Jaan_Tonisson_(Lasteleht) (ERA.1627.1.203)

Lehekülg 538
Saidi juhtumised.
11.
tallaalused tuliseks võib teha." Nii rääkis kaupmees ja Saidil, keda küll igatsus isa
414
järele piinas vahetevahel, oli siisgi heameel, et Bagdadi ja kuulust Harun nal Rashidi
näha saab. Kümne päeva pärast jõudsid nad Bagdadi ja Said imestas selle linna, mis
selajal oma hiilguse tipul seisis, ütlemata toredust. Kaupmees-kutsus teda oma majasse,
mida Said ka heameelega tegi; sest ta nägi et siin inimeste murru seas, peale õhu ja
Tigrise vee ega moshee trepil magamise, midagi ilma hinnata ei saa. Teise päeva hommiku,
kui ta enese riide oli pannud ja eneses arvas, et selles sõjalikus ohtes end Bagdadi uulitsail näidata
võib, tuli kaupmees kambri, silmitses noortmeest kelmika naeratusega, silus habet ja ütles siis-
„See on kõik väga ilus, noorisand! Aga mis peab teist siis nüüd saama? Teie näite suur unistaja
olema, aga teise päeva peale mõtlemagi; ehk on teil nii palju raha, et selle riide vääriliselt, elada võite?
„Armas isand Kalum-Bek," rääkis noormees segaselt ja punastates, „raha pole mul praegu
- küll mitte, aga vahest, laenate mulle niipalju, et ma kojureisi saaks; mu isa tasub ta teile täielikult."
"Sinu isa, poiss?" hüüdis kaupmees kõvaste naerdes. „Ma usun, kõrvetav päike
on sind segaseks teinud. Arvad sa, et ma muinaslugu, mis kõrbes jutustasid, et su isa rikas olevat ja
sina ta ainuke poeg, araablaste kallale tungimisest ja nende seas elamisest, sõna pealt uskuma pidin.
Juba siis pahandasin su vale ja häbematuse üle. Ma tean, et Baloonas kõik rikkad, kaupmehed on, olen
kõigiga kaubelnud ja peaks ka Benessari, kui tal kuustuhatgi varandust oleks, tundma (tomaani,
See on siis kas valetatud, või su isa on vaene mehike, kelle ärajooksnud võsukesele ma mitte vaskraharest
ei või laenata. Siis see peale tungimine kõrbes! Kuna on sestajast saadik, kui tark khaliif Harun kõrbe-
teed kindlustanud, röövlid karavaani kallale julgenud tulla ja isegi inimesi ära viia? Ka peaks see teada
olema, ei kõigel minu teekonnal ega ka siin, Bagdadis, kus inimesi igast ilmamaast kokku tuleb,
teata sarnasest juhtumisest midagi. See on su teine vale, häbemata noor inimine!"
Viha ja pahameele pärast kahvatu, tahtis Said kurikavala veikse mehele vastata; see karjus
ikka kõvemini, kätega vehkides. „Ja kolmas vale, häbemata, on see lugu. Seelimi laagis; teda
tunneb igaüks ja teab, et ta kõige hirmsam ja metsikum röövel-arablane, keda kunagi nähtud, on,
ja sa julged jutustata, sa olevat ta poja tapnud, ja pole mitte tükkideks raiutud; sa lähed isegi
sind
niikaugele, et kõige uskmatut lugu, Seelim olevat sind oma salga vastu kaitsnud ja oma telki
võtnud ning ilma lunastusrahata tulema saatnud, selle asemel, et lähema puuotsa üles riputanud-
oleks, nagu teiste rändajatega on teinud, jutustad. Oh sa häbemata, vastik valetaja!“
"Ja ma ei või muud ütelda", hüüdis noormees, "kui et kõik tõsi on, mu hinge ja Prohveti habeme juures"
„Mis, oma hinge juures tahad sa vanduda?" karjus kaupmees, „oma musta, valeliku
hinge juures? Kes peab seda uskuma! Prohveti habeme juures tahad sa vanduda, sina, kel endal
habet pole? Kas peab seda uskuma?" "Mul pole küll mitte tunnistajaid", jatkas "Said, „kuid
kas ei leidnud te mind ise viletsalt ja seotult üles? "See ei tõenda midagi," rääkis teine, „sa
oled riides, kui mõni röövel ja võisid mõnele kallale minna, kes sust tugevam oli ja kinnisidus."
„Seda ühte, ehk kahte, kes mind maha sirutavad ja seovad," wastas Said,“ tahaks ma näha.
4. kirik tempel. 2. nende riiete kohaselt. (ilma lingu kaela viskamata,