Taavet_Bergmanni_abiraha_sihtasutus (EAA.2105.1.581)

Lehekülg 26
24
olla, et nad meid endi elusse pilku lasevad heita, siis ei või meie
seda neile etteheiteks teha: tung end avaldada on üleüldisinimlik
ja mitte hukkamõistetav joon. Sellepärast ei tohi ka karm arvustus
kunstnikku pahandada ega anna talle õigust end valestimõistetuks
tunda. Väljapandud tööde üleüldine muljend on täiesti rõõmustav,
ja nii mõnigi toode ei tarvitseks häbeneda suurtel Lääne-Europa
näitustel rahvusvahelisest võistlusest osa võtta. Kui samas tempos
ja samasuguse südidusega edasi töötatakse, siis tohime tulevikus
ka meie kodumaale rõõmustavat ja elavat kunstitegevust loota.
Et meie noored kunstnikud suuremalt osalt uute ja kõige
uuemate kunstivoolude edustajateks on saanud, on väga loomulik:
neid ei köida mingisugune kunstiajalugu, mingisugused traditsionid,
mingisugused eelarvamised, nad ühinevad Europa kunsti kõige
noorema generatsioniga - sellest see Müncheni ja kõige noorema
Parisi kunsti tugev kude Eesti kunstis.
Mis tahab siis see kõige noorem vool? Kõigepäält: vaba-
nemist kõigist akademismuse kütketest, s. t. vanadest koolireeg-
litest ja nõndanim. ajaloo-maalikunstist, kunstist, mis päärõhku
kujutamise ainelise sisu pääle pani. Neoimpressionistile on aga
kõik kujutatav, ka sisuliselt kõige tühisem motiv; sellepärast on need
sagedasti optilised ja koloristilised probleemid, milledega uuem
kunst tegemist teeb. Edasi: vabanemist kõigest juhuslisest, kõrva-
lisest ja tühisest detailist; selle toonitamist, mis tugevat ja võimast
tunderefleksi tekitab. Sellest tulebki, et siin portree, maastik ja
eluta loodus (nature morte, Stilleben) esimesel plaanil seisavad.
Võtame nüüd üksikud kunstnikud, nii kuidas nad meile
näituse vaatamisel esinevad, ligema tähelepaneku alla.
J. Koort'i hiilgenummer tõmbab saali astumisel meie tähele-
paneku enese pääle. See on Parisi eellinnamotiv: uulits
vanade majadega ja taevas nende kohal. Selge päev hõljub pildi
üle. Perspektiv on hää, eesväli mõjus. Tagaseinaks on kergesti
pilvis taevas. Kena pruun tammepuust raam, kunstniku enese
nikerdatud, ümbritseb võimsalt pilti. Tüsedalt, selgelt ja rahulikult
seisab tükk Parisi meie ees. Selle pildi kõrval ripuvad mõned
väikesed maastikud, mis niisamuti kunstniku andest tunnistust
annavad, iseäranis nr. 124. Terve rida kavandisi ja eluta looduse
kujutusi (Stilleben) täiendab kogu. Ka ühe näopildi on kunstnik
välja pannud. Eluta looduse kujutustest paistavad mõned lille-
kogud väga maitserikka värvide-kompositsioni poolest silma. Ise-
äralise armastusega loob J. Koort tagaseina omadele eluta looduse
kujutustele, iseäranis hääd on nrd. 104 ja 105: esimene - mol-motiv
õrnades värvides, teine - dur-motiv võimsas rohelises ja punases.
Küll ähvardab Koorti juures tagasein vahel tema eluta loodust
310
ära lämmatada. Väga kenasti on tema ilusad pruunid nikerdatud
raamid piltide värvidega kokkukõlas. Need tüsedaraamilised
väikesed dekoratsioni asjad, mis oma ümbruse rõhu all kanna-
tavad, võiksivad eraldatult validavärvilisel seinal hästi mõjuda. -
Väga kena linnamotiv on veel nr. 112. Ka kavandid sisaldavad
nii mõndagi rõõmustavat, kuid väärtuse poolest on nad väga
mitmesugused.
Palju ühtlasemat pilti pakuvad K. Mägi tööd. See kunstnik
on täiesti neoimpressionistide leeri läinud. Ta on tubli värvi-
tehniker ja osav pointeerija. Tema eripõld on maastik. Port-
ree juures komistab ta modelli näo üle, millest ta ainult kolo-
ristilist väärtust oskab leida. Tema maastikud aga on täiesti näi-
tuse hiilgenumbrid, iseäranis nr. 142 on väga mõjus: mere sügav
sina ja võimas mäeselg tagaseinas, kollakad õied eesväljal annavad
üleüldiselt laitmata muljendi. Kahjuks on pildil üks kompositsioni
viga: õiepuu ülemine piirjoon eesväljal langeb mäeselja konturi-
joonega tagaseinas kokku, selle asemel et allapoole jääda või
mäeseljast üle ulatada. Selle puuduse tagajärjel tekib optiline
selgusetus, mida kahetsema peab. Väga kena ja korrekt on üks
Norra külamotiv ja Põhjamaa päikese loojaminek mõjusates vär-
vides. Mõlemad pildid on õnnelikult komponeeritud ja kangesti
stiliseeritud. Päris arusaamata on üks müstiline kasemets - nii-
hästi konstruktsion kui ka joonistus on selguseta. Väga armsad
on kunstniku peenelt pointeeritud väiksed maastikud. K. Mägi on
nagu Koortki juba kaunis valminud kunstnik ja kindel tehniker.
Ainult portreega ei ole tal sugugi õnne.
Väga anderikas portretist on A. Uurits. Tema õlivärvi-
line neegriportree (nr. 252) on väga maitserikas ja peenike käsi-
tuse poolest. Kaks kriidiga joonistatud näopilti (nr. 254 ja 265)
on ka kaunis kenad. Noore neiu näopilt on aga täiesti vaimuta.
Tundub, nagu oleks see pilt kassiahastuse meeleolus loodud. Vana
eide pildist kõlbab ainult pää, kehal aga puudub iga anatomia -
ükski osa ei seisa uskumapanevalt teisega kokkukõlas. Üliõpilase
pildil, selle vastu, ei ole ühtegi nendest vigadest. Kust tuleb nii-
sugune ühtlusetus võimises? Noor kunstnik peaks enese üle ise
tõsiselt kohut pidama. Niisuguste annete juures peab rohkem
korda saatma. Et ta midagi võib, seda näitavad tema osalt väga
hääd maastikukavandid.
Väga mitmekülgne kunstnik on N. Triik. Tema meeste-
rahvaportree (nr. 207) on hästi korraldatud ja peenike isiku kuju-
tamise poolest. Preili Z. pildist kõlbab ainult tagasein, mis suure,
vahest liigagi suure, armastusega on maalitud. Kuid see tagasein ei
seisa eeskleebiva naisterahva kujuga mingisuguses ühenduses. Kui
311