Vabadussoja_Ajaloo_Komitee (ERA.2124.3.105)

Lehekülg 16
18)
Irboska joonel, et luua ühtne front Velikaja jõe taga asuwate
meie vägedega, muidu ähwardas neid äralõige punaste poolt
kuni Pihkwa järweni. Kuid ka siin oliwad punased pealetungimi-
sele asunud ja surusiwad meie vägesid taganemisele.
17 augustil 1919 a. oliwad juba rügemendi, 1se ja IIse pataljoni osade vahel
tugewad kokkupuutumised Schahnitski - Naretsje - Butslewa külade ees,
kuid punased said igal pool tagasi löödud ja laialipaisatud, mispärast 18
augustil hommikul luure ühteks punawäelast ei leidnud meie positsiooni eel
waid palju kaugemal, liinist 3-5 kilomeetrit, nähtawasti puhkuse eesmärgiga,
et koguda jõudusid ja siis uuesti pealetungida meie kindlustatud kaewikutele.
18 aug. jõudis kohale 3 polgu 1 pataljon kapten Lindemani juhatusel, kes aset võttes
Sagriwje Slesowe Wolkovo raioonis, et 19 augustil pealetungist osavõtta ühes 7da
rügemendi osadega. 19 augustil sai 7 rügemendi II pataljon käsu pealetungida ribas
Kostina, Poddubje - Velikopolje - Vashkowa Dubohnowa paremalt poolt, vassakult
Vedjugma - Aparino - Bobjakowa kuna 3 polgu 1 pataljon pealetungis Schagnitsõi -
Gilewa - Белохвостово - Hmeli suunas. Punaste wastupanu oli tugew ja
meelt äraheitew, pealegi oliwad kohale jõudnud suuremad tagawara wäeosad, mis
punaste poolt tulle aeti ja millegi 7da rügemendi, samuti ka 3 rügemendi peale-
tung seisma pandi ja oma endistele seisukohtadele Irboska kindlustatud
joonele, tagasi paisati. Haawati sai 19/VIII 19a. Sagnitsõi küla all brigaadi ülem
colonel Kubbo, kes lahingut juhatas. 20 augustil korrati 7da rügemendi poolt
pealetungi 2 gruppes ja 3 polgu poolt 1 gruppes; 7 rügement 1 grupp ltn.
Pedaki juhatusel asus Kolosowkast üle Petrowo Lakno peale, välja lüües
punawäe osad Kosoginast, Petrovost, Dulowost, Ulkinast, Serginast ja Lakno
alewist; II grupp ltn. Hindpere juhatusel asus pealetungimisele Kostinast,
välja lüües punaseid Nowajast, Mõlowast - Waschkowast, Dubohnowast, Wõs-
tawkost, Petriginast ja asus kuni Klujewani sissearwatud. III polgu 1 patal-
jonil ei olnud edu, kuid siiski jõudsiwad välja lüüa punased Magnitsõist
kuni Boljakowani, sest siia oliwad punased omad kõigetugewamad väe-
osad koondanud, eesmärgiga äralõigata Pihkwat ja seal asuwaid meie
wägesid oma sissetungimisega kiiluna kuni Pihkwa järweni; kuid
see kawatsus sai 7da ja 3da rügementide poolt käesolewa pealetun-
gimisega nurja aetud. 20 augustil määrati I pataljoni ülem
ltn. Maurer ära omalt kohalt ja asemele paigutadi endine Ranna-
kaitse pat ül. ltn. Pedak. Rügemendi III pataljon kapten Uulbergi
juhatusel taganes juba Veliikaja jõe tagant ühes 5. rügemendiga 7 Irboska
kindlustatud positsioonile, igal pool purustades pealesuruwaid puna-
wäe salku, samuti ka ettejõudnuid punawäe osasid. 21 augustil
tungisiwad 7 rügemendi II pat. ja 3r. 1 pataljon weel edasi, esimene kuni
Ladõginani, viimane kuni Oparinoni sissearwatud mõlemad, kuna 1ne
pataljon Suure Veretje mäe juurest enam edasi tungida ei saanud, mis-
pärast piirdus kaitseseisukorraga Lakno alewi all. Kuid 2se Diwiisi ülema
tahe oli täidetud lüüa punased Irboska kindlustatud joonelt taganema,
et Pihkwa äralõikamisest neid eemal hoiduda - sellega võimaldada meie
2se Diwiisi wäeosadele, kes opereerisiwad Pihkwa taga ja Welikaja joe paremal
kaldal, taganeda ilma suuremate kahjuteta Irboska jooneni. Kuid sellest
tähtsusest saiwad ka punased hästi aru ja 22 augustil asusiwad tormi-
lisele vastupealetungimisele, mitmel pool meeltäraheitlikule võitlusele,
mäspärast meie väeosad taganema oliwad sunnitud kindlustatud joone
poole.