Rahvusarhiiv/et_handwriting_recognition huggingface dataset:
Niisuguse "suuremeelse" arvustaja "tagasihoid-
likele" väiteile võib tõesti suuremeelselt reageerimata jätta.
P. S. Tähelepanu juhtimise eest trükivigadele, nagu Elsa - pro
Else jne. tänan!
Ent ka hra Kärneri kirjutuses on selliseid trükivigu
(tema terminoloogia järele küll - moonutusi), mida siin
vastutasuna mainin - näit. A. Roolpuu, mitte A. Roilpuu.
K. Aben
2) Ainukeseks mõjuwamaks wastuwäiteks
wõiks ehk olla see, et tänawatel keel-
gutamine takistab sõiduriistade lii-
kumist. Kelgutamine oleks aga mõel-
daw ainult wähemkäidawatel tänawatel,
kus liikumine äärmiselt wäike, nagu
näit. Liiwa tänaval: tänawa nurkadel
peaks tingimate seisma walwaja-kelgu-
taja, kes kaaskelgutajatele tii risttänawa
liikumisest informatsiooni annaks ja
selle järele ka kelgutamist korraldaks.
Walwur-kelgutajaks wõiks olla wane-
mad õpilased ehk õpetajad, kes tihti
lastega kaasa kelgutawad.
Kui neid ettewaatusabinõusid on
silmas peetud, siis oleks kõrwaldatud
õnnetusjuhtumised sõiduriistadega kok-
kupõrkamiste näol ja takistused täna-
wa üldisele liikumisele ning wäiksetel
oleks wõimaldatud neile nii palju
huwi pakkuw ja kasutaw sport, kui seda
kelgutamine on.
T.E.
Kiri sõjaväljalt.
Poolamaal, Krasnos, 5. IV. 1915.
Õudne tundmus asub rinda neid
wäljasid mööda matkates, kus sõda oma
häwituse- ja purustamisetööd on teinud. Ja weel
õudsem on tundmus siis, kui näljaseid, sõjaläbi
kannatada saanud inimesi siin ja sääl
näed hulkuwat, kellel on abipalujad silmad
ja kelle walust kokkukistud nägu juba
midagi seletab, ilma et sul seletust tarwis
olekski...
Aga nad seletawad. Nad seletawad ja
jutustawad palju sellest, kuidas wihane waen-
lane sissetungides neilt kõik ära rööwis, hobu-
red ja toidukraami ja kuidas ta siis end õige
põhjalikult rööwitud warandusega nuumas.
Ta jättis nälga inimesed, kes palehigis omale
leiba kogusid ja higistades tööd tegid, et lõi-
kus rikkalikum saaks.
Kuid ta ei leppinud weel sellega:
suitsukala- ja saiakauplejaid. Aga argipäevil valitseb düünidel jällegi
vaikus ja rahu, näed askeldamas rannal paadi ja võrkudega vaid mõnd üksi-
kut kalurit, liivastel teedel uniselt liikuwat kiisavenelast ja kaugemal
järvel üksikuid valendavaid purjelestu
Kalurite elu pole siin kuigi kadestamisväärt. Peipsi on jäänud
juba aastate jooksul röövpüükidega kalaahtraks ning ähvardab iga uue
hooajaga kurjemalt rannamehe nälga jätta. Tuleb teha kalareise kümme-
kond kilomeetrit "üles" järvele, enne kui lootusi on vähegi rahuldavaks saagiks.
Juhtub aga sedagi, et mõne päeva kestel ei saa kalu isegi enese patta panna
Veel kurvem on "rannapüüdja", vaesema kaluri elu, kelle suur püügiks kaugel
sisejärvel puuduvad vajalikud riistad. Kehval ajal ei suuda need isegi kassi
toita. Kuid on ka päev, kus võrgud veavad järvest välja korraga 5-6
puuda ümber järvehulguseid. Perioodiliselt Peipsi muutub iga aasta kord
tindirohkeks. Nendega aga pole palju midagi peale hakata, sest sisekülades
toiduna tinte on hakatud põlgama. Seetõttu on hinnad löödud nii alla,
et mõnekümne sendi eest talumees võib osta kümmekond puuda tinte - seatoi-
duks ja põllurammuks. Sääraseis viletsais oludes kalurid püütakse iga-
päevast leiba teenida rohkem hooaja-töödega. Nii kevadel palkide-
parvetamisega, aedvilja kasvatamisega, laatadel kauplemisega ja ehitus-
ning potisepa töödega. Ainult kui "väljas" pole midagi peale hakata, seavad
Suvituskohana juba kaunis nimetamisväärselt kasutamist leiab
Lohusuu alevik. Omaaegne Mustveega võistlev jõukas kaubandusline
keskus jäi Sonda-Mustvee raudtee avamisega lliklemisteedest kõrvale
mis tõttu ta kasvamine ja arung nüüd vähjakäiku näitab. Lahedad korteri-
suveks
olud on siia meelitanud palju perekondi, kelledel kasutada ohtrasti puhast
liivaranda, külluses metsa ja supeluseks ning kalastuseks kohane maaliliste
kallastega Avi-jõgi. Alevik ise tuletab meelde aedinna, kus pea iga maja
on uppunud sirelipuhmastesse ja ümbritsetud lilleaedadega. Vaatamisväärt
äda üle eesti keeles rääkida, õde
illmus mu woodi ette, ja - noh Tsewo
tebe polit, selle ajas pööras õde
mull sellja ja akkas kellekiga teist
keelt rääkima, sellegi pärast rääkisin
ma tema seljale oma äda eesdi
keeles ära, kui oli ta oma juttu
lõpetanud, pööras korra weel näo
mu poole ja sellega. oh kolowa polit,
ja lendas minema, üks kord
palusin weel eesti käest rohdu selleks
ütelti, wrema nett, ja lenndas
kabineti, et oli weel üks eesti mees kes
keppidega käiis ja tiisikud põdes, see
läks kabineti järele ja tahdis köha
oole abi saada, warsi kombertas kepimees
Tagasi, ja rääkis et sial wäga lõbus
kõne ääl mõne oowõtuga ees olnud, ja ta
ei ole tohdnud segama minna,
ma arwasin ehg on mu pikad positsija
juuksed ja pikk abe eesti õe irmutajad
lasksin ka need kohad paljaks nüllgida,
aga siisgi nägin et oma ainukest wara
muidu olin wihganud, ja õde lenndas
weel ullemine mu woodi kohalt mööda
alati oli ka eesti õele
üles wõtmist, kuulsin alati kui
eesti luges, - ras two trii tsõtõire pjä-
ses semm i  kotoowa wist tähentas et
wallmis on aga pildid mis minu sillma
putusid, olid õige mustad, waewalt
wõiis iga üks oma näo ära Tunda
Korrd juhdus imelik lugu, jällegi
ette armuline Riiki Isa ja meie
Kõrgest Austatud Keiser set ilma
teie käskiwa abita ei sa meie seda
korda saata kui teie seda heaks
arwate ja meile huka läinud
kõlwatu inimeste oma armu ei keela
siis palun et meie seda
pattust pöörmise ja palwe
pääwa 3 tal
Kristuse tulemise pühal
wõiks pühitseta ja omad pattud
südamest kahetseda ja Jumala ees
armu paluta et ta meie peale wõt-
taks halastata ja meie süüd ja
eksitused andek anda. On se aga
heaks arwate armuline Riiki Isa siis
sündiku teie tahdmine sest iga
silma pilk on kalis et meie Jumala
ees suremaks sü aluseks ei sa Hirmus
on elawa Jumala kätte lageta.
teie jalge ees armu
palutes silmili maas
Kurwastud ema sünd.
"Sa arvad, Andžolina! - Ja. - ? - Kui ilus! Nagu
kevad ise! Kui nüüd rutemini puhkeksid õied!
Ta on üllasem õitest; ta tuli rutem. Võib-olla tuleb
ta ka nüüd rutem? Kameeliapungad on juba
ka väljas suured, suured.“
„Taevas on juba selge ja sinine.“
"Kõrguses on taevas tume, tume, peaaegu nii tume
kui õhtul. Järv on sinine, keskel mustjam ja
äärtest rohekas, kuhu küündivad mägede varjud.
Sääl liugleb paadike, ja valkjas viirg venib järele.
Kas ta pole paadis? Kuidas see puistab enese
ümber hõbedat ja kulda laineisse?“
„Kuidas võib ta tulla säältpoolt? Ei, ta tuleb
Capalogost." "Kes võib teada, kus ta praegu on?"
"Mäed on veel nukrad ja rusked."
„Ei, näe, sääl rohelased lapikesed, nood on
noorte kastanite pungade eod, mis pigistuvad välja
ruugeist oksist. Varsti, varsti!“
„Täna tõid Ruvigliani tütarlapsed taas terved
sülemid vioolasid ja priimulaid."
"Priimulaid on juba kõik niidud täis. Ma ei taha
neid, läigivad kollastena nagu karabinjeeri nööbid.
Ärgu toogu enam."
Auustatud Toimetus!
Teadustan Teie kirja peale sest 11.
aprillist t.a. et olen oma rõuge-
panemise ringreisil Saksa kolo-
nistide ja tööliste kohta moisates
järele kuulanud ja teada saa-
nud et Waiwara kihelkonna
mõisates neid ei ole, niisama
ka ei ole kuulda kawatsusest
neid sisse tuua. Siinsetes mõisa-
tes on töölised (moonamehed)
keik Eestlased, kes iga kewade oma
elukohta wahetawad, s.o. ühest
mõisast teise rändawad. -
Samokrai, Auupakliku terwitusega
7. Mail 1914.
Fr. Feldbach.
Postimehe. Toimetus.
Palume alandlikult Teie austatud
Lehes järgnewatele ridadele ruumi.
Tervitame tulebiirilt Omakseid
sugulasi, sõpru, ja iseäranis noori
Eesti neiusid kelledega kirjavahetuse
soowime astuda.
N. Teis, K. Egimar, ja K. Krüntal.
adr.
Saadud: 6 FEB.1917
Kolmas sammas lahke lõbu
Neljas sammas sõamehel,
Viies sammas kirikule
Kuues sammas vaimuvalgus,
Seitsmes Eesti elu ärkus
Seep see Aleksandri au...
Pärast kõnet kostsid suured kiiduavalduste hüü-
ded ja karjuti Hurtile elagu. Siis laulsime teise
osa laule, kuna lõpuks ilusa Kreutzeri opera
overtüüri "Lodoiska" mängisime. Selle järele kõneles
õp. Kallas.
Päike kadus veripunaselt Tallinna müüri-
de taha, kui see esimene laulupäev lõppes. Pea-
aegu kurvaks tegi see teadvus, et üks kõige
ilusam päev nii ruttu kadus. Aga noh, homme
on ju veel pidupäev.
Õhtul mängisime ohvitserite-seltsimajas
kus peeti uhket pidusööki. Toredasti oli saal
eestivärviliste lippude ja lintidega ehitud. Siin
pidas jällegi vana Wistinghausen kõne. Lauldi
elagu ja joodi tervist. Huvitust äratas / dr. Kreutz-
valdi ja prof. Köhleri kirjad, kes ise olude sunnil
pidule ei ole suutnud ilmuda.
Palju peeti siin veel kõnesid ja lauldi
elagu, loeti ette telegramme, kuni juba
teise pidipäeva hommikul, kell 3 öösel väsi-
nult koju mindi.
Teisel päeval enne lõunat oli vaba aga, mi-
da meie kohe linnavaatamiseks kasutasime.
Käisime kõik Tallinna kaunimad kohad läbi ja
mitmed maatüdrukud olid imestusest otse
keeletud.
Lõuna ajal korraga ilmusid taevaveerele
mustad pilved, mis kõige kurjemat ilma tõuta-
sid. Paljudel langes tuju, kuid oli ka niisuguseid,
tükidest wälja paiskanu tuli
sünnitas võitlus kestis umbes
tund aega sakslased tikusid üle
psuura jõe tulema aga said meie
poolt suure kahjuga tagasi
löödud
seal sain ma paremast jalast
haawata waenlase kuul trehwas
kohe minu parema jala laba-
jalast pikuti edasi ja jäi peatama
warwaste juure kus ta praegugi
seisab ootan iga päew lõikust
laatsaret kus meie praegu oleme
on linna oma siin on 1800
haawatud küll on kergesti haawatuid
ja on ka v raskesti siin ainult
parantatakse haawasid natuke ja
tehakse lõikusi aga pärast
saadedaks wenemaa linnadese
Küll näeb siin koletaid pilta
W.a. Postimehe t.!
Teie järele pärimise
peale Saksa kolonistide
ja tööliste üle wõin
teatada, et Muhusse
seniajani neid pole
asutatud ja tulewiku
korratlustest midagi
kuulda ei ole.
Kõrge austusega
K Tuulik
Muhus.
17/IV 14.
Laat.
Laata peeti Lohuküla alevikus, suure
mere idapoolsel kaldal. Juba varahommikul
virvendas rannaküla inimmasist ja kära ning rõkka-
mine kuuldus kaugele küladesse, kuuldus kaugele
merelegi. Talutaadid pakkusid üksteise võidu põr-
said, vasikaid ja muid elajaid, mis laadale
toodud. Ja loomad ise kisasid ka kui peremehe
kiitusele lisaks. Aga ehkki lihunikkude ja
vaheltkauplejate parv suur oli, jäi ikkagi mõni
maamees ostjata. Õnnelikud aga, päälegi need
kes arvasid "linnahärrasid" tüssanud olevat, söös-
tusil uhkel tujul pidulaadale ja algasid lõbusat
liigujoomist.
Laat oli suur. Ja vägev!
Balaganide tänav asus lamedal mägi-
rinnakul, mis algas kirikumäelt ja pikka vajus
kaugele mereni. Mäeveerg oli kui kirgiiside laa-
ger valendavate purjeriidest telkidega. Kirju rea-
na asusid seal üksteise kõrval mitmesugused
putkad, hagi maiusasjade kauplused, saapaärid,
koogiküpsetajate köögid, mäguasjade laod, tsirku-
sed, karussellid, fotograafide telgid ja teised
Külamehed käisid targalt takseerides
igast putkast korralikult mööda, küsisid hin-
du, raputasid pääd ja läksid jälle edasi. Poisid-
plikad sõelusid peaasjalikult loosiputkade
juures ja läksid sageli tsirkussegi sisse. Siis
äratas tähelepanu mõni potiliimi müüja, klaasi-
lõikaja või mõni muu säärane uudsaslik äri.
Teises kohas jälle köitis tähelpanu
1918 I 9
Austadud. Postimehe
toimetus palun
teid nii wäka
lahged ola ja. Eesti.
Sõja mehe terwitusel
teie lehes ruumi lubada
olen. Pealinas latsaretis
ja terwitan wanemaid
sugulasi, sõbru ja
Kalimaid, Eesti neitused
palun mulle kirjutada
Eesti. Sõja Mees A Rull.
Oma käesolewa kirjaga torwitan mina kõige
auustusega Teid. Ja palun nii lahke olla mu
herrad, ja mulle oma õigusteadlase poolt siin
järgmise küsimuse peale wastust anda.
Ma olen praegu tegewas sõjawäes teenistuses kui
Ise järgu Raatnik, või maakaitse wäelane, ja
peale minu on mul kodus weel 3 wenda ja
kõik naad on allealised, ja minu isa on
sell 29mal Oktobril 1914 aastal surnud, ja mu
ema on ka haige. Ja peale selle on mull weel
kolm õde, üks täis ealine ja tõised allealised.
Asi on järgmine: Minu isal oli renditud üks
talu koht, ühe talumehe käest, suusõnalise rendi
lepinguga ühe aasta peale, ja rendi oli isa juba
ise osalt ära maksnud, renti oli 100 rubla olnud
siis oli tema ühe mehe nähes renti maksnud
ja ühtegi kwiitungi wastuwõtis aga kui palju ta siis
maksis ei tea mina praegu, sellepärast et ma
kodus ei olnud, ma olin wäljas-pool kodumaad
ametis, ja ka laksin siit mobilisatsia ajal
teenistusse. Ja nüid peale isa surma on
see peremees kelle käest oli isal talu renditud
Paluja ema
Aulik Keisri hera
Meie Armuline Riiki Isa
teie jalge ette tulen mina
palwele keikite Paltima
emate nimel meie oleme need
Eekiptuse orjad punase mere
ääres keda Warao söa wääd
iga silma pilk ähwartawad
aga keige Wägewam Jumal
on oma kingli läkitanud ja
tema tegutele piiri panud
Jumal on oma wägewa käega
meie maad warjanud ja meie
kirikud on waenlasest putumata
Jumala armu läbi ja nüd
akawad meile Joulu pühad
lähenema aga kus on meie pojad
küsiwad emad nad on söa
tule all kellest meie käsi neid
ei wõi wabastada ja oleme wäga
ega ka kingiku meie saame
sellega küll läbi mis meile
anntakse need sojad särgid
ja püksid saawad kõig mis
paremad on ära müidut
mõni arwa antakse ka meie
suguseli 29 märtsil oli wäga
irmus suuretüki wõidlus ja
siis sai meie polku 15 roodusd
27 meest surma 17 haawada ka
kaks esti wennda lõpetasid
oma elu Juhan Messer Tartu
linnasd maaler Jaan Pikk ka
Tartus da oli enne kaupme
pois Suuretüki pomm wiis
nemad puru Pikal oli pea ja
jalad aga alles Messeril läks
õla pealt sisse ja jalusd wälja
teised olid enamust lätlassed
ja wenelased. J Pirn
meie tõodame L...a kup 12 m l.....d
Auustatud "Postimehe" toimendus!
Palun Teid nõnda lahge olla ja meie õnnõsoowile teie
auuwäärt lehes ruumi lubada -
Kõige südamelikumad õnnõ kalliks kolmandaks liha-
wõtte - pühaks siit waenu wäljalt, sakste wastas, soowi-
wad eesti wabad - kodaniku pojad wanemadele
tuttawadele, neidudele ja kõigelle kallile kodumaale:
Artur Mõttus ja Jaan Juhannson.
Auustusega teid paluwad
Mõttus ja Johannson
120/170
Postimehe toimetus
Palun lahkesti ruumi lubada, Teie auu-
wäärt lehes, all pool seiswadele ridadele.
Auust: Jul. Prisko
"8 kuulise sõjawäljal wiibimise järele, terwitan
wanemaid, Eesti sugurahwast ja auuwäärt
Postimehe lugejaid. Palun kirjasi ja Eesti-
kirjandust saata"
nauding ei või ja ei tohi olla kunsti päämine eesmärk.
Kuid on väga palju inimesi, kelle juures see nii on:
Juba paljud kunstnikud ise on eestkätt mitte elu
tõlgitsejad, vaid kõige päält esteetilised nautijad,
ning nende kunst läheb välja selle pääle, et pak-
kuda esteetilist naudingut. On niisugused kunstni-
kud, kelle juures väline vorm on esimene, päämine,
ainuke asi, kes kõige päält püüavad saavutada
välist iludust, hiilgust. Nende töist räägitakse
siis tavaliselt, et nad on külmad, et nendes ei ole
hinge, et need ei ole sügava hingega kunstniku,
vaid artisti omad. See väline artistilisus on sageli
turmaks kunstile.
Ja siis on niisuguseid inimesi, kes loomu poolest
on suured välise ilu austajad, kes tahavad kõiges
ilu otsida, kes ei või kannatada seda, mis on inetu.
Nad võivad olla ka väga peentundlikud iluduse hin-
damises, võivad seista väga kõrgel esteetilise kul-
tuuri astmel. Kuid tuleb tähele panna, et esteetili-
ne kultuur on midagi muud, kui kunstiline
kultuur. Esteetiline kultuur tähendab suurt
Lõuna eel läksid koorijuhid ja teised tegelased
uuesti "Lootusse" kokku. Nagu hiljem meie koori-
juht hr. Hansen kõneles, pidanud seal pidu auesimees
von Wistinghausen ilusa isamaaliku kõne, siis kõne-
lenud veel keegi soome professor.
Kella 2 ajal läksid kõik lauljad ja mängi-
jad laulupeo-platsile peaproovile. Kuigi ilm pil-
vine oli ja vähe vihmagi sadas, ei kadunud veel
pidutuju ja parema ilma lootused.
Esimest korda asusime nüüd laululavale
et kalli püha eelproovi teha. Enne proovi pidas
juhataja Kappel lühikese kõne. Vaatasin nüüd seda
andekat meest lähemalt. Ja usun, et vist kõigi laul-
jate silmad olid huviga temasse pöördud. Samuti
äratas kõikide tähelepanu vana tuttav D. O. Wirkhaus.
Proov läks kõigiti hästi korda. Ligi 5
tundi kestnud laul oli pisut kõiki väsitanud
ja nüüd läksime linna, et veidi armsas Tallinnas
ringi vaadata. Teatris oli etendusel lustmäng
"Piirjärve rentnik", kuid meil ei olnud võimalik
sinna minna, sest pidime õhtul linnas mängima.
Järgmisel hommikul vara läksime Jaani-
kiriku torni laulupidulistele hommiku-tervitust
mängima. Hommikune päike säras alles madalal
ja Soome laht, Tallinna tornid ja majad särasid kui
tules, kui meie rõõmsad muusikahelid üle linna
hakkasid valguma. Inimesi oli palju tänavatele
kogunud ja kõikide silmist sära pidulikkus ja rõõm.
Meiega ühel ajal mängis Wara märgukoor
Kaarli-kiriku ja Wäägvere koor raekoja tornides
Kell 9 kogusime "Lootuse" ette, säädsime
end rongi ja liikusime lippude lehvimise ja kirikukellade
helina saatel Kaarli-kiriku juure Jumalateenistusele.
Kiriku juure oli kaks toredat auväravat ehi-
tatud. Ühel väraval oli päälkirjaks: "Kuningas loodab
Uus aeg. Kiirgav ballisaal. Kottpükstes noorhärrad
lohistavad poolalasti daame üle saali.
Müraga, käraga mööduvad paarid üksteisest. Char-
lestoni rütmis loobitakse jalgu ja väänatakse
keha. Kõigil on juba konnasilmad lömad ja
sääred muhkudest sinised. Tema karjub tema-
kesele kõrva: "Kuule, Lissy, kas kuuled mu häält
kord lubatud suudlusi kättesaada." - "Tule", nae-
ratab daam, "kuid, palun ole ettevaatlik, et mu
peigmees sellest teada ei saaks." Siis möödub
sinust õnnelik paar säärase hooga, et hulk aega
pead kalkuleerima, kas seisad ühel jalal või ei
seisa. Ja kui oled selgusele jõudnud, ütleme min-
gi Newtoni binoomi või Bio-Savart seaduse järele
et seisad ühel või õieti poolel jalal, siis teed katse
kiiresti kaduda. Kuid enne tuleb su juure pee-
nike, silvakas, kokett daam - Bissy, Daisy
Sissy või Sossy, ja ütleb, et oled kena poiss
sinust
Lähedki, sest säärased kehavormid ja need
tulikeradena säravad silmad ei jätaks isegi
kainet pastori külmaks. Nii siis "pakid ilusti
ja korrapäraselt omad kondid kokku ja annad
nad saatuse s.o. naise ilusa hooleks. Nüüd algab
tants moodsas stiilis, mis ei takista ühtegi
ürgloomulist liigutust, mis on vaba keskaegsest
moralistide survest ja mis ei tunnista ühtegi
kitsendatud reeglit, ei liikumises ega sammudes
ka ligemise küljekondid ja sääreluud pole erilise
kaitse alla wõetud. Ning kui viimaks uimaselt
langed põrandale, siis sosistab daam sulle kõrva:
"Armsam, suudle mind... suudle mind, armsam. Vaata
seda maalilikku pilti... Higised reiedjakäed, verised
sääred... milline esteetiline nauding. Tahan, et sa
saadud: 5 JAN.1917
Aulik postimehe Talitus
palume teid nii lahket
ola et oma lehe were peale
meie tervitusdele rumi
leida ja kui meie
Terwiduste est mingist
maksu läheb sis palume
teadust sada sis sama
se ära maksma.
Lipst. Sellele midagi, sellele midagi! Kõik pooleks,
kõik pooleks! Aga must lehm minule; ma
pidasin teda sarvist, kui lüpseti.
Biern. Missugune lehm sulle? Missugused sarved?
Sa tahad minu varandust ära riisu? Säh
sulle sarved! (Müksab talle rusikaga ribide
vahele).
Lipst. Ai, ai, ai! näe, missugune nüüd on!
Andi (isa päitsilt pääd üles tõstes). Mis te nüüd,
vellekesed, tülitsete, isake vaevalt silmad
sulenud? Kas ta ei ütelnud, et kallim vara
on ühendus? - seda pidage!
Biern. Mis sa sonid? Unest üles ärkanud tuleb tema
siia vahele kõnelema. Pea parem suu, kui ühen-
dust!
Lipst. Kas kuuled? Mis ta sääl küüritab nii isa
päitsi man?
Biern. Meie võitleme ausasti vara jagamise
man, aga tema võib olla on selle aja sees juba
tasakesi rahapunga päitsist välja tõnmanud?
W. A. hra Jürgenstein!
Õige huwitaw oleks teada, kuidas
sääl "Post" talus nüüd uuel ajal
asjade pääle waadetakse.
Üksinda siin mädasoos laske
kraawis istudes wõib wiimati
totraks jäeda, seda enam, et
nerwid sagedasti nii liiga pin-
gule tõmbatakse.
Olen siin nüüd õige asjamees
Polgu komitee liige, diwisia komitee
liige, korpuse komitee liige -
wot kus kõlbas see töö, mis omal
ajal Wändras wäiksel wiisil sai
harjutatud. Paar endist semstwo
tegelast ja mina oleme need ainu-
kesed tooniandjad - astu ees ja
raiu teed. Ajalehed jõuawad
siia oige hilja kätte; mitmed nen-
dest on palju on wärwi muutu-
Siin on üleüldine tuju õige hea.
Kuid nüüd tuleb targu sellest
wormita kogust uus kindel kuju
luua, mis edespidistes puhas-
tuse tules mitte kokku ei lange
Peab tähele panema, et talu-
pojad, kodanikud ja mõisnikud
õige wähe ette on walmista-
tud, wälja arwatud muidugi üks-
sikud isikut.
Kõige rohkem on ette walmista-
tud töölised ja selletõttu kõlab
siin nii wõimsalt lipukiri demokra
tiline wabariik - kuna 90 %
Niinewi lapsed on, kes wahet ei os-
ka teha parema ega pahema käe
wahel. Kui Teie mäletate esime-
si tarwitajate ühise koosolekuid
Wändras, siis on see siin 10
korda raskem.
on meil auu paluda Postimehe
3-5 Postimehe lehte seatakside,
Ka on see Teile edaspidi reklameks
sest kui siin üle 400 mehe wiluwad
Postimeest lugema ka edas pidi
saawad edasi lugema; ka soome
omalt poolt alati Teie lehele
kirjutama kui on uudist meist
teised alla kirjutajad. Ka palume
Postimehe kuulutuse küljel, kui
ruumi leiade meie adres ära
krükida teadega et iga omane
ja sõber ja tuntaw wõiwad ilma
margita kirju meile saata.
Adres meie maakaitsewäelistele
siia allakirjutajadele on järgmi
Kiri sõja wäljalt 5 Januaril 1915. a.
Kõrgest auustatud Postimehe toimetus
Palun teid südamest nõnda lahket olla
kui teie lehes ruumi jatkub: Mei sõjameeste
elust lühitalt mõni rida ära trükita:
1-sell Augustil sõitsime Tartust wälja tegewasse
sõjawäesse nüid on juba 5 kuud meil mööda
saatetud mitmest hädast ja surmast ja
näljast ja külmast on meid Jumal läbi
aitanud. Ja iga mees tulime võemu ja
huva hüietega tartust wälja: Meie Keisri
herra ja Isamaa ja Eesti wentade eest
wõitlema wiimse were tilgani: Waenlase
wastu tõttates: ja oma rinnaga püssitikutega
ja suuretüki tulega taganema suntides
mida ka meil Jumal on aitanud.
korda saata: Kõik kallis Jõuluaeg sadas
wihma ja lund ööd ja päewat. Rõske külm
tühi kõht: Aga siisgi meie melt ei heita
iga minut walmis ennast külmawereliselt
27/IX -15.
Postimehe tallitus!
Palun minu alandliku palwet
tähele panna, selle peale waatamata
et ta küll liiga hilja on, sest
raske haiguse puhul olin ma
sunnitud siia ajani waikma.
Januari kuu 25. 26 27, ja 28
saatsin ma mõned read kirjatööd
"Kodumaalt lahkuja" nime all
Teie auustatud trükki kotta
Peale selle jäin ma haigeks
50 kop. markides
wastu wõetud
Auustatud Postimehe toimetaja!
Saadan sellega ühes 50 kop. ette
markisi ja palun 10 eksemplari
"Lastelehe" Jõulu nummert saata,
kingituseks lastele.
Peale selle on auu teatada, et
"Postimees" siin sõbru leiab, nagu
kuulda, - kuid wilets lugu on lehe
kätte saamisega. Mis, ehk kes, selle
põhjuseks on, ei suuda ma kudagi
aru saada?! Raudteelt tulewad lehed
ilusasti poodi (s.o. Lüganuses) nagu mu
tuttaw jaama ülema abi seda teatas,
aga, kuigi inimesi meie poolt poes
käib - hulgast lehtedest oleme siiski
ilma. Iseäranis on need numbrid
nobedad kaduma, kus "Terwis" ehk "Laste
enese ees veel äsja uhkelt laulvat mustlase tü-
tarlast, kurvana, kahvatu käsi alandlikult välja
sirutatud. Ruttu küünitan talle oma seitse roosi,
oma seitse kaunimat laulu. Ent tema käsi vajub
aeglaselt tagasi ja näole tõmbub sürgav kurbuse nae-
ratus. Ning aeglaselt sosistavad huuled:
Kellele õitsete teie, mu seitse kaunimat roosi,
kellele helisete teie, seitse mu kaunimat laulu, kui sinu
huuled, oo Leelutamatu, sosistavad:
Tõlk. K. A.
sõpra aga jäidki kõrtsileti taha upakile.
Kõrtsist päris kampa uue naljamehe,
kuulsa laadalihuniku Potrjonkovi.
Ja peagi oli Potrjonkov oma lõbusa
tuju ja rohke nalja pärast kampa ninamees. Ki-
sa läks jälle edasi kui oleks valla pääsenud pai-
su tagant. Potrjonkov, see võrukaelade päälik,
vedas salkkonda ühest laada äärest teise ja
muretses noortele rohkesti nalja ja rõõmu
Kõikjal oli rutt, kõikjal oli kisa ja
kära. Inimesid trügisid kui meeletud. Keegi paks
lihunik jäi peatuma inimvoolu sai aga kohe
mütsu selga. Sealsama tõugati ta tagasi, siis
jälle edasi kuni paksu võim jalgadelt kadus
ja ta otseti porri langes. Kellegi rautatud vee-
saabas astus kuklale ja mees oligi valmis.
"Pidage, kuradid "karjus pikk ja kõhn
poesell, "pidage, tõprad, keegi sureb siia."
Poesell laskis põlvili ja katsus lihu-
nikku äratada.
"Hei, külamees, hei! Ega sa ometi
surra taha? Hei, külamees! Hull oled või?
Kes siis laadale pori sisse pikutama tuleb!
Tõuse üles... ole jah ka mõistlik
Laadarahvas voolas ligemale. Lihunik
aga ei liigutanud oimugi.
"Mis lahti? Külamees mis viga?" käratseti.
"Vala talle õige härmoonikuga" õpetas keegi.
Pikk poesell tõstis lihuniku pää üles
"Näe raibet, tõmmanudki koivad sirevile.
Noh, mis te veel vahite!... tooge tohter ehk
kardavoigi vähemalt.“
Inimesed ruttasid edasi. Kardavoi vedas
surnu kiviaiale ja kattis ta vaibaga. Paar uudis-
himulist kogus juure. Üks puudutas surnu
dud: 15 OKT. 1916
94 77
Piltike sõjawäljalt
Suitsu wina kattab orgusid ja
mägesid, kaugelt metsa tagand
Kergib aega mööda päike kõrgemale
hommik on ilus, aga päike tahab
end pilve taha ära peita nagu
ei tahaks ta seda kurba pilti
enam päält waatata mis juba
Kolmat aastad wältab aga
waewalt on päike tõusnud kui
saksa kullid juba meie kohal
keerlesid päew läks siiski kaunis
rahulikult mööda õhta eel oli
meie polkul parrad jumalateenistusega
meie endise polku komanderi auks.
kes wagede ülem juhadaja poolt keorgi
Mitte asjata ei kutsuta teda taliseks ööbikuks.
Rähnataoline lind on porr, kes vahet pidamata jalutab
mööda puutüvesid üles ja alla ning karjub kui ratta peal. Umbes
samaasugune lind on sinikashall puuklutt. Üheks haruldasemaks
võika kisaga mõnegi hilise teekäia ära on hirmutanud.
Talilindudest on jäänud veel nimetamata üldtuntud
linnud
eriti linnas vähenema, sest voorimehe-hobused kauvad järje-
kindlalt ja autod ei pilla säärast kraami, millest varblane
saaks kõhu täis.
kaunis kenakesti Eesti keelt. Kuid nende
tööliste aineline ja waimline seisukord olla
kaunis wilets. – Siis olla wist ka Saksa
töölisi Rääbisemõisas. Kindlaid teateid
ja arwusi aga kumbagi mõisa kohta ei tea
anda: nad on siiti kaunis kaugel, ja ma
ei ole sinna lähedale puutunud. Meelitan
end lootusega, et seal lähemal elajad
asja selgemalt teawad ja selle kohta kindlaid
teateid muretsewad.
Rajal, 14.4.14.
Just 4dal Sept. s. a. sai 4 kuud.
kui ma esimesest "sõja liinist,"
wäe kus minagi teenisin ümber
wahetusega, Riiga puhkusele
tulime. Sell ajal seisime
sõja-liinis seal pool "Düüna-
jõge." "Kekkau" alewi piirkonnas
„maschino," külas umbes Riiast
wersta 20 lõuna homiku pool!-
Oli "Revolutsiooni," aja esimesel
poolel?-
Kuid nüid, neli kuud hiljem,
kus ma selle aja üle üldise
Eestirahwa ja "sõja-meeste" aadetele
ohwerdasin, ära nähes et kõik
Revolutsiooni üllatused aru
ei saanud, kudas tarwis, ja
- 13-
kus võttis mees viimaks veel surra!...
Noh, vennikene! Selle eest on aga matused!
Eeh, kus on matused! Näed, et ju terve ilm pidu
peab! Kas sa ei näe, et kogu laat pidu peab?.
Ja kõik präänikud, mis süüakse on sinu auks
kõik liigud sinu hääks!.. Jah, aga ise kükitad
kiviaial... kükitad, nagu poleks see kõik sinu
asigi. Ei kallis tuttav ja sõbrake, nii ei kõlba
siin kauem vaadata! Laadale!“
Ja haaraski surnult jalast ja lohistas ta
rahva sekka laadale
Potrjonkov kihutas laadal edasi ja tagasi,
keerutas siin ja keerutas sääl. Vandus, kui keegi
kogemata julges surnule või temale enesele jalale
astuda tegi kirudes teed ja karjus ammuli suul
kaotsi läinud kampat
Külapoisi telgikese ees oli lõbus kampa
koos ja lõbutseti ja naerdi ja karjuti kiitust
naisele.
Sääl tormas korraga Potrjonkov
tänavanurga tagant välja ja rebis enese taga
lihuniku laipa.
Woeh, kus elukas!“ pahandas keegi,
"Ei jäta surnuidki rahule. Woeh!"
"Woeh" osatas Potrjonkow, "woeh!
Sulle omale woeh! Mis tarvis siis vedeleb vana-
mees aial, kui laada rahvas lõbusat matust peab.
Woeh!"
Aga Potrjonkovil ei olnud aega enam tü-
litseda. Kaes, pilutas silmi, imestas. Ja viimaks
küsis külapoisilt.
On see naine meieusuline, külapoiss?“
Ise kiskus õigeusu sädelava ristikese rinnale.
"See on teieusuline", vastas poiss.
"Püha lontrus, tõbras, lurjus, siga. Ma
22 26.
August Widriku p. Saar
pärit, Liisa oli (33 astane)
Johannes, 9.
Elmar , 12
4r. 18 k
4 r. 18 k
Eduard 6 a.
4 r 18 k
Elfriede 3 a. 2 R. Kuus
8/V kroonu käest 41 rbl.
abi raha saanud - praegu
20 rbl. tagawaraks. Kui
wanaemale kroonu
paljalt 14 rbl. kuus
Ema Liisa suri 1, mail
ja maeti 5
(1919 a) 17, märtsil. Eesti sõjamehe kiri
sõjategewusest
97 82
Eesti Rahva Museum Saadud 15 APR. 1917
Õrn kewadine tuuleke lehwib ja paitab
pehmelt sõjameeste palgeid, mis on kolla-
seks läind, mulla lossis elades. Kolmas
kewade on sõjategewuses mööda saata, mille
minewik, wist kõigidele kurba pilti on
mõtte organismuste wajutanud. - -
Kallid kodumaa kodanikud, praegu elame
rõemuga käes olewad kewadet ja tunne-
me nagu oleks uuest sündinud. Sest
wabaduse päike paistab ida rannal ja ta
kuldsed kiired sojendawad eesti sõjameeste
rinda ja äratawad hinges uue elu ja olu.
Sest tunneme käewartes nagu hiiglase jõudu
ja kontides kalewipoja tugewust. Sest
tunneme, nagu oleks katkenud rasked ahelad
were pulmas, sest olemi kõik wabad
lapsed. Ka hinges ärkas om tundmus
ja sundis sulge kätte wõtma, et mõned read
paberile weeretada, milledega kodumaad
18 32
tema wõim peab murtud saama ja
auuga saawad meie nimed kes me
langeme aja loo raamatute lehe külgi
ehtima ka Eestis tõuseb päike kuldases
ilus. Kodu maa kaskedega ja lilledega
ehitatud rongid sõidawad waksalitest
sütitawate Isa maa lauludega ja huraa
hüiete all wälja neid saadab mitme
tuhandeline rahwa hulk rätikute
ja kübarate lehwitamisega. Edasi
sõja wälja poole. Kümned tühanded
kodu maa pojad wõitleme wahwate
wene sõja wägede seas nende seas
ka palju waba tahtlisi kes oma elu
Isa maa altarile ohwriks toowad.
Paljud on langenud. küll Sani Wisla
ja Neemani kallastel Karpatia
mägedes Augustowi metsades ja
Masuri järwede ääres. Nende hauda
ehib ühine lihtne rist pealkirjaga
wõimalikuks. Maksetakse kohalisele töölisele 80 kop.
päewas, siis saab leedulane ehk wenelane 1 rubla ja
rohkem. – Peale moona saawad moonamehed 40-45 rubla
raha palka. – Mõisates kus raha palk 50–60 rubla
peale on tõstetud, on töölisi küllal, näituseks
Kerawetel, Ambla kihelk. Hra von Staali mõisas.
Tööliste küsimuse kohta tahan weel täielesemat
materiali korjate ja Postimehe toimetusesse saata.
Niiviisi katkes side Eestiga - sugulastega, tuttava-
tega. Mäletan, kudas möödunud suvel tahtsid
nii mitmed noored ja vanad saada Vastseliina,
kus olid suuremad pidustused, - ja mõned isegi jä-
nesena ära käisid. Ning siis jatkus vaimustust
ja jutuainet kauaks. Kuid see loob ometi teatava
side Eestiga, see kõvendab huvi kõige vastu, mis meie
oma. Ehk kaheksas Eesti üldlaulupidu. Alolinna
laulukoor pidi ka Tallinnas laulma. Aga kui palju
vaeva ja kavalust pidi tarvitama, et üle piiri pää-
seda, seda teavad vaid asjaosalised. Kui nüüd side
Eestiga on nii katkestatud, siis ei ole ime, kui
mindakse laulma läti kooridesse, et läti suur-
pidustustest osa võtta.
Peab veel nimetama eriti haridusküsimust.
Lätis eestikeelset keskkooli pole. Kes tahab oma
lapsele kesk- ehk ka kutseharidust anda, peab
lätikeelsesse kooli panema. Aga sääl ei õpetata
Eesti keelt ega Eesti ajalugu, sellevastu aga
Läti rahvaluulet, kirjandust jne. Mis ime siis,
Sõjawäljalt 29 jan 1917
saadud: 6 Feb. 1917
Palume Teid järgmistele ridadele
anda avatatud lehes lahkesti
Terwitama kaugelt sõja-
väljalt kallist kodumaad, kõiki
sõpru ja tutawaid ja iseäranis
Eesti neidusid. Kuni jälle nägemises
Jaan Reismandel Wäralt
Armstet Karu Jurjewist
Tehwerelt August Miisa Aletskiwilt
Aust
W. A. Postimehe tallitus.
Palume Teid nõnda lahked olla
ja selle wäikesele sõnumile omas
Sõjamees.
kas.
Käsuta mind või põigu, aga vii mind ära! "
"Vait lollpää!" kärkis nõid salamehti.
Ja enne kui poiss arugi sai, tundista, et keegi
ta suu kaudu kõneleb. "Vat, kus trikk" mõtles
poiss, "nüüd viimati kõneleb see lontrus jumal
teab mis ja mina pean kõike oma naha-
ga vastutama." Kuna ta ise nii pahaselt mõtl-
eid mõlgutas, kõneles suu kas nüüd ta enese
või nõia tahtmisel, tont seda enam teab, järgmist.
"Austatud härrad kõrged kindralid
Milleks peale teie päärast suurt pidu kunin-
ga auks, kes teile põrmugi hääd pole teinud?
ka mäletate veel, kuidas ta hiljuti, kui
ta kuningas ei olnud, sandarme teie kallale
saatis ja teid igatepidi piinas? Vastake nüüd,
ausad inimesid, kas selleks peate talle nii
tareda peo?"
"Kui targasti ta kõneleb," sosistas
üks paksuvõitu isand teisele. "Tarvis oleks
teda ennast õige kuningaks panna. Vana
meil teadagi ja hull kui püssipauk.“
Aga teiselpool ei oldud sellega
sugugi päri. "Mis? Või tema tahab meile
mässu teha. Kihutage see lurjus minema!"
Nii karjus siis pikk ja kõhetu mees üle pidu-
liste.
Poisil kippuski asi täbaraks mine-
gud. Nõiamoor katsus küll salasepitsustega ja
on ta pime hämarikune räisine ja kõdunenud puie-
ga täidetud ürgmets. Suuremates ja vanemates metsa-
des, nagu Kiisa ja Tõlga ümbruses, leidub põlisid
30-40 mtr. kõrguseid puid. Mõned säärased puud
on oma 3-4 meetrilised ümbrmõõtega. Sageli on põlised
puud juba sest pehkinud, milledes siis mesilased pesitse-
vad.
Ei puudu Avinume metsades suuremaid
kiskloomigi. Karud, rebased jänased ja isegi põdrad
esinevad kaunis tihti. Hunte, ilkeseid ning saarmaid
on harvemini näha.
Metsloomad rohkuse pärast leidub Avinurmes
hulk kuigi mitte elukutsilisi häid kätte. Wanemal ajal
mil seadusliku võimu poolt küttimine niivõrd keela-
tud ei olnud kui praegu olid Avinurme kütid
kuulsad. Kõneldakse, et nende jahikäigud sageli
kaugele Viirumaale ja Alutagusesse ulatanud.
Uus aeg ja eriti uus raudtee ei ole hääd,
Avinurme metsale. Aast-aastalt väheneb mets, saa-
vad kõledateks lagendikkudeks ilusad laaned ja
padrikud. Faunide tantsu ja paanide vilet on
veel vaid harva kuulda. Küllap nad varsti Avi-
nurmest peavad põgenema!..
E. E.
"Olgu ma ise kustahes, minu süda on alati si-
nu juures!" -
"Need olid ta sõnad," kinnitas Andžolina," ja see
isa-
on tõotus, mida ei murta; kes mõtleb oma maa
pääle, see mõtleb oma mõrsjale."
"Nüüd kõneled sa vaid vanasõnadega," naljatas
Džilda vastu - ent hääd olid need vanasõnad ka
Džildale.
"Beppo kordab neid mulle alati," Andžolina
jäi mõtlikuks ning peatus.
"Kui ju rutemini õitseksid need persikud!" soovi-
sid südamest mõlemad neiud. -
Kas te teate, mis on persikud? Kas olete kordki
näinud, kui roosiliselt õitsevad nad?
Oo, ma olen neid näinud, palju ja kaua, - kahjuks.
Nüüd muutub mu süda igal kevadel vara, vara
rahutuks, taltsutamatuks, ja kui ma ta taltsutan,
siis on ta kui murtud, valuliste, saamatute liikmetega.
Just märtsi alul, kui kõikjal ümber veel sügav
lumi, mustunud kõigest talvisest saastast, ärkab selge
kaunis unelm persikute õitsengust.
Persikud on kauged külalised ka Itaalias; kau-
ge Aasia lagendikelt on nad sinna toodud; nad mä-
Tweeris
Saadud: 26 MRZ. 1915
Auustatud "Postimehe",
toimetus, palun Teid
oma auuwäärt lehes
järgmistel ridadel
ruumi leida.
Noor soldat, August
Jüri p. Prikk Saadjärwe
walla liige sai Sakslaste
wastas wõiteltes 25dal
weebruaril paremast
käest lõhkewa kuuli läbi
aawata ja wiibib praegu
Tweeri linnas paranemisel
Keegi tema sõber Tartu elanik
seda saada. Tähkwere uulitsast.
käest (sellega lõpetan selle
weikes kirja ja palun kui
soowite siis kirjutake need
salmid ära ja saadke mulle
ka selle päewane ajaleh
kui on wõimalik kui ei
siis muitugi ei maksa
seda ette wõta, teid palub
teie entine lehe lugeja.
keegi noormas
Teile tuntmata
Karl Lukk
Moskwast
Minu adres on järgmane
Wanaema, Anna Tammemägi
55 aastane, käib passimas,
On maja inim teatel weel päris
käbe naisterahwas.
Kirja kirjutaja on wist
Singeri ladus Jaani
teenis enne sõttami-
nekut sealsamas
põhjust kirjutada: "Meie jalgpallurid näitasid jälle
mäng ja kombinatsioonid olid nii ideaalsed, et pea
ühtegi sääreluud terveks ei jäänud." Noh, see
on nii ütelda "Tema Kõrguse" arvamine, kuid
mina tahaks seda "mängu" lihtpubliku vaatest
kirjeldada.
Nii siis, kui paar meest juba peksasaanud koertena
üle piiri kadusid, viidi korraga pall ühest väravast sisse.
Kaotaja kapten sikutas seepääle püksivärvlit ja sõnas
jääkülmusega ühe kolleegale: "Juss, too õige mu
soome puss siia." Mina harjumata weel sääraste
mängudega, ehmatasin koledasti. Tõmbasin kõrvad
pea ligi ja lidusin tulema. Ei raatsinud siiski
ju piletiraha maksnud ja nüüd tahtsin vähemalt
lõputagajärge teada saada. Jäin siis eemale linna-
äärsesse parki ootama. Warsti hakkaski ilmu-
ma jalgpalli-publik. Mõnel oli käsi sidemega
kaelas, mõnel silm sinine, nõnel jälle jalaluu
katki. Harva vilksatas mõni täiesti-terve inimene
minust mööda. Panin käed risti ja mõtlesin vaga
südamega, et see ikka oli jumalast saadetud õnn
et ma ära tulin. Korraga raputab keegi mind
õlast. Vaatan - mu sõber Jürka, va' libe poiss, kes
iialgi kuhugi kinni ei jää. Tänagi näis teine
täiesti terve olevat. Küsisin kogeledes, et kuidas..
kuidas... Sa jälle terveks jäid. "Mis siis sina, lontrus,
ära jooksid," vastas Jürka, "oleksid näinud eht
härjavõitlust meiemaa stiilis." - "Ja sina jäid
ikka terveks?" - "Täiesti, kui maha arvata pooleks-
murtud varbaluu ja kriimustatud ribikont."
"Ja mäng?"
"Oli üppis tore. Waat' kus klubi mehed lendasid
kui ubinad. Meie back, wa' tubli poiss, kui sikutas
Avinume, 1.VI.28.
V. a. "Postimehe" toimetus.
Käesolev töö on ümberkirjuta-
tud minu sugulase Rich. Sildniku mä-
lestuste vihust. Parandanud olen osalt
kirjaviisi
Palun tasu alla arvata.
Lugupidamisega
Adr.
Avinormi p-ag (end. Tähe 14-1)
isandate Wallakirjutajatega, kes
kõik Balti parunite ilalakkujad
on ja oma wähema wendade
rõhumiseks töötawad, nemad
annawad ülemusele asjade seisu
üle wale teateid, wõlsiwad tunnis
tajate ütelusi - tarwitawad laia
omawoli - on lihtsalt jäledad
inimese soo jätised, - ja seda kõik
tehakse siin, Petrogradi külle
all, lausa päewa ajal!
Kord astusin mina nende ridade
kirjutaja, soldati naeste eest
isiklikult wälja nendele tehtawa
korratuse wastu, siis kaebasiwad
kohalik walla kirjutaja Puskar
ja hoolekandja Rinneberg minu
peale maakonna ülemale, ja
palusiwad, mind Balti Kubermangudest
wälja saata, siis andis kohalik
- 13 -
Lipst. Kes ausameelne, see jääb alati ilma. Kui
kaugele õigusega jõuad?
Biern. Mis sa säält päitsist võtsid?
Andi. Ma ei võtnud midagi. Ainult nutsin
isa päitsi man.
Lipst. Oot-oot, poiss! Anna siia, otsime läbi, kas
ei ole midagi võtnud?
Andi. Velled, velled! Mis te teete? Kas teie isa
ei häbene?
Biern. Sa näed! tema veel häbistab meid.
Lipst (kisub Andi puhust rahakotikese välja). Mis
siis see on? Siin ju terve hunnik raha! - Üks,
kaks, kolm - oot! (Biernile, kes ka raha järele
küünitab).- Tervetkümme rubla!
Biern. Kust sa siis selle said? Kes andis?
Andi. See on mu tänase aasta palga ülejääk,
mis isakene minu enese jaoks jättis; teie ise
ju teate ka seda.
Biern. Sa võtsid päitsist. Kes sulle, totrale, nii-
suguse raha kätte annab? Anna aga siia!
18 33
hüie kajas Ulestõusmise pühad olgu
alkholist wabad paljudes kohtates
leidis see esimene wägew hüie
tõsist wastu tulekud ehk küll
wastaste poolt kõik wesi ratale
lasti et seda nurja ajada. Praegu
on Riigi walitsus alkholi ajutiseks
ära keeland. Karsklased ja walla
Isad astuge sammusi aegsaste et ta
igaweste kauks et noorsugu meil
karskuses ja hariduses kaswaks
siis ei oleks meie weri asjata maa
pinda wärwind ja tuhandate naeste
silma pisarad ja laste tulewiku
kindlusteks Teie. Meie wõitleme
sõja riistus waenlasega Teie kohus
on alkholile surma hoopi anda.
Meie praegusest elust oleks kirjutada
et olime 8-20 märtsini lahingus ise
äranis äge oli lahing Suure-Reedel
Saadan Teile neli wiis Mullatuli jutukest: "Mitte eeskawas
"Kresos", "Ärimees," "Kombeta ja kombewastane"
"Kõrguses".
Kui need jutuksed Postimehele ja Lindale ei kõlba, siis
palun neid mitte kaua kinni pidada, waid kui läbi
olete lugenud, siis kohe tagasi saata.
Uuel aastal sain ma Teilt wiie aasta eest saade-
tuid jutukesi tagasi,- ei teadnudki enam, et niisugu-
seid käsikirjasi olemas on.... Nüüd saatsin Lõbulehele,
kus üks juba ilmus, teine tuleb ka, aga osa jutukesi-
katki lõigatud: üks leht ühest, teine teisest jutust
ei otse ega aru kuskil. Neid on wist küll 7 (ütelge
seitse) aastat sääl teil olnud, - ots on neid trüki-
tud ja kui wiimane ots segiläks, siis arwasite
wist et jutukirjutaja süidi on ja saatsite nad tõlkija
kätte tagasi.... Mis niisuguse kupatusega weel pääle
peab hakkama?
Sellepärast palun "alandlikult": kui midagi tarwi-
tate, siis tehke seda ikka ennem. Mina olen wana-
poolne mees - wiimati suren enne wälja, kui
mõni jupikene ilmub. Andke herra Enno
kätte, las ta takseerib, kas Lindasse kõlbawad
Kus herra Wöhrmann "Kahe plaaneedi pääl" tõesti
paremine on tõlkinud, kui minu naene? Missugused
"kuustsõnad" on ta siis loonud? Mis asjast ei oleks meie
kaetud tänava poisis, vanas kerjuses, linnaäärse
tänava nurgas, kõiges oskab ta leida midagi
iseloomulikku, omapärast, tähendusrikast, oskab
leida seda, mis kõneleb elust, milles avaldub elu,
mis osa ühest ja samast suurest igavesest elust,
ja kui niisugune kütkestav ja kaunis. See, mis
kunstnik kaunina tunneb, ei ole väline hiilgus,
ilus väline vorm. Vaid siis, kui ta tunneb, et te-
ma mõne asja või nähtuse keskset, elu sisendava
olu on leidnud, läbi elanud ja fikseerinud, siis ta
tunnetus, nii tunneb seda kunstnik, kes kunstnik
hinges.
Kunstnik on see, kes kõigele soojalt kaasa
tunneb, kes kõigesse suudab süveneda ja ammuta-
da säält elu sisu. See mõistab asjade ja nähtuste
hinge, sest tema enese hing on kõiksusega sugu-
lane.
Kõik kõneleb temaga, ta mõistab kõige kõnet,
ta kuuleb iga asja sügavat viit ja ütleb seda
285/369
Paljudel naestel on mees sõjas meelest ununenud
wõerast rahwusest soldatit kodus kallistades.
Eesti neiudgi, need kodunurme kaunimad õied, ei
ole sõjas sõdiwale peiule truuks jõudnud jääda.
Kodu-õllu ning koduwiin uputab mõnes maakon-
nas wiimase mõistliku meele, neid orja aegse tui-
musesse tagasi juhtides ja lohakusele teed tasan-
dades. - Meil on siin ohvri altaril otsatu walus
kuulda, et meie ohwer, walatud higi ning werega,
teid lunnastada ei jõua, kui teie lohakuse raba-
soosse ära upumas olete.
Kui ülendatud meelega ligineks meie siis kord kodumaa-
le, kui meid sealt tervitaks kristalliselged karsked mee-
led, särawate rõõmsate silmadega, kui koidupuna,
kui kauni uue päewa tõuus.
Kõike halwa wihates - ilusat ihates, soovin sugu
wendadele ja õdedele õnneliku uutaastat kallil
kodupinnal!
Kõige auustusega kooliõpetaja Fr.Krillo
Werskas, 31/VII.15
"Postimehe" toimetus
Palun wanbandada, et oma
palwega julgen Teid tülitada
Oma jõudu on wähe ja selle siis
palun Teilt nõu. Usun et Werska
preestri küsimus Teile mitte
uudiseks ei ole, selle siis tema
algust ei puudu, waid ainult
lõpu. Hää lootus Werskasse
eesti keele mõistjat preestrit
saada on jällegi nurja
läind. Küsimus eestlastele
eitawas mõttes otsustatud ja
on Werskasse määratud, kellel
Must ema (mustis riidis ja mustasse loorisse mähitud
tõuseb isa voodi takka).
Isa, päev see ei saa tulla,
Ette seisavad su pojad.
Must ema (puhub tema pääle hõngu).
Kes mu palgile nii puhub?
Must ema (raputab teda õlast).
Kes mind õlast kinni haarab?
Must ema (kisub teda jalust).
Jalgadest kes mind siin kisub?
Isa, siin ainult su pojad.
Siiski on vist sisse tulnud
Palumata külaline;
Vargsi tema sisse tungind,
Kas või läbi akna pilu,
W. A. Postimehe toimetus
Palume Teid lahkeste oma
au waart lehes wergudel
järgmistele ridadele
Kodu linnast lahkudes
ja waendlaste wastu
wihasesse wõitlusesse minnes
jätame kõiki sugulaisi.
sopru ja iseäranes Eesti
sinisilmalisi jumalaga,
paludes meid mitte unustada
kaugel. Ülem leit. Kuperjan
partisani pataljon. Kuuli-
pildurite komando 2 rühm.
Al. oh. August Kangur
Rudolf Kokuta
Vabsid näitasid Avinurmes võimu
Reede õhtul pidi Avinurmes kõnega esinema A.
Sirk, kes aga oli haigestunud, nii, et tema asemel kõneles
vabside propagandajuht dr. Mäe. Äärmiselt mannetus kõnes
dr. Mäe mustas ainult erakondi, "erakondlikku" ajakirjan-
dust ja kindral Laidoneri, jättes selgitamata vabside tõelise
programmi. Soovitas - põhjuseid targu seletamata jättes - hääletada
ainult Larka poolt (Vahelhüüe: "See ukrainlane või?“) Roh-
kem kõneleja oma erakonnast ja kandidaadist juttu ei söandanud
teha. Muigeid tekitas kõneleja seletus, nagu oleks vabadussõda
võidud võita ka ülemjuhatajata ja et kindral Laidoner olevat
küll pensioni nõudnud, kuid tõrkuvat seda vastu võtmast!!!
Edasi ütles kõneleja, et Laidoner sahkerdavat juutide ja
Sakslastega ning ignoreerivat eestlasi. Kui niisuguse häbematuse
peale publikus meelepaha rahutus tõusis hakkasid "mustasaja-
lised" mööda saali patrullima, kuna konstaabel, muide koha-
peal tuntud vabside "idee" ägedam propageeria, keset saali
püsti seisis ja igale vahelehüüdjale protokolli koostas. Kuigi
kogu "korrarikkumine" seisis ainult mõnes üksikus vahelehüüdes,
olid kaasatoodud Mustasaja mehed peaaegu nutmapuhkemiseni
ärritatud meeleolus, hakates valjusti karjuma ka iga naabriga
sosistaja peale. Kõnelejagi hakkas lõpuks rahva muigamist hurjutama,
ähvardades seejuures vahele hüüdjaid aastase vangistuse ja sunnitöödega.
Koosoleku lõpul olid kõik õnnelikud, kui "Mustsada" minema
sõitis ja jälle vabalt võidi hingata. Vabside esinemine igatahes
6/12 10
nagu werejanulisele kotkale wastu
tõttates. Meie Eesti wendate ja Eeswanemate
õhkamisi piina keldrites hinge heites
suures waewas Jumala käest üks kord
nendele Rüütlitele ja Baldi Parunitele kätte
tasumist palunud! Ja nüid Meie Keisri
hera ja Jumala abiga: oleme iga minut
neid walmis surmama. Et nad uuesti
ei sa enamb tulla meie Eesti emade
poegi piinama! Ehk küll meist mõnetki
oma elu on juba siin ohwertanud
Siiski meil on mehi meil on Rauda
meil on maad kus leida hauda. Meil on
tuld ja meil on tina küll se kõrwetab
Willemi nina!
Nüid armsad Eesti wennat ja õed
on selle wiie kuu sees kõige parem
ja rahulikum meil wiis ööd olnud.
oleme 20 meest Lehma lautas magata.
pehme olgede peal saanud: lehmat wiisime
tõise otsa nõnda et kõik mahtusime
magama!
-12 -
ga kõnelema
Nagu näib, oled tublisti vintis, vennikene...
Jah!"... Ega enne koitu sa siit ei liiguta... ei
liiguta. Noh, puhka siis... puhka rahus, ei mina
sind sega... Ei sega keegi... Lähen minema hoopis
... ära lähen..."
Seal aga puuris ta pilgu korraga võõra
näosse.
Mis? Kas sa siis pole lihunik Novgoro-
dist? Mis?... Ei ole?... Kuidas ei ole? Tunnen
jo sind kelmi küllalt. Vaat! kus sinuga kord
veel vasika liiku jõime..
Aga nüüd puhkad siin, täis kui tint,
et ninagi roheline. Jah... vast ehk jõid kelle-
giga liiku... Võib olla vasika võib olla ka suure-
ma looma... Ja olid suured joodud?... Näib küll,
et olid suured joodud...
Võõras oli vakka. Ei pidanud vaevaks joob-
nuga kõneleda? See ärritas Potrjonkovi.
Aga kuule, miks sa ei kõnele? Mis?... Noh?
... Nii purjus sa ju pole?.. Eeh, vasta!
Nagu näib oled sa tõbras!"
Ja vihastaski eneses, et lihunik on tõbras
ega maksa seepärast temaga tegemistki teha
Seal kadus korraga paks pilverüngas teise
taha ja lumipaljas kuu tuli nähtavale. Surnu-
aia pool raagus kased lõid kirjumustrilisi
siluette, rannal jooksid kaldaääres viibivate
lotjade varjud laada poole ja küla poole
Potrjonkov vaatas lihunikku nüüd tera-
semalt ja nägi, et mees näost roheline oli
Katsus kätt - külm! katsus ninaotsa - külm!
Koputas palgeid, käsa - kõik kobises õudselt
kui surnul.
"Vat, kus tükk!" ümises Potrjonkov, "vot
Hra J. Waga
nime pääle Tartu
Rüütli uul. 6
Palun wabandust
et "Postimehe" poolt
wälja antud kirjale
nii hilja wastan
Kiri oli posti pitsati
järel 11 Aprillil s.a.
wälja saadetud - kuid
ei tea kus ta niikaua
Wedelenud oli.
Jõelehtmes ei ole
ka mitte ametlikult
kunagi Saksa asu-
nikusi sisse toodud.
kuis Saunja külas
pidawat neid 5 pere-
mis ta sellega tegi, oli: üks hobune surmati,
üks vabatahtlik sõjamees surmavalt
ja teine kergemalt haavata. Ja teises kohas
andsid nad jällegi kaks päeva kohutavalt
tuld, vahetpidamata muidugi, nagu hari-
likult, kahju: 62 hobust surmati ja üks
ohvitser sai haavata. Niisuguseid näitusi
võib palju, palju tuua, kuid usun, et
neistki jätkub.
Sakslased panevad küll tuleandmise
korral kõik batareid küdenema, kuid suu-
remalt jaolt ajavad nad tühja tuult taga.
Aga selge on, et nende laskematerjalide ladud
päratu suured võivad olla.
Hoopis selle vastandid meie omad:
nad lasevad ainult siis, kui hästi vaen-
lasele pihta saavad. Tühja tuult nad palju
kunagi taga ei aja.
Sõjaväljal, 16.VI.15.
ei saa. Mõisat meil sõna tõsises mõttes ei olegi olemas.
Seda, mida meie, mõisaks nimetame, wõib Tartu ehk
Wiljandi maa suuremast talust paar tükki ehk rohkem-
gi wälja lõigata. Meie mõisate ajalugu on lihtne.
Meie mõis kandis enne 1870. a. "Aiaste" nime ja oli,
Wana Otepää karjamõisaks. Tähendatud aastal jagati ta
Antsla ja Laatre Õigeusu preestritele ühe suurusteks osadeks.
Esimest kutsub rahwas nüüd Mäemõisaks, teist Alamõisaks.
Esimese küllest on weel 2 wäikest kohta juurde tehtud, kuna teine
algsuuruses jagamata on. Esimene on praegu 79, teine 100 tiinu
suur. Mõlemaid peetakse rendil. Esimese rentniku perekond
on suur, teisel kõigest kolm hinge. Wiimase naabruses
elab tuuleweski mölder, kellel kõigest kaks wakamaad maad
Kellel suur perekond ja kelle elumaja juurde "mõisa" põld ula-
tab, ja mis piiritülideks põhjust andis.
Mölder on nutimees, oli Postimehest, Sotsialdemokratist,
Waba Maast, wõi tont teab kust kõiksugused konksud
ja kriuhkad maaküsimuses wälja nuhkinud ja hakkas
Põllutööministeeriumi esitaja juurde. Seletas pikalt ja peeni-
keselt maapidamise wahekorrast, põldude sööti jätmisest