Rahvusarhiiv/et_handwriting_recognition huggingface dataset:
nöupidamise kokku, millisest osavötma keskkomiteedki kutsuti ning millise
sihina oli Eesti jaoks valitsust isiklikult kokku seada ja tema tegevuse
pöhijooni ära määrata, Keskkomitee, kelle esitajad küll koosolekule olid
ilmunud esines seisukohaga, et büroo poolt esiletoodud projektid ning
plaanitsemised ei vasta momendi nöudeile.
teatas büroo ametlikult), omale täielise tegevuse vabaduse jättes ning
tegevust Venemaa Eesti osakondade pääle püüab laiendada.
Istangu löpul otsustatakse: 1) Venemaa büroole ettepanna, et ta
omalt poolt ka kirjelduse konflikti ajaloolise arenemise üle komisjoni
annaks; 2)ülevalprotokolleeritud kirjelduse, üksikute sündmuste
ja faktide kohta töendavaid andmeid koguda; 3) andmete kogumist
üheltpoolt keskkomiteele, teiseltpoolt komisjoni liikmeile - Pär-
telile ja Pastakule kohuseks tehes: 4) Pärtelit ja Pastakut ko-
hustada neid andmeid süstematiseerima ja komisjoni üleüldisele koos-
olekule ettekandma.
Istangu juhataja (allkiri)  Vöölmann.
Sekretäär (allkiri) Pastak.
VKP Eesti osakonna keskkomitee liikmed (allkirjad)
Mägi. Palvadre.Isak.Peterson.Koni.Ikmelt.
- I -
VKP.Eesti osakondade keskkomitee ning Venemaa büroo vahekorra
lahendamise komisjoni istangu
PROTOKOLL Nr.3
9. detsembril 1920 a.
Koos on komisjoni liikmed: Vöölmann,Pärtel,Pastak, kandidaadest Pint-
sel.Aruandjaina on ilmunud järgmised Eesti osakondade keskkomitee liik-
med: Mägi, Ikmelt, Palvadre, Isak, Koni, Peterson.Loetakse ette, arutatakse
läbi ja kinnitatakse esimese ja teise istangu protokollid.Edasi loetakse
ette Venemaa büroo kiri komisjonile, kus büroo teatab, et ta komisjoni
ettepaneku peale - viimsele materjaale esitada vahekordade üle Eesti osa-
kondade keskkomitee ning Venemaa büroo vahel - neid materjaale tarvili-
seks ei pea anda. Komisjoni liikmed Pärtel ja Pastak lisavad juure, et
isiklikul läbirääkimisel - enne kui komisjoon büroo poole kirjalise et-
tepanekuga pöördus - Venemaa büroo esitaja Vennikaga, viimne isiklikult
arvamist avaldas, et büroo igatahes köik soovitavad materjaalid annab.
Seda köike ärakuulates, otsustab komisjon tööd jatkata.
Köige pealt vöetakse vastu otsus Peterburi erakorralise komisjoni
poole pöörduda ses möttes, et P.E.K. annaks komisjonile teate selle üle,
kuipalju ja missuguse sisuga on erakorralisse komisjoni tulnud süüdistu-
si - üheltpoolt VKP Eesti osakondade keskkomitee ning tema üksikute tege-
laste pääle ning teiseltpoolt Venemaa büroo tegelaste vastu - ja millises
olekus on need süüdistused.
Selle järele asutakse viimse aja väärnähtuste küsimuse juure Eesti
osakondade keskkomitee ja Venemaa büroo vahekorras.Selle küsimuse aru-
tuse resultaadina keskkomitee liigete kirjelduse alusel kujuneb järgmi-
ne pilt:
I.Viimasel ajal on vahekord Venemaa büroo ning VKP Eesti osakondade
keskkomitee vahel veelgi teravnenud ja büroo teguviis Eesti Kommunistide
ridades hoopis erilise kuju omandanud.
2. Pöhimöttelise karakteriga lahkuminekuist tuleb konstateerida
järgmist:
Büroo seisab säherdusel vaatekohul, et talle peab vaba vöimalus an-
tama Venemaalt eestlasi-kommuniste vötta Eestimaale saatmiseks ilma
osakondade keskkomiteeta.Keskkomitee aga, najades kahe viimse konve-
rentsi ning ülevenemaalise Eesti aktiivsete parteitegelaste nöupidamise
otsusile ja väljaminnes sellest vaatekohast, et vaja vöimalikult rohkem
ja täielisemalt proletaarse Venemaa pinnal jöude kasvatada ja neid ots-
tarbekohasemalt kasutada, nagu Venemaal nii ka Eestis ning et tarvis h
jöudude saatmist Eesti plaanikindlalt toimetada - nöuab et kogu tegevus
Vähemlaste osavött kavatsusest oli selles, et üks pahempoolseist väheml
MAASIK, kes hiljem vähemlaste valitsusest 26 hulgas Isborskis tapeti, a
tas kogu materjaale okkupatsioonivägede ning kohalise kodanluse tegevus
suhtes koguda.
Ulevalnimetatud Peterburi organisatsiooni koosoleku otsuse pääle
reageerisid siinsama Peterburis kaks uut Eestist väljatulnud seltsimees
te koosolekut, millised seltsimehed moodustasid tol ajal Peterburi par-
teiliste päämassi.Need kaks koosolekud möistsid ühtekokku enam kui 200
lega Anvelti, Kingissepa ning Pöögelmanni hukka ning Vöölmanni ja teist
tegevuse öigeks.Seejuures oli esimesest neist koosolekuist osa võtmas 7
parteilist seltsimeest, teisest aga 138, kes eelmisislt koosolekuilt
puudusid.
Löpuks loeme oma kohuseks konstateerida, et kogu see konflikt nagu
eelmisedki höörumised Vöölmanni ning Anvelti vahel ei arenenud löppude
oli ja neid Anveltist kasutati. Köik seltsimehed, köik me vanemad par-
teitöölised, kes tunnevad Vöölmanni juba hulk aastaid, kes on hinnanud
ning hindavad teda ühena paremana parteitöölisena ei ole kunagi kahelnu
ega kahtle Vöölmanni kommunistlikkude vaadete köikumatuses (igasugusis
tingimusis). Ei ükski parteiline koosolek ega ükski parteiline organisat
ioon (väljaarvatud ülevalmainitud koosolek Peterburis) ei ole hukka möi
nud Vöölmanni ega temast juhtivate asutuste tegevust.Me kriipsutame ted
seda enam alla, et mitte köik me pole pooldanud Vöölmanni vaatekohta üle
valtoodud lahkmötteis.Anvelt aga, samuti tähtsa määrani ka tema söbrad
on mitmele korrale oma lühivältelise tegevuse kestel Eesti proletari-
aadile näidanud, et nende köikide püüete sihina on ainuüksi see, et
esimest viiulit mängida, et oma käes vöimu hoida.Anvelt ei ole kunagi
rehkendanud organiseeritud arvamisega ega parteilise massiga; kunagi po
ta sallinud oma ligikonnas paremaid parteiseltsimehi ning ei ole tagasi-
pörganud mingisuguste abinöude eest vöitluses nendega jne.
Ning ülevalmainitud lahkhelid tekkisid ka oliliselt neilsamul pöh-
jusil.
Eestist pögenemise järele muutus Anvelti seisukord sees suhtes veel
pahemaks. Vöölmanni vastu ei olnud kuulda ühtegi etteheidet ei Eestist
lahkunute ega (veel vähem) kohale jäänud keskel.Köik tunnistasid, et Vö
mann öieti talitas, kui kohale jäi.Küll aga kuuldus Anvelti,Kingissepa
ja Pöögelmanni vastu hulgalisi süüdistusi poliitilisis, taktilisis ning
kaelakohtulisis kuritegudes.
Köik need süüdistused algasid juba meie pagulaste Soome jöudmise
teitult massilt ning ühisuste juhatuste ümber koondunud rahulolematuilt
elemendelt vötta nende organisatsioonid. Muidugi pidid teised parteitöö-
lised säherduse ettepaneku vastu välja astuma, seda enam, et ametiühi-
sused, nende juhatused ning nende kesknöukogu olid tol ajal täesti meie
seltsimeeste käes ning töötasid partei juhtnööridega kokkukölas.
2 Ulemaalise pöllutööliste ja maatameeste kongressi eel ning kong-
ressil enesel 1918 a.jaanuaril. mille istangute juhatajateks oli Vööl-
mann, püüdsid Anvelt ja Pöögelmann sel moel omale poolehoidjaid vöita, et
esinesid ettepanekuga natsionaliseeritud möisaid maatameeste vahel ära ja
gada - sotsialistide revolutsionääride pöhimötte järele, kuigi neis tin-
gimusis ei olnud mingisugust tarvidust, ei poliitilisist ega muist seisu-
kohtist välja minnes, säärast otsust vastu vötta(nagu see Venemaal oli).
Teiseltpoolt aga seisti tol vaatekohal, et peab organiseeritama kollektii-
seid ja nöukogulisi majandusi, mis ei olnud mitte üksi tarviline program-
miliselt vaatekohalt ning mitte ainult kongressil läbiviidav, vaid mida
oleks tingimata vöidud ka viivitamata teostada.
3. Peaaegu samal ajal (aasta algul) tehti Anvelti poolt ettepanek -
Tallinna linnamiilitsat likvideerida ning tema funktsioonid üleanda puna-
sele kaartile kui parteilisele löökorganisatsioonile. (Punane kaart oli si
juba organiseeritud).
Teiseltpoolt nöuti miilitsa allesjätmist linna hariliste miilitsako
huste täitmiseks.Nöuet motiveeriti sellega, et Tallinna linnamiilitsas ol
enampool kommuniste, kuna miilitsa oli ise ainult möni aeg tagasi läinud
ümberkorraldatud kujul tervenisti ning tugevasti vanade parteiseltsimees
tejuhatuse ning vöimu alla ning sellega, et punastkaarti tuleb arendada
ja kasutada kui töesti vöitlussuutelist parteilist jöudu vastutavamate
ülesannete jaoks.
4)1918 a.veebruaril, nädalat paar enne Eestimaa okkupeerimist pani
Anvelt ette linna omavalitsust lahti lasta ning nede funktsioone kohalis-
te nöukogude kätte koondada.
Köik teised seltsimehed rääkisid Tallinna omavalitsuse laialisaat
se vastu, pidades säärast sammu tol ajal-silmapilgul,mil ikka enam are-
nes Saksa vägede edasitungimine, poliitiliselt mitte kohaseks,mitte tak-
tiliseks ja isegi mitte tarviliseks, sest linnavalitsus oli kommunisti
de käes ja vöis olla kasutatud kuidas tahas.
Kongressi kokkukutse tömbas enda pääle kogu Eesti proletariaadi tähelepanu
ja sai ülitähtsaks poliitiliseks sündmuseks Eestis.Paar nädalat enne kong-
ressikokkutulekut 1919 a.augusti keskpäivil, avaldas EKP keskkomitee lend-
lehe, kus köiki töölisi üleskutsuti kongressile ainult kommuniste valima,
sest see kongress peab vöimu oma kätte vötma.Uleskutse löppes sönadega:
"maha likunikkude valitsus". Uleskutse saadeti laiali kesknöukogu fraktsi-
ooni ja kongressi kokkukutse organiseerimisbüroo teadmata.Ametiühisuste
kommunistide fraktsioonid, kesknöukogu eestseisus ja kongressi organissee-
rimisebüroo protesteerisid sarnase teguviisi vastu ja ei laotanud üleskut-
seid laiali, olles selles teadmises, et säärane üleskutse laialilaotus tä-
hendaks ainult seda, et saab vöimatuks kongress kokku kutsuda, ning oleks
sel silmapilgul kasulik ainult vastaseile.Eriti selgus see köigile pärast
seda, kui liitriikide ametlik esitaja Eesti valitsuse juures ja Baltimeres
oleva Inelise laevastiku juhataja ametiühisuste kesknöukogu esimehe oma
juure kutsus, viimasele ettepaneku tegi ajaviitmata vöimu oma kätte vötta
ja provokatsiooniliselt omaltpoolt täielist toetust lubas.
Ulevalööldud arvesse vöttes, hävitas ametiühisuste kesknöukogu te-
male saadetud üleskutsete pakid ära.See üleskutse tekitas löhe ka Tallinna
komitees,-kus enamus üleskutse vastu protesteeris - vähemus teda aga vab-
rikuid laiali laotas. Ametiühisuste kesknöukogu nöudis kategooriliselt, et
üleskutset mitte laiali ei laotaks ja möistis KK ebakohase teguviisi tera-
valt hukka.Parteitegelaste meeleolu oli väga ärritatud.Keskkomitee laskis
uue üleskutse välja, mis tembeldas ametiühisuste kesknöukogu "kollaseks
ühisuseeks" ning "pudukaupluseks", milline siseministri Hellati kintsu kaa
pab, tema juures nurumas käib ja kongressi revolutsioonilisel teel kokku
vabaduse kägistajaks, seepärast, et ta oli hävitanud keskkomitee üleskutse
Selle üleskutse puhul vastas ametiühisuste kesknöukogu fraktsioon, kesknö
kogu eestseisus ja terve rida vastutavaid parteitöölisi protestiga kesk-
komitee vastu, teatades viimsele, et kesknöukogu jätkab oma tööd ametiü-
hisuste kongressi kokkukutse suhtes ning jatab keskkomiteele täielise va-
baduse kirjutada milliseid tahas üleskutseid.Tekkis täieline löhe keskko-
mitee ja ametiühisuste kesknöukogu vahel.Keskkomitee saatis ametiühisuste
kesknöukogule kirja, milles kongress kommunistlise liikumise vastu vaenuli
seks tunnistati, need parteiliikmed aga, kes keskkomiteele olid protes-
ti saatnud, parteilise distsipliini rikkujais, sest nad ei painutavat end
parteilise keskkoha alla.Selle pääle kutsus kesknöukogu eestseisus kokku
Tallinna organisatsiooni kommunistide laiendatud nöupidamise, et keskkomi
tee kiri läbi harutada ning et tol juhtumusel, kui parteilised ringkonnad
SISSEJUHATUS.
V.K.P.Eesti osakondade Keskkomitee ja E.K.P. Venemaa büroo
vahekorra lahendamise komisjoni protokollesse ning temast koondatud
materjaalesse.
Köik kommunistliku partei organisatsioonid, millise partei eesmärgi-
meil uus, kommunistlik kord - köik selle partei organisatsioonid, millisel
maal nad ka ei asuks, missugune rahvus neisse ka koondunud ei oleks, mil-
line ei oleks ka nonde tööjaotus - peavad löppude löpuks moodustama ühtla-
se, löhedeta ja suurte lahkhelidata, tervikulise üksuse.
Seepärast on lubamatu ja hukkamöistetav see nähtus, kui kommunistli-
ku partei üksikud organisatsioonid kontaktis ei tööta vaid selle asemel üks-
teise tegevust öönestavad, üksteise tööd takistavad.
Eesti kommunistliku partei ridades on aga säärane nähtus olemas:
V.K.P.Eesti osakondade keskkomitee - öigemini küll Venemaal asuva partei-
lise massi - vahel üheltpoolt ning EKP Venemaa büroo vahel teiseltpoolt
on tälid, nägelemised, höörumised, ühesönaga - konflikt, ning konflikt see-
vörra terav, et takistab öige märksalt parteilist tööd niihästi Vanemaal,
kui ka Eestis, takistab ses möttes, et tekitab jöudude killustust, mil-
liseist nii kui nii kisendav puudus, ning vötab vöimaluse ühtlaselt juh-
tida revolutsioonilist liikumist Eestis ja revolutsiooni ning nöukogulise
vöimu kindlustamist Venes.Nagu ju ööldud on säärane nähtus kommunistlikus
parteis lubamatu ja hukkamöistetav ning seepärast on meie, eestlaste kom-
munistide ülim kohus köik teha, et seda väärnähtust parteiridades kaota-
da, et konflikti likvideerida.
Konflikti likvideerimisest rääkides, milline konflikt nagu aruan-
dest edasi näeme on kaunis vana ning pikema aja kestal kujunenud, kergib
tingimata küsimus: kas on vastaspoolsed ise teinud mingisuguseid katseid
lahkhelisid kaotada, höörumisi löpetada.
Vastus on jaatav.Katseid on töepoolest tehtud, teinud on neid üks
vastaspoolist, nimelt V.K.P.Eesti osakondade keskkomitee ja üleüldse Ees-
ti osakondade tegelased.Esimene säärane katse oli, kui Ülevenemaalisel Ees
ti osakondade konverentsil 1919 a. aug. vastaspoole kategoorilise nöude
pääle Anvelt keskkomiteesse valiti.Katse ei önnestanud, sest hiljem, kui
keskkomitee asus konverentsil vastuvöetud otsuste teostamisele, lahkus An
velt keskkomiteest.
Teine katse tehti läinud aasta veebruaris, mil osakondade keskkomi-
tee pöördus EKP keskkomiteesse ettepanekuga Eesti osakondade kesk.....
lused ja höörumised, kuid ainult ajutiselt.
1918 a. sügisel, kui revolutsiooni tagajärel Saksamaal ning pöör-
de tõttu Eestis algab Venemaa poolt Eesti organiseeritud proletariaadi
pääletungimine Narvale ja kui esimesed sammud ning seejuures tagajär-
jekad juba tehtud ning avanevad laialdased väljavaates Eestimaa val-
damise suhtes, ilmuvad uuesti Eestimaa proletariaadi keskel Anvelt
ja teised...Ning peagi algavad jälle uued lahkhelid, uued höörumised
uus nägelus, seejuures sügavam kui eelmine.Järgneva sündmustiku kirjel-
vahekorra lahendamise komisjoni protokolles.
Kommunistliku tervitusega
V.K.P.Eesti osakondada Keskkomitee.
Venemaa kommunistliku partei keskkomiteele ning VKP Eesti
osakondade ja EKP Venemaa büroo vahekorra uurimise komisjonile.
Ühenduses komisjoni nimetamisega, vaenuliste vahekordade ning
höörumiste järeluurimiseks Venemaa kommunistliku partei Eesti osakondade
ning Eestimaa kommunistliku partei keskkomitee vahel - loeme tarviliseks
meie poolt VKP keskkomiteesse sisseantud "lahkhelide" arenemise ülevaa-
dete juure lisada veel nende lahkhelide ja höörumiste üleüldist iseloo-
mustust, mis tekkisid Eesti kommunistide ridades veel 1917 ning 1918 a.
Veebruarirevolutsiooni algul, mille läbiviisid ainuüksi
kohalised (Tallinna)töölised, ei olnud mingisuguseid lahkhelisid meie
enamlisis organisatsioones, kuid nad tekkisid siiski varsti järgmiste
asjaolude juures.
Pärast veebruaripööret kutsus Tallinna komitee, et partei-
lise hälekandja jaoks haritud töölisi saada,Tallinnasse lehetoimetajaks
ANVELTI, kes endisist lehetoimetajaks kohaseist parteitegelastest üksin-
a oli lähikonnas, nimelt Narvas, kui ta töötas advokadina, olles samal
ajal Narva kodaaliku krediitühingu juhatuse liikmena.
See otsus vöeti vastu sellele vaatamata, et osa Tallinna
partei komitee liikmeid pidasid Anvelti tema endise tegevuse ja höörumiste
töttu mittesoovitavaks seltsimeheks.
Peagi pärast seda, kui Anvelt asus Tallinnas vastutavamaile
parteilisile ja nöukogulisile ametkohtile, hakkasid Tallinnasse tagasi
tulema ka vanad parteitegelased kes sunnitöölt, kes väljasaatmisest, kes
söjaväest.Nemad, kui suuremate kogemustega, vanemad ja Eesti proletari-
aadile tuntud töölised, törjusid paratamata varstigi Anvelti vastutava-
mailt kohtilt ära.Sel alusel algasid peagi Anvelti poolt "konkurentide"
ehk vöistlejate vastu möned väikesed höörumised, kuna pärastpoole ilmu-
sid ka"pöhimöttelised" lahkuminekud, mida väga sagedasti tekitasid ning
seletasid Anvelti ning mönede tema ligemate poolehoidjate isiklikud de-
magoogilised püüded.
Pöhimöttelisist vöi tähtsamaist taktilisist lahkmötteist
mis nähtavale tulid 1917 a.ning 1918 aasta algul, vöiks mainida järgmi-
si iseloomulisemaid ning oma pöhiolu poolest tähtsamaid.
1917 a.löpul esinesid sms. sms.Anvelt ja Kingissepp parteili
sis ringkonnis ettepanekuga - ja kaitsesid seda ettepanekut - köiki amet-
ühisusi likvideerida.Kitsas parteilises ringkonnas motiveeriti ehk pöh-
jendati seda ettepanekut sellega, et mönedes ametühisusis valitseb partei
te teatust taganemise vajaduse üle.Punaseväelased, kes kogu öö ja järg-
mine päev ülemaalise täidesaatva komitee kutsel maakonnist kokku voola-
sid Tallinna kaitseks, ei teadnud, kuhu pöörduda, mida ette vötta.Seltsi-
mehed, kes juhtumisi Anveltiga kokku ei puutunud vöi hommikul ei saanud
veel laevale minekust teada, pidid kohale jääma, sest hiljem enam laevale
ei lastud.
Samal ajal läbi öö oli Vöölmann paljude teiste seltsimeestega ametis
söjariistutatud punasekaardi ning mereväe osade korraldamise ja väljasaat
misega. Ta organiseeris meriväe staabi, söjaväe ning meriväe osade esita-
jate ühise istangu, et välja töötada ning läbiviia abinöusid Tallinna
raiooni kindlustamiseks ning tolleks juhtumuseks, kui tekiks vajadus orga
niseeritult taganeda.Ometi oleksid pidanud neist istanhuist ka Anvelt ja
Kingissepp osa vötma.
Ulemaalise täidesaatva komitee juhtide jooksuminek ühes varandusega
ja neist lendu lastud loosung: "Päästke, kes end päästa vöib", ei vöinud
muidugi oma desorganiseerivat möju avaldamata jätta söjaliste ettevalmis-
tuste pääle ning pidid paratamata välja kutsuma hulgalise söjapögenejate
laine laevule.Ja inimesed, kes juhtumisi 24 veebruari hommikul (oli pü-
hapäev) kodunt välja tulid ning juhtumisi kuulsid, et juhid on juba jook-
su läinud, et möned neist (Pöögelmann) otsaga juba Soomes, ning teadmata
milline töepoolest seisukord ruttasid ka, kuidas aga keegi sai, laevale
Selle töttu, et ei teatud, milline asjade seisukord, et ei teatud,
mis nii äkki vöis juhtuda - missugune teadmatus ei olnud mitte ainult
laialdaste masside hulgas, vaid ka köige kitsapiirilisemais parteilisis j
nöukogulisis ringkonnas, tekkis täieline kabuhirm ehk paanika.
Hommikul 24 veebruaril, kelle 10 paiku tuli "Ruurikule" ka sms. Vööl
mann Anveltile ja Kingissepale säärase jooksumineku eest etteheiteid te-
gema. Ta röhutas, et kuigi oleks tarvis olnud pögeneda, oleka vöinud seda
ometi korraldatult teha ning teatas, et läheb linna tagasi, kuhu suurem
hulk seltsimehi jäänud ja kui ta midagi rohkem ei suuda ära teha, siis
vähemalt katsub üle anda parteilised ja linna asjad.Selle pääle vastas
"Kingissepp pilkavalt:"Väga aus, kuid loll on enesega riskeerida".
Kogu see aeg ei olnud meil mingisuguseid teateid Saksa vägede ligi-
olekust ega nende edasiliikumisest.
kolasid
ning täidesaatva komitee ühiselumaja ruumes vöörad isikud ning huligaa-
nid, kes sellega olid ametis, et tassisid ära, mis ette juhtus, isegi too-
le ja laude. Ulemaalise täidesaatva komitee ruumest kanti laiali ka muu
seas höbe ja muid kallihinnalisi asju, mis nädalat paar tagasi olid möis-
PööGELMANN.Ajakirjanik,kodanliste lehtede kaastööline, sotsiaaldemokraat
1905-06 a.pää le;köikus kogu aja enamlise ja vähemlise fraktsiooni vahel
1917 a.keskel Ameerikast tulles nimetas end internatsionalistiks ning va
tas möni aeg ümber, ka s vähemlisse või enamlisse parteisse astuda; kuni
viimse ajani teataval määral rahvuslane.
KINGISSEPP.Enamlise partei liige 1907 aastast peale, enam järjekindel
enamlane, kui möni teine nimetatud grupist; kuid temagi ei vötnud 1917
aasta revolutsiooni kogu aeg parteilisest tegevusest osa.Kingissepa suh-
tes peab mainima, et tema Venemaa büroo tegevusest ja siinseist tülidest
otsekohe osa ei ole vötnud ning VKP Eesti osakondade tegelasi arvatavast
ainult selle informatsiooni alusel süüdistab, mida ta teisilt büroote-
gelasilt saanud ja saab.
Mis selle grupi poolehoidjaisse puutub, siis saame selle kohta
köige selgema pildi, kui 1919 a. augustikuu ja 1920 aprillikuu ülevene-
maaliste kommunistide - eestlaste konverentside ning 1920 aasta novembri
kuu ülevenemaalise vastutavate parteitegelaste-eestlaste nöupidamise
meeleolu ja hääletuste tagajärjile pilgu heidame, millisest näha, et nim
tatud grupil neil konverentsel ja nöupidamisil ühtegi poolehoidjat ei
olnud, kuna nagu juba vahekordade ajaloolises kirjelduses mainitud, tema
tegevus konverentsil ja nöupidamisel ühel häälel hukkamöisteti.
Olgu veel juure lisatud, et ka kohtil, pääle Moskva ja vöib olla
veel möne muu üksiku nurga, kus sel grupil üleüldse kokku paar kolmküm-
mend poolehoidjat, puuduvad tal massid täiesti.
Mis aga teisesse poolesse, Eesti osakondade tegelasisse puutub,
siis karakteriseerivad toda köige paremini ülevalmainitud 1919 aasta
augustikuu ja 1920 aasta aprillikuu konverentside ning 1920 Aasta no-
vembrikuu nöupidamise ankett-lehed, milliseist näha selle poole tegelaste
parteiline staash, kui ka tolle massi hulk, mis täiesti on osakondade
keskkomitee seisukohal.
Nimetatud ülevenemaaliste konverentside ja nöupidamise osaliste
staash oli järgmine:
III ülevenemaalisel Eesti osakondade konverentsil 1920 a,aprillikuus
oli parteiliikmeid:
1905 aastast...6
1906 " ---2
1907-1916 " ...6
Neist pörandaaluseid tegelasi -14
1917 " ...15
enne oktoobrirevolutsiooni parteisse
1918 " ...10
astunud - 22.
1919 " ...7
Kokku 46
VKP Eesti osakondade keskkomitee ja EKP Venemaa büroo vahe-
korra lahendamise komisjoni istangu
PROTOKOL Nr.5
Koos on komisjoni liikmed: Vöölmann, Pastak ja Pärtelning kandidaadid Pint-
sel ja Mötlik.Keskkomitee liikmeist on komisjoni kutsel kokku tulnud: Mä-
gi, Palvadre, Isak, Peterson ja Koni.
Köigepääkt loetakse ette eelmise istangu protokoll, arutatakse ta läbi
ning kinnitatakse siis. Selle järele asutakse tunnistajate ülekuulamisele.
Esimesel istangul keskkomitee poolt ülesantud tunnistajaist on ilmunud
järgmised: Aleksander, Riks, Eduard Ott,Karl Mötlik, Salme Frischmann, Georg
Teiter,Anton Sisask, Georg Vaino ning Martin Laius. Ilmumata on jaanud Mart
Jakobson ja Johannes Prommi, sel pöhjusil, et nad Peterburist ära söitnud.
Pääle üleüldise teadaande juhataja poolt selle üle, milliseid andmeid
ja teateid tunnistajailt vaja, toonitab juhataja, et tunnistajad komisjone
protokolles leiduva üleüldise konflikti arenemise kirjelduse ning kirjel-
uses mainitud faktide ja juhtumuste, aga ka protokolleeritud konflikti
pöhjuste ning kahe poole karakteristiks töelisist ainuüksi sel puhul
kinnitaksid, kui nad neist ise lähemalt teadlikud, ning valmis on neid
tarvilisel korral töestama.Edasi otsustab komisjon ühes tunnistajatega
istangut säärases korras jätkata: protokollid loetakse ette ning iga tunni
taja kirjutab neile protokolles olevaile juhtumusile, faktele ja andmeile
alla, mida ta ise kindlasti teab ning töestada vöib.
Sekretäär Pastak kannab protokoll Nr.1 ette.Juhataja küsib, kas said
koosolijad köigist aru, kas ei ole vaja protokolli vöi mönda tema osa uues
lugeda, kas vaja möni koht protokollist selgitust. Koosolijad teatavad, et
nad köigist aru saanud. Siis kirjutavad tunnistajad protokollile Nr. 1 järg
mist alla.
Töendan, et köik, mis protokollis ettetoodud, pääle surmaotsuse juhtu-
muse kahe seltsimehe kohta Marienburis, mis mulle eemaloleku töttu isikli-
kult teadmata, täieliselt töele vastab.
LAIUS. (partei liige 1905 a.)
Töendame, et köik protokollis ettetoodud juhtumused ja konflikti are-
nemiskäik täieliselt töede vastab.
RIKS (VKP liige 1905 aast. pileti Nr.502661)
OTT (VKP liige 1906 a. pileti Nr. )
MöTLIK (VKP liige 1905 a., pileti numb.11169)
Frishmann. Teiter.
Töendame, et köik faktid ja andmed, mis protokollis leiduvas kirjeldu
ses esile toodud, jaanuarist 1919 a.kuni augustini 1919.a.täiesti töele
vastavad.
SISASK (VKP liige 1912 a. pileti Nr.504424).
le vaatamata väikese grupi möne üksiku tegelase püüu tagajärjel, maksku
mis maksab, juhtivat osa etendada, oma möju maksma panna, vahekord see-
vötta teravaks on läinud, et kokkuleppest ega tülide ja höörumiste
jaotamisest seni juttu ei vöi olla, kui isikliku poliitika ajajad ju-
hid asjast eemale jäänud.
Sel otstarbel on vaja teostada viimsete ülevenemaaliste VKP Eesti
osakondade konverentside otsused Eesti Kommunistliku partei Venemaa
büroo likvideerimisest ja köigi büroo funktsioonide koondumisest VKP Eesti
osakondade keskkomitee kätte ja viimse juure sekreet-osakonna organisee-
rimisest otsekoheseks läbikäiguks EKP keskkomiteega.
Istangu juhataja (allkiri) Vöölmann.
Komisjoni liikmed (allkirjad) Pärtel.
Kandidaadid (allkirjad) Pintsel,Mötlik.
ning avaldusid köige päält selles, et Anvelti,Kingissepa ja Pöögelmanni
j.t. süüdistati vöitluskohtade mahajätmises ning pögenemises tol ajal,
kui selle järele ei olnud veel vähematki vajadust. Emigrantide enamus lei
dis, et Tallinn oleks tulnud, vöib olla küll hiljem maha jätta, kuid sed
oleks tarvis teha olnud organiseeritult, pörandaalust organisatsiooni
moodustades, ametiühisusi löhkumata likvideerides teatud määrani köigi
meie parteiliste nöukoguliste asutuste rahvalised ning varanduslikud as-
jad, kassaraamatute ja muude dokumentide hävitaminejne.
Eriti terava iseloomu omasid need süüdistused, kui Anvelt keeldus iga
sugusest aruandmisest ülemaalise täidesaatva komitee tegevuse üle viima-
seil nädalail enne pögenemist ja pögenamise ajal, aga ka enda asutuste
rahaliste operatsioonide kokku vötmisest. Asi läks löppude löpuks niikau-
gele, et osa süüdistavaid: Pöögelmann, Käspert ning möned teised isegi
Peterburi erakorralise komisjoni poolt arreteeriti ja olid juurdluse all,
kuni Uritski surma tagajärjel, kes isiklikult seda asja ajas, juurdlus
katkestati.
Köik need asjaolud sundisid Anvelti ning tema ligemaid kaastöölisi
et enesest tähelepanu körvale juhtida ning oma löpuliselt köikuma löönud
seisukohti päästa, teise poole vastu tugevat söjakäiku ette vötta, see-
juures ennast ainukeseks öigeks kommunistiks ülistades, köiki teisi aga
paindlasiks nimetades. Köige selle nägeluse järele ning selle nägeluse pä-
rast körvaldus Vöölmann Eesti tegevusest, kuigi paljud seltsimehed ei tah
nud teda ära lasta ja olid ning on selle fakti suhtes, et Vöölmann,Janson
ja möned teised lahkusid tegevusest Eesti proletariaadi sees, eitaval
seisukohal.
Peagi körvaldusid igasugusest tegevusest Eesti proletariaadi keskel
ka Anvelt ja teised (Kingissepp lahkus Eesti tööst kohe pärast Tallinnast
tulekut), Eesti proletariaadile igasuguse toetuse andmata otsekohe ja
kaudselt, niihästi organisatsioonilise kui ka kultuurhariduslikku töö
alal, vöi mönes muu suhtes.
Sm.Sm.Vöölmann,Janson j.t. kaugenesid ikka enam tööst eestlaste
seas.Anvelt Kingissepp ning möned teised nende ligemad pooldajad aga il-
muvad aeg ajalt näitelavale ainult höörumiste ning väljaastumistega tol-
le aja aktiivsemate ja väljapaistvamate parteitööliste vastu mil Ik-
melti, mil Palvadre, mil Narva all langenud Sihvri, mil kellegi teise
vastu - kuigi need seltsimehed ei annud neile pääletungimiseks vähematki
pöhjust ja kogu nende"süü"oli selles, et nad neile omase energia ning
aktiivsusega olid jäänud töölistelikumisse ja said niimoodi Anvelti gru-
pile konkurendeks, vöistlejaiks. Anvelti, samuti ka Pöögelmanni ja Kingis-
sepa (viimsed kaks lahkusid ennem) Peterburist ära söites löppesid näge-
Esimesel eestlaste-kommunistide Peterburi organisatsiooni koosole-
kul teeb ta aruande oma tegevusest ning olukorrast Eestis.Pöögelmann kat-
sub seda tegevust maha teha, näidates, et ta kriitikat ei kanna.Teisel
koosolekul valitakse Vöölmann suurel häälteenamusel - Pöögelmanni kandi-
datuuri vastu - Moskvasse Eesti rahvusasjade komissaariks.
Seda valimist ei tunnista Anvelt, Pöögelmann ja mõned teised selt-
simehed.
Pärast, kui Anvelt ja Pöögelmann terve rea eelnöupidamisi ja koos-
olekuid Vöölmanni ning teiste seltsimeeste vastu läbi on viinud - ilma
teisepoole osavötuta pääasjaliselt uute ning kohaliste seltsimeeste pu-
naseväelaste seas, kes ei olnud tuttavad ei selle ega teise poole par-
teilise tööga Eestis, otsekohe pärast köike seda kutsutakse kokku uus
Peterburi organisatsiooni koosolek.
See koosolek tunnustab Anvelti ettepanekul tema ultimatiivsel nöu-
del ("mina vöi tema") 71 häälega 66 vastu Vöälmanni, Rossfeldi ning Jan-
soni teguviisi mitte öigeks, kuna sel koosolekul vastu vöetud resolutsi-
oon löpeb umbes säärast sönadega, et säärasel tegevusel ja poliitikal
(vöi juhtidel) ei ole kohta kommunistide ridades.
ning linnaomavalitsuse laialisaatmise vastu ja tarvitaand kontrrevolutsi-
ooni juhust, et uuesti moodustada linna omavalitsust, mille enne seda
nöukoguline vöim laiali saatnud.
Sellest tehti järeldus,et sm.sm.Vöölmann, Janson ja Rossfeldt ei
ole kommunistid. Mönede seltsimeeste poolt näidati sellele, nagu oleks
Vöölmann tahtnud ühes vähemlastega pöörduda "memorandumiga" Ohtu Euroo-
pa proletariaadi poole.
Nende süüdistuste pöhiolu suhtes peab järgmist mainima (lisaks
ülevaltoodule) et ülemaaline täidesaatev komitee tegi umbes poolteist
nädalat enne Eestimaa okkupeerimist otsuse linna omavalitsust laiali
saata, kuid faktiliselt ei olnud seda otsust teostatud: linnavalitsus
ei saanud veel asutada asjaajamise üleandmisele linna täidesaatvale ko-
miteele, kuhu pidi üle minema ühed ja samad isikud linnavalitsusest, ning
jatkas endistmoodi tööd okkupatsiooni momendini. Mis puutub "memorandumi".
siis seadsid töepoolest Vöölmann ja teised Tallinnasse jäänud seltsime-
hed kokku üleskutse projekti, kogu Ohtu Euroopa proletariaadile, mis
pääjoonis sisaldas rohkearvulise inetute ning hirmsate faktide karakte-
ristikat ja kirjeldus, mis Eestis ette tulid okkupatsioonivägade tegevu-
ses ja protesti "rahva enda palvel tulnud kultuurliste päästjate" ning
häätegijate vastu, nagu sakslased endid ise suure suuga reklameerisid.
Töendan köik faktid ja andmed, mis protokollis esile toodud, pääle
kahe fakti, nimelt kahe seltsimehe kohta surmaotsuse tegemise Marienburis
ja Anvelti valedokumentidetga Kiievis elamise, mis mulle isiklikult tead-
VAINO (partei liige 1913 a,pil.Nr. 397031).
Loetakse ette protokoll Nr. 3.Juhataja poolt seatakse samad küsi-
mused üles, mis esimese protokolli ettelugemise järele. Tunnistajad kirju-
tavad protokollile järgmist alla:
Selles protokollis (Nr.3) ettetoodud kirjeldus ja faktid väärnäh-
tuste kohta keskkomitee ja Venemaa büroo vahekorras vastavad täiesti töe-
le, mida oma allkirjadega töendane.
RIKS, OTT, MöTLIK, FRISCHMANN, TEITER.
Ülevaltoodud andmed töendan öigeks: LAIUS.
Töendan protokollis esile toodud faktid köik pääle 4 punkti esime-
se poole, mille suhtes kursis ei ole. VAINO.
Komisjoni sekretääri poolt loetakse ette protokoll Nr. 4. Istangu
juhataja poolt esitataks needsamad küsimused, mis protokollide Nr.Nr.1
ning 3 juures, ning kui möned kohad protokollist koosolejate nöudel kor-
ratud, kirjutavad tunnistajad nönda alla:
Protokollis ettetoodud konflikti pöhjused, üksikute gruppide karak-
teristikaga ja üleüldse ettetoodud andmed vastavad täieliselt töele, mida
oma allkirjaga töendame.
RIKS, MöTLIK, LAIUS, OTT, SISASK, FRISCHMANN, TEITER.
Seega löpeb istang.
Istangu juhataja:
Sekretäär:
VKP.Eesti osakondade keskkomitee liikmed:
V.K.P.KESKKOMITEELE.
Et V.K.P. Keskkomitee käesoleval ajal iseäranis huvitatud on töelise
pildi saamisest kommunistlikkude organisatsioonide, eriti Eestimaa Kom-
munistliku partei keskkomitee tegevusest Eestis, loeme oma kohuseks anda
sellest tegevusest üleüldise ülevaate.Meie ülevaade käsitseb ajajärku ala
tes 1918 aasta septembrikuust, s.o.revolutsiooni puhkemise momendist Sak-
samaal, mis välja kutsus kommunistliku ning töölisteliikumisetõusu Eestis
uue
kuni käesoleva aasta suveni, millise ajani me ise sest tööst osa vötsime.
Vaadeldaval ajajärgul oli pörandaalune parteiline organisatsioon ai-
nult Tallinnas.Teisis linnus (kahes kolmes) tekkisid 1920 aasta alguni
ainult väikesed kommunistlikud ringid.
Raskete tingimuste töttu, milles töötas pörandaalune partei oli par-
tei liigete arv Tallinnas väga väike.Näituseks oli köige suurema kollek-
tiivi pordutööliste oma, liigete arv 30, ja sedagi ainult viimasel ajal,
möne kuu kestel. Oli isegi vabrikuid ning öige suuri, nagu Johannsoni ja
Krulli omad, kus partei kollektiivid 3 inimesest koos seisid.
Tallinna komitee ja kollektiivide päätegevus oli Eestimaa kommunistl.
partei Keskkomitee poolt väljaantud lendlehtede laialilaotamine. Keskkomite
kogu parteiline ja informatsiooniline töö seisis aegajalises aruannete te-
gemises Tallinna komitee istanguil.Igasugune teine informatsioon revolutsi
oonilisest tegevusest Venemaal puudus, ajakirjandust Venemaalt ei saadud.
Parteilised asutused kannatasid äärmiselt rahapuuduse all.EKP Keskkomitee
jaoks pandi vabrikuis rahakorjandusi toime, sest KK-gi kannatas rahapuu.
dust.Enamasti köik rahasummad, mis Tallinna komitee kas liikmemaksudest
ehk muul teel kogus, anti KK edasi, viimse liigete toetuseks. Samal otstar-
bel anti välja broshüürike vördlemisi körge hinna all.Arusaadav, et sar-
nase terava rahapuuduse töttu keskkomitee tegevus takistatud oli.
Pääle pörandaaluse organisatsiooni EKP Keskkomitee näol, EKP Tallinna
komitee ja umbes 10-ne vabriku kollektiivi tegid tööd kommunistlikus vai-
mus ametiühisuste juhatused, eriti Eestimaa ametiühisuste Kesknöukogu oma
eestseisuse näol, kus 1919 aasta algul 7 juhatuse liikmest - 5 kommunisti
ja 2 kaasatundjat oli. Esimesist oli enamus EKPTallinna komitee liikmed.
Ametiühisuste kesknöukogu täiskogu seisis 40-50 inimesest koos (neis
oli 13 kuni 22 kommunistid) ja ühendas 15 - 25.000 töölist.
Vahekord ametiühisuste kesknöukogu ja EKP keskkomitee vahel 1918 aas
tast kuni 1919 a. sügiseni, kuni ametiühisuste kongressini liigete välja-
saatmiseni ja igasuguse partei tegevuse mahasurumiseni Eestis, ei olnud
hää.Keskkomitee hoidus Tallinna komiteest ja teisist parteilisist kollek-
VKP.Eesti osakondade keskkomitee ja EKP Venemaa büroo
vahekorra lahandamise komisjoni istangu
PROTOKOL Nr.4
10 detsembril 1920 a.
Koos on komisjoni liikmed: Vöölmann, Pastak ning Pärtel ja kandidaat
Pintsel.Aruandma on kutsutud Eesti osakondade keskkomitee, mille liik-
meist järgmised ilmunud: Mägi, Ikmelt, Palvadre, Isak ja Peterson.
Istangu päevakorra punktina on küsimus: mis on konflikti tekkimise
ning viimse ajaja väärnähtuste pöhjusena.Selle küsimuse paneb komisjon
keskkomitee liikmeile ette.
Keskkomitee liigete pikema mötteavalduste ja läbirääkimiste najal
selgub, et konflikti tekkimise ja arenemise pöhjused, mis kokkukölas üle-
valtoodud vahekordade ajaloolise kirjeldusega, on üldises kokkuvöttes järg-
mised:
1.Anvelt, ning möni tema lähemaist poolehoidjalist, kes ei ole sugu-
gi vanad kommunistliku liikumise tegelased ega küllalt küpsed parteime-
hed, on püüdnud alati ning kogu oma tegevuses köigepäält juhtivat osa
mängida.Selle tagajärjel on nad ka peaaegu alati kitsarinnalist isikliku
iseloomuga poliitikat ajanud, igaühte, kes nende juhtivat seisukohta oleks
vöinud köigutada, igasuguste abinöudega körvale törjudes.Seda ei ole ette
tulnud mitte ainult ülevalkirjeldatud kahe aasta kestel, vaid nende mees-
te töölistelikumisse astumise momendist alates.Samal pöhjusel, et nad kül
lalt küpsed parteimehed pole, aga tingimata juhtivat osa püüavad mängida,
ei ole nad ka millalgi massidega rohkem rehkendanud ega parteilisel massil
rohkem baseerinud, kui seda nende isikliku poliitika ajamiseks tarvis ol-
nud, küll aga on nad vastupidi end massidele pääle surunud.Seda väidet il-
lustreerib muu seas too asjaolu, et Anvelt 1918 a. suvel, pärast mönekuu-
list kaotsiolekut jälle päevavalgele tulles, esimest korda avalikult tun-
nistas ning teatas, et tuleb senist poliitikat muuta, et tuleb parteilise-
le massile najada, massi nöudeid arvesse vötta ja ometi oli siis juba Ees-
timaa revolutsioonil, mille juhiks ta püüdis olla, kenake minevik selja-
taga.
2)Konflikti pöhjusena peab vaatlema ka seda asjaolu, et Venemaa bü-
roo ei ole ühegi konverentsi otsusi tunnistanud ega täitnud.
3)Uksikuid pöhimöttelisist ning poliitilisist lahkuminekuist, mis
terava vahekorra pöhjusina, vöiks nimetada rahvuslikku küsimust.Venemaa
büroo tegelased asuvad sel seisukohal, et Eestimaa ja Eesti tööliste lii-
kumine peavad Venemaast ning Vene töölistelikumisest iseseisvana olema.
Istungi juhataja (allkiri)
VKP Eesti osakondade keskkomitee ning Venemaa büroo vahekorra lahenda-
Nr. 2
28-mal novembril 1920 a.
Istangust vötsid osa komisjoni liikmed:PARTEL,PASTAK ja MOTLI
PASTAK ning PARTEL teatavad, et nad Vanemaa büroos käinud tol
otstarbel, et bürooga läbi rääkida selle üle, et büroo ka komisjonile
kellega ses suhtes köne oli olnud, soovitanud büroole sellekohast kir-
jalist ettepanekut teha.
Seda ära kuulates otsustab komisjon Venemaa büroole vastavat
kirjalist ettepanekut saata ning seab kirja teksti kokku (kirja koopia
on protokollile juure lisatud).
Edasi asutakse komisjoni poolt kirjaliste materjalide süste-
matiseerimisele ja seatakse kokku komisjoni protokollele juurelisatavate
materjaalide nimekiri.
Istangu juhataja (allkiri) PARTEL.
Sekretäär (allkiri) PASTAK.
munavalitsuse esitajad aruandma kutsutud.Kuid viimne jäi ilmumata,ning
Pöögelmann teatas kirjas,mille ta tolle aegse diviidi komandööri Pal-
vadre nime peale saatis,et ei saavat aruandma seepärast tulla, et ol-
lakse tegevuses Kommuuna likvideerimisega ning et tulekul ei olevat üle-
üldse tähtsust.suusönalisill jutuajamisil toonitati aga, et revolutsioon
on otsas.
Konverents vöttis otsuse vastu,mis Kommuuna valitsuse tegevuse
hukka möistis ja massi julgustas ning tema meeleolu tösta püüdis, röhuta-
des, et revolutsioon kaugeltki veel hukkunud pole.
Pärast Kommuuna valitsuse likvideerimist juuni kuualgul pidi juh-
tivaks keskkohaks saama partei keskkomitee (mis Luuga konverentsil 1919
märtsi kuul valiti), kuid seegi asutus likvideeris enese ja moodustas
enda asemele juuni kuu keskpaiku niinimetatud Eesti Kommunistliku partei
Venemaa büroo, millesse läksid 3 Luuga keskkomitee liiget, ning mis pä-
randas Kommuuna valitsuse varanduse ja arhiivid. Sellega kaotasid Eesti
parteilised organisatsioonid oma keskkoha, partei varnadused jne., aga
ka sideme üksteise vahel, niihästi söjaväes kui ka tagarinnal.Säärane
lubamatu asjade seisukord sundis Peterburi organisatsiooni ülevenemaa-
list Eesti osakondade konverentsi 1919 a. augusti kuul kokkukutsuma.
Selle ajani olid kujunenud juba kaks vastasrinda aktiivsete
parteitegelaste seas. Ühelpool oli Kommuna valitsuse pärija,järeltulija
ja sünnita EKP Venemaa büroo grupi poolehoidjatega ning teiselpool tei-
sed ( Suurem osa) juhtivaid partei tegelasi, laialdase massiga,Eet edes-
pidiseid konflikte ja höörumisi ära hoida, otsustasid enamuse esitajad
Venemaa büroo poolt üht liiget keskkomiteesse viia, mis konverentsil
pidi valitama ja tegi Venemaa büroole sellekohase ettepaneku millise
ettepaneku büroo ka vastu vöttis.
Konverents nagu juba ööldud augustil 1919 aastal kokku tuli,
ning millest osavötsid 21 kollektiivi poolt 37 saadikut 1.260 partei-
liikme esitajana möistis hukka niihästi Kommuuna valitsuse kui ka en-
dise keskkomitee tegevuse ning valis ülevenemaalise Eesti osakondade
keskkomitee, millesse endisest keskkohast läksid Palvadre ja Peterson
Venemaa büroo poolt Anvelt ja uutena liikmeina: Koni, Mägi, Ikmelt ja
Teiter.Konverentsil puudusi Kommuunavalitsuse mehed, pääle ametliku
aruandja endise Luuga keskkomitee poolt.Kui konverens nöudis, et Kom-
muunavalitsuse tegevuse üle aru antaks, vastas Anvelt et ta ainult Ees-
ti töölisile Eestis aruannab ning loobus seega aruandest.
Keskkomitee valimise küsimuses oli konverentsi meeleolu niisugune.
et ei tahetud eelnöupidamisel kokkuseatud keskkomitee liigete nimekirja
andamatuid vigu.Tuletame ainult meele Anvelt-Kingissepa kavatsust Eesti
metühisusi kaotada (millise kavatsuse ja ettepanekuga esineti 1917 a.lö-
pul),Anvelti projekti möne kuu jooksul Eestis puhtkommunistlikuks ühiskon.
naks muuta ilma rahalise süsteemita (milline projekt esitati Tallinna komitee
eele möni päev enne Saksa okkupatsiooni), Eesti Töökommuuna pappide ning
eitlusdekreete, parteilise keskkoha kaotamist Narvas 1918 a. löpul,paa-
nilist pögenemist Eestist sama aasta algul, diviisi komandööri Ritti üle-
minekut Eesti valgete poole, Anvelti kadumist pärast seda ning Eestis puna-
aväe saatuse hooleks jätmist jne.
Kuigi seltsimehed, keda näinud olema juhtide kohal Eesti töölistelii-
kumises harilised inimesed, mitte vanad ja mitte küllalt küpsed parteite-
gelased - on nad kogu aeg püüdnud. maksku mis maksab, juhtivat osa eten-
dada, tarvitades seejuures diktatorlikke vötteid ja vägistades parteilist
massi.Tuletame meelde Mäe tagandamist kommuuna valitsusest ilma küsimuse
uhtivamais ringkonnis harutamata, Vaino tagandamist keskkomiteest, vanema-
te parteitegelaste väljasaatmist, keskkomitee likvideerimist.
Köik see pidi paratamata välja kutsuma opositsiooni, vastvoolu partei-
lise massi hulgas.Opositsioon on kujunenud pika aja kestel ning on praegu-
sel ajal VKP Eesti osakonnis ning tema keskkohas kehastudes täiusele jöud-
Nii siis on höörumiste takitajana parteilise massi opositsioon nende
uhtide vastu, kes harilised inimesed olles, püüavad juhi osa etendada, maks
ma panna oma diktaatorlikku mõju, tehes seejuures suuri vigu ja eksisamme.
Säärase järelduse pidi komisjon olevate kindlate andmete alusel tegema
onflikti pöhjuste suhtes.
Nüüd oleme selgusel konflikti pöhjuste üle.On meil aga nähtuse pöhju-
sed teada, siis vöime peagi leida ka abinöusid selle nähtuse körvaldamiseks.
esti kommunistlikus parteis on massiline opositsioon,mis väljakutsub konf-
ikte; opositsiooni pöhjusena on see asjaolu, et möned üksikud parteitegelas
ased on ajanud ja ajavad isiklikku poliitikat, tarvitades seejuures dikta-
orlikke võtteid.Järjelikult, et opositsioon kaoks, et partei töesti ter-
eneks, on vaja esiteks juhtivailt kohtilt juhid körvaldada, kes isikliku dikt
uuri möju püüavad maksma panna, ning teiseks moodustada ühine keskkoht, mis
uhib revolutsioonilist liikumist Eestis ja aitab kindlustada revolutsiooni
ing nöukogulist võimu Venemaal.
Sarnane oleks ülevaade komisjoni tööst; tema järeldus küsimuse suhtes.
äevakorral olev küsimus on tähtis ja nöuab kiiret lahendamist.Komisjoni
öö alljärgnevate protokollide ning teiste materjalide näol avaldatakse
ust tolleks, et küsimuse lahendamisele kaasa aidata.Iga eestlane kommunist
süüdistustega ametist ära törjub.-hiljemalt asja uurimisel omi süüdis-
tusi arusaamatuse tagajärjeks tunnistades (näit.süüdistus Randneri
7 armee registratsiooniosakonna ülema) vastu registratsioonivalitsu-
se juhatajale).
Väga piltlikult ning iseloomustavalt kujutab Venemaa büroo vahe-
korda VKP Eesti osakondade ja nende keskkoha vastu büroo liige Pöögel-
mann, kui ta vastutavate partei tegelaste eestlaste nöupidamise ette-
panekul, et büroo omaltpoolt aruandja Eestimaa suhtes saadaks, aru-
andjana nöupidamisele ilmudes, ütles: "Venemaa Eesti osakondade vastu-
tavate parteitööliste nöupidamise nöue, et Venemaa büroo talle aru an-
naks tähendab sama, kui möni Jaroslavi vald kohustaks Pihkva kuberman-
gu temale aru andma". Venemaa büroo väljaastumise ja teguviisi iseloo-
mustuseks olgu veel juure lisatud, et ülevalmainitud seltsimees üle-
venemaalisel vastutavate parteitööliste eestlaste nöupidamisel Ees-
timaa seisukorra kohta aru andmast loobus, kuna ta umbes kuu aega
hiljem, nimelt 8 dets., Peterburis, ühel avalikul piduöhtul, Eesti
riigikogu valimisist aru andas, kommunistliku partei tegevust Eestis
puudutas ning Eesti pörandaaluse organisatsiooni üleskutse etteluges.
üleskutses körgendatud ja allakriipsutaval toonil noid kohti esile
tuues, kus oli ööldud: Venemaal asuvad kommunistid-eestlased heitku
köik rämps oma ridadest välja ning koondugu Eesti pörandaalusele
parteilisele tööle.
See on V.K.P.Eesti osakondade keskkomitee ja Venemaa büroo
vahekorras olevate väärnähtuste kokkuvötlik pilt, mis vahekordade
komisjonile tema kolmandal istangul avaneb.
VKP Eesti osakondade keskkomitee liikmed (allkirjad):
Mägi, Ikmelt, Koni, Isak, Palvadre, Peterson.
Kommunistliku Internatsionaali Eesti sektsioon
Venemaa Kommunistliku (b) Partei Eesti osakondade
Keskkomitee ja Eestimaa Kommunistliku Partei
Keskkomitee Venemaa Büroo vahekorra lahendamise
komisjoni istungite protokollid.
Alustatud 15. novembril 1920. a.
Lõpetatud 25. detsembril 1920. a.
43. lehel.
te suhtes täiesti erapooletu.
PASTAK- Parteis 1919 a. veebruarist. Omaaegne Eesti parteiliste leht
de kaastööline; asus mainitud vastutavate parteitööliste
nöupidamisel vahekorra küsimuses erapooletule seisukohale.
Komisjon asus tööle.Andmete, materjaalide ning teadete saamiseks
pöördus ta Eesti osakondada keskkomitee, Venemaa büroo ning Peterburi
erakorralise komisjoni poole. Et Venemaa büroo andmeid esitamast keeldus,
Komisjoni kiri Venemaa büroole ja viimse vastu leiduvad täiel kujul ko-
misjoni materjaalide hulgas.
sai komisjon kasutada peaaegu ainult keskkomitee andmeid, keskkomitee
üle terve rea vanemaid ja aktiivsemaid seltsimehi, kes ühes keskkomitee
liigetega komisjoni protokollele alla kirjutanud.
Et mingisugust haigust arstida on vaja teadlikuks saada tema pöh-
jusist.Et Eesti kommunistlise partei haiglast organismi tervendada, on
tarvis analüseerida konflikti arenemisekäiku, leida pöhjused, millesed ta
tekitanud, teada saada missuguse iseloomuga need pöhjused.
Seda pöhimötet aluseks vöttes, koondas komisjon köik vahekorda
puutuvad andmed ning materjaalid, niihästi kirjalised kui ka suusönalised
järgmise kava järele:1) konflikti arenemise ajalugu ja viimse aja väär-
nähtused vahekorras.2) konflikti arenemise ja viimase aja väärnähtuste
pöhjused. 3) kokkuvöte.
Komisjoni protokolles vaadeldakse konflikti arenemist 1918 a.sügi.
sest, s.o.Eestimaale pääletungimise ajast.Puutumata on jäätud lahkhelid
kokkupörked ja höörumised, mis varem seda aega Anvelti ja möneda teiste
aktiivsemate parteitegelaste ning isegi Anvelti ja parteiliste organisatsi
sioonide vahel aegajalt väga teraval kujul on ette tulnud nagu näha vöib
komisjonile kättesaadaval olnud materjaalest ja kuulda vanemailt partei
seltsimehilt.
Komisjoni töö sisemise tehnilise külje juures osatudes, olgu ööl-
dud, et komisjon pani oma töö kuues protokollis kirja.Protokoll Nr. 1
sisaldab konflikti arenemisekäigu ajaloolise kirjelduse, Protokoll Nr.2
köneleb komisjoni otsusest Vanemaa büroosse kirjalise ettepanekuga pöör-
duda vahekorra üle andmete saamiseks, protokollis Nr. 3 leidub nende
väärnähtuste kirjeldus, milliste kujul konflikt viimsel ajal, s.o.pääle
läinud aasta aprillikuu konverentsi, avaldub,protokoll Nr.4 käsitleb te-
rava vahekorra pöhjuste küsimust ning annab vastaspoolte karakteristika ehk
ehk iseloomustuse; protokoll Nr. 5 kirjeldab tunnistajate ülekuulamist,
Tallinna komitee, ei parteilised kollektiivid ega ametiühisuste vastutavad
töölised - kommunistid nöus eiolnud. Asi läks niikaugele, et 1919 a.keva-
del kui ametiühisused, eriti nende kesknöukogu olid tervelt kommunistide
käes, vöttis EKP Keskkomitee otsuse vastu köiki kommuniste ametiühisus-
test ära kutsuda ja nöudis selle otsuse teostamist.Seda nöudmist ei täit-
nud Tallinna komitee, ega ametiühisuste fraktsioon. Samasugune konflikt
tekkis EKP keskkomitee ja ametiühisuste kesknöukogu fraktsiooni vahel
viimse poolt vastuvöetud otsuse alusel ametiühisuste häälekandjat kommu-
nöudis EKP keskkomiteelt lehe toimetajat, kaastööd ja ülepää ainelist
ning parteilist toetust.Keskkomitee aga otsustas ametiühisuste häälekand-
jale mitte mingisugust toetust anda.Selle tagajärjel oli ametiühisuste
kesknöukogu sunnitud soovitava kommunisti asemele toimetajaks sotsialisti
revolutsionääri Kärnerit palkama, kuna ta kontrolli otstarbel moodustas
kommunistidest kontroll komisjoni, kes järele vaatama pidi, et Kärner es.
erilises vaimus kirjatükke nädalalehte ei mahutaks ja leht puht kommu-
nistlikkus vaimus ilmuks.Pärastpoole, kui keskkomitee liikmed enda po-
liitika läbikukkumist nägid, hakkasid nad üksteise teadmata lehele kir-
ja tükke saatma.
Pärast 4 - 6 numbri väljaandmist tekkis konflikt toimetaja Kär-
neriga, kus kontroll komisjoni pääle vaatamata püüds lehele es.-erilist
dati.Kesknöukogu eestseisus nöudis uuesti EKP Kk-lt toimetajat.Sellega
ühenduses kutsuti sms. Pärtel keskkomitee esitaja sms. Vakmanni poolt
keskkomiteesse, kus viimne Pärteilit palus teda (Vakmanni) tutvustada
üleüldse ametiühisustega ja nende tähtsusega.Selle järele määras kesk-
komitee lehe toimetajaks sms. Umbergi, kes seni keskkomitee ülevalmai-
nitud otsuse pöhjal lehe väljaandmisest mingit osa ei vötnud.
Niisama oli keskkomitee ametiühisuste kongressi kokkukutsumise
vastu, kuid kommunistid, kes ametiühisuste kesknöukogus töötasid, ei pai-
nutanud ennast ka sel korral, nagu lehe väljaandmises, keskkomitee ot-
suse alla, vaid asusid laialisele agitatsioonile ja eeltöile kongressi
kokkukutsumiseks, 30 augustiks 1919 a.Kesknöukogu oli arusaamisel, et
vabrikutöölised eraldatuina maa proletaarsest massist on üksinda jöue-
tud kodanluse vastu vöitlema ja katsus maaproletariaadiga ligidast
sidet luua.Kui agitatsiooni töö Kesknöukogu ja ametiühisuste juhatuse
äärmise jöupingutuse töttu laialt oli maad vötnud ja tagajärgi annud,
Kesknöukogu käsikäes töötamisest, millist sammu Kesknöukogu tervitas.
nikelt vöetud, nüüd aga täidesaatvast komiteest saatuse hooleks jäätud.