Jaan_Tonisson_(Lasteleht) (ERA.1627.1.203)

Lehekülg 537
10.
Saidi juhtumised.
413p
Said palus neilt halastust, lubas karjudes suurt lunasusraha; naerdes hüppasid
nad sadulasse ja kihutasid minema. Silmapilk kuulis ta nende hobuste kergeid samme, siis
pidas ennast kadunuks. Ta mõtles oma vana isa peale, kurvastuse peala, kui ta poeg kodu ei
tule; ta mõtles enda viletsuse peale, et ta nii varakult surema pidi, nii piinarikkalt palavas liivas
janu kätte ehk shakalist puruks kistult. Päike tõusis ikka kõrgemale; otsata vaevaga õnnestas
tal ennast ülesajada,aga see andis vähe kergendust. Pingutusel oli tal vile riiete vahelt mahakukkunud
ta vaevas end nii kaua, kuni suhu võtta sai, katsus puhuda, aga ka selles hädas ei täitnud see oma kohut,
kõrvetav) Meelehitlikult lasi ta pea tagasi vajuda ja viimaks röövis (pistev) päike tal meeled, nii et ta sügavasse
uimastusesse langes. Mitme tunne pärast ärkas Said, krõbinast enda kõrval; ta tundis
kuida tal õlast kinni võeti ja karjatas kohkudes; ta ei mõtelnud muud kui et mõni shakal on teda
purustama tulnud. Nüüd võeti tal ka jalgest kinni, ta tundis, et need (inimeste) käed, aga mitte
mehe
röövlooma küüned pole, olid, kes mitme teisega tema ümber talitas. „Ta elab, sosistasid nad, „kuid peab
meid vaenlasteks." Viimaks avas Said silmad ja nägi üht veikest, paksu meest, pisukeste
silme ja pika habemaga enda üle kumardavat ja sõbralikult kõnelevat; ta aitas teda üles,
andis sööki ja jooki ja jutustas talle, ta olevat Bagdadi kaupmees Kalum-Bek ja kauplevat peenikes-
te naistetrahva shalide ja leieritega. Ta olevat kaubareisil käinud ja olevat nüüd teel kojupoole, teda
poolsurnult ja viletsalt liiva sees lamamas näinud: toredad riided ja kalliskividega ehitud tolle olid
mis võimalik tähelepanu tema peale juhtinud, et kõik ta elusseäratamiseks teinud. Noormees tänas teda südamest
sest nägi, et ilma selle mehe vahele tulekuta, viletsalt surema oleks pidanud, et tal abinõusi ise
edasi saamiseks polnud ja jala läbi kõrbe minna ei tahtnud võttis ta kaupmehe pakkumise
tänuga vastu, ühel raskekoormaga kaamelil aset võtta, ja otsustas esitiks Bagdadi ühes minna, sest
sealt võis ta kõige kergemini mõne Balsorasse mineva seltskonnaga ühes minna.
Tee peal jutustas kaupmees oma kaaslasele palju kõigi usklikkude valitsejast, Karim al Rashidist,
ta õiguse armastusest ja teravmeelest, kuida ta kõige keerulisemad protsessid lihtsalt lahendab;
teiste seas jutustas ta oliivide lugu, mida iga laps; mis Saidi aga väga imestama panid. „Meie isand,
usklikkude valitseja", jatkas kaupmees, "meie isand on üks-iseäralik mees. Kui teie arvate, et ta
magab, nagu alamad inimesed, eksite väga. Kaks kolm tundi koidu ajal on kõik. Ma tean seda,
sest Meering ta esimene teener, on minu sugulane: olgugi, et ta vaikne kui haud on, mis tema isan-
dasse puutub, siiski laseb ta vahel mõne sõna langeda, kui ta näeb, et teine uudishimu pärast
pea ära sureb. Selle asemel, et magada, hiilib khaliif Bagdadi tänavatel ringi, ja arva läheb
nädal mööda, kui ta mõnd juhtumist läbi ei ela; sest peate teadma, nagu ka oliivi tündri lugu
näitab, mis nii tõsi on, kui Prohveti sõna, et ta mitte vahtide ja tõrvikukandjate keskel hobuse
seljas, ringi ei käi, vaid kord kaupmehena, kord laevamehena ja preestrina riietatult ümber
käib ja järele vaatab, kas kõik õiguse ja korra järele tehtakse. / "Niisiis tuleb, et kusgil
linnas öösiti iga narri vastu nii viisakas ei olda, kui Bagdadis, sest ta võib samaheasti
nii palju khaliif, kui ka kõige mustem araablane olla, ja puid kasvab, küllalt, et iga Bagdadlasele