Jaan_Tonisson_(Lasteleht) (ERA.1627.1.203)

Lehekülg 541
14.
Saidi juhtumised.
415p
selle linna noored mehed peavad nüüd iga nädal sarnast võitlumängu. Aga ainult
uhkes riides ja vabad mehed, aga ükski poeteener, võivad sellest osavõtta. Kui te nüüd mõju-
da võiksite, et mul iga nädal hobune, riided ning sõjariistad oleks ja mu nägu ei tuntaks-"
"See on ühe ausa nooremehe kohane soov," rääkis fee; "su ema isa oli kõige vap-
ram mees! Syrias, Sina näid ta vaimu pärinud olevat. Pea see maja meeles, siit leiad iga
nädal omale hobuse ja kaks kannupoissi, riided, sõjariistad ja vee, millega oma näo tundmataks
teed. Ja nüüd, elahästi Said! Kannata, ole tark ja vooruslik! Kuue kuu pärast annab su vile
healt ja Suleima kuuleb seda. / - Noormees lahkus oma imelikust kaitsjast aukartlikult
ja tänulikult; ta pani maja ja tänava tähele ning läks basaarile. Ta jõudis parajaks ajaks,
et oma isandat ja meistrit Kalumbeki toetata ja kaitsta. Suur murd oli poe ümber, poisikesed
pilgates keksisid, vanad naersid, kaupmehe ümber, kas vihast värisedes ja segaselt, ühes käes shall, teises
leier, oma poe ees seisis. See iseäralik stseen tuli juhtumisest, mis Saidi äraolekul oli sundinud
Kalum oli ennast, tema asemel ukse ette seadunud, aga ükski ei tahtnud vanamehe inetu käest osta. Seal
läksid kaks meest juba mitu korda mööda, oma naistele kingitusi otsides:
Kalum-Ben kasutas juhust ja hüüdis: "Siin mu isandad, siia! Üles teie otsite? Ilusaid
shlalla, leierid?" "Hea vanake," vastas üks, "See kaup võib õige hea olla, aga meie naised
on imelikud ja linnas on kombeks saanud, ainult ilusa poeteenri Saidi juurest, osta;
meie käime juba asjata ringi, aga kui sa meile teda juhatata tead ostane teine kord sinult."
„Allah il Allah!" hüüdis Kalum-Bek sõbralikult hirvitades: „Teid on Prophet õige
ukse ette juhatanud. Ilusa Saidi juurest tahate leierisi osta? astuge sisse, siin on ta kauplus."
Üks meestest naeris Kalumi inetu kogu üle ja tõenduse, et tema ilus Said olewat, üle
teine mõtles, et Kalum neid narrib ja ei jäänud talle midagi võlgu, vaid sõimas, et küll sai.
Kalum Bek kutsus naabrid tunnistajaks, et tema äris ilus Said teenivat; aga need, tema ostja-
te rohkuse üle pahased, ei tahtnud sellest teadagi ja mõlemad mehed tahtsid nüüd vanale vale
tajale, nagu teda nimetasid, head õpetust, anda. Kalum kaitses-ennast rusika asemel kisa ja sõi-
musõnadega, nii et hulka inimesi kokku tõmbas; pool linna tundis teda, kui ihnuskoid ja
ligi
kelmi ning olid nende müksudega, mis talle anti, väga rahul. Praegu tahtis teine mees ta
habemest kinni võtta, kui teda kinni haarati ja vastu maad virutati, nii et turban maha
kukkus ja tuhvlid eemale lendasid. Hulk, kes heameelega (vanamehele) näinud oleks, et
keretäis oleks antud, nurises; mahavisatu kaaslane vaatas tegija järele ümber, kui ta aga pik
ka tugevat noortmeest nägi, ei julgenud ta tülli minna; sest Kalum, kes oma peasemist nagu ime-
teoks pidas, näitas noooremehe peale, üteldes: "Mis te veel tahate? Seal seisab ta juba mu isandad
see on Said ilus poeteener. Rahvas ümberringi naeris, sest teadis, et Kalumile ülekohut tehti.
Mahavisatud mees mees tõusis häbenedes üles ja lonkas, shalli ja leierit ostmata jättes, kaaslase-
ga minema. "Oh sa poeteenrite täht," basaari kroon!" hüüdis - Kalum Saidi sisse viies:
"Tõeste, see oli tubli; poiss lamas maas, nagu poleks ta jalulseisnudki, ja mina - poleks