Rahvusarhiiv/et_handwriting_complete huggingface dataset:
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 2
Kommunistliku Internatsionaali Eesti sektsioon
Venemaa Kommunistliku (b) Partei Eesti osakondade
Keskkomitee ja Eestimaa Kommunistliku Partei
Keskkomitee Venemaa Büroo vahekorra lahendamise
komisjoni istungite protokollid.
Alustatud 15. novembril 1920. a.
Lõpetatud 25. detsembril 1920. a.
43. lehel.

Lehekülg 3
9
SISSEJUHATUS.
1
V.K.P.Eesti osakondade Keskkomitee ja E.K.P. Venemaa büroo
vahekorra lahendamise komisjoni protokollesse ning temast koondatud
materjaalesse.
Köik kommunistliku partei organisatsioonid, millise partei eesmärgi-
ja hävitada kodanlik ühiskondlik kord ning ehitada hävitatud korra vare-
meil uus, kommunistlik kord - köik selle partei organisatsioonid, millisel
maal nad ka ei asuks, missugune rahvus neisse ka koondunud ei oleks, mil-
line ei oleks ka nonde tööjaotus - peavad löppude löpuks moodustama ühtla-
se, löhedeta ja suurte lahkhelidata, tervikulise üksuse.
Seepärast on lubamatu ja hukkamöistetav see nähtus, kui kommunistli-
ku partei üksikud organisatsioonid kontaktis ei tööta vaid selle asemel üks-
teise tegevust öönestavad, üksteise tööd takistavad.
Eesti kommunistliku partei ridades on aga säärane nähtus olemas:
V.K.P.Eesti osakondade keskkomitee - öigemini küll Venemaal asuva partei-
lise massi - vahel üheltpoolt ning EKP Venemaa büroo vahel teiseltpoolt
on tälid, nägelemised, höörumised, ühesönaga - konflikt, ning konflikt see-
vörra terav, et takistab öige märksalt parteilist tööd niihästi Vanemaal,
kui ka Eestis, takistab ses möttes, et tekitab jöudude killustust, mil-
liseist nii kui nii kisendav puudus, ning vötab vöimaluse ühtlaselt juh-
tida revolutsioonilist liikumist Eestis ja revolutsiooni ning nöukogulise
vöimu kindlustamist Venes.Nagu ju ööldud on säärane nähtus kommunistlikus
parteis lubamatu ja hukkamöistetav ning seepärast on meie, eestlaste kom-
munistide ülim kohus köik teha, et seda väärnähtust parteiridades kaota-
da, et konflikti likvideerida.
Konflikti likvideerimisest rääkides, milline konflikt nagu aruan-
dest edasi näeme on kaunis vana ning pikema aja kestal kujunenud, kergib
tingimata küsimus: kas on vastaspoolsed ise teinud mingisuguseid katseid
lahkhelisid kaotada, höörumisi löpetada.
Vastus on jaatav.Katseid on töepoolest tehtud, teinud on neid üks
vastaspoolist, nimelt V.K.P.Eesti osakondade keskkomitee ja üleüldse Ees-
ti osakondade tegelased.Esimene säärane katse oli, kui Ülevenemaalisel Ees
ti osakondade konverentsil 1919 a. aug. vastaspoole kategoorilise nöude
pääle Anvelt keskkomiteesse valiti.Katse ei önnestanud, sest hiljem, kui
keskkomitee asus konverentsil vastuvöetud otsuste teostamisele, lahkus An
velt keskkomiteest.
Teine katse tehti läinud aasta veebruaris, mil osakondade keskkomi-
tee pöördus EKP keskkomiteesse ettepanekuga Eesti osakondade kesk.....
tagajärgi.Anvelt eim ilmunud istangule, mille V.K.P.keskkomitee määras,
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 4
2
kuna tema asemikud teatasid, et vahekorra lähendamis küsimus peab otsusta
10
ma Eestimaa kommunistliku partei kongress, milline (nii teatati edasi) lä
ma kuu jooksul kokku tuleb.
Kolmas ja ühtlasi viimane katse vahekorda lahendada ninh konflikti
likvideerida tehti ülevenemaalisel vastutavate parteitööliste-eestlaste
nöupidamisel, mis läinud aasta novembril osakondade keskkomitee algatusel
Peterburis peeti ning milline osalt just selleks kokku kutsuti, et par-
teiridades löhet kaotada - tehti sel moel, et valiti vahekorra lahenda-
miseks eriline komisjon.
Nii näeme siis et osakondade keskkomitee ja Eesti osakondade tege-
lased on katseid teinud väärnähtusi parteis körvaldada.Ses mõttes talle tö
siseid etteheiteid teha ei saa.Ette heita vöib talle vast ainult seda, et
miks ta küsimust juba varem parteilise masse lahendada ei annud, nagu ta
seda hiljuti on hakanud tegema.
Pöördume tagasi ülevenemaalise vastutavate parteitööliste nöupidamise
juure.Sel nöupidamisel töusis terava vahekorra küsimus Eesti osakondade
ning Venemaa büroo vahel päevakorrale.Juba enne, kui osakondade keskko-
mitee suutis küsimust üles vötta toodi ta esile aruandjaist kohtilt, kes
teatasid, et Venemaa büroo on saatnud Venemaad mööda laiali seltsimehi
kes osakondade tegevust öönestavad.Nöupidaminenöudis köige energilisemate
ning rutulisemate sammude astumist konflikti likvideerimiseks ja valis en-
da osaliste seast tehnilise abinöuna niinimetatud VKP Eesti osakondade
keskkomitee ja EKP Venemaa bürood vahekorra lahendamise komisjoni, milles-
se läksid Vöölmann,Pärtel ning Pastak liikmana ja Pintsel ja Mötlik kandi-
daadena. Komisjonile tehti ülesandeks koondada köik andmed ja materjaalid
vahekordade suhtes ning esitada nad süstematiseeritud kujul VKP Keskomite
le.
Siin möni söna komisjoni liigete suhtes, et näha, kuivörd asja adu
möttes on önnestanud komisjoni koosseis.
VOOLMANN.Parteis 1904 aastast; üks köige vanemaist ja aktiivsemaist e
enamlasist - eestlasist. Praeguse konflikti arenemise ajajär-
gul. s.o.1918 a. kevadest mainitud nöupidamiseni Eesti kom-
munistlikkude organisatsioonide tegevusest täitsa eemal ol-
nud.
PARTEL - Parteis 1905 a.Energilisem ning väljapaistvam tööline par-
tei pörandaaluses tegevuses Eestis viimseil aastail.Oli
1917,1918 ja 1919 Eestis ametühisuste kasknöukogu ning par-
tei Tallinna komitee liikmena.Ainuke, kes Isborski veritööst
eluga pääsis; tuli Venemaale läinud aasta suvel; vastaspool-
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 5
3
te suhtes täiesti erapooletu.
- õ -
11
PASTAK- Parteis 1919 a. veebruarist. Omaaegne Eesti parteiliste leht
de kaastööline; asus mainitud vastutavate parteitööliste
nöupidamisel vahekorra küsimuses erapooletule seisukohale.
Komisjon asus tööle.Andmete, materjaalide ning teadete saamiseks
pöördus ta Eesti osakondada keskkomitee, Venemaa büroo ning Peterburi
erakorralise komisjoni poole. Et Venemaa büroo andmeid esitamast keeldus,
Komisjoni kiri Venemaa büroole ja viimse vastu leiduvad täiel kujul ko-
misjoni materjaalide hulgas.
sai komisjon kasutada peaaegu ainult keskkomitee andmeid, keskkomitee
liigete tunnistusi ning aruannet küsimuse kohta.Pääle selle kuulas komis;
üle terve rea vanemaid ja aktiivsemaid seltsimehi, kes ühes keskkomitee
liigetega komisjoni protokollele alla kirjutanud.
Et mingisugust haigust arstida on vaja teadlikuks saada tema pöh-
jusist.Et Eesti kommunistlise partei haiglast organismi tervendada, on
tarvis analüseerida konflikti arenemisekäiku, leida pöhjused, millesed ta
tekitanud, teada saada missuguse iseloomuga need pöhjused.
Seda pöhimötet aluseks vöttes, koondas komisjon köik vahekorda
puutuvad andmed ning materjaalid, niihästi kirjalised kui ka suusönalised
järgmise kava järele:1) konflikti arenemise ajalugu ja viimse aja väär-
nähtused vahekorras.2) konflikti arenemise ja viimase aja väärnähtuste
pöhjused. 3) kokkuvöte.
Komisjoni protokolles vaadeldakse konflikti arenemist 1918 a.sügi.
sest, s.o.Eestimaale pääletungimise ajast.Puutumata on jäätud lahkhelid
kokkupörked ja höörumised, mis varem seda aega Anvelti ja möneda teiste
aktiivsemate parteitegelaste ning isegi Anvelti ja parteiliste organisatsi
sioonide vahel aegajalt väga teraval kujul on ette tulnud nagu näha vöib
komisjonile kättesaadaval olnud materjaalest ja kuulda vanemailt partei
seltsimehilt.
Komisjoni töö sisemise tehnilise külje juures osatudes, olgu ööl-
dud, et komisjon pani oma töö kuues protokollis kirja.Protokoll Nr. 1
sisaldab konflikti arenemisekäigu ajaloolise kirjelduse, Protokoll Nr.2
köneleb komisjoni otsusest Vanemaa büroosse kirjalise ettepanekuga pöör-
duda vahekorra üle andmete saamiseks, protokollis Nr. 3 leidub nende
väärnähtuste kirjeldus, milliste kujul konflikt viimsel ajal, s.o.pääle
läinud aasta aprillikuu konverentsi, avaldub,protokoll Nr.4 käsitleb te-
rava vahekorra pöhjuste küsimust ning annab vastaspoolte karakteristika ehk
ehk iseloomustuse; protokoll Nr. 5 kirjeldab tunnistajate ülekuulamist,
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 6
12
4.
- 4 -
kuna protokoll Nr.6 sisaldab komisjoni kokkuvötet tööst ning tema järel-
dust konflikti iseloomu suhtes, aga ka nende abinöude äranäitamist, mida
vaja konflikti likvideerimiseks tarvitada. Nii siis käsitlevad konflikti
küsimust ja on selle töttu pöhimöttelise tähtsusega 4 protokolli Nr.Nr.1
3,4 ja 6, kuna protokollid Nr.Nr. 3ja5 kujutavad komisjoni tehnilist töö
ja on vähem tähtsad.
Komisjoni tööst rääkides, röhutan, et see töö pole kaugeltki täieli
ne. Ta pole täieline mitte ainult ses möttes, et ta Vanemaa büroo keeldumi
töttu teateid andmast valgustab küsimust peaaegu ainult ühe poole kirjel
duse alusel, vaid veel kahes suhtes.Esiteks ei ole komisjoni protokolles
poolt sönagi lausutud EKP Keskkomitee tegevusest Eestis, kuigi ka sääl
on olnud vahejuhtumusi ning lahkhelisid kohaliste tegelaste-kommunistide
ning nende aktiivsemate asutuste vahel ühelt ja siitpoolt määratud kesk-
komitee vahel teiseltpoolt, kuigi seski tegevuses on olnud väärnähtusi
ningvigu.Teiseks, nagu ju ülevalpool ööldud ei ole protokolles puudutatu
ka höörumisi ja konflikte Anvelti vahel üheltpoolt ja teiste väljapaist-
vamata parteitööliste ja isegi parteiliste organisatsioonide vahel tei-
seltpoolt, millised ettetulnud veebruarirevolutsioonist kuni 1918 a.
keskkohani, isegi veel varem, nimelt neil ajul, kui Narvas "Kiir" ilmus
kuigi need höörumised ja kokkupörked algusest löpuni olid samalaadili-
sed, samasuguseist pöhjusist tingitud, kui käesolev, komisjoni protokol-
les vaadeldav konflikt.
Komisjon ei vötnud Eestimaa Kommunistliku Partei keskkomitee tege-
vust ja höörumisi parteitegelaste vahel kaugemas minevikus enda proto-
kollesse seepärast üles, et nad praeguse konfliktiga otsekohe seotud ei
ole: esiteks pole EKP keskkomitee tegevus Eestis töuget annud konflikti
arenemiseks vastaspoolte vahel, teiseks jäid höörumised, mis varem olnud
1918 a.kaskpaiku soiku.
Et aga siiski mölemad komisjoni protokollest väljajäätud küsimused
on tähtsad, tähtsad ses möttes, et aitavad selgitada üheltpoolt hööru-
miste ja konfliktide pöhjuste pöhiolu ja iseloomu, aga paljastavad teise
seltpoolt ka seda, kuivörra on üks vöi teine konfliktisse segatud isik
suuteline revolutsioonilist liikumist juhtima, siis on komisjon neid kü-
simusi käsitlevad materjaalid oma protokollele juure lidanud.
Töuseb küsimus kuidas hindab komisjon oma tööd.Selle pääle tuleb
järgmist öölda:
Komisjon makka püüdis asja edu huvidas täitsa erapooletu ning
objektiivne olla.Seepärast pöördus ta kohe oma tegevuse algul Venemaa
büroosse ettepanekuga vahekorra suhtes andmeid esitada. Kuigi Venemaa b
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 7
13
5
- 5 -
büroo eitavaltvastas, usub komisjon siiski, et tal korda on läinud löpuni
objektiivseks, erapooletuks jääda, sest et ta arvesse vöttis ning ülesse
tähendas ainult neid fakte ja juhtumisi, mille suhtes töestavad andmed ol
mas ning mida üksmeeleliselt kinnitasid niihästi VKP Eesti osakondade kes
komiteeliikmed, kui ka paljud teised vanad ja tuntud parteilised seltsime
Seepärast siis, kuigi - seda kriipsutan veel alla- koondatud materjaal,
konflikti ajalugu, konflikti pöhjused, mölemi poolte arvuline ning sisuli
iseloomustus ehk karakteristiks ühesönaga komisjoni töö pole küllalt täis
line, kuigi ta vöib täiendatud saada paljude uute detailidega ehk üksikas
siiski, - komisjon on ses suhtes kindlas arvamises, - ei suuda isegi rohke
lised ja suuremadki täiendused muuta konflikti arenemisekäigu pöhijooni
ega nende pöhjuste olemust.- (pöhielu), mis konflikti tekitanud.
Milline siis öieti komisjoni järeldus, tema otsus konflikti ning se
pöhjuste suhtes? Vaatame kohe.
Komisjon peab konstateerima ses möttes järgmist.Olevata höörumiste
pöhjusena Eesti kommunistliku partei ridades ei saa esiteks vaadelda nagu
mingisugust vihavaenu EKP ja VKP Eesti osakondade vöi nende keskkohtade,
s.o.EKP Venemaa büroo ja Eesti osakondade keskkomitee vahel.Teiseks ei sa
vaadelda selle pöhjusena ka Eesti osakonnisse ja nende keskkomiteesse koo
dunud "emigrantide" ning nooremate parteiliigete isikliku iseloomuga ra-
hulolematust Venemaa büroosse koondunud vanemate ning aktiivsemate partei
tegelaste vastu, nagu seda Venemaa büroo armastab toonitada, sest kind-
late andmete najal peab röhutama, et Vanemaa büroo juhtivad ja tooniandva
seltsimehed pole ei vanad parteitegelased aga küllalt parteimehed (mö-
telgu ainult Eesti Töökommuna ajalugu.).
Kolmandaks ei ole höörumiste ning konflikti pöhjusena ka mitte
vöistlus ning vöitlus vöimu pärast mölemilt poolt ehk labasemalt ja jä-
medamalt ööldud, piruka vöi portfellijaht.Ei, pöhjusena pole mitte see.
Pöhjusena on midagi sügavamat, midagi tähtsamat ningi tösisemat.Hööru-
misi tekitab, nende pöhjusena on see asjaolu, et on olemas pöhjendatud ma
siline oppositsioon, vastvool mönede parteitegelaste vastu ning et need
viimsed selle opositsiooniga ei taha rehkendada.Kuidas tekkis opositsi-
oon?Kommunistlik partei on massiline partei on massiline partei ja see-
pärast otsustab ta köiki küsimusi massiliselt. Ainult arukorril, kui on
tegemist geniaalsete juhtidega, vöib eestkätt üht ehk teist küsimust
juht massita otsustada (Leenin ja Bresti rahu).Nii peab see olema.Kui
pöördume Eesti töölisteliikumise juure viimseil aastail, kas siis näeme
ka seda? Ei näe.Isikud, kes on püüdnud olla Eesti töölisteliikumise, juhti
na pole sugugi geeniused, ehk suurvaimud, vaid on köige harilisemad surel
kud seda tunnistavad rida naiivseid, wõetud waebaid
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 8
6
14
- 6 -
andamatuid vigu.Tuletame ainult meele Anvelt-Kingissepa kavatsust Eesti
metühisusi kaotada (millise kavatsuse ja ettepanekuga esineti 1917 a.lö-
pul),Anvelti projekti möne kuu jooksul Eestis puhtkommunistlikuks ühiskon.
naks muuta ilma rahalise süsteemita (milline projekt esitati Tallinna komitee
eele möni päev enne Saksa okkupatsiooni), Eesti Töökommuuna pappide ning
eitlusdekreete, parteilise keskkoha kaotamist Narvas 1918 a. löpul,paa-
nilist pögenemist Eestist sama aasta algul, diviisi komandööri Ritti üle-
minekut Eesti valgete poole, Anvelti kadumist pärast seda ning Eestis puna-
aväe saatuse hooleks jätmist jne.
Kuigi seltsimehed, keda näinud olema juhtide kohal Eesti töölistelii-
kumises harilised inimesed, mitte vanad ja mitte küllalt küpsed parteite-
gelased - on nad kogu aeg püüdnud. maksku mis maksab, juhtivat osa eten-
dada, tarvitades seejuures diktatorlikke vötteid ja vägistades parteilist
massi.Tuletame meelde Mäe tagandamist kommuuna valitsusest ilma küsimuse
uhtivamais ringkonnis harutamata, Vaino tagandamist keskkomiteest, vanema-
te parteitegelaste väljasaatmist, keskkomitee likvideerimist.
Köik see pidi paratamata välja kutsuma opositsiooni, vastvoolu partei-
lise massi hulgas.Opositsioon on kujunenud pika aja kestel ning on praegu-
sel ajal VKP Eesti osakonnis ning tema keskkohas kehastudes täiusele jöud-
nud.
Nii siis on höörumiste takitajana parteilise massi opositsioon nende
uhtide vastu, kes harilised inimesed olles, püüavad juhi osa etendada, maks
ma panna oma diktaatorlikku mõju, tehes seejuures suuri vigu ja eksisamme.
Säärase järelduse pidi komisjon olevate kindlate andmete alusel tegema
onflikti pöhjuste suhtes.
Nüüd oleme selgusel konflikti pöhjuste üle.On meil aga nähtuse pöhju-
sed teada, siis vöime peagi leida ka abinöusid selle nähtuse körvaldamiseks.
esti kommunistlikus parteis on massiline opositsioon,mis väljakutsub konf-
ikte; opositsiooni pöhjusena on see asjaolu, et möned üksikud parteitegelas
ased on ajanud ja ajavad isiklikku poliitikat, tarvitades seejuures dikta-
orlikke võtteid.Järjelikult, et opositsioon kaoks, et partei töesti ter-
eneks, on vaja esiteks juhtivailt kohtilt juhid körvaldada, kes isikliku dikt
uuri möju püüavad maksma panna, ning teiseks moodustada ühine keskkoht, mis
uhib revolutsioonilist liikumist Eestis ja aitab kindlustada revolutsiooni
ing nöukogulist võimu Venemaal.
Sarnane oleks ülevaade komisjoni tööst; tema järeldus küsimuse suhtes.
äevakorral olev küsimus on tähtis ja nöuab kiiret lahendamist.Komisjoni
öö alljärgnevate protokollide ning teiste materjalide näol avaldatakse
ust tolleks, et küsimuse lahendamisele kaasa aidata.Iga eestlane kommunist

Lehekülg 9
7
- 7 -
15
vötku küsimuse suhtes kindel seisukoht, siis astume sammu lähemale
väärnähtuste körvaldamisele ja säärase olukorra saavutusele, kus köik
eestlased kommunistid, ühtlasest keskkohast juhitud, käsikäes tööta-
vad ühise asja - proletaarse revolutsiooni - kasuks.
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 10
20
Venemaa kommunistliku partei keskkomiteele ning VKP Eesti
osakondade ja EKP Venemaa büroo vahekorra uurimise komisjonile.
Ühenduses komisjoni nimetamisega, vaenuliste vahekordade ning
höörumiste järeluurimiseks Venemaa kommunistliku partei Eesti osakondade
ning Eestimaa kommunistliku partei keskkomitee vahel - loeme tarviliseks
meie poolt VKP keskkomiteesse sisseantud "lahkhelide" arenemise ülevaa-
dete juure lisada veel nende lahkhelide ja höörumiste üleüldist iseloo-
mustust, mis tekkisid Eesti kommunistide ridades veel 1917 ning 1918 a.
Veebruarirevolutsiooni algul, mille läbiviisid ainuüksi
kohalised (Tallinna)töölised, ei olnud mingisuguseid lahkhelisid meie
enamlisis organisatsioones, kuid nad tekkisid siiski varsti järgmiste
asjaolude juures.
Pärast veebruaripööret kutsus Tallinna komitee, et partei-
lise hälekandja jaoks haritud töölisi saada,Tallinnasse lehetoimetajaks
ANVELTI, kes endisist lehetoimetajaks kohaseist parteitegelastest üksin-
a oli lähikonnas, nimelt Narvas, kui ta töötas advokadina, olles samal
ajal Narva kodaaliku krediitühingu juhatuse liikmena.
See otsus vöeti vastu sellele vaatamata, et osa Tallinna
partei komitee liikmeid pidasid Anvelti tema endise tegevuse ja höörumiste
töttu mittesoovitavaks seltsimeheks.
Peagi pärast seda, kui Anvelt asus Tallinnas vastutavamaile
parteilisile ja nöukogulisile ametkohtile, hakkasid Tallinnasse tagasi
tulema ka vanad parteitegelased kes sunnitöölt, kes väljasaatmisest, kes
söjaväest.Nemad, kui suuremate kogemustega, vanemad ja Eesti proletari-
aadile tuntud töölised, törjusid paratamata varstigi Anvelti vastutava-
mailt kohtilt ära.Sel alusel algasid peagi Anvelti poolt "konkurentide"
ehk vöistlejate vastu möned väikesed höörumised, kuna pärastpoole ilmu-
sid ka"pöhimöttelised" lahkuminekud, mida väga sagedasti tekitasid ning
seletasid Anvelti ning mönede tema ligemate poolehoidjate isiklikud de-
magoogilised püüded.
Pöhimöttelisist vöi tähtsamaist taktilisist lahkmötteist
mis nähtavale tulid 1917 a.ning 1918 aasta algul, vöiks mainida järgmi-
si iseloomulisemaid ning oma pöhiolu poolest tähtsamaid.
1917 a.löpul esinesid sms. sms.Anvelt ja Kingissepp parteili
sis ringkonnis ettepanekuga - ja kaitsesid seda ettepanekut - köiki amet-
ühisusi likvideerida.Kitsas parteilises ringkonnas motiveeriti ehk pöh-
jendati seda ettepanekut sellega, et mönedes ametühisusis valitseb partei
ta ning vähemlik möju, aga ka et ühisused on kasutud ja et tarviline par.
8
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 11
9
21
- 2 -
teitult massilt ning ühisuste juhatuste ümber koondunud rahulolematuilt
elemendelt vötta nende organisatsioonid. Muidugi pidid teised parteitöö-
lised säherduse ettepaneku vastu välja astuma, seda enam, et ametiühi-
sused, nende juhatused ning nende kesknöukogu olid tol ajal täesti meie
seltsimeeste käes ning töötasid partei juhtnööridega kokkukölas.
2 Ulemaalise pöllutööliste ja maatameeste kongressi eel ning kong-
ressil enesel 1918 a.jaanuaril. mille istangute juhatajateks oli Vööl-
mann, püüdsid Anvelt ja Pöögelmann sel moel omale poolehoidjaid vöita, et
esinesid ettepanekuga natsionaliseeritud möisaid maatameeste vahel ära ja
gada - sotsialistide revolutsionääride pöhimötte järele, kuigi neis tin-
gimusis ei olnud mingisugust tarvidust, ei poliitilisist ega muist seisu-
kohtist välja minnes, säärast otsust vastu vötta(nagu see Venemaal oli).
Teiseltpoolt aga seisti tol vaatekohal, et peab organiseeritama kollektii-
seid ja nöukogulisi majandusi, mis ei olnud mitte üksi tarviline program-
miliselt vaatekohalt ning mitte ainult kongressil läbiviidav, vaid mida
oleks tingimata vöidud ka viivitamata teostada.
3. Peaaegu samal ajal (aasta algul) tehti Anvelti poolt ettepanek -
Tallinna linnamiilitsat likvideerida ning tema funktsioonid üleanda puna-
sele kaartile kui parteilisele löökorganisatsioonile. (Punane kaart oli si
juba organiseeritud).
Teiseltpoolt nöuti miilitsa allesjätmist linna hariliste miilitsako
huste täitmiseks.Nöuet motiveeriti sellega, et Tallinna linnamiilitsas ol
enampool kommuniste, kuna miilitsa oli ise ainult möni aeg tagasi läinud
ümberkorraldatud kujul tervenisti ning tugevasti vanade parteiseltsimees
tejuhatuse ning vöimu alla ning sellega, et punastkaarti tuleb arendada
ja kasutada kui töesti vöitlussuutelist parteilist jöudu vastutavamate
ülesannete jaoks.
4)1918 a.veebruaril, nädalat paar enne Eestimaa okkupeerimist pani
Anvelt ette linna omavalitsust lahti lasta ning nede funktsioone kohalis-
te nöukogude kätte koondada.
Köik teised seltsimehed rääkisid Tallinna omavalitsuse laialisaat
se vastu, pidades säärast sammu tol ajal-silmapilgul,mil ikka enam are-
nes Saksa vägede edasitungimine, poliitiliselt mitte kohaseks,mitte tak-
tiliseks ja isegi mitte tarviliseks, sest linnavalitsus oli kommunisti
de käes ja vöis olla kasutatud kuidas tahas.
5) Samal veebruarikuul (1918) äkki ja isegi ülemaalise keskkomit
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 12
10
- 3 -
22
lisile ootamata kuulutati ülemaalise täidesaatva komitee poolt köik sak-
sasoost möisnikud ja nende perekonnad väljaspool seadust, pandi nende
juures rohkearvulisi läbiotsimisi toime, misjuures köik päämehed ja
Saksa reaktsiooni aktiivsed liikmed olid osanud öigel ajal varjule puge-
da, kuna arriteertuid taheti (Anvelt, Kingissepp) Siberisse saatmisel
vagunite öhkulaskmisega hävitada.
Teiseltpoolt protesteeriti tolle vastu, et säherdused tähtsad küsi-
mused, nagu kogu rahvaklassi kuulutus väljapoole seadust, otsustatakse v
väikese seltsimeeste grupi poolt, ilma küsimust vastavais parteilisis
asutusis arutamata ning räägiti, tookordset rahvusvahelist seisukorda
arvesse võttes. öhkulaskmise ettepaneku vastu.
6) Köige viimsena tähtsamaist lahkmötteist okkupatsiooni eel oli
Anvelt-Kingissepa projekt viivitamata organiseerida puhtkommunistlik ühis-
kond ühes rahasüsteemi kaotamisega köige kiiremas korras.Säherduse naiiv-
se kavatsusega ei vöinud muidugi teised vastutavad töölised nöus olla.
Pääle selle ei olnud kogu 1917 aasta kestel mitte vähe vaidlusi ning
höörumisi sms. Kastra parteist väljaheitmise pärast.(Vaata Eesti osakon-
dade keskkomitee kirja Nr.604).
Köik need lahkmötted tekkisid poolteise kuu vältel 1918 aasta algul.
Selle asjani ei nähtud kogu 1917 aasta kestel Eesti parteiliste organi-
satsioonide kestel sääraseid lahkhelisid ega tekkinud laiemais parteili-
sis ringkonnis mingisuguseid erakondi vöi voole.
1918 a. hakkasid need lahkhelid kasvama, suurenesid alatasa ning
moodustasid enam vähem kindlad erakonnad parteilisist seltsimehist.
Samal ajal hakkasid esimest korda ka ühed parteilised asutused teis-
te vastu hukkamöistvate resolutsioonidega välja astuma.
Hakkas nähtuma kokkupörkeid vöimu pärast ülemaalise täidesaatva komi-
tee, mille eesotsas olid Anvelt,Kingissepp, Pöögelmann ning Tallinna linna
täidesaatva komitee vahel, mille ümber olid koondunud paljud vanemad ja
aktiivsemad parteitöölised (Köigis neis kokkupörkeis oli Tallinna täide-
saatval komiteel hariliselt öigus).
Edasi (okkupatsiooni eel) läks asi niikaugele, et isegi ülemaaline
konverents (mida Ikmelt juhatas) vöttis otsused vastu, millised möistsid
hukka ülemaalise täidesaatva komitee tegevusetuse ja tema väheldase te-
gevuse.
Köigi nende lahkhelide ning erakondade suhtes peab ütlema, et kogu
aeg seisid köikumata üheltpoolt sms. Anvelt ning tema pooldajad, kes vöit
luses oma vastastega ehk konkurentidega mingisuguste abinoude eest ta-
gasi ei pörganud, kuna teiselpool kogu selle aja kestel mingisugust ala-
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 13
11
- 4 -
23
list ehk oma koosseisu poolest muutumatut, nii ütelda, fraktsioonilist
gruppi ei tekkinud, sest enamjao lahkmötete puhul oli sellel poolel
enamus.
Köige väljapaistvamaks, kui nii vöiks öölda, selle poole juhiks
ning tema vaadete väljendajaks ülevalmainitud pöhimötteliste ja takti-
liste lahkmötete alal oli smsö Vöölmann.
Peale selle sai sms. Vöölmann Siberist Eesti tagasi tulles vali-
miste tagajärjel, mida toimetas partei, oma kätte köik vastutavad ko-
had, sai hariliseks juhatajaks köigil parteilisil, nöukogulisil j.t.
kongressil ning konverentsel ja väljapaistvamail koosolekuil jne.mil-
lise osa etendajana oli seni olnud pääasjalikult Anvelt.
Köige selle tagajärjel olid Anvelti ja tema pooldajate pahameel
ning nägelus ka köigepäält Vöölmanni vastu sihitud.
Oli muu seas isegi katseid viimset nähtavamailt ja juhtivailt
kohtilt ära törjuda.Nii näituseks püüdis Anvelt 1917 aasta sügisel Ve-
nemaa asutavkogu kandidaatide nimekirja kokkuseadmisel igasuguste süü-
tute ning körgemeelsete motiivide abil.Meil ei ole ainustki isikut, ke-
da vöiks Tallinnas Vöölmanni asemele panna" et Vöölmanni kandidatuuri
nimekirjast välja jätta, sellele vaatamata, et see kandidatuur sai köi-
gis Eestimaa parteilisis organisatsioones kukkuk salajasel häälitusel
mis Anveltist toime pandi, köige enam hääli.
Pärast seda 1918 a. veebruari algul, kui Tallinna tööliste ja sol-
datite saadikute nöukogu otsustas Vöölmanni (kes möni aeg tagasi täi-
desaatva komitee tööst jäi eemale) seepärast et ta teisil alul tööga
liig koormatud oli) uuesti täidesaatva komitee esimeheks valida, vöit-
sid Anvelt ning tema lähidad pooldajad köik abinöud tarvitusele, et see
otsus ei teostuks. Seejuures oli pääsüüdistusena Vöölmanni vastu see, et
tema, kui linnavalitsuse esimees, oli saatnud merikindluse komandan-
dile 5 naela vöid.Hiljem tuli välja, et see tol korral kärategev süüdis.
tus - oli lihtsa ja millegi pöhjenematu laimuna (nagu välja selgitas
parteist asja uurimiseks määratud komisjon).
Nähtavalt terava ning vaenulise - konflikti - karakteri omasid
lahkhelid Vöölmanni ning paljude teiste vanemate parteitööliste vahel
ühelt ning Anvelti ja tema meeste vahel teiseltpoolt alles pärast Tallin
na okkupeerimist sakslusist.
Sündmuste ajalugu, mis konflikti tekitasid ning teda köige pare-
mini iseloomustavad on järgmine:
20 veebruaril paneb Anvelt Tallinna komiteele ette vastuvötta
tenust läbitöötatud Eesti Töörahva Kommuuna korralduse projektid ning
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 14
-5 -
24
pöhilaused, milliste järele kavatseti viivitamata (see järgnes Anvelti sel
12
sist käesoleval istangul) 2 - 4 kuu jooksul muuta Eestimaa puht kommunist-
likuks ühiskonnaks, ilma rahalise süsteemita, köigile töötajaile natuu-
riga tasumise süsteemiga jne.
Sms. Vöölmann näitas, et sarnane projekt kriitikat ei kanna ja naeris
ta välja, kuna Tallinna komitee projekti tagasi lükkas.
21 veebruaril saadakse teateid, et kuskil kaugemas kreisis tungib
keegi söjariistus jöuga peale - räägitakse Eesti valgakaartlased.Sel päe-
val kokkukutsutud rahvarikas Tallinna organisatsiooni üleüldine koosolek
muutub ühemötteliseks söjariistus laagriks söjariistustatud jöudude ette-
valmistuseks, varustuseks ning "mässu töstnud" valgekaartlaste vastu saat-
miseks.
Teisel päeval 22 veebruaril ning 23 veebruari hommikul ja päeval jät-
kub meie punaväelaste ning parteiliste seltsimeeste lahinguväljale saatmi-
ne.Köigi söjaliste operatsioonide päämisina vastutavaina organisaatoritena
ning juhtijaina olid ülemaalise täidesaatva komitee esimees Anvelt ning
söjaväe komissar ülemaalise täidesaatva komitee poolt Kingissepp.
Samal päeval (23veebr.) pärast löunat ilmusid meie päämises partei-
lises häälekandjas ülemaalise täidesaatva komitee üleskutsed kogu proleta-
riaadile, mida ka lehest eraldi laiali laotatakse ning milles alla kriip-
sutatakse, et Eesti proletariaat peab söjariist käes, iga pöösa tagant
valgekaardi pääletungimist tagasi törjuma.Me surema köik, kuid ei anna
vaenlasile küünartki maad - ööldi üleskutses, mis oli Anveltist ning Pöö-
gelmannist alla kirjutatud.
Samal ajal 23 veebruarik sai Anvelt umbes säärasesisulise V.S.F.N.V.
Rahvakomissaride Nõukogult järelpärimise, kuidas vaatab Eestimaa täide-
saatev komitee sellele, kui Venemaal vajaduse korral tuleb Eesti anda
Saksa okupatsioonivägede kätte.Seda järelpärimist läbi harutades, otsus-
tasid Anvelt, Kingissepp ja Pöögelmann (Eestimaa täidesaatva komitee juh-
tiv grupp) ajaviitmata Eestist lahkuda.
Umbes kella nelja viie ajal teatati sellest Vöölmannile, misjuures
Anvelt ja Kingissepp talle tungivalt ette panid selle otsusega ühineda.
Teisile parteiliikmeile ning vastutavaile töölisile ei olnud seni tea-
dustatud ei mainitud järelpärimisest ega tehtud otsusest.
Veelgi enam - samal ajal pidas Tallinnas istanguid ülemaaline par-
teiline konverents, millisele ka Anvelt ja Kingissepp olukorra üle teatei
ei annud. Esimest korda sai konverents teateid olukorrast ning täidesaat-
va komitee perspektiivest ehk väljavaateist õhtul Vöölmannilt, kes konve-
rentsi kutsus ühisele istangule vastutavate parteitöölistega (nagu mit-
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 15
- 6 -
13
mesuguste asutuste ja organisatsioonide esitajad).
Säärane konverentsi ignoreerimine Anvelti ning Kingissepa poolt oli
nähtavasti sellega välja kutsutud, et konverents enne seda vöttis otsuse
vastu, mis hukka möistis täidesaatva komitee tegevuse ja tegevusetuse.
Sms.Vöölmann nöudis, et säärane küsimus, kui Eestimaa mahajätmine
antaks konverentsi otsustada vöi jälle vöimalikult laialdase parteilii-
gete eriti vastutavate tööliste koosoleku otsustada. Anvelt ja Kingissepp
ei tahtnud seda, kuid jäid sellega viimati ometi nöusse.
Sms. Vöölmann korraldas veel samal öhtul (23/II ) laialdase vas-
tutavate tööliste partei keskkomitee ja Tallinna komitee, Tallinna täide
saatva komitee juhtivate liigete koosoleku ühes parteilise konverentsi
osalistega, kus oli umbes 70 inimest. Pärast Anvelti, Kingissepa ning Pöö-
gelmanni aruandeid ja kestvaid läbirääkimisi vöeti hääletamisel vastu ot-
sus, et viivitamata ja köigi abinöudega korraldada Eestimaa ning eriti
Tallinna raiooni kaitsemisetööd.Edukat kaitset tunnustasid niihästi maav
kui ka laevastiku esitajad.Köigile seltsimeestele keelati ära omi kohti
maha jätta.Köigis Anvelti,Kingissepa ja Pöögelmanni aruandeis köneldi
ainult Eesti valgekaartlaste tegevusest (mis nagu pärast selgus sugugi
töele ei vastanud), kuna Saksa vägede olek Eesti territoriumil ja nende
rutuline lähenemine oli igale meist teadmata sel päeval ja isegi kogu
järgmise päeva kestel.
Vaatamata tehtud otsusele asusid Anvelt, Kingissepp ning Pöögelmann
enda asjad kokku pakkides kohe pärast koosolekut (selsamal öösel) ristle
jale "Ruurikule", et ajaviitmata Tallinnast lahkuda. Uhes nendega ning ne-
de ettepanekul läksid laevale ka köik teised selle ühiselumaja (endine
vöörastemaja "Kuldlövi") elanikud, milles elasid mainitud seltsimehed.
Asi kujunes nii, et need seltsimehed pääle isikliku jooksumineku kä
kisid veel samal öösel (vaatamata nüüdsama vastuvöetud otsusele) niisama
teha köiki seltsimehi, kellega kokku puutusid. Nii näituseks söitis Anvel
veel öösel punasekaardi pääkorterisse ja esines hüüdsönaga "Päästke, kes
end päästa vöib." Samal öösel murti ametiühisuste majas köik lauad lahti
ning hävitati hulk ametiühisuste kesknöukogu ja mönede ühisuste dokument
ning köik see tehti ametiühisuste juhtivate ja vastutavate tegelaste tea
mata.
Pöögelmann ja veel möned temale ligemal olevad seltsimehed söitsid
veel samal ööl väikesel jäämuurdjal ära.Anvelt ja Kingissepp asetsesid Ru
riku kajutis ega näidanud and enam linna (kuigi laevad, selletöttu, et e
olnud vöimalik väljasöita, seisid liikumata sadamas mitu päeva) ega tuln
isegi laeval olevate seltsimeeste koosolekule, kuhu neid nöuti.
Ei olnud mingisugust üleüldist määrust ega päevakäsku isegi mitte
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 16
- 7 -
26
14
te teatust taganemise vajaduse üle.Punaseväelased, kes kogu öö ja järg-
mine päev ülemaalise täidesaatva komitee kutsel maakonnist kokku voola-
sid Tallinna kaitseks, ei teadnud, kuhu pöörduda, mida ette vötta.Seltsi-
mehed, kes juhtumisi Anveltiga kokku ei puutunud vöi hommikul ei saanud
veel laevale minekust teada, pidid kohale jääma, sest hiljem enam laevale
ei lastud.
Samal ajal läbi öö oli Vöölmann paljude teiste seltsimeestega ametis
söjariistutatud punasekaardi ning mereväe osade korraldamise ja väljasaat
misega. Ta organiseeris meriväe staabi, söjaväe ning meriväe osade esita-
jate ühise istangu, et välja töötada ning läbiviia abinöusid Tallinna
raiooni kindlustamiseks ning tolleks juhtumuseks, kui tekiks vajadus orga
niseeritult taganeda.Ometi oleksid pidanud neist istanhuist ka Anvelt ja
Kingissepp osa vötma.
Ulemaalise täidesaatva komitee juhtide jooksuminek ühes varandusega
ja neist lendu lastud loosung: "Päästke, kes end päästa vöib", ei vöinud
muidugi oma desorganiseerivat möju avaldamata jätta söjaliste ettevalmis-
tuste pääle ning pidid paratamata välja kutsuma hulgalise söjapögenejate
laine laevule.Ja inimesed, kes juhtumisi 24 veebruari hommikul (oli pü-
hapäev) kodunt välja tulid ning juhtumisi kuulsid, et juhid on juba jook-
su läinud, et möned neist (Pöögelmann) otsaga juba Soomes, ning teadmata
milline töepoolest seisukord ruttasid ka, kuidas aga keegi sai, laevale
minema.
Selle töttu, et ei teatud, milline asjade seisukord, et ei teatud,
mis nii äkki vöis juhtuda - missugune teadmatus ei olnud mitte ainult
laialdaste masside hulgas, vaid ka köige kitsapiirilisemais parteilisis j
nöukogulisis ringkonnas, tekkis täieline kabuhirm ehk paanika.
Hommikul 24 veebruaril, kelle 10 paiku tuli "Ruurikule" ka sms. Vööl
mann Anveltile ja Kingissepale säärase jooksumineku eest etteheiteid te-
gema. Ta röhutas, et kuigi oleks tarvis olnud pögeneda, oleka vöinud seda
ometi korraldatult teha ning teatas, et läheb linna tagasi, kuhu suurem
hulk seltsimehi jäänud ja kui ta midagi rohkem ei suuda ära teha, siis
vähemalt katsub üle anda parteilised ja linna asjad.Selle pääle vastas
"Kingissepp pilkavalt:"Väga aus, kuid loll on enesega riskeerida".
Kogu see aeg ei olnud meil mingisuguseid teateid Saksa vägede ligi-
olekust ega nende edasiliikumisest.
Kella 10-11 paiku kukkunik ülemaalise täidesaatva komitee, linnanöu
kolasid
ning täidesaatva komitee ühiselumaja ruumes vöörad isikud ning huligaa-
nid, kes sellega olid ametis, et tassisid ära, mis ette juhtus, isegi too-
le ja laude. Ulemaalise täidesaatva komitee ruumest kanti laiali ka muu
seas höbe ja muid kallihinnalisi asju, mis nädalat paar tagasi olid möis-
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 17
27
15
- 8 -
nikelt vöetud, nüüd aga täidesaatvast komiteest saatuse hooleks jäätud.
Kodanlus, kellele kogu asi sama ootamata tuli kui proletariaadilegi,
ei loonud sel päeval kuni öhtuni mingisuguseid oma vöimuasutusi ega näida
oma vöimu.Ainult sotsialistid-revolutsionäärid, praegused iseseisvad, aval
dasid suurt aktiivsust ja püüdsid köigepäält miilitsa kaasabil (mis ena-
muses kommunistidest koos seisis) organiseerida oma söjariistus jöudu ja
harata vöimu.
See tekitas linna jäänud kommunistide seas mötte katsuda uuesti vöimu
oma kätte vötta kohalejäänud söjariistutatud jöudude abil ning vöimu aval-
dama hakata linnavalitsuse kaudu, mis oli paigalejaanud seltsimeeste käes
kuna täidesaatev komitee ning üleüldse köik nöukogulised asutused olid
täitsa rüüstatud.
Sama grupp otsustas öhtul linnavalitsuse kaudu kokku kutsuda voli-
kogu, et tekkinud tingimusis ja seisukorras kasutada ka seda asutust.ame-
tiühisuste, partei ning Tallinna nöukogu majad vöeti päeval uuesti meie
seltsimeeste kätte, organiseeriti möned söjariistutatud salgad, tehti kat-
set ametühisuste üleüldist koosolekut korraldada jne.Kuid ilmus peagi,et
proletaarsed read olid sündmuse s.o. juhtivate nöukoguliste asutuste pö-
genemise tagajärjel liialt köigutatud ning nörgendatud, kuna kodanlus oli
suutnud hiliseks öhtuks organiseerida ja söjariistade ladud oma kätte vöt-
tes, moodustada enda valged väesalgad, suurearvulisemad, kui tööliste omad.
Ainult sel öhtul saadi linnas teada, et liginevad Saksa väed.
Päev hiljem, 25/II kella üheksa jöudis linna esimene väikearvuline
ratsameeste salk - köigist 20 - 30 meest. Hilja öhtul tulid veel möned sal-
gad, kuna Saksa vägede pääosa jöudis kohale järgmisel päivil.
Saksa vägede tuleku järele läks kogu vöim Saksa väejuhatuse ning Bal-
ti parunite kätte.
Peagi arreteeriti sms. Vöölmann ja paljud teised seltsimehed.Hiljem
lasti Vöölmann "linna asjaajamise üleandmiseks," välja ning viimne asus pö-
randaalla.
Pörandaall olles töötas Vöölmann kommunistliku partei salajaste orga-
nisatsioonide moodustamise kallal ja tegi selle töö edukult, korraldades
köigis vabrikuid kollektiivid, liites neid linnakomiteesse ning pidades
linnas terve rea salajasi koosolekuid.
Teisetpoolt kogus ta andmeid tol ajal Eestis möllavast valgest ter-
ronist.Tallinna organisatsioon otsustas köike seda materjaali koondada le-
ldisesse üleskutsesse - protesti, millega kavatseti pöörduda kogu Euroopa
organiseeritud proletariaadi poole.
Aprilli keskpäivil tuleb Vöölmann Peterburi.
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 18
16
- 9 -
28
Esimesel eestlaste-kommunistide Peterburi organisatsiooni koosole-
kul teeb ta aruande oma tegevusest ning olukorrast Eestis.Pöögelmann kat-
sub seda tegevust maha teha, näidates, et ta kriitikat ei kanna.Teisel
koosolekul valitakse Vöölmann suurel häälteenamusel - Pöögelmanni kandi-
datuuri vastu - Moskvasse Eesti rahvusasjade komissaariks.
Seda valimist ei tunnista Anvelt, Pöögelmann ja mõned teised selt-
simehed.
Pärast, kui Anvelt ja Pöögelmann terve rea eelnöupidamisi ja koos-
olekuid Vöölmanni ning teiste seltsimeeste vastu läbi on viinud - ilma
teisepoole osavötuta pääasjaliselt uute ning kohaliste seltsimeeste pu-
naseväelaste seas, kes ei olnud tuttavad ei selle ega teise poole par-
teilise tööga Eestis, otsekohe pärast köike seda kutsutakse kokku uus
Peterburi organisatsiooni koosolek.
See koosolek tunnustab Anvelti ettepanekul tema ultimatiivsel nöu-
del ("mina vöi tema") 71 häälega 66 vastu Vöälmanni, Rossfeldi ning Jan-
soni teguviisi mitte öigeks, kuna sel koosolekul vastu vöetud resolutsi-
oon löpeb umbes säärast sönadega, et säärasel tegevusel ja poliitikal
(vöi juhtidel) ei ole kohta kommunistide ridades.
Sms. Vöölmannile ja teisile anti süüks seda, et nad olnud miilitsa
ning linnaomavalitsuse laialisaatmise vastu ja tarvitaand kontrrevolutsi-
ooni juhust, et uuesti moodustada linna omavalitsust, mille enne seda
nöukoguline vöim laiali saatnud.
Sellest tehti järeldus,et sm.sm.Vöölmann, Janson ja Rossfeldt ei
ole kommunistid. Mönede seltsimeeste poolt näidati sellele, nagu oleks
Vöölmann tahtnud ühes vähemlastega pöörduda "memorandumiga" Ohtu Euroo-
pa proletariaadi poole.
Nende süüdistuste pöhiolu suhtes peab järgmist mainima (lisaks
ülevaltoodule) et ülemaaline täidesaatev komitee tegi umbes poolteist
nädalat enne Eestimaa okkupeerimist otsuse linna omavalitsust laiali
saata, kuid faktiliselt ei olnud seda otsust teostatud: linnavalitsus
ei saanud veel asutada asjaajamise üleandmisele linna täidesaatvale ko-
miteele, kuhu pidi üle minema ühed ja samad isikud linnavalitsusest, ning
jatkas endistmoodi tööd okkupatsiooni momendini. Mis puutub "memorandumi".
siis seadsid töepoolest Vöölmann ja teised Tallinnasse jäänud seltsime-
hed kokku üleskutse projekti, kogu Ohtu Euroopa proletariaadile, mis
pääjoonis sisaldas rohkearvulise inetute ning hirmsate faktide karakte-
ristikat ja kirjeldus, mis Eestis ette tulid okkupatsioonivägade tegevu-
ses ja protesti "rahva enda palvel tulnud kultuurliste päästjate" ning
häätegijate vastu, nagu sakslased endid ise suure suuga reklameerisid.
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 19
17
- 10 -
29
Vähemlaste osavött kavatsusest oli selles, et üks pahempoolseist väheml
MAASIK, kes hiljem vähemlaste valitsusest 26 hulgas Isborskis tapeti, a
tas kogu materjaale okkupatsioonivägede ning kohalise kodanluse tegevus
suhtes koguda.
Ulevalnimetatud Peterburi organisatsiooni koosoleku otsuse pääle
reageerisid siinsama Peterburis kaks uut Eestist väljatulnud seltsimees
te koosolekut, millised seltsimehed moodustasid tol ajal Peterburi par-
teiliste päämassi.Need kaks koosolekud möistsid ühtekokku enam kui 200
lega Anvelti, Kingissepa ning Pöögelmanni hukka ning Vöölmanni ja teist
tegevuse öigeks.Seejuures oli esimesest neist koosolekuist osa võtmas 7
parteilist seltsimeest, teisest aga 138, kes eelmisislt koosolekuilt
puudusid.
Löpuks loeme oma kohuseks konstateerida, et kogu see konflikt nagu
eelmisedki höörumised Vöölmanni ning Anvelti vahel ei arenenud löppude
löpuks mitte pöhimötteliste lahkmötete pärast, kuigi neil viimselgi koh
oli ja neid Anveltist kasutati. Köik seltsimehed, köik me vanemad par-
teitöölised, kes tunnevad Vöölmanni juba hulk aastaid, kes on hinnanud
ning hindavad teda ühena paremana parteitöölisena ei ole kunagi kahelnu
ega kahtle Vöölmanni kommunistlikkude vaadete köikumatuses (igasugusis
tingimusis). Ei ükski parteiline koosolek ega ükski parteiline organisat
ioon (väljaarvatud ülevalmainitud koosolek Peterburis) ei ole hukka möi
nud Vöölmanni ega temast juhtivate asutuste tegevust.Me kriipsutame ted
seda enam alla, et mitte köik me pole pooldanud Vöölmanni vaatekohta üle
valtoodud lahkmötteis.Anvelt aga, samuti tähtsa määrani ka tema söbrad
on mitmele korrale oma lühivältelise tegevuse kestel Eesti proletari-
aadile näidanud, et nende köikide püüete sihina on ainuüksi see, et
esimest viiulit mängida, et oma käes vöimu hoida.Anvelt ei ole kunagi
rehkendanud organiseeritud arvamisega ega parteilise massiga; kunagi po
ta sallinud oma ligikonnas paremaid parteiseltsimehi ning ei ole tagasi-
pörganud mingisuguste abinöude eest vöitluses nendega jne.
Ning ülevalmainitud lahkhelid tekkisid ka oliliselt neilsamul pöh-
jusil.
Eestist pögenemise järele muutus Anvelti seisukord sees suhtes veel
pahemaks. Vöölmanni vastu ei olnud kuulda ühtegi etteheidet ei Eestist
lahkunute ega (veel vähem) kohale jäänud keskel.Köik tunnistasid, et Vö
mann öieti talitas, kui kohale jäi.Küll aga kuuldus Anvelti,Kingissepa
ja Pöögelmanni vastu hulgalisi süüdistusi poliitilisis, taktilisis ning
kaelakohtulisis kuritegudes.
Köik need süüdistused algasid juba meie pagulaste Soome jöudmise
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 20
30
18
ning avaldusid köige päält selles, et Anvelti,Kingissepa ja Pöögelmanni
j.t. süüdistati vöitluskohtade mahajätmises ning pögenemises tol ajal,
kui selle järele ei olnud veel vähematki vajadust. Emigrantide enamus lei
dis, et Tallinn oleks tulnud, vöib olla küll hiljem maha jätta, kuid sed
oleks tarvis teha olnud organiseeritult, pörandaalust organisatsiooni
moodustades, ametiühisusi löhkumata likvideerides teatud määrani köigi
meie parteiliste nöukoguliste asutuste rahvalised ning varanduslikud as-
jad, kassaraamatute ja muude dokumentide hävitaminejne.
Eriti terava iseloomu omasid need süüdistused, kui Anvelt keeldus iga
sugusest aruandmisest ülemaalise täidesaatva komitee tegevuse üle viima-
seil nädalail enne pögenemist ja pögenamise ajal, aga ka enda asutuste
rahaliste operatsioonide kokku vötmisest. Asi läks löppude löpuks niikau-
gele, et osa süüdistavaid: Pöögelmann, Käspert ning möned teised isegi
Peterburi erakorralise komisjoni poolt arreteeriti ja olid juurdluse all,
kuni Uritski surma tagajärjel, kes isiklikult seda asja ajas, juurdlus
katkestati.
Köik need asjaolud sundisid Anvelti ning tema ligemaid kaastöölisi
et enesest tähelepanu körvale juhtida ning oma löpuliselt köikuma löönud
seisukohti päästa, teise poole vastu tugevat söjakäiku ette vötta, see-
juures ennast ainukeseks öigeks kommunistiks ülistades, köiki teisi aga
paindlasiks nimetades. Köige selle nägeluse järele ning selle nägeluse pä-
rast körvaldus Vöölmann Eesti tegevusest, kuigi paljud seltsimehed ei tah
nud teda ära lasta ja olid ning on selle fakti suhtes, et Vöölmann,Janson
ja möned teised lahkusid tegevusest Eesti proletariaadi sees, eitaval
seisukohal.
Peagi körvaldusid igasugusest tegevusest Eesti proletariaadi keskel
ka Anvelt ja teised (Kingissepp lahkus Eesti tööst kohe pärast Tallinnast
tulekut), Eesti proletariaadile igasuguse toetuse andmata otsekohe ja
kaudselt, niihästi organisatsioonilise kui ka kultuurhariduslikku töö
alal, vöi mönes muu suhtes.
Sm.Sm.Vöölmann,Janson j.t. kaugenesid ikka enam tööst eestlaste
seas.Anvelt Kingissepp ning möned teised nende ligemad pooldajad aga il-
muvad aeg ajalt näitelavale ainult höörumiste ning väljaastumistega tol-
le aja aktiivsemate ja väljapaistvamate parteitööliste vastu mil Ik-
melti, mil Palvadre, mil Narva all langenud Sihvri, mil kellegi teise
vastu - kuigi need seltsimehed ei annud neile pääletungimiseks vähematki
pöhjust ja kogu nende"süü"oli selles, et nad neile omase energia ning
aktiivsusega olid jäänud töölistelikumisse ja said niimoodi Anvelti gru-
pile konkurendeks, vöistlejaiks. Anvelti, samuti ka Pöögelmanni ja Kingis-
sepa (viimsed kaks lahkusid ennem) Peterburist ära söites löppesid näge-
Kominterni_Eesti_sektsioon_Moskvas (ERAF.6495.3.2)

Lehekülg 21
19
31
- 12 -
lused ja höörumised, kuid ainult ajutiselt.
1918 a. sügisel, kui revolutsiooni tagajärel Saksamaal ning pöör-
de tõttu Eestis algab Venemaa poolt Eesti organiseeritud proletariaadi
pääletungimine Narvale ja kui esimesed sammud ning seejuures tagajär-
jekad juba tehtud ning avanevad laialdased väljavaates Eestimaa val-
damise suhtes, ilmuvad uuesti Eestimaa proletariaadi keskel Anvelt
ja teised...Ning peagi algavad jälle uued lahkhelid, uued höörumised
uus nägelus, seejuures sügavam kui eelmine.Järgneva sündmustiku kirjel-
dus leidus Eesti osakondade keskkomitee ning x.x.x.KKP Venemaa büroo
vahekorra lahendamise komisjoni protokolles.
Kommunistliku tervitusega
V.K.P.Eesti osakondada Keskkomitee.

Lehekülg 22
20
32
- 1 -
Ülevenemaalisel Eesti vastutavate parteitööliste
nöupidamisel, mis VKP Eesti osakondade keskkomitee
algatusel 10-14 novembril s.a.Peterburis ärapee-
ti, ning mille saadikute arvu ja koosseisu suhtes
on andmed ankett lehel protokollile juure lisatud.
valiti VKP Eesti osakondade keskkomitee ja EKP Ve-
nemaa büroo vahekorra lahendamise komisjoon.Komisjo
moodustavad järgmised seltsimehed: Voldemar Vööl-
mann, Ado Pärtel ja Arnold Pastak - liikmeina ning
Pintsel ja Mötlik - kandidadena, keda nöupidamine
häälteenamusega valis.
Nöupidamine tegi komisjonile ülesandeks,1)ko-
guda andmed ja materjaalid, mis olemas, niinimetatu
vahekorra suhtes: 2)süstematiseerida need andmed
ning materjaalid ja 3)esitada nad pääle süstematise
rimist Venemaa Kommunistliku Partei Keskkomiteele.
V.K.P.Eesti osakondade keskkomitee ning E.K.P.Venemaa büroo
vahekorra lahendamise komisjoni istangu
PROTOKOL Nr.1.
(15 nov. 1920 a.)
Töö komisjoni liigete vahel jaotatakse nii:Vöölmann - esimees,Pär-
tel - tema asetäitja ning Pastak - sekretäär.
Istangust vötavad osa komisjoni liikmed: Vöölmann, Pärtel, Pastak
ning kandidaat Mötlik.Aruandjaina konflikti kohta on komisjoni poolt
kutsutud V.K.P. Eesti osakondade keskkomitee, mille liikmeist Ikmalt,Ma
Palvadre,Peterson,Isak ja Koni koosolekule ilmunud.
Komisjon otsustas oma töö sisu süstematiseerida järgmise plaani
järele:
1) konflikti arenemise ajalugu ja viimase aja väärnähtused
vahekorras.
2) konflikti tekkimise ja viimase aja väärnähtuste põhjused;
3) kokkuvöte.
1) Istangu juhataja juhib köikida tähelepanu sellele, et ainult
niisugused andmed ja juhtumused ette toodaks ja protokolli ülesvöetaks,
milliste kohta olemas kas dokumentaalsed töendused ehk otsekohesed tun-
nistajad.
Edasi otsustab komisjon konflikti arenemiskäigu kuni käesolev
silmapilguni ajaloolises järjekorras ja ainult üleüldiseis joonis üles-
märkida, see juures hulgalisi väärnähtusi kokkuvötlikult formuleerida
ja üksikasju koguni puutumata jätta.Samuti otsustab ta köik töendused,
tunnistused ja tähtsamad asja puutuvad üksikasjalised juhtumused ka
ajaloolises järjekorras süstematiseerituina ise faktele lisadena kokku-
koguda.
Koosolekule ilmunud Eesti osakondade keskkomitee ühisel kirjeldu
sel oli konflikti arenemise ajalugu üleüldiseis joonis järgmine. Praegu