Magi,_Artur (ERAF.9613.1.49)

Lehekülg 21
Presidendi ülesannete täitmise kohustus kellelegi, siis peab ta neid ülesandeid täitma,
kuni ta sellest vabaneb. Põhiseadusega seatud korras. Ei soovi ta vastavaid ülesandeid
täita, peab ta taganema ja vastava ametikoha täitmise vabastama ka vormiliselt.
Teisest küljest peab aga rõhutama, et vaatamata erakordsele osale, mis teiste kõr-
gemate riigiorganite seas on antud täita Vabariigi Presidendile, peab viimane, et te-
ma aktidel oleks seaduslikku jõudu toimima Põhiseadusega seatud raamides.
Jättes kõrvale poliitilised ja meie praegusest olukorrast võimalikult tingitud
kaalutlused peab teie lehes 14. sep. avaldatud minister A. Rei poolt Vabariigi Pre-
sidendi ülesandel (-eis) antud 24. juuni käskkirja eelöeldud seisukohalt hinnates kons-
tateerima, et see käskkiri ei ole kooskõlastatud Põhiseadusega. Selle andmisel on
nii vormiliselt kui ka sisuliselt ignoreeritud kehtivat Põhiseadust. Kõige pealt peab
eriti allakriipsutama käskkirja andja seda omapärast aga ka aluseta seisukohta, milles
ta deklareerib, et ta kavatseb temale langenud Vabariigi Presidendi ülesandeid täita
või mitte täita oma heaksarvamise järgi, s.o. kord ta täidab neid, kord mitte. On vaielda-
matult õige, et minister A. Rei saab Vabariigi Presidendi ülesandeid õiguslikult täita ai-
nult sellel eeldusel, et J. Uluotsa poolt 18. septembril 1944 ametisse nimetatud peami-
nistri kohustetäitja on Põhiseaduse § 46 mõttes takistatud Vabariigi Presidendi ülesannete
täitmises. Senikaua kuni on põhjust arvata, et see eeldus puudub, oleks igasugused minister
A. Rei poolt Vabariigi Presidendi ülesandeis antud aktid omavolilised, s.o. need oleks ilma
õigusliku aluseta ja oleks seega iseendast kehtetud. On vastav eeldus mõistusepäraselt
siiski olemas ja on minister A. Rei kord juba selle alusel asunud Vabariigi Presidendi üles-
andeisse, siis jääb ta sellesse positsiooni, kuni ta sealt vabaneb Põhiseadusega seatud
korras. Peaks kõnesolev eeldus osutuma hiljem siiski eksituseks, mis teoreetiliselt on või-
malik, siis tühistuvad vähemalt vormiliselt ka kõik need aktid, mida minister A. Rei on
andnud Vabariigi Presidendi ülesandeis. Igasugune pidepunkt puudub aga Põhisea-
duse järgi sellel seisukohal, nagu oleks kellelgi võimalik suvaliselt esineda täna näit.
Vabariigi Presidendina, homme Vabariigi Valitsuse juhina jne. Meie Põhiseadusega omaks
võetud süsteemi kohaselt on õiguslikult absoluutselt võimata koondada Vabariigi Presi-
dendi ja Valitsuse liikme ülesandeid ühe isiku kätte. Valitsuse liikmed on poliitiliselt
vastutavad Riigikogu ees, kuna Vabariigi President seesugust vastutust ei kanna. Edasi
määrab Ps § 42 sõnaselgalt et Vabariigi Presidendi otsused ja muud aktid on, arvatud
välja vähesed erandid, kehtivad vaid siis, kui need kannavad Vabariigi Presidendi allkirja
kõrval ka Peaministri ja asjaomase ministri allkirja. Peaks olema vaieldamatu, et
sama isik ei saa seepärast üheaegselt täita riigipea ja valitsusliikme ülesandeid.
Põhiseadus annab ametikoha kaitse ainult Vabariigi Presidendile mitte aga tema
/ kohustetäitjale, s.o. ainult VP asub oma ametitakistuste möödumisel uuesti Presidendi
ülesandeisse, mitte aga neid ülesandeid ajutiselt täitev Peaminister, Peaministri ase-
täitja või Valitsuse vanem liige. See seisukoht on peale muu vormiliselt fikseeritud
üksmeelselt mitme siinse juristi ühisel nõupidamisel, milline nõupidamine toi-
mus Põhiseaduse tõlgendamiseks kohtuministri algatusel ja osavõtmisel. On aluseta
väita nagu võidaks VP ülesannete täitmisega kahjustada valitsuse mõne liikme
õiguslikku seisundit.
Kõnesolev käskkiri on silmatorkav aga ka oma sisult ja motivatsioonilt.
Ps järgi on VP õigustatud vabastama ametist valitsuse liikmeid, kusjuures valitsuse juhi ametist
vabastamisega on Ps § 50 määramisel automaatselt ametist vabastatud ka kogu VV. Antud
korral ei kasuta VP kohustetäitja siiski mitte seda õigust vaid ta "tühistab" oma nelja ja poole aasta
eest antud käskkirja, millega ta määras ametisse uue ministri ja pani temale peale muu
peaministri, s.o. valitsuse juhi kohused. 24. juuni käskkirja sõnastusest ja motivatsioonist peab
järeldama, et antud korral ei ole tahetud vabastada ametist kogu valitsust vaid ainult
valitsuse juhti, täpsemini öeldes on tahetud teha olematuks 1945 a. 15. jaanuari käskkiri ja ühes
seega peaministri kohusetäitja ametisse nimetamine.