Angerja_oigeusu_kogudus (EAA.1881.1.3)

Lehekülg 27
44.
lik olema. Tema teened koguduse eest on tõesti suured, isearanis seda
veel meeles pidades, et tema tegi seda rasket tööd ilma tasuda,
ohverdades oma vaba aega koguduse elu heaks.
Ühtlasi sai sell aastal liikmemaks kõrgendatud: näituseks, koguduse
liikmed, alates 18 aastast peale, hakkasid maksma 10 marka aastas
Olid määratud ka teised maksud koguduse heaks vaimuliku talli-
tuste eest ja surnuaia platside pealt.
Ülepea, moodaläinud aasta oli üks töörikkamaks aastaks ja
see too andis ka oma vilja
1922 aasta.
Ehk küll kogudus iseseisvalt veel vähe töötas, aga juba
kestavad lahkhelid tema elus. Täiskogu, mis tuli kokku 29/I-22
omas protokollis märgib: "sai arutatud kirikuteendrite ja kihelkonna
vahekord, ja tehti otsuseks see küsimine lahtiseks jätta tuleva täis-
kogu koosolekuni; arutamine võeti ette kümne isiku ettepanekul."
Kes oli süüdi selle vahekorra teravaks tegemises, raske on öelda.
Samal aastal sai nõukogu koosseis ümbervalitud järgmiselt:
T. Allik, W. Martinson, M. Amisepp, Al. Kaasik, M. Liidress, L. Krass, E.
Golouhov, U. Tšertkov, T. Kasemets, A. Perloko, J. Pokmann, K. Kokk ja J.
Auväärt.
Nende hulgast esimeheks jäi E. Golouhov, tema abiks - T. Allik.
Kirikuvanemaks sai valitud M. Amisepp, tema abilisteks V. Tšertkov
ja A. Kaasik
Samal aastal sai omandatud renditud maa peal asuv põhu
küün. Küüni eest oli makstud 10.589 m. 95 p.
Edasi olid vastuvõetud mitmed muudatused koguduse maksude kohta,
nimelt liikmemaks oli tõstetud 30 margani aastas, ka kirikliku tallitus-
te maksud olid ka vastavalt suurendatud.
Et kirikuajalugu sissekanne oli viimasti tehtud ainult 1899 aastas,
siis valiti komisjon kirikuajalugu seadmiseks. Komisjoni kuulusid:
E. Golouhov, A. Kaasik, M. Vabi, A. Martinson ja preester K. Oberpahl.
Kahjuks aga nende ridade kirjutaja peab konstateerima, et selle
komisjoni valimine jäi ainult paberil, seeme ei idanend ja vilja ei
toonud.... Sellega võib äraseletada, et käesolev kirikuajalugu on mitmest
küljest puudulik, iseäranis, kõige huuvitavate momentide ja aastate
kohta, sest et praegune sissekandmine on tehtud 10-15 aastaid hiljem,
muist neid inimesi, kes seletusi võiks anda - ei ole olemas, muist unus-
tasid kõiki pisiasju ära j.n.e.
See tüli, mis algas hingekarjase ja koguduse liikmete vahel
kahjuks selle aasta jooksul ei lõppenud nii, et keskvalitsuse poolt
oli saadetud kohale siinodi liige, ülempreester Joh. Teiss, kes seda
45.
asja 2. aprillil täiskogu koosolekul arutas.
Läbirääkimistest selgus, et kuulates läbi ette toodud süüdistusi
ja peletusi täiskogu otsustas preestrile tema kauaaegset, laitma-
ta teenistust silmas pidades - täielist usaldust avaldada ja
kirikuametnikudele mitte lubada tulevikus niisuguseid tühi-
seid asju koguduse liikmete ees paljastada, mis usu elu peale
musta varju võib heita.
Nagu ajalugu edaspidi näitas, ei kadunud need lohkhelid
lõplikult, vaid puhkesid hiljem uue, suurema hooga. Kes
nendes tülides süüdi oli, see teab ise, aga selle tuli tagajär-
jed annavad ennast tunda ka praegusel ajal.
Majandusliku asjade hulgas muu seas oli tähtis endise sauna
ümberehitamine elumajaks ja 150 puu saamine riigimetsast
ehitamiste ja remontide jaoks
Sest aga, et mõned nõukogu liikmed ei olnud asja kursuses, tekkis
arusaamine selle küsimuse (puude saamise) ümber, mis lõpude
lõpuks sai omavaheliselt lahendatud
Samal aastal, Nelipühi esimesel päeval külastas kogudust ulem-
piiskop Aleksander
Sell aastal said ka puud (kuused) ümber kirikut istutatud.
Nõnda lõppes see töö ja ka tülirikkas aasta.