sarnast lori lased hea maitsta, kapteni-isand! Kahtlane
ainult kumb osavam vestma, kas Tommi või teie."
"Minu lood on teised, sest nad seisavad tõe põhjal-" urises vana-
mees nagu karu.
"Seda "tõe-põhja" arvan ma hästi tundvat," viskas Tommi virgesti
vastu."
"Küll sa mõndagi tõe-põhja tunned."
"Kapteni-isand, laske aga kuulda..."
"Jätke juba," urises vana seitsmekümne aastane merikaru, "ma
pole selleks siia tulnud, et lobiseda, tahtsin vaid vaadata kuidas teil
tänane kalasaak, aga näe: mehed lobisevad ja paadid kuivavad."
Sellega astus vana merikaru teisi tähele panemata jättes edasi, käiku
jatkates.
Kapteni viimase ütelusega: - paadid kuivavad - olid kalurid
ühes arvamises ja nad tõusid kividelt, et neemelt lahkuda ja me-
rele mineku vastu valmistama hakata. Loodeneva päikese kiired
värvisid nende näod veel punasemaks ja pruunimaks, kuna jutukõmin
ja jalgade ees veerevate kivikeste krõbin eemaldas ühes vänge tubaka
lõhnaga, et ühes kaluritega nende elamutesse laiali valguda.
Neemele jäi vaid kaks inimest: Tommi, kes teiste lahkudes üksi
kivile istuma jäänud ja vana kapten, kes kuni neeme tipuni kõndinud
Päike kadus enam ja enam merre. Tundus, nagu piilus ta kaht
üksiklast meest neemel. Ent järsku kadus päike jäi vaid veretama
sääl kohal meri ja taevas. Veel korraks särasid kollased kiired vana
kapteni hõbejuustes ning ta tüse kogu muutus suureks ja
hülgavaks. Aga samas kustus juba hiilgus ja asus asemele hall, niiske
videvik. Valitses hääleta vaikus ja see vaikus oli ja selles tundus
kas puudub teadlik otstarb, või
siis jälle ei arvestata realiteete.
ning Radio saated sarnasel ku-
jul võivad vaid mürgitada
meeli Eestis ning tekkitada
vastastikust närvilikust. Kellele
need sa ainult sarnased tulemused võivad
meeldida on need, kes Soomega
vaenujalal.
Tanner: Kuulsin nendest üles-
kutsetest eile ja tegin keelasin
need ära. Soome ei taha vähe-
matki põhjust anda Eesti sisse
segamiseks Soome-Vene konflikti.
Sellest seisukohast väljudes ei näeks
meie ka häälmeelel, kui et eesti
kodanikud vabatahtlikena astuk-
sid Soome sõjaväkke. Arvan, et
tegi Soomega. Vastasin, et meil
ei rajata Eestis midagi ükskõik mil-
lise suurriigi moraali tugevusele, vaid
reaaloludele. Muidugi on ka need kah-
juks ikka olnud muutlikud.
arvas, et tuleb kannatlikult ja
rahulikult ära oodata kaasa-
löömiseks sobivat aega. See tu-
leb ja siis tuleks täie hooga ja
otsustavusega venelased Eestist
minema kihutada, kuid iga en-
neaegne samm on hädaohtlik
ja kasutu. Temal ei olnud erilist
usku meie kõrgema keneraliteedi
algatusvõimesse, ega keevasse rah-
vuslusse (liig mugavad ja venelastega
liiga harjunud), kuid Eesti rahva
terve instinkt on see, mis õigel
ajal toimib õieti.
Soome võime praeguse sõja välis-
poliitika kohta ta tähendas, et
Erkko suurim viga oli see et ta
ei uskunud sõjavõimalust Soome-
N.Liidu vahel, ning tegi sellest usust vale
meeleoludega Eestis. Ta olla kokku
saanud rea mõjukate isikutega, hulka
arvatud peaminister ja ülemjuhataja.
(välisminister olla olnud haige ja
sellep. ei olla ta siis ka viimasega
kokkusaamist otsinud.).
Tema arvates noorem intelligents
Eestis ei poolda kogu ulatuses
valitsuse välispoliitikat, mida pee-
tavat liig järelandlikuks, et mitte
öelda selgrootuks N.Liidu
suhtes. Seda meeleolu süvendavat
valitsuse halvasti valitud taktika
üliõpilaskonna suhtes. Vastasrinna
vaimliseks juhiks näib olevat H.
Kruus.
Kindral Laidoner olla olnud
tuleviku suhtes üldiselt skeptiline.
Ta avaldanud arvamust, et Eesti
järeldusi. Ometi juhtis veel läinud
suvel Briti saadik meie tähelepanu sel-
lele, et Soome ei pease sõjast N.Liiduga,
teades hästi millised olid N.Liidu soo-
vid Soome suhtes.
Oma visiidi puhul Briti saadi-
kule oli meie vahel kõnelus, muu-
seas Baltikumi praegusest olukorrast
Kuigi ta oli hästi "asja kursis" meie
olukorrast, kuulas ta tähelepaneli-
kult minu kõneluse ära. Nähtvas-
ti tundus see temale veidi ehk
liig optimistlisena ja ta tahendas
varjatud irooniaga, et kas meie siis
tõepoolest arvavat et N. Liit leid-
vat N.Liidu moraali niivõrd kõrge-
na, et ta ka seda pakti paberikorvi
ei heida nagu ta teiste paktide suh
14.I.40. Hommikul kõlistas saat-
konda prof. Kettunen ning küsis mi-
nuga kokkusaamist. Kõlistas ta väljast-
poolt Helsingist. Lepisime kokku,
et ta peale lõunat saatkonda
sisse astub. Umbes kella 14 paiku
oligi ta saatkonnas, kus meil väi-
kene te õhuhäire paus mahaarva-
tud, kõnelus kestis kuni kella
16ni.
Kõigepealt tähendas, et pole mõtet
minule sellest saladust teha, et ta
on käinud Eestis, kuigi Dr Pakaslah-
ti olla soovitanud sellest sõidust
Eesti saadikule mitte kõnelda. Nagu
ta kõnelusest selgus, oli ta Eestisse
saadetud peastaabi poolt välis-
ministeeriumi teadmisel, et tut-
vuda ametlike ja mitteametlike
Skandinaavia aktiivset kaasatule-
kut Soomega Vene vastu pidas ta
väga vähe usutavaks (seda tõen-
dab ka Hansoni poolt parlamendis
avaldatud valitsuse deklaratsioon,
mis on avaldatud tänastes Soome
ajalehtedes 18.I.)
Õhta istusime koos Kämpis min. Toi-
vala ja min. Hannulaga ning Vellnesiga.
Vestlus kestis kella 20-23ni ja kan-
dis väga sõbraliku laadi. Selgus
esiteks, et venelastel ei olegi Soomes
väga halb luurevõrk. Seda näitab
ära lennuväe staabi asukoha pom-
mitamine (üks pomm sisse kuknud)
kuigi see asus ühes keskSoome väik-
semas keskuses. Samuti olla veel
lennukid oma (Mikkelist) pesast välja ajanud
ka peastaabi (Vellnes). Väljast poolt
kuulsin, et mitte väga kaugel Hgst
mõni
29.7.43. dateeritud ja paar päeva hiljem
siia saabunud 1 kl. kirjad kodumaalt
lasevad oletada, et isegi need, kes senini
õrnalt Lietzmann & Co silma vaadanud,
nüüd tuule oma purjetest on kaota-
nud. Usk Saksa võittu on läbi. Ometi
kord. Too leegioni sõprade afäär
on seal paljudele osutunud äärmi-
selt ebameeldivaks. On nende õnn, kui
siiski meil korda läheb leegioni
saada tagasi kodu piiride kaitseks,
mis iseendast on väga soovitav ja
õnnestumine kõigiti tervitav. Ei hakka
kogu seda küsimust siin arutlema, sest
kirjavahetus selles asjas on olemas ja
sellest jätkub ajaloolasele.
15.aug.1943.
Poliitiliste sündmuste üldine areng ei ole
jätnud sügavat mõju avaldamata meele-
oludele Soomes. Itaalia väsimus ja eriti
Mussolini oot ja tema elutöö fassist-
lise ühiskondlise korra kokkuvarisemisel
ja selle varemete tagan silma paistev kor
ruptsioon, mida Mussolini lähedased me-
hed harrastanud, on Soome valitsuse
ringkondegi liikvele ajanud. Päeva-
korrale on kerkinud jälle separaat
rahu sõlmimise küsimus Venega.
Eriti aktiivne näib selles küsimuses
olevat Sots. dem. erakonna n.n. opositsi-
ooni rühm. Täiendavalt ma tulen
selle vaatlusele tagasi lähipäevadel, sest
psukoloogiliselt ja ka poliitiliselt
seisukohalt vaadatuna on see kül-
lalt tähelepanu vääriv.
nähtavasti kistakse praeguse Euroopa
sõja keerdu. Sõda aga võivat kesta
väga kaua. Seal juures olla Laido-
ner pra Vene praeguse režiimi suhtes
olnud küllalt optimistlik. Kettuse
kaalutlusele N.Vene revolutsioonist
ei olla tõekspidamist leidnud kindr.
silmis. Ta nimelt arvanud, et vene-
maal ei ole rikkaid ja sellep. ka
revolutsioon võimata, sest revo-
lutsioon on ikka ainult siis mõel-
dav kui vaesel rikkalt midagi
võtta, vähemalt loota võib.
(NB! Oleksin kindralilt oodanud