Rahvusarhiiv/et_handwriting_recognition huggingface dataset:
da õnne keskkooliga. Sisseastumiseksa-
mid Võru Reaalkooli 1938. aasta keva-
del sooritadud, jäi veel suvi maaeluks,
siis sügisel kolisin vaatamata ma-
janduslikele raskustele linna. Pika-
pääle harjusin isegi linnaeluga
ära, kuid eelistan siiski elu maal.
Samas tegevuses kadusid ka need
järgmised aastad. Ikka - talvel õppe-
töö, suvel töö kodutalus. Vahepeal
oli poliitiliselt üsna segaseid aegu,
kuid siiski lõpetasin möödunud.
s.o. 1941. aasta kevadel Võru Kesk-
kooli kolmanda klassi ja sama
kool nõuab arvatavasti edaspidi-
gi oma osa.
Alfred Karu
Kasaritsas, 20. jaan. 1942.a.
-4.
2 12
levaldo), mees (Vihtmees, Viljamees), nõu (Küllanõu),
päew (Viljapäev, Meelepäev), tõiv (Tõivelembi, Mee-
letõive), vili (Vilimeel, Vilipäev) jt. Kõige produk-
tiivsem nimekujunduslik sõna on olnud meel, sellele
järgnevad vili, lend, tõiv ja iha
Eesti muistsed isikunimed, eriti tuletusliitelised ja liit-
tüvelised, ei esinda mingit eestlastele spetsiifilist näh-
tust. Need kuuluvad otseselt algläänemeresoome nime-
süsteemi.
Iga rahva eluavaldustes kajastub tema iseloom. Sel-
les suhtes on ka isikunimedel suur kõnejõud. Isikunimed
näikse võimaldavat isegi järeldusi teha eesti etnoge-
neesi seisukohalt.
Ed Roos.
dusteekonda. See oli aastal 1932.
Et Vana-Nursis polnud tollal mil-
legipärast rohkem kui kolm klassi,
pidingi siis olude sunnil aastal 1935
edasi siirdusna Vastse-Nursi algkoo-
li. Koolitee muutus nüüd paugu-
päält poole pikemaks. Iga päev tu-
li nüüd oma 9 kilomeetrit maha
kõmpida. Õnneks tegutses kooli juu-
res ka internaat, kus talvel tuisku-
de, külmade ja halbade teede peri-
oodil võis ajutiselt vabaneda kodus-
käimise murest.
Veeres nii jälle aastaid esiplaani-
le, et siis taas kaduda, kuni lõpuks
saabus ka 1938. aasta kevad ja soo-
jad maikuu päevad, millal tuli jää-
davalt lahkuda sellestki armsaks
saanud koolist sellel lihtsal põhju-
sel, et ma olevat ta lõpetanud. Et
koolielu juba nii omaseks oli saa-
nud, otsustasin pikkade arutluste
ja nõupidamiste tulemusena katsu-
ju lõhub, on riiderüütel.
1943. aastal kirjutasin meeste käsitöödest, ai-
nult ühelt keelejuhilt saadud jutustuse järgi.
Emakeele Seltsi poolt soovitati kirjutada ka
söökidest-jookidest, kuid töökoormuse tõttu jäi
see mul tegemata. Hiljem olen täitnud jõudu
mööda kõiki keelelisi ülesandeid, mis mulle
on teatavaks saanud.
"Kogumistöö juhendajas" nr. 1. avaldatud küsit-
luskavadest olen seni kirjutanud ainult teemal
"Saun". See asjas käisin keelejuhtide juures kol-
mel korral. Esmalt arutasime koos kava läbi,
et jutustaja teaks järele mõtelda, meelde tuleta-
da, enesele tegin selle juures lühikesi märkusi.
Teisel korral tegin peamise üleskirjutuse, üht-
lasi jälgides, et esimesel korral märgitust mida-
gi vahele ei jääks. Kolmandal korral täiendasin
neid punkte, mis laiendamist võimaldasid
või kuidagi poolikuks, selgusetuks olid jää-
nud, nagu jutuhoos vahel juhtub, et min-
nakse mõnest asjast kiiresti üle.
"Kogumistöö juhendajast" nr. 3 täitsin mõle-
mad küsitluskavad. Loomanimede puhul soo-
vitati ära näidata, millised nimed sagedamini
esinevad. Sel puhul kogusin kõik loomanimed,
mis 1953. aasta jooksul minu kodukolhoosi
piires tarvitusel olid, s.o., nii ühiskarja kui
ka individuaalloomade osas, ja märkisin
iga nime juurde, mitu korda ta sel aas-
tal esines. Lisaks kirjutasin üles kõik teada-
olevad loomanimed end. Häädemeeste khlk., mis
meie kolhoosis sel aastal puudusid.
Käesoleval 1956. aastal olen ära saatnud um-
bes 60 lk. saunadest ja ligi 40 lk. omal alga-
tusel kogutut. Viimased sisaldasid ühe vana
meremehe jutustusi ja vana naisterahva mä-
lestusi peremeeste ja teenijate vahekorrast möö-
dunud sajandi lõpul. Tänavuse töö hulgas on
veel vastused keelelistele ülesannetele nr. 11
ja 12. Ülesande nr. 11 asjas usutlesin läbi
kümmekond vanemat inimest, kuid otsest vas-
tust, s.o., andmeid härjaregede kohta ma ei saa-
nud, sest siinne rahvas "põle mõisa külles ela-
nu, mõisa as`sast ei täe," nagu nad ise ütle-
sid. Märkisin siiski andmeid reest üldse va-
nemalt mehelt, kes reeliikmetest hästi rääkida
kontakt "Pikri" toimetusega. Võtsin kord kaasa
Wiedemanni sõnaraamatu ja näitasin, et Wiedemanni
järgi sõnast "Pikker" genitiiv peaks olema "Pikri,
mitte "Pikkeri" (1953. aastal ilmunud VÕS-is pikker
puudub). Elmar Muugi "Väikeses õigekeelsus-
sõnaraamatus (1946, kümnes trükk, vastutav
toimetaja A. Kask) on pikker tüüpsõnaks (nr. 120)
ja esitatakse kõik tema peakäänded (pikker-
pikri - pikrit jne.). Geritiivne vorm pikri
antakse ka J.V. Veski "Eesti õigekeelsuse-sõna-
raamatus (1930). Kõik asjata! Ei tähenda
midagi ka see, et folklorist M. J. Eisen oma
teostes („Kõu ja Pikker", „Eesti muistsed jumalad
ja vägimehed") ütleb Pikri - Pikrit - Pikrile, aja-
kirja "Pikker" toimetuse sekretär väitis, et pea-
aegu 100-protsendiliselt räägitakse Pikkeri - Pikke-
rit (NB! "Pikri" tiraaž kõigub 40 000 ümber).
Peale selle on neile niisugust käänamisviisi soovi-
tanud KKI sõnaraamatute sektori teaduslik
töötaja Magnus Kindlam.
Sm. Kindlama töökaaslane E. Raiet on
„Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetistes" (ühis-
konnateaduste seeria, 1957, nr. 3-4, lk. 347 - 350).
avaldanud uurimuse "Kahesilbilise kolmanda-
vältelise nimetavaga er-lõpuliste sõnade kääna-
misest". Detailsest jaotusest nähtub, et ker-
- lõpulised sõnad aaker, apteeker, ekker, klinker,
lähker, ooker, peeker, punker, spikker, šanker,
53 11.
nimesid, samuti töötatakse arhiivides.
Rohkesti on ajakirjas ruumi
antud sõnade ja kõnekäändude sele-
tamiseks - esitatakse haruldasi murde
sõnu, käsitletakse etümoloogiaid jne
Vähem pööratakse tähelepanu ka
keelearendamisele - esitatakse õige-
keelsuslikke küsimusi, arvustusi jm
Keeleajalooliste andmete hulgas
avaldatakse mitmesuguseid vane
maid käsikirjalisi materjale.
samuti avaldatakse vahetevahel
mõnesugust murdematerjali.
Ringvaates pakutakse mulluses
numbris ülevaate pärastsõja-
aegsest tööst ajaloolise morfo-
ung. k.
loogia alal ja murdeuurimise alal.
Rubriigis "Mitmesugust" leidub
kogu aastakäiku läbiv ja veelgi
pooleli jääv ulatuslik artikkel
„Tehnilisi juhendeid meie aja-
kirja kaastöölistele“ toimetaja
L. Benkö sulest.
Lõpuks on ajakirjas veel rubriik
"Seltsi asjad", kus antakse aru,
näit. Ungari Keeleteadusliku Seltsi
üldkoosolekuist jm. Seltsi üritustest
Häädemeeste valla Võiduküla algkooli juhatajaks.
1941. a. suvel soovisin saada endisele kohale Ora-
jõele, kuid vanemate õppeJõudude vähesusel ei las-
tud mind tagasi õpetajaks, vaid seati Häädem.
v. Rannametsa algkooli juhatajaks, kellena
teenin praegu.
Abiellusin 1912. a. oma ametivenna Jaan
Martinson-iga (hiljem Mäesalu), kes on samuti
kehvast perekonnast iseõppija, lahkus kooli-
tööst vanaduse tõttu 1939.a. Oma lastest kao-
tasime kaks esimest järgimööda 1916. ja 1918.
a. difteriidilaine ajal, järgmised viis kasvasid
üles, neist neli on saanud keskhariduse, noo-
rem õpib veel algkoolis. Vanem poeg, kutse-
alune, on praegu teadmatuses, samuti väi-
mees, kellel jäi maha kaks väikest last.
Keelelisi teatmeid hakkasin saatma 1921.
a., ajalehes "Sotsialdemokraat" ilmunud küsimus-
tele vastates. Andmed olen saanud esijoones oma
vanemailt, aga ka mitmelt teiselt ümbruskon-
na vanemalt elanikult. Olen pidanud seda
tegevust endale puhketööks ja auasjaks.
Rannametsa, 18.03.42. Marta Mäesalu.
Tallinnas, 7.XII. 1968.
V. a. sm. H. Ahven,
Teie 4.XII.68.a. kirjas No 148 avaldatud soovi kohaselt
saadan lühikese kokkuvõtte oma ettekandest Tartu keele-
päeval.
"Vana ja uus nimi" käsitles kahe nimeuuenduse
võrdlust: Venes pärast 1917.a. Oktoobrirevolutsiooni ja
meil XIX sajandi viimastest aastakümmetest alates Küsi-
mus seisneb selles, et 50 aastat pärast vene nimeuuen-
duse algust on kõik vene nime=käsitlejad jõudnud
üksmeelsele veendumusele, et katsed kirikliku-kanoonilise
eesnime asemele tuua uusi nimesid - peamiselt
võõr- ja laenapellatiivsõnu tehnika, tööstuse ja tootmise
alalt, metallinimesid koos muude elementide nimetus-
tega jt. - on täiesti nurjunud. Kui Traktor Iva-
novitš või Elektrifikaatsia Mihhailovna said 18-20
aastat vanaks, nad olid sunnitud oma nimed
uuesti ristiinimeste nimede vastu vahetama. Ainult
üks teatud liik kultusnimesid (Ninel, Vladlen,
Vladilena jt.) olevat õnnestunutena püsinud,
Samal ajal teostatud eesti nimeuuendus tugeva
algpropagandaga XIX s. lõpu kalendreis näitab sootuks
teisi tulemusi: palju mittekristlikke nimesid sai popu-
laarseks ja püsib nimeandmisel tänini (Lembit, Kalev,
Urmas, Eha, Leida, Linda, Urve, Virve jpt), Mats Tõnissoni
nime-ettepanekute hulgas ei puudunud appellatiivsõnadki, mis
hilisemaid vene uusnimesid meenutavad - needki pruuki
ei juurdunud. Vene ainestikku esitavad praegused ono-
mästikaga tegelejad mitteaduslikult, arvamustele ja belle-
tristlikele katkelmatele tõendmaterjali väärtust andes
Igasugune statistika on väga juhuslik ja puudulik,
mille tõtta raske on täpsemalt midagi väita selle
rahvaalgatuslikuks nimetatud eesnimereformi
käigu ja fiasko kohta. Eesti ainestik võimaldab
51 9.
Ajakirjas antakse ülevaade ka unga-
ri keeleteaduse uue õppeplaani arutlu-
sest. Võrreldes meie ülikooli eesti fi-
loloogia plaaniga on, tähelepandav,
et soomeugrilisi õpetatakse
distsipliine
varem kui ungari keeleteaduse ai-
neid. Eri distsipliinina on sisse võe-
tud ka ungari keele õpetamise me-
toodika (2 semestrit 1 tund nädalas).
Huvitav on ülevaade Rumeenia
Rahvavabariigis toimuvast ungari
keeleteadlaste erialasest ettevalmis-
tusest ja keeleteaduslikust tööst un-
gari keele alal. Selle on kirjutanud
Ungaris komandeeringul käinud
Kolosvari (Cluj) ülikooli ungari keele-
teaduse kateedri õppejõud Gy. Marton,
Ilmneb, et 1945. a. asutatud Bolyai
ülikool Kolozvaris pole ainus ungari
õppekeelega kõrgem kool Rumeenias.
Selle ülikooli viiest teaduskonnast
on kõige suurem ajaloo-keeleteadus
kond, kus õpib üle 1000 üliõpilase
(statsionaarne-kaugõpe). Ungari filoloogi-
de ettevalmistuse eest hoolitseb kaks
kateedrit - ungari keeleteaduse ja
ris on 13 liiget, neist 3 professorit.
Õppeaeg kestab 5 aastat. Õppejõudude
50 8
teadlaste igapäevasest tööst kirjelda-
va grammatika koostamisel nii
ungari keele morfoloogia kui sün-
taksi alalt.
Ajalooliste grammatika küsimusi
käsitleb D. Pais, nimelt verbiprefik-
site olemust ja kujunemist. Peale
selle käsitletakse ungari sõnavara
kujunemise probleeme, laensõnu, esita
takse etümoloogiaid jne.
Üldkeeleteaduslikku huvi pakuvad
L. Gretsy pikem kirjutis "Paralleel-
sest sõna ja tähenduse diferentsee-
rumisest" ning L. Antali artikkel
"Morfeemist", milles tutvustatakse
ameerika strukturalistide Bloom-
fieldi ja tema õpilase Harrise kool-
konda ja püütakse nende meetodit
rakendada ungari keele uurimisel.
Ungarlaste eelajaloo probleeme,
puudutavad K. Czegledy ja J. Perenyi.
Viimane käsitleb ulatuslikus kirju-
tises "Magna Hungaria" küsimust"
Nimelt olevat enne ungarlaste praegu-
sele kodumaale asumist üks hõim
Volga maile maha jäänud - õieti
vana küsimus, mis ikka veel näib
päevakorral olevat.
ja jääv tulevpõlvedele. Astusin AES-i kor-
respondendiks. Algul oli mu tegevus õige
loid, vahest ehk ülesande tõsiduse ja vas-
tutavuse tõttu. Nüüd aga, millal õieti
suudan hinnata murdekogumise vajalik-
kust ja tähtsust meie rahva kultuuri,
ajaloos, püüan ja tõotan teha parimat,
mis suudan.
Helmut Joonuks
Marta Mäesalu
Isiklikke kogemusi murdematerjali-
de kogumisel.
Alguse murdematerjalide ülesmärkimisega
tegin 1921. aasta märtsikuul. Selleaegses ajalehes
„Sotsiaaldemokraat“ hakkas ilmuma keelelisi
küsimusi ja mina hakkasin neile küsi-
mustele vastama. Nende sõnade kohta, mille
tähendust ma ise ei teadnud, küsisin and-
meid peamiselt oma vanemailt, kes olid
mõlemad põlised kohalikud elanikud.
Esialgu ei tundnud ma murde mär-
kimisel peensusi, näiteks e ja i või o ja
u vahepealsed häälikud said märgitud nagu
kohalikus murdes. Märkimisviisi omandasin
küsitluskavades tarvitatud murdesõnade jär-
gi. Töö õpetas tegijat ja üleskirjutamine muu-
tus järjest täpsemaks.
võistlusest kahel teemal: "Va-
nad jutud" ja "Endisaegsest
põllupidamisest".
Tulemusena sain kumma-
gid võistlustöö eest II auhinna.
Ka käesoleval aastal võtan
osa AES'i korrespondentide kirja-
tööde võistlusest teemadel:
„200 haruldast või vanapä-
rast murdesõna" ja "Endisaeg-
sest meeste käsitööst."
-9 -
saama," ütles Andrek.
„Õige! Mullast oleme võetud ja mullaks peame
saama. Mullaga algame ja mullaga lõpetame. Paas-
Pae on vägevam kui Paas - Paasi. Paas - pae
seisab igavesele lähemal, sellepärast. Paas - pael
on jumalaga suurem osasaamine kui Paas - Paasil.
Paas - pae, Paas - Paasi. Üks suure tähega,
teine väiksega. Suurega väiksem, väiksega suu-
rem...
Tammsaarel võib selles, mis puutub nime
"väänamisse", oma jagu õigust olla. Igaüks ei
taha, et tema nime niisama labaselt käänataks
nagu tavalisi sõnu. Kui räägitahse Oinasest, siis
oinas-loomaga on vähem ühist! Johannes Aavik
kunagi (a. 1932) soovitaski käänamisviisi Lamma-
sele, Oinasele, et maskeerida perekonnanimede
kokkulangemist loomanimetustega (vt. "Eesti Keel"
1932, lk.63). Lambad annavad villa ja liha,
aga näiteks konnal ei ole rahvamajanduses.
mingit tähtsust ja elusloomana peetakse teda
ilgeks. Kui issand kedagi on nuhelnud sellega,
et peab kandma säärast perekonnanime, siis ta
saab end maskeerida niimoodi, et jätab oma
nimest ühe n-i (ükspuha kumma) ära. Kuidas aga
õigekeelsuse nõudeile vastavalt dehlineerida perekonna-
nime Kon? Kuidas on näiteks ainsuse osastav?
Ja kes oskab hääldada Kon nii, et see ei kõlaks
nagu konn? Wiedemanni eesti-saksa sõnaraamatu
Esitatud ES-i üldkoosolekult.
24. apr. 1960.
Lühiülevaade mullustest ungari keele-
teaduslikest ajakirjadest
Järgnevas ülevaates käsitletakse
lühidalt kolme ungari keeleteadus-
likku ajakirja, nimelt "Nyelotudo-
manyi Közlemenyek, "Magyar Nyelo" ja
"Magyar Nyelvör"
Ungari Ta Keeleteadusliku Komis-
joni "Nyk" (Keeleteaduslikud Teated) on
kõige vanem keeleline ajakiri Unga-
ris (asut. 1862. a). Praegu ilmub seda
kaks numbrit aastas. Kumbki on
sisustatud traditsiooni kohaselt
- kõigepealt ulatuslikumad artik-
lid, siis lühemad kirjutised ja
ülevaated ja retsensioonid. Möödu-
nud aastal ilmus ajakirja 61. kõi-
de (456 lk.) Gy. Lako toimetusel. Selles
leidub 54 kirjutist 37 autorilt.
L. Deme avaartikkel "Saussure'i
õpetuste ungari vastukaja" on kavat-
setud diskussiooni alustamiseks.
Autor analüüsib Saussure'i õpetuste
mõju nii Ungari üldisse kui ka
ungari keeleteadusse ja väidab,
et see on olnud mitte järeleaime-
mine, vaid kohastamine - ungeri
Töö hinnati sisult ja märkimisviisilt korrali-
kuks, kuid ta jäi poolikuks, sest 1940. aasta
sügisel asusin ootamatult uuele töökohale senisest
20 km eemale ja ei saanud enam endise keele-
juhiga kohtuda, uues kohas uute inimeste seas
ja suurenenud kohustustega seotud, ei osanud
ma selleks tööks võimalust leida.
Järgmisele murdeainestiku kogumise võist-
lusele 1942. aastal kirjutasin endisaegsest nais-
te käsitööst. See ongi vist seni mu pikem töö.
Selles töös kasutasin kolme keelejuhi jutustusi.
Tööproove-proovilappe tegin osalt ise ja lõikasin
sobivaid lapikesi saadavalolevatest kudumitest,
mis olid kodus käsitsi valmistatud. Suure osa
proovilappe lasin valmistada ühel keelejuhil,
kes ise oli osav kuduja nii telgedel kui var-
rastel ja kellel kui üksikul "lahtisel" ini-
mesel oli aega "oma käega võtta."
Selle keelejuhi juures käisin võistlustöö asjas
korda viis - kuus või enamgi. Ta elas minust
umbes km kaugusel põldudevahelise tee ääres,
mida mööda ma oma korterist koolimajja käi-
sin. Olin kord juhtunud tema juurde isikli-
kus asjas. Ta oli väga jutukas inimene ja näi-
tas kohe oma käsitöid, mida tal rohkesti oli.
Võistlusteemade saamise järele hakkasin tema
juurest läbi käima, esialgu vabalt vestlemas,
pärastpoole kavakohaselt. Ühiselt arutasime
ka läbi, kui suured võivad olla tööproovid, et
lehekülgedele mahuksid. Jutustaja oli asjast vä-
ga huvitatud, küsis hiljem, kuidas need tööd
linnasakstele meeldinud, ja oli väga rahul,
kui ma talle otsusest teatasin. Tema mater-
jali- ja ajakulu tasusin rahaliselt.
Töö tunnistati üldiselt küll heaks, aga
asjatundmatusest jäi tegemata tööalaste oskus-
sõnade nimestik ja kirjakeelest erinevate sõ-
nade seletus. Viimaste kohta tehti hiljem jä-
relpärimisi. Mäletan kolme sõna, mille kohta
seletusi küsiti:
„täh" tähenduses "ei tea, et tää, ei täh´;
"sobin" - "tegu, töö, ettevõte" ja
„soarüütel" - "soarikkuja, - lõhkuja".
Rüütel-sõnale on iseloomustav, et see on rahva-
keelde jäänud lõhkuja, purustaja tähenduses,
näiteks laps või täiskasvanu, kes riiet pal-
Mina, Aleksander Pauli poeg
Lehtmets, olen sündinud
29. aprillil 1924. aastal Misso
vallas Tiilike külas. Et seal
koht oli väike, ning äraela-
mine raske, kolisid vanemad
Misso valla Kivioru külla 1931.
aasta kevadel. Seal elasime
kuni 1934. a. kevadeni, mil
kolisime oma praegusse
elukohta Vastseliina valda
Tikka külla. 1938. aasta
sügisel läksin mina õp-
pima rätsepa elukutset
õppeaeg kestis kuni 1. jaa-
nuarini 1941. aastal. Prae-
gu töötan samal alal.
Akateemilise Emakeele Seltsi
kirjasaatjaks astusin 1941. aas-
ta kevadel.
Daniel Lepson.
sündinud 12.III. 1900 aastal, Räpi-
na khk. Kahkva vallas, Wäike-Weerk-
su külas, kust ka wanemad ja wana-
vanemad pärit. Alghariduse saanud
kahkwa walla Wäike-Weerksu küla-
koolis, seejärele lõpetanud Peri mi-
nisteeriumi kooli, edasi täiendanud
end kursuste ja iseõppimise teel, mida
võimaedab ka ligi 2000 köiteline raama-
tu kogu.
Eesti Wabadussõjast osavõtnud
1919-1920 a. Pihkva-Petseri rindel.
wähese isalt saadud toetusega ostsin
endale iseseisva talukoha weriora
walda Savi No11., mis valdade ümber-
moodustamisega liideti uuesti loodava
Leewi valla külge, 7500 krooni eest.
Talu oli kehv ja korrast ära ja andis
ostmise ajal vaevalt 3-4 seemet. Ta-
Mõnevõrra rohkem ruumi on pühenda-
tud H. Moora toimetatud teose. Eesti
rahva etnilisest ajaloost" retsensiooni-
le. Pikemalt refereeritakse P. Ariste
ja H. Moora ning K. Margi kirju-
tisi.
Samas on silmas peetud NL-us ilmu-
nud s-u. keelte õpikuid ja sõnaraama-
tuid, kuid ka Ungaris ja mujal
ilmunud kirjandust.
Avaldatud on ka E. Vertesi kandi-
daadiväitekirja kaitsmise kirjeldus.
Kummagi numbri lõpus leidub saa-
bunud raamatute ja ajakirjade loetelu.
Rjakirja "МNу" (Ungari Keel) hakati
1915. a. ungari keeleteaduse tähtsa-
mate tulemuste tutvustamiseks
välja andma. See ilmub praegugi
Ungari Keeleteadusliku Seltsi välja-
andena 4 numbrit aastas. Mullune
on 55. aastakäik (574 lk., toimetajad
D. Pais ja L. Benkö).
Ajakirjas käsitletakse nii täna-
päeva ungari kirjakeele kui ka
kirjakeele ajaloo ning keeleajaloo,
samuti üldkeeleteaduslikke jm. kü-
simusi.
Siin leidub artikleid, mis on
välja kasvanud ungari keele-
Ludvig Raudsepp.
Olen sündinud 21. märtsil 1922.
aastal Võrumaal Rõuge kihelkonnas
Kasaritsa vallas Lõvaski talus
talupidaja Peeter Raudsepa pojana.
Lapsepõlve veetsin isatalus, kus olen
praegugi.
1930. a., mil sain algkooliealiseks,
läksin kasaritsa valla Kolepi alg-
kooli. Lõpetasin selle 1936. aastal
1937. a. siirdusin võrru kohalikku
reaalkooli, mille lõpetasin 1940. a.
Praegu õpin Võru Gümnaasiumi
viimases, s.o. V klassis.
Möödunud sügisel võtsin osa
diplomeeritud kaubandusteadlase A. Ber-
ki raamatupidamise ja kaubandus-
likest kursustest
Rahvaluulet hakkasin koguma
juba 1935.a. Alul olin Eesti Rahva
56 14.
Võistluse korraldajad loodavad võistle-
jaist organiseerida korrespondentide
võrku. Ajakirjas ongi juba paar au-
hinnatud tööd avaldatud, mis üks
kaevurite sõnavarakogu rohkete joonis-
tega. Murdesõnu esitatakse aga teis-
teltki kogujatelt. Auhinnasummad
TA 3000.-
HaMin - " -
on asutistelt annetustena kogutud
I auhind on 1250.- forinti, väikseim
50 forinti. Peale selle on antud veel
kiituskirju ja raamatuid
Sõnade ja kõnekäändude seletusi
avaldatakse igas numbris.
Ringvaade pakub teoste retsen-
sioone.
Lisaks sisaldab ajakiri veel TA
keeleteaduse Instituudi keelearen-
dusgrupi vastuseid lugejate esita-
tud küsimustele. Siin pakutakse
jõnaseletusi, kaalutakse kokku- ja
lahkukirjutamise juhtumeid, antakse
näpunäiteid ortograafia problemides jne
Meie rangelt normeeritud
keelepruugiga harjunule torkab unga
ri ajakirja lugedes silma ebatavaline
demokraatia terminoloogias - nimelt
kasutavad ühed keeleteadlased
vanu traditsioonilisi s-u. keelte
45 3.
on sama toimunud k-lise mitmuse
tunnusega. Mari ja permi keeltes on
subjekt aga saanud uuemad mitmu-
se tunnused.
Kõneldes eri lauseliikmete sufik-
sitest käsitleb autor lähemalt objek-
ti sufiksit eri s-u. keeltes. Tema
arvates on objekt ja adverbiaal alg-
selt olnud ilma lõputa, sest nad
olid infiniitse presikaadi atribuu-
did. Aja jooksul hakati niisugust
atribuuti käsitama objektiks, kui
infiniitne predikaat väljendas
transitiivset tegevust (Atyam fa-
vago 'mu isa (оn) puuraijuja' -> Atyam
fat vag 'mu isa raiub puud')
Kui aga infiniitne predikaat
väljendas intransitiivset tegevust.
siis sai selle atribuut adverbi-
aaliks (Madar fa-ülö 'lind puu-
istuja' -> Madar fan ül 'lind is-
tub puu otsas'). Kui infiniitsest
predikaadist aja jooksel arenes
finiitne verb, siis olevat niisugusele
ilma sufiksita objektile liidetud
determineeriv s-u. demonstratiiv-
pronoomen *tä 'see'. Nõnda seletub
autori arvates t-line objekt (nagu
see esineb ungari keeles).
B. Kalman retsenseerinud E S aasta-
raamatut I-III ja KKJ Uurimusi I.
Retsensent märgib rõõmustava tõsi-
asjana seda, et kui 20.-30. aastail
eesti keeleteadlased piirdusid ena-
masti eesti ja lms keelte uurimisega
ja ainult erandjuhtudel mõni uuri-
ja tegeles s-u. keeltega, siis täna-
päeval on eesti keeleteadlaste
uurimisala tunduvalt laienenud.
mistõttu s-u. uurijad peavad tule-
vikus ka eesti väljaandeid silmas.
pidama. Et nelja kõidet tutvustatak-
se ainult kahel leheküljel, siis pole
muidugi võimalik olnud üksikasjalisem
süvenemine, vaid peam. mainitakse
käsiteldavaid
probleeme ja autoreid. Refereeritakse
mõnevõrra ainult A. Kase artiklit
"Eesti kirjakeele ajaloo periodiseeri-
misest" ja B. Serebrennikovi kirjutist.
Edasi refereerib prof. Kalman kahe
kandidaadi väitekirja kokkuvõtet
nimelt A. Valmeti mitmuse parti-
autoreferaati
tiivist ja A. Pikamäe kirjutist astme
tüvelisest astmevaheldusest.
Üliõpilaste tööde kogumikust mai-
murdeuurimust
nitakse E. Põllu, R. Karelsoni soome-
ugri algupära puunimetusi ja
teadis.
Lähemaks ülesandeks on mul koguda tekste
mere-elust nii kalapüügi kui laevasõidu alalt.
Selle kõrval ei jäta ma kasutamata, kui iga-
päevases elus mõni sobiv jutustus kõrvu
puutub.
Jutustajaiks olen valinud ikka neid ini-
mesi, kes ise kirjeldatavat ala põhjalikult
tunnevad ja tegelikult sel alal on töötanud.
Jutustada lasen vabalt, ilma omapoolse
vahelesegamiseta või etteütlemiseta. Küsimusi
annan, kui midagi kipub vahele jääma või
unuma. Kui ise antud asjas midagi tean,
millest keelejuht pole rääkinud, siis esi-
tan jutustajale sellekohase küsimuse ja mär-
gin saadud teated ikka tema sõnadega.
Omapoolse märkuse annan siis, kui keele-
juht ei tea, seletus aga asjale tarvilik näib.
Üheks suuremaks mureks oli mul kui
mitte väga kiirel kirjutajal see, kuidas kee-
lejuhi kõnet tõetruult ära kirjutada, ilma
et jutustaja vahepääl kirjutajat järele oota-
ma jääks, sest mõnikord kannatas jutu-
vool neist peatusist. Lõpuks leidsin lahenduse.
Et võimalikult täpsemalt murdejutustusi üles
kirjutada, ettejutustamist peatamata, hakkasin
kõnet lühendatult, poolikute sõnadega märki-
ma. Nimelt kirjutan jutustust kuulates sõna-
dest osalt esimese silbi või esimesed tähe, kui
sõna lõpu suhtes mingit kahtlust ei saa tek-
kida, näiteks sõnast "ära" ainult täht ä,
sõnast "maa" ainult m. Käände- ja pöörde-
lõpud kirjutan täielikult neis sõnus, kus nad
mitmeti võivad esineda, näiteks mitmuse osas-
tav sõnast "tüdruk", mis võib olla „tüdruku-
si, tüdrikusi, tüdrekusi ja tüdrekid". Kir-
jakeelest erinevatele sõnaosadele vean laineli-
se joonekese alla, et edaspidi ümberkirjutami-
sel ei tekiks juhusliku vea kahtlust. Näi-
teks sõnal "los'isema" märgin ära esimese s-i
mille asemel on kirjakeeles h.
Kui keelejuht kaotab 1. pöörde lõpu, siis
kinnitan seda tõsiasja ka joonekesega. Näiteks
kui jutustaja ütleb "mina näg'in, läksin" asemel
"mina näg'i, läks'i" siis saavad viimased
tähed endile lainelise joone alla.
Elulookirjeldus:
Olen sündinud 4. juulil 1896.a.
Toropetsi läheduses Venemaal, kuhu mi-
nu vanemad Eestist omal ajal olid
väljarännanud. Isa Rõngu vallast,
ema Sangastest. Alghariduse sain
Toropetsi luteriusu kihelk. algkoolis
mille lõpetasin 1909. a. 1913-1915 a. õppi-
sin Andromeri nimelises karjakasvatu-
se ja piimatalituse koolis Peeterburi kub.
Selle lõpetades asusin 1916 a. Jaroslavi
Piimatalituse katselaboratooriumi, alul
praktikandina pärast laborandina,
tööle. Siin töötasin kuni 1920.a. sügiseni.
Peagu sama ajavahemikus õppisin Jaros-
lavi Linna Günnaasiumis täiskasvanui-
le, mille lõpetasin 1920.a. Samal aastal
siirdusin Eestisse - minu unistuste mui-
nasmaale millest ema meile lastele oli
palju jutustanud. Siin asusin Sadala
Algkooli õpetaja kohale. 1921.a. omanda-
sin algkooli õpetaja kutse Haridus-
minis teeriumi korraldusel peetud õpeta-
meie keele põhiehitusele ega ole kokkukõlas meie
rahvakeeles valitseva suusõnalise tarvitusviisiga.
Arvestades ülaltoodud asjaolusid otsustas
Akad. Emakeele Seltsi algatusel koostatud toim-
kond, kuhu kuulusid Akad. Emakeele Seltsi
juhatus, Õigekeelsuse-sõnaraamatu redaktsioon
ja Ülikooli eesti keele professor ning lektorid,
soovitada üldiseks tarvituseks alljärgnevad juhised:
1. Eesti perekonnanimesid tuleb käänata
alati nagu vastavaid üldnimesid, näit. Kukk-
Kuke - Kukk'e, Sepp - Sepa - Sepp'a, Põld - Põllu-
Põld'u, Piip - Piibu - Piip'u, Hurt - Hurda - Hurt'a,
Raag - Rao - Raag'u, Mägi - Mäe -Mäge, Kallas -
Kalda - Kallas't, Oinas - Oina - Oinas't, Põder-
Põdra - Põtra, Kangur - Kangru - Kangrut jne.
2. Kõigis käändeis peale nominatiivi tuleb
eraldada apostroofiga tüve nimetavaline osa, kui
selle tähttäheline kuju on püsinud, näit.:
Orav-Orav'a - Orav'at, Silla - Silla' - Silla't,
Saar - Saar'e-Saar't, Luha - Luha'-Luha't,
Mäe - Mäe'- Mäe'd, Tedre -Tedre' - Tedre't,
Ussissoo - Ussissoo' - Ussissoo'd jne."
Kolmkümmend kolm aastat on meie koolides
õpetatud eesti perekonnanimesid niimoodi käänama,
kuid - imelik küll - ikka veel käänatakse neid
ka nagu võõrnimesid: Org - Orgi, Põder - Põderi,
Kangur - Kanguri, Okas - Okase jne.
Olen poole aasta jooksul jälginud eesti
46 4.
D. Fokosi "Etümoloogilisi tähelepanekuid"
on välja kasvanud tööst etümoloogilise
sõnaraamatu "Ungari sõnavara s-u.ele-
mendid" koostamisel. Autor vaatleb
9 ungari sõna etümoloogiat. Iga sõna-
artikli puhul on antud ka kirjan-
dus, kus vastavat sõna käsitletud.
Lms keeltest esitatakse ainult soome
keelest vasteid.
F. Kovacs käsitleb ungari arvsõna
husz '20' etümoloogiat, osutades, et see
ühes obi-ugri ja permi vastetega on ühen-
datav samojeedi 'inimene, mees' tähen-
dusliku sõnaga.
Samojeedi keeli käsitleb kaks uuri
jat, nimelt Iren V. Sebestyen ja P. Hajdu.
Ungari laensõnade probleemi vaat-
leb I. Kniezsa. Autor on kirjutanud
ulatusliku monograafia "Ungari
keele slaavi laensõnad". Selle koosta-
misel on tal tulnud tegelda
laenudega ka teistest keeltest.
Nii käsitlebki ta oma artiklis vana-
ülemsaksa, kreeka ja itaalia lae-
nude küsimust ungari keeles.
E. Moori ulatuslikus uurimu-
ses "Meie türgi laensõnade "kõige
vanema" kihi küsimusest" vaa-
deldakse üht ungari keele türgi
57 15
nimetusi - vaguli, ostjaki, sürja, votjaki,
tšeremissi, teised aga uuemaid
mansi, handi, komi, udmurdi,
mari.
Lõpuks märgitagu tunnustavalt
ühelt poolt seda suurt huvi, mida
ungari uurijad oma emakeele
kõrval osutavad s-u. keelte vastu
kasutades iga vähimatki võimalust.
uue keelelise ainestiku hankimiseks
ja teiselt poolt äärmiselt inten-
siivset ja viljakat uurimistööd,
mille üheks avalduseks on ju
ka täna vaadeldud kolm sisukat
ajakirja.
-11 -
tõlkinud E. Lassen ja M. Viidalepp. K. o.-ü. "Loodus",
1940, lk. 131).
Peame meeles, kuid ainult algkuju. Kuidas
deklineerida nime, seda normeerib grammatika. Eesti
keele õpikutes ei ole märkust, et kahtluse puhul
tuleks nimekandjaga konsulteerida ja teatud
nime käänata just nii, nagu tahetakse, kas või
vigaselt. Ainult Caesar võis ütelda: "Caesar"
supra grammaticos.
Hästi toimetatud ajakiri "Keel ja Kirjandus"
kuuldavasti deklineerib Kangur - Kanguri - Kangu-
rit sellepärast, et luuletaja ise niisugust kääna-
miviisi eelistab. Arvan aga, et Kaljo Kanguri
luuletused ei kaota sellest midagi, kui nad on
Kalju Kangru omad. Kõige vähematki põhjust
pole häbeneda tööinimest - elukutselist kanga-
kudujat tähendavat sõna kangur. Ka teine
tähendus sõnal kangur - raudkivihunnik
(VÕS) on täiesti viisakas.
Eesti Riiklikus Kirjastuses (Tallinnas).
deklineerivad toimetajad (Elmar Elisto välja
arvatud) Haab - Haabi. Öeldakse näiteks:
„Haabil ei olnud aega. Seda on kuulnud ka
minu sõber sm. Nikolai Remmel, praegu kesk-
koolides kasutatava eesti keele grammatika
õpperaamatu kaasautor (hääliku- ja vormi-
õpetuse autor), Eesti NSV Pedagoogika Teadus-
liku Uurimise Instituudi vanem teaduslik
nende vastusest targemaks. Kui jutt edasi läks,
et mõni mees on pumpa korjates nõmme i-sid tei-
nud, s.o., puud alt laasinud, jättes latva väikese
oksatuti nagu i pea, - siis taipasin, et siin
ei räägitud pumbast vaid pumpidest, män-
nikäbidest.
Keeleliste materjalide kogumine on saanud
mulle üheks eluülesandeks ja hingeliseks kosu-
tuseks. Ka olen ise selle juures palju õppi-
nud, palju uut ja huvitavat kuulnud, mis
muidu oleks võinud kaotsi minna.
Töö kordaminekus on suur osa Emakeele
Seltsi lahketel ja alati abivalmis sekretäridel, va-
remini sm. H. Keem ja nüüd sm. H. Ahven, kes
ikka on edasi aidanud, kui tee mu ees vahest
püsti tõusis.
Heatahtlikud on olnud ka kõik keelejuhid,
kellega seni olen töötanud. Enamasti kõik ar-
vavad küll algul, et nad midagi ei tea ja et
nemad on vanad koolitamata inimesed ja rää-
givad prosta keelt, mis pole väärt üles kirju-
tada. Aga kui hakkame arutama ja selgita-
ma, siis mõni märkab isegi, et ta polegi
nii teadmisteta.
Küsitluskavadel on tähtis koht kogumis-
töös. Kavad aitavad leida palju üksikasju,
mille meeldetuletamine muidu oleks juhus-
lik. Kavadega põhjalik tutvumine on mul
olnud esimeseks sammuks tekstide kirju-
tamisel.
Olen kogunud murdeaineid pikema aja
jooksul kildhaavalt, suuri koguseid mul pole,
kuid seda, mis on, olen teinud oma parema
hoole ja armastusega. Vana arm öeldavasti ei
roosteta ja ma võin enese kohta kinnitada, et
minu arm ses asjas jääb püsima. Püüan te-
ha ka edaspidi, mis jõuan, keelealaste mater-
jalide kogumiseks.
Detsember, 1956.
M. Mäesalu.
52 10.
(prof., dots. lektor)
koormus on 3-6 tundi nädalas, semina-
re juhendaval assistendil 9-12 tundi,
üliõpilastel 26 tundi. - Ungari keele
eriala üliõpilasel tuleb 5 aasta jook-
sul sooritada 7 kollokviumi ja 29 eksa
mit. Sessioonid toimuvad 3x aastas:
jaanuaris, juunis ja septembris. Hinda-
mine on 10-palline. Väga hea 9-10,
hea 7-8, rahuldav 5-6 ja 1-4 mitterahuldav
Lõpetaja kaitseb komisjoni ees riigieksami-
töö ja sooritab kolm eksamit.
Pedagoogilise praktika sooritavad üli-
õpilased ülikooli kahes praktika-
gümnaasiumis.
Teotseb ungari keele ring, kus üli-
õpilased tegelevad peam. murde-
materjali kogumise ja uurimisega
ning keeleajalooga. Igal aastal
korraldab ring deklamatsiooni ja
ilmeka lugemise võistlused, mil-
lest elavalt osa võetavat.
Plaanipärane ungari keele uuri-
mine toimuvatki Bolyai ülikoolis ja
osalt Ruimeenia RU TA Kolozsvari
Filiaali Keeleteaduse Instituudis.
Ungari keeleteadlased tegelevad peam.
murdeuurimisega ja keeleajalooga.
Koostatakse deskriptiiveid murde-
monograafraid, uuritakse koha-
Esitatud Emakeele Seltsi koosolekul
Tartus 28.II 60 ja Tallinnas 27.III 60
Eesti perekonnanimesid käänakem
eestipäraselt!
Kolmkümmend kolm aastat tagasi soovi-
tasid Akadeemilise Emakeele Seltsi juhatus, Õige-
keelsuse-sõnaraamatu redaktsioon ja Tartu
ülikooli eesti keele professor ning lektorid
eesti perekonnanimesid käänata alati nagu
vastavaid üldnimesid (vt. "Eesti Keel" 1926,
nr. 6, lk. 115-116). Nende üleskutses "Käänatagu
eesti perekonnanimesid nagu vastavaid üld-
nimesid öeldakse:
"Eesti perekonnanimede käänamine on meie
avalikus keeletarvituses ikka veel kõikuv ning
järjekindlusetu. Kirjutatakse näit. kord Kukk-
Kuke, kord Kukk - Kukk'e, kord jälle Kukk-
Kukk'i, samuti Põld - Põllu ja Põld - Põld'i,
Sepp-Sepa, Sepp-Seppa, Sepp - Sepp'i jne.
Tundub, et on olemas tarvidus selge ja lihtsa
perekonnanimede käänamise reegli järele, mis
oleks hõlpus käsitseda ning mis leiaks üldise
tunnustuse. Meie ametiasutised on omaks võtnud
põhimõtte, et nime algkuju (s.o. nominatiivne
kuju) jääb kõigis käändeis muutumata (Kukk'i,
Lind'i, Põld'i, Sepp'i). Niisugune käänamisviis
on küll lihtne ja selge, kuid ta käib vastu
55 13.
töökojast". Mulluses aastakäigus puudu-
tab L. Antal ungari sõnade esinemis-
sagedust, J. Papp kirjeldab ungari keele
struktuuri, S. Mikesy valgustab ungari
perekonnanimede tekkimist jne.
Traditsiooniliselt antakse ruumi ka
murretele. Saame teada, et 1958.a. lõppe-
nud ajakirja korraldatud murde-
materjalide kogumise võistlusele saabus
77 tööd. Mineva aasta algul avaldati selle
tulemused. Tööde esitajaist on olnud
25 ungari keele õpetajat ja 10 üliõpilast,
5 keskkooliõpilast, 5 vaimulikku, vähem
muudelt kutsealadelt. Rohkesti on esi-
(22k.)
tatud sõnavarakogusid ja gramma-
tilist ainestikku (17), isikunimesid (12);
geograafilisi nimesid (8), etnograafilisi
kirjeldusi (7) pulmad, lastemängud,
lambaniitmine, toidud jm., tööprot-
sessikirjeldusi (6): kudumine, matipunu-
mine, viinamarjakasvatus, potitööstus,
roolõikus jm. Sõnavarakogudest
on kõige silmapaistvam J. L. Marko
"Kiskanizsai sõnaraamat", mis sisal-
dab üle 10000 märksõna ja on trüki-
valmis. Autor on omal ajal Budapesti
doktoreerunud, praegu katoliku
preester.
täpsete andmete esitamist ligi 800 nime propa-
geerimise, kasutuse ja praeguse seisu kohta. Venepoolse
täpsema materjali saamisel oleks võimalik
antroponomastika uue distsipliini - võrdleva rahvus-
nimede uurimise väljaarendamine. See teadus
pakuks palju uut ja õpetlikku psühholoogidele,
etnograafidele, sotsioloogidele ja isegi keeletea-
dusele.
Parallelse mõttena käsitleti ettekandes praegust ten-
dentsi nii venes, eestis kui mujalgi, pöörduda
tagasi vanadele, juurdunud rahvusvahelistele
eesnimedele, mis nii Venemaal kui meilgi juba
peagu 1000 aastat pidevalt pruugis on seisnud.
Enamik laiatarbelisi eesmimesid on alati kuulunud
"vanade" nimede hulka, harva on mõni uusnime-
na kasutusse tulnud pika nimetraditsioonita "šlaager"
kauemat aega kasutuses püsinud.
Palun heaks võtta,
Helmut Tarand.
AVVB vanemkaubatundja
Emakeele Selts
Sisse tulnud
"8 " XII -1968 a.
No 225
keeleteadlased on tema teooriat omalt
seisukohalt edasi arendanud.
Antal Klemm on üks väheseid fenno-
ugriste, kes tegeleb süntaksi uurimisega
tema huvitav kirjutis "Lause ja lause-
liikmete tekkimine" valgustab s-u-
keelte ajaloolist lauseõpetust. Autor
lähtub uraali aluskeelest ja väidab,
et algne lause oli ühesõnaline (näit.
Hal! Kabi, Dörög! 'müristab', Szep!( ilus). Kõi-
ge vanem lauseliige on predikaat.
mis algselt on olnud infiniitne või
nominaalne. Kahesõnalistes lause-
tes on tekkinud abribuut (Lintu-
laulava!) ja sellest edasi subjekt.
S-u. keeltes esines alguses mit-
muse tunnus ainult nominaalsel
ja infiniitsel predikaadil. Subjektil
seda polnud, sest see oli algselt
predikaadi atribuut. Seda esialg-
set olukorda, kus mitmuse tun-
nus predikaadis esineb, subjektis
aga mitte, leiduvat tänapäeval
mõnevõrra veel mari keeles.
Aja jooksul on mansi, handi, mord-
va ja lms keeltes vana uraali
algupära mitmuse tunnus -t
siirdunud predikaadilt sub-
jektile, lapi ja ungari keeles
abil 1934 aastal alates Tartu Rahwaüli-
koolis end hariduslikult täiendada.
Kõrwuti Tartu Rahwaülikooli kursustes
ja õpiringides õppimisega wõtsin osa ka
Koduse Kaswatuse Instituudi tööst. Isegi
"Postimehele" üritasin kaastööd saata,
kuigi awaldamist leidis waid üks mu
käsikiri, nimelt 1935 aasta 30. märtsi
numbris.
Wiimaseaja õppetegewusena wõiks ni-
metada osawõttu kujutaw kunsti õpi-
ringi tööst möödunud talwel Tartus.
Abielus olen rohkemat aastat, alles
praegu pooleaastase poeglapse isa.
Päämiseks eluülalpidamiseks on olnud
põllutöö wanemate talus, kus elan
ka praegu.
Eduard Kolk.
3. IV 1942 aastal.
nõuab. Majapidamises aitavad mind ema
ja õde. Olen väga palju lugenud. Eriti
meeldivad mulle Eesti kirjanikkude teosed.
Lemmikkirjanik A. Tammsaare.
Käsitööst harrastan kangakudumist. Kevadel
ununevad kõik talvised tööd ja mured
ja siis on ainult üks: põld ja nurm mis
mind vajab.
Loori Sillavee.
MNy 2200
[1960-6100]
Nyk 700
54 12.
MNyr. 5800
Lugejaskonna hulgas kõige popu-
laarsem on vaadeldavatest ajakirja-
dest "MNyr" (Ungari keelehoidja), Ungari
TA Keelekomisjoni ajakiri. MNyr on
asutatud juba 1872.a. ungari keele
kaitseks tolleaegse keeleuuenduse
liialduste vastu. Ilmub praegu 4 k.
aastas, mullune on 83. aastakäik
(520 lk., toimetaja L. Lörincze).
Igas numbris esitatakse artiklid 8 või 9
rubriigis, millest esikohal on keelearen-
damine. Siin käsitletakse õigekeelsus-
likke küsimusi, terminoloogiat jm. sõna-
vara.
Järjekindlalt tegeldakse ungari kir-
janike keelega, jälgides nii klassikute
kui ka tänapäeva prosaistide ning
lüürikute keelt ja stiili.
Õpetajatele ja õpilastele on igas
pühendatud "Keel ja kool", milles
käsitletakse lauseõpetuse küsimusi
analüüsitakse toimetusse saadetud
problemaatilisi lauseid, retsenseeri-
takse koolidele määratud keelelisi
teoseid või esitatakse näit.
koolis käsitletavate luuletuste või
proosateoste stiilianalüüse.
Spetsiaalsemaid küsimusi käsit-
letakse rubriigis "Keeleteaduse
Eluloolisi andmeid.
Olen sündinud 19. jaanuaril 1893.a.
Pärnumaal Orajõe vallas Kura külas isa-
isade põlistalu Võtsi ääremaal. Mu isal oli
kasutada 12 vakamaad, kõrvaltöödeks räi-
mepüük, laadimine, metsavedu. Vanemate
esimese lapsena hakkasin varakult kerge-
mates töödes kaasa aitama. Kümneaastase-
na läksin võõraste ette karjaseks, ses ame-
tis teenisin kolm suve.
Kooli läksin 8-aastasena, õppisin kolm
talvet Orajõe Kabli vallakoolis ja 3 talvet va-
heaegadega Häädemeeste kihelkonnakoolis.
1909. a. sügisel õiendasin Pärnus algkooliõpeta-
ja kutseksami ja kohe sellejärele asusin,
õpetajaks koduvalla Kabli kooli, kus töö-
tasin 31 aastat. 1940. a. sügisel nõudis pu-
nane vallavanem "töörahva" soovil minu
ümberpaigutamist teisele kohale väljaspoole
Orajõe valda, ja Maakoolivalitsus saatis mu-
Olen sündinud 1900 a. 6. jaan. Vana-
Kariste v. "Vihtla" talus. Seal ka kasvasin
ja veetsin oma noorpõlve.
Olles nõrga tervisega, pandi mind koo-
li koos minust kaks aastat noorema õe-
ga. Lõpetades V-Kariste "Muku" algkooli, siir-
dusime Mõisaküla "Arsi" seltsi progymnasi-
umi. Nagu igalpool sell ajal, oli sealgi
õppe keeleks vene keel ja ainult kaks tundi
nädalas emakeelt, veel tund või kaks ema-
keelset usuõpetust.
Haigestudes raskemalt, tuli mul kooli
neljandast klassist väljaastuda ja õppimine
jäävalt lõpetada
Minu vanemad olid maapidajad, siis
olin kodus emale abiks. Edaspidi, kuna
minust ei saanud rasketöötegijat, tuli
mul hakata käsitööliseks ja töötan prae-
gugi õmblejana.
(6.I 1960). Edaspidi tuleks kooligrammatikas pare-
mini õpetada pesa-tüüpi pärisminede käänamist.
Vajalikud on ka näited.
Eesti perekonnanimede käänamine üld-
nimede eeskujul kahtlemata on probleemi parim
lahendus. Milleks ütelda Jõgile ja Lumile, kui
perekonnanimed on Jõgi ja Lumi! Raskusi tekib
vähentuntud sõnadega. "Järgige L. Rauni ja
O. Kipperi eeskuju!" võib lugeda "Noorte Häälest"
(27. IX 1959). VÕS-i järgi aga raun, rauna = kivi-
kangur, kivihunnik; kipper, kipri-tüürimees.
Mida ei tea, võib teada saada, kui tahetakse.
Mitteteadmine aga midagi ei õigusta, seaduse
mittetundmine näiteks ei vabasta vastutusest.
Laid, laiu on väike saar. Milleks ütelda Milvi
Laidi? Lauter oleks nagu saksakeelne sõna ja
oleme harjunud käänama Lauter - Lauteri-
Lauterit, kuid VÕS-is on lauter, - tri,- trit tähen-
dusega, paadisadam, valgma. Mis saab eesti keelest,
kui kõiki vähentuntud sõnu hakkame deklineerima
nagu võõrsõnu?
Isegi üldtuntud sõnu nagu vaher ja paas
perekonnanimedena oleme hakanud käänama erand-
likult. Väga levinud on käänamisviis Vaher - Vaheri-
Vaherit ja Paas - Paasi - Paasi. Eesti NSV Ülemnõukogu
Presiidium nimetas sm. Kaarel Mardi p. Paasi Eesti NSV
kohtuministriks (RH 15.IX 1959). Huvitavalt käsitleb
sama küsimust A. H. Tammsaare romaanis "Tõde ja
õigus (II osa, 1954, lk.205-206):
„Aga mis on teie nimi?" küsis õpetaja Indrekult.
Ja kui see oli vastanud, ütles ta: "Väga hea. Nii siis
Paas. Selle nime kirjutan omale taskuraamatusse.
Esimene nimi püha Pauluse reisidelt. Nii, nii, väga
kena... Paas... Mm.. Paas - Pae või Paas-Paasi,
kuis muuta, käärata, väänata?"
"Paas - Paasi," ütles Andrek.
"Väga hea," ütles õpetaja. "Paas - Paasi... Ka
selle tähendan raamatusse, siis ei tule eksitust...
Paas - Paasi. Tähendab, kui kivi, siis paas - pae,
aga kui inimene, siis Paas - Paasi. Inimese hoiame
kiviriigist lahus. Aga mis te arvate, kas Paasi ja
pae vahel on väga suur ja sügav vahe, see tähen-
dab - inimese ja kiviriigi vahel? On suur vahe
või ei ole, mis te arvate? Priimus!“
Priimus arvas, et on, sest üks on elus loodus,
teine surnud.
„Aga ka inimene võib surnud olla; kuis öelda
siis, Paas - Paasi või Paas - Pae? Paas, te pole
veel surnud ja seisate oma nimega kiviriigile
nii lähedal, mis teie sellest arvate? Tahaksite teie,
et te nime käänataks: Paas - Pae, nagu oleksite
kivi või muld?“
„Mul ükskõik," ütles Indrek.
„Aga ehk mäletate kirjasõna, mis ütleb, et teil
on õigus, kui olete valmis olema Paas - Pae, sest
inimene seisab kivile ja mullale nii lähedal?“
„Mullast oled sa võetud ja mullaks pead sa
Villy Kinnas'i elulugu.
Olen sündinud 15 oktoobril 1915.
aastal Valgamaal Tõliste vallas, põllu-
pidajate pojana.
Alghariduse omandanud Tõlliste valla
"Õru" ja "Uniküla" ning Kuigatsi valla
Kuigatsi mõisa algkooles, mille 6 kl.
lõpetasin 1930-ndal aastal. Peale algk.
lõpetamist siirdusin edasi Valga kesk-
Kooli
Peale sõjaväe teenistuse mida teeni-
sin Eesti sõjaväes Soomusrongi rügemendi
II div. staabi komandos astusin kindlus-
tustegelasena Ü.K.S. Talu teenistusse
Hiljem olen töötanud valla omavalitsustes,
põllutöödel ja lõpuks jälle "Lõuna-
Eesti Ühistegelikus Kindlustus Seltsis Valga-
maa instruktorina.
Saugastes 8 veebi 1942 a.
Priidik Peelbaum ja kõik pärijad peale kõige wanema poja Jaan Pihlaka
kellel sellest rahast osa ei ole, et tema kätte maja kraam jäi olnud sellega
rahul ja teinud nemad Peelbaumiga selle lepingu 4mal Augustil 1890mal
aastal, et kunni 1sel Märtsini 1894 aastani ootawad nemad ilma protsen-
tideta Peelbaumi käest oma päranduse wälja maksmist, aga sellest
ajast peale tõutanud Peelbaum pärijatele 5 protsenti ootuse raha maks-
ta. Tomas ja Hindrek Pihlak olla omad protsendid kätte saanud, seie tuleb
weel lisada et Hindrek Pihlak Priidik Peelbaumi käest on ühe hobuse 65 rbl
all saanud, aga teistele pärijatele ei olla Peelbaum intressisid maksnud
nii et lepingu järele Priidik Peebaumi käest pärandust nõuawad ühes
protsentidega 1. Märtsist 1894 kunni 1 Aprillini 1895 a:
Mari Näärmann 105 rbl. 41 kop.
Anna Haawam 105  " 41 "-
Gustaw Pihlak 140 " 20 "-
Peale selle
Toomas Pihlak133 "  -- "--
Hindrek Pihlak 68
Hindrek Pihlakas Gustaw, Pihlakas, Marie Näermann ei
oska kirjutada, Anna Hawami eest Hans Hawam,
Ette ilmunud pärijate soowi peale määras kohus praeguse päranduse
jäutuse seletuse 12maks Aprilliks 1895. Priidik Peelbaumi oma naese
Liisuga ette kutsudes, kunas ette ilmunud pärijad isi teised pärijad
ülemal nimetatud terminiks tahawad ette tuua
Eesistnik: T. Kaljo
M Jaksin
I Lustpärg
Kohtu koosoleku protokoll 12mal Aprillil 1895. aastal. Koosoliwad
Eesistnik: Tõnu Kalju
Kohtumees: Mart Kuusmann
Mihkel Jaksen
Jaan Lustberg
Kirjutaja: Eduard Allas.
Ette ilmusiwad parijad Anna Hawam, Mari Näerman, Liisa Peel-
baumi asemel tema mees Priidik Peelbaum, Hindrek, Gus-
taw Pihlakad
Priidik Peelbaum wastab, et tema oma äia Tomas Pihla
ka käest saanud oma Haljawa Peetri talu ostmiseks 700
(seitsesada) rubla, sellel tingimisel et pidanud nii kaua
kui äi elab, pidanud protsendid maksma, aga sellest kapi-
tali tagasi maksmisest ei olla mingit juttu olnud. Peel-
baum isi kirjutanud oma käega selle lepingu kirja, sellest
700 rblast olnud 400 rbl. 6 protsendi ja 300 rbl 5 protsendi all.
Sellest lepingust, mis ämm, Mari Pihlak päranduse jautuse
kohta teinud, ei tea Priidik Peelbaum.
P Peelbaum
Pärijate palwe peale määras kohus praeguse asja õenduse
19. Aprilliks 1895 aastaks.
M. Jaksin
: J Lustpärg
Kirjutaja: E. Allas.
Eette ilmusiwad: Hindrek, Gustaw Pihlakad, Marie Näermann, Anna
Haawam ja Liisa Peelbaum.
Pärija Liisa Peelbaum õiendab, niisama kui tema mees Priidik, et isa
Toomas Pihlak olla raha neile Peetri talu ostmiseks annud, ehk küll protsen-
did nõudnud, aga kapitali tagasi maksu tingimist ei olla olnud
Et pärija Toomas Pihlak ette ei ilmunud ja et kõigewanemat poega
Jaan Pihlakat ka asja seletusse tarwis on, saab pärijate palwe peale
praeguse asja seletus jäetud 26maks Aprilliks 1895 a.
Kohtu koosolekuprotokoll 26mal Aprillil 1895 aastal
koosoliwad: Eesistnik Tõnu Kalju
Wanem poeg Jaan Pihlak awaldab kohtu ees, et tema selle jäu
ga täiesti rahul on, mis tema õed ja wennad wanemate päranduse
asjus on teinud. Jaan Pihlakas
Toomas Pihlak palub ennast oma wanemate päranduse õigus
133 rbl. kohta kinnitada. Tomas Pihlakas
Liisa Peelbaum jäeb selle juurde, et see raha 700 rbl. koik
ja ta mehele Priidik Peelbaumile olla antud
Liisa Peelbaum ei oska kirjutada.
Kohus astus otsuse tegemisele pärijate nõudmise peale
J Lustpärg
päranduse üle, mis Jagalast Tomas ja Mari Pihlaka
surmast järele jäenud.
Meie alamal nimetatud Tomas Pihlaka parijad: Tomas
Pihlak, Hindrek Pihlak ja Gustaw Pihlak ja mehel olewad
tütred Mari Näerman ja Anna Haawam oleme isikeskiks
kokku leppimises järgmise projekti teinud ja palume seda
kinnitada: Priidik Peelbaumi käes on laenu peal meie päran
duse raha 700 rbl. mille kokku lepitud protsendid wälja
teewad 177 rubla 68 kop. kokku 877 rubla 68 kop seda raha
jautame meie ära nii moodi, et sellest rahast saawad
Toomas Pihlak 133 rubla
Hindrik  "  --       68  "  --
Gustaw  "  --      140 "  -- 20 kop.
Mari Näermann 105  " --41 "  --
Anna Hawam      105 "  -- 41"  --
Liisu Peelbaum    260 " -- 66 "  --
Jaan Pihlak tõendab, et temal ülemal nimetatud päranduse
kohta mingit nõudmist ei ole.
Jaan Pihlakas Tomas Pihlak H. Pilhak,
Gustaw. Pihlakas, et Marie Naarmann ja Anna Haawam
kirjutada ei oska, on seda alla kirjutanud nende palwe peale.
Kohus ülemal nimetatud projekti, mis kokkuleppimise teel
on pärijatest peale Liisa. Peelbaumi kokku seatud, määras
seda kinnitada. Alla kirjutanud:
1887 aastal ära surnud Jagala kogukonna liikme Tomas
Hindrek, Gustaw ja mehel olew tütar Anna Hawam paluwad, et peale
nend weel Pihlaka lapsed Tomas Pihlak ja mehel olewad tütred Liisa Peel-
baum ja Marie Näärmann saaksiwad kohtusse kutsutud ja et kohus
neid oma wanema jargmises olewas päranduse õiguses kinnitaks
Päranduse jätja Tomas laenanud 10mal Märtsil 1886 aastal oma wäi
mehele. Priidik Peelbaumile Haljawas Peetri talu ostmiseks 700 /seitse
sada/ rubla, nimelt 400 rbl. 6 protsendi all ja 300 rbl. 5 protsendi all.
See kaup tuuris kunni 4. Augustini 1890. aastani, nii et Peelbaumi maks-
mata jäenud intressid wälja teewad selle aja eest 159 rbl. 66 kop.
Kui aga isa Tomas Pihlak juba surnud olnud, teinud ema Mari oma
laste wahel selle lepingu, et Priidik Peelbaum maksab sellest
700 rubl. laenatud rahast Toomas, Hindrek ja Gustaw Pihlakale
igale ühe133 /üksada kolmkümmendkolm/ rubla Marie Näärman
nile ja Anna Hawamile kummagile üks sada rubla ja Peelbaumi
naesele Liisale /Pihlaka tütrele/ pidanud jäema 101 rbl. ja peale selle
ülemal nimetatud laenu protsendid 159 rbl. 66 kop. kokku 2 60 rbl. 66 kop.
Liisa Peelbaumile.
Kinnistusjaoskonna ülema otsus ja otsuse tegemise aeg.
ühes põhjuste äratähendamisega, mille pärast kinnistamise
otsuse teada
263./28.a. palve tagajärjeta jäetud
Esitatud surnud Ivan Pink'i testamendi algkiri, mis
Saaremaa 2. jsk. kohtuniku määrusega 27. jaanuarist 1914. a.
seadusjõusse astunuks tunnustatud, köita mõisamaade 1938. a.
kinnistusraamatusse ja selle raamatu registri 6. köite 396.
osa (Ivan Pink'i ja Marie Paist'i mõisamaakoht "Lembri
N XXVI") ja 397. ossa (Ivan Pink'i mõisamaakoht "Lembri-
N XVII") II. jao 1. lahtrisse teha järgmine sissekanne: "Mõisa-
maakoha kinnistu N 397 ja Ivan Pink'ile kuuluva mõtte-
lise 4/5 osa mõisamaakohast kinnistu N 396 omandas
pärimise teel surnud Iwan Pink'i testamendi põhjal.
Aleksander Pink,
Kuresaare Kreposti jaoskonna ülema määruses.
1923 aastal, märtsi kuu 22sel päewal.
Õigeks tunnistatud ärakirjas ettepandud Tallinna
Haapsalu Rahukogu Tsiviil osakonna otsuse põhjal
18mal weebruarilt 1922a, mis krepostiraamatusse
N8 all kõita tuleb, määrasin:
Saartemaakonna talumaade kreposti regis
trisse, "Antsi" N 24 talu jaoks arwatud osasse
kreposti N 2201 all II jaosse, 1 lahtrsisse artike
kirjutada, et omandus-õigus selle talu pea
kodaniku lese Juliania (Julia) Wladimiri t. Rei
narti, sünd. Koppel'i, ja tema alaealiste las-
Elisaweta, Maria, Anastasia Wassili ja Alek
andri, Wassili ka Reinartide nimele k
poegade ja tütarde
nidakse, kes selle pärimise teel on oman-
danud, mille tõenduseks awaldajale
seaduslik krepostiakt wäjaanda tule