PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
A Lope de Vega
by Juan Eugenio Hartzenbusch

Único en el ingenio y en la fama,
fecundidad pasmosa fue su dote,
amó seglar y llora sacerdote
dos esposas, tres hijos, una dama
Huella el Parnaso y el hispano drama
se alza del suelo con pujante brote,
y el inmortal autor de Don Quijote
de nuestra escena rey a Lope aclama.
Su labio miel, cu corazón ternura,
nadie juntó más cándidas y bellas
las gracias del amor y la hermosura
Claro sol entre pálidas estrellas
que ofuscaban su luz inmensa y pura,
sólo cuando él faltó brillaron ellas

Meter: polymetric
1L: Wie Natur und Kunst sich paaren,
by Friedrich von Logau

Wie Natur und Kunst sich paaren,
Hat man neulich hier erfahren,
Nämlich: Wein und Brandtewein
Künnen auch wol ehlich seyn.

Meter: trochaic
Soneto amoroso
by Quevedo

Dejadme resollar desconfianzas,
que es de manera vuestro desconsuelo,
que tiene derribado por el suelo
el fundamento de mis esperanzas.
Ni fe tan pura no hay quien os la ofrezca,
como yo con esta alma vuestra ofrezco,
y nadie agradeció, como agradezco
pena, que tanto ofenda, y entristezca.
Y aunque en valor estemos desiguales
a tener compasión de mis dolores,
bien os pueden mover extremos tales.
Pues cuantos piden que les deis favores,
en bien amaros, no me son iguales,
ni os han sufrido tantos disfavores.

Meter: iambic
Blažení.
by Alois Škampa

Jak truchlý dívky pláč zní hymna širých lesů,
že podzim dokonal a mizí jeho sled!
A v slunných pasekách juž modré květy vřesu
se svými motýly se loučí naposled!
Na křídlech vichřice jde stařec usměvavý,
z daleké půlnoci duch zimy šedivý –
všem stromům první mráz juž hvízdá kolem hlavy
a mha jak smetana se klade na nivy!
A sladko dřímají zaváté lány polí,
a sladko všady spí zakleté vísky v sníh.
Toť mrtví pod hrobem, jež více nezabolí
ni teskná vzpomínka, ni mrazný lidský smích!
Leč ti, jichž bytem jsou, ač světu odloučeni
– jsou přece šťastni dost pod vlídným krovem chat;
je stejně těší noc i chmurné světlo denní
a sladký vládne mír za prahem jejich vrat.
U krbu předků svých – tam dosti blaženými
se cítí v přání svém jich srdce dětinná,
a jaro pohádek jim zkvétá prostřed zimy
kdy s hor se valí bouř a sněžná lavina!

Meter: polymetric
- XXV - Pastor que lees...
by Francisco de La Torre

Pastor que lees en esta y en aquella
planta, «Fili y Damón que a Fili adora»,
sabe que tanto fue piadosa agora
Fili a Damón, cuanto es terrible y bella.
¡Ay! Yo la llamo, yo la ruego, y ella
mísero no me escucha, y huye a la hora,
y cuanto me huye más, más me enamora,
que en ella puso su crueldad mi estrella.
Ayer llevando mi ganado al río,
al pie de un verde mirto entretejiendo
violetas y amaranto, la vi sola.
Ladró Melampo, y ella cruel huyendo,
desamparando monte y valle umbrío,
huyó de mí, y el viento socorriola.

Meter: iambic
A Némesis
by Amado Nervo

Tu brazo en el pesar me precipita,
me robas cuanto el alma me recrea,
y casi nada tengo: flor que orea
tu aliento de simún, se me marchita
Pero crece mi fe junto a mi cuita,
y digo como el Justo de Idumea:
Así lo quiere Dios, ¡bendita sea!
El Señor me lo da Él me lo quita.
Que medre tu furor, nada me importa:
pues todo en Aquel que me conforta,
y me resigno al duelo que me mata.
Porque, roja visión en noche oscura,
Cristo va por mi vía de amargura
agitando su túnica escarlata.

Meter: iambic
Relámpagos
by Manuel del Palacio

Romper airado la tiniebla oscura,
brillar un punto iluminando el cielo
y sumergirse como mar de hielo
del olvido en la inmensa sepultura;
dibujar en el aire una figura
con todos los colores del anhelo,
y verla a otra región tender el vuelo
o bien fundida en la materia impura
¡Todo eso hace el relámpago! Mucho antes
de afligir o alegrar con su presencia
muere en las sombras que alumbró distantes;
amor, ventura, fe, gloria, inocencia,
¿Qué sois sino relámpagos brillantes
en la noche sin fin de la existencia?

Meter: iambic
La guerra de la independencia de Cuba
by Francisco Javier Balmaseda

Si envuelta en ira la española gente
sigue una guerra infanda, desusada,
que no respeta ni la edad cansada,
ni al niño, ni a la virgen inocente;
si América se muestra indiferente
de su debes, y hasta de sí olvidada,
y si viene a las lides coligada
con España la Europa prepotente;
aun así tendré fe; no porque vea
el valor a la par de la constancia
ceñir el lauro en desigual pelea;
no porque sienta del proscrito el ansia;
sino porque con Cuba va la idea
contra la esclavitud y la ignorancia.

Meter: polymetric
La noche en El Escorial
by Vicente Riba Palacio

La noche envuelve con su sombra
                     fría
el claustro, los salones, la portada,
y vacila la lámpara agitada
de la iglesia en su bóveda sombría
Como triste presagio de agonía
gime el viento en la lúgubre morada,
y ondulando la yerba desecada
vago rumor entre la noche envía
De Felipe segundo, misterioso
se alza el espectro del marmóreo suelo
y vaga en el convento silencioso,
y se le escucha en infernal desvelo
crujiendo por el claustro pavoroso
la seda de su negro ferrezuelo

Meter: polymetric
- LVIII -
by Hernandode Acunya

Viendo Tirsi a Damón por Galatea
en un continuo llanto dolorido,
que con ansia mortal, cual nunca ha sido,
campos y montes sin parar rodea,
porque el alto poder de Amor se vea,
como levanta un pastoral sentido,
seis versos en un mármol ha esculpido
do pena y nombre de Damón se lea:
«Contra el poder del tiempo, señalado
quede este nombre y alto atrevimiento,
y permanezca aquí después que muera.
Damón, que, pastor siendo de ganado,
a poner se atrevió su pensamiento
donde por premio sola muerte espera».

Meter: iambic
Ta láska!
by Emanuel Züngel

Ta láska teď už ve světě
za mnoho nestojí,
a z domu ať ji vymete,
kdo žít chce v pokoji.
Není to více blahý sen
ni nadpozemský ráj –
holá to špekulace jen
a zastaralá báj.
Tu jinoch říká dívence:
„Já nechci nežli Vás –“
A ženich Vám se z milence
za krátký stane čas.
Před světem říká o dceři,
že nad zlato mu jest,
a s otcem jejím hašteří
se o dukátů šest.
A stálá je ta láska teď,
až hrůza povídat;
do vody skáče každý hned,
jak začne milovat.
A věrným býti přísahá
„na věky“ nanejmíň –
však za týden již vypřahá
ten „věrný“ Fridolín.
Mohl bych zpívat den a noc
o lásce z dávných dob,
jejížto čarodějná moc
dřív otvírala hrob.
Teď kasy jenom otvírá
a s city šantročí,
a tomu, kdo z ní umírá,
se směje do očí!

Meter: iambic
3.
by Betty Paoli

»was hat mein armes Herz denn gegen Gott verbrochen,
Daß, da es kaum geheilt, von ihm auf's Neu gebrochen?
Wenn neu sich öffnete der alten Wunde Riß,
Die du vernarbt geglaubt, dann halte für gewiß:
Es war nur obenhin und schlecht geheilt dein Herz,
Ertrag' nun klug und stark gründlicher Heilung Schmerz.

Meter: iambic
538. Es soll bleiben beim Verschreiben!
by Gerhard Tersteegen

Man kann sich nicht zu fest verschreiben
Dem, des man ewig wünscht zu bleiben,
Ich hab's gesagt Und nie beklagt:
Mein Herz und ganzes Leben
Sei, Jesu, dir ergeben;
Hier hast du meine Hand aufs neu,
Setz du dein Siegel nur dabei!

Meter: iambic
Herdglück
by Otto Julius Bierbaum

Das Glück weht zwei zusammen,
Der weiche, warme Wind,
Daß wie des Herdes Flammen
Sie gluteneinig sind.
Die Stürme heulen im Schlote;
Laß heulen den gieren Braus!
Herdfeuer glimmt, das rote,
Und nimmer löscht es aus.

Meter: iambic
1L: Was mag gelieben Dir an der Unstätigkeit?
by Johann Gottfried Herder

Was mag gelieben Dir an der Unstätigkeit?
O meine Seele, prüfe dieser Zeit
Und dieser Welt Bestand!
Wer heut auf guter Fähre fähret,
Ist morgen todt! Hat er kein Vaterland,
Das ewig währet,
O weh, o weh, wozu hat er sein Herz beschweret?
Die Welt, sie baut auf ein gar krankes Eis;
Wenn es die Sonne nun verzehret,
Wo bleibest Du, hast Du kein festes Land,
Das ewig währet?
Die Welt ist
Vorbei mit ihrer Freude;
Die Sünden sind der Seele Strick,
Zu fesseln ewig sie dem Leide;
Ist Welt und Freude nun vorüber,
Gebundner, armer Geist, was hätt'st Du itzo lieber?
Hilf, o Befreier, Jesu Christ,
Daß sich mein Kummer wende,
O Du, bei dem die Freiheit ist
Und Seligkeit ohn' Ende!
Weit über all mein Lob ist Deiner Güte Werth;
Du hörest gern das Lob, das Deiner Huld begehrt;
Und wer so recht kann loben immerdar,
Herr, Deine Huld und Deine Treu,
Wird lobend von der Welt und ihren Banden frei.

Meter: iambic
2.
by Theodor Storm

Ein schöner Staatskalenderer;
Doch sieht denn nicht ein Jeder,
Daß er genäht aus Leder?
Kommt nur der rechte Regentropf,
Und wäscht die Nummer ihm vom Kopf,
So ruft gewiß ein Jeder:
Herr Gott, ein Kerl von Leder!

Meter: iambic
- XIX -
by Lopez de Mendoza

Lejos de vos, o cerca de cuidado,
pobre de gozo, e rico de tristeza,
fallido de reposo, e a bastardo
de congoja mortal, pena e graveza.
Desnudo de esperanza e abrigado
de inmensa cuita, e visto de aspereza
la mi vida me huye mal mi grado
la muerte me persigue sin pereza.
Ni son bastantes a satisfacer
la sed ardiente de mi gran deseo
Tajo al presente ni a me socorrer
la enferma Guadiana, ni lo creo:
Sólo Guadalquivir tiene poder
de me sacar, e sólo aquel deseo.

Meter: polymetric
- XXIII -
by Lopez de Mendoza

Traen los cazadores al marfil
a padecer la muerte enamorado,
con bulto e con aspecto femenil,
claro e fermoso, compuesto e ornado.
Pues si el ingenio humano es más sotil
que otro alguno, ¿seré yo culpado
si moriré por vos, dona gentil,
non digo 'a fortiori', mas de grado?
Serán algunos, si me culparan,
que nunca vieron la vuestra figura,
angélico viso e forma exçelente;
nin sintieron amor nin amaran,
nin los poderes de la fermosura
e mando universal en toda gente.

Meter: polymetric
SVATÝ VÁCLAVE, PATRONE NÁŠ, ORODUJ ZA NÁS!
by Karel Horký

Václav Březnovský.
Václav Fresl.
Václav Klofáč.
Václav Řezníček.
Václav Vlček.

Meter: trochaic
Ztraceno!
by Jan Červenka

Teď teprv vidím: vše, co dřív jsem snil,
jak listí se stromu opadává.
Ze všeho vzdech jen bolesti mi zbyl,
vzdech, který skrytě za úsměvem stává,
jak „mene tekel“ šťastnějších kdys chvil.
Jak na sen když si ráno vzpomínáme,
když znova zřít ho marně touží hlava,
když ptáme se, čí jsou to rysy známé,
jež zřeli jsme, čí líc ta usměvavá:
Tak hledím zpět po stezkách ztracených
a marně hledám světla paprsk ryzí,
a s pláčem, hrůzou cítím v tepnách svých,
Jak krev mi stydne, mrtvá tak a cizí,
a ze srdce vždy víc a víc jak mizí –
Ty zbytky citů dětinných!

Meter: iambic
- LXXXVIII - A la muerte de la Reina Nuestra Señora en el túmulo de las honras que le hizo el señor Conde de Olivares en Toro
by Luis de Ulloa y Pereira

Estas lenguas de luces, que predican,
(aún mas que alumbran) tu caduca suerte,
no son obsequias fúnebres de muerte,
aunque a funesta pompa se dedican.
La fe, que misteriosa significan,
más eficaz, que la razón advierte,
en que infalible vida se convierte
el fin que las virtudes justifican.
Con himnos, pues, devoto pasajero,
venera la gloriosa sepultura
reverente al ejemplo que recibes.
No llores lo que al Solio verdadero,
(coronada mejor) pasó segura,
llórate a ti, que en le peligro vives.

Meter: iambic
XC. OTÁZKY
by Josef Svatopluk Machar

Rád věděl bych: je to jen u básníka,
že trýzní jej ta špína dne i lidí
jak falešný ton uši hudebníka,
když troufalec mu na nástroji břídí?
Proč tisíce tu zápach polykají
a nezalknou se – ba, svůj úsměv hebký
pro shnilou páteř, pro ruk špínu mají
a s úctou před ní obnažují lebky?
Či je přec plaché hnutí svědomí to
– když kalený verš metáš v drzé líce –
že zakřikují tě, že je jim líto
a radí, bys tak nedělal už více?
Pro svornost, pro čest národní hned brojí,
pro – čert ví, co tu citují jak lití –
či pouze se o ty své modly bojí,
že neměli by před kým čelem bíti?

Meter: iambic
Die neuesten Geschmacksrichter
by Friedrich Schiller

Dichter, ihr Armen, was müßt ihr nicht alles hören, damit nur
Sein Exerzitium schnell lese gedruckt der Student!

Meter: iambic
- 1420 - Libro II, ERGASTO
by Lope de Vega

Deja, Pascual, las berzas y el repollo,
el queso deja, cuelga al clavo el rallo,
mira que cante en la majada el gallo,
saca, Ginés, de la ceniza el bollo.
Vamos a ver en un helado escollo
un Niño Dios, cuya alabanza callo,
de la vara de Aarón florido tallo,
y de sus hojas el mejor pimpollo.
Carguemos de presentes un camello
para el Sansón de Filistín cuchillo,
que le calienta un buey con su resuello.
Verás que canta en pajas como grillo,
verás la cifra del Eterno sello,
rubí y diamante en un sellado anillo.

Meter: iambic
- LXXX - A un favor de Laurel y Mirto
by Pedro Soto de Rojas

Fénix de hoy más a vuestro sol, que inflama
mi amante corazón pondré la frente,
pues es defensa contra el rayo ardiente
para mis ojos del Laurel la rama.
Hoy más el pecho a la ardorosa llama,
exento llegará de su accidente,
que el soñoliento Mirto no consiente
colérico dolor en quien bien ama.
Hoy más libre, y desnudo el pensamiento
sólo del santo ardor preso, y vestido
dará vuestra alabanza a mi instrumento.
El instrumento le dará al oído,
él a la voz común, la voz al viento,
y el viento abrace, contra el sordo olvido.

Meter: iambic
STRÓPHY O LÁSKY NEVINNOSTI.
by Stanislav Mráz

Je lichotivé jako ženy hlas
a sladké, sdělování v šeru tiché.
A pluje motýl jak, jak seraf krás
a láska nevinnosti novězrozená.
I vzpomínám, jak po pěšinách srdce
mé chodívalo, plulo k milence,
za vlahých soumraků, jak ve zrcadle
podobných, po stezkách vlídných a blaživých.
Však zaváty jsou teď a znikly v pýru,
list rezavý i žlutý v ně se snesl.
Toulat se nemůž’ srdce roztoužené,
ni křepčit tanec něhy bachický.
Však naděj živí, kývá, vzpřimuje,
že van je učeše, chvost zamete
Pana a satira, ať radost v průvod,
tah láska jimi v capriol můž’ spět.
Ve spěchu okřídleném zniknou v hřbet,
tvůj zažehná rmut nebi vzácný smích
a stesku hradby všechny odnese
a rozluky glób slzy osuší.
A trouver rozplá tvůj, vše spije písní,
jak vůně zátopa vše ovane.
I sebe nardem Psyché opojí,
pro sebe žas, sebou se zaholedbá.
A tóny rozsije, co pelem, prachem třísní
zas Venus lilie. Však erotik mnohý
by za námi žďál v chýži himerona,
já dím, se nestaň prv, až mistr slohy
po pouti prašné omyje mu nohy.
Neb s loutnou Éra, umem jeho prv
nic společného, s něhy hodem mít
v rub nemůž’. Neb zrobena v původ,
by ženě lichotila, v její hold a čest
vždy znovu struny vzpjala, naladila.
Pych její nemůž’ znesvěcen být, zlehčen.
Je jiných qualit Éra zápolení
v doméně krásy. Řád je v jeho shonu.
A proto v jeho stopu mníš-li v snažení,
v před milky zrak ať též ti okazuje.
Na srdce pěšinách. Ve výspě ticha.
A v šeru, v němž je sladké sdělování...

Meter: iambic
77 Z ohňů jasně plápolavých
by Jan Evangelista Nečas

Z ohňů jasně plápolavých
zbudou černá ohniska! –
Kam se mám já uchýliti,
kde si duše postýská?!
Řadou krajin probíhává
rychlík pospěšně –
Kde jest duše, jež by ke mně
promluvila potěšně?!

Meter: trochaic
35.
by Emanuel Geibel

Das Schwerste klar und allen faßlich sagen,
Heißt aus gediegnem Golde Münzen schlagen.

Meter: iambic
- XXVI - Un amante con dos damas en una borrasca, sobre si siendo fuerza echar una de ellas en el mar, sería la amada de él, o la que le amaba
by Lope de Zarate

Ofender a quien ama, villanía,
a quien amo, ni a monstruos se concede,
que esto ni proponerse, ni se puede,
porque lo deliró la fantasía.
Por lo justo no incurre en demasía,
el que al rigor más grande se concede,
justo es verter, si la ocasión sucede,
la vida al mundo por salvar la mía.
Que aquel peque infeliz en loco, o fiera,
apensionóle en fin la humana suerte,
que nos condena a todo lo posible,
este ni hombre, ni loco, o bruto fuera,
que nadie a su Alma puede dar la muerte,
ni reducirle el caso a lo imposible.

Meter: iambic
NAD STAROU PÍSNÍ.
by Josef Václav Sládek

PŘES tu píseň šlo sto let;
ona jako polní květ
plna rosy chví se, voní,
a je slyšet v ní to znět’,
jako ptáče v křoví zvoní!
Po tom jaru šlo sto jar,
zpěvákův je pravnuk stár,
on kde spí, už stopy není;
sterý rozkvět, sterý zmar
přetrvalo ptačí pění.
Vůně střemchy, slunce vznět
zůstal na té písni tkvět’;
v jarním vzduchu, v květné sněti
vše, co viděl, cítil děd,
vidím, cítím po století!
Písni! – tvojích na křídlech
z kých to krajů vane dech?
Mine vše? – neb můž’ to býti,
že v nebeských nápěvech
utkví kdes i lidské žití? –

Meter: trochaic
Výklad koranu.
by Karel Havlíček Borovský

Mohamed dovolil: „Můžeš míti
mnoho žen, však víno nepij žádné“ –
přesvědčen, že víc než jednu míti
střízlivému nenapadne.

Meter: trochaic
1L: In China fand ein Alchymist
by Gottlieb Konrad Pfeffel

In China fand ein Alchymist
Statt Golds ein Gift, von allen Giften
Das schrecklichste: kein Nektar fließt
So glatt hinab. In zwanzig Schriften
Verkündigt er den neuen Fund;
Die Nachricht gieng von Mund zu Mund
Und wirkte schnell. Die Absolone
Verkürzten sich den Weg zum Throne
Durch diesen wunderbaren Saft:
Der philosophische Minister
Ward insgeheim vom Hohenpriester
Durch ihn vom Ruder weggerafft:
Durch ihn vertauschte manche Metze
Den Gatten gegen den Galan,
Und mancher Barnwell griff die Schätze
Des kargen Oheims früher an.
Allein so hör ich manchen fragen,
Stellt denn die hohe Policey
In China jedem Rekel frey,
Das ärgste Bubenstück zu wagen?
Und warum durfte der Adept
So keck sein höllisches Recept
Vor aller Welt zu Markte tragen?
Hierüber wäre viel zu sagen;
Genug; es war im Geist der Zeit,
Daß kraft der edeln Preßfreyheit
Ein jeder alles schrieb und druckte,
Wornach die rechte Faust ihn juckte.
So schlich der Unfug weit und breit
Gleich einer Pest in alle Häuser:
Ein jeder murrte; nur dem Kaiser
Verbargen seine Schmeichler ihn.
Doch endlich fand ein Mandarin,
Ein Menschenfreund, der in der Jugend
Der Quellen Kraft, der Kräuter Tugend
Zu forschen um die Welt geschifft,
Durch seine Kunst ein Gegengift:
Er macht es kund: er reicht den Kranken
Das Mittel unentgeldlich dar.
Es nützte wenig; viele tranken
Es ungern, weil es bitter war:
Die meisten lachten beym Gedanken
Von Hinterlist und von Gefahr:
Die Siechen aus den fernen Kreisen
Erhielten die Arzney des Weisen
Oft gar nicht, öfters auch zu spät.
So wuchs das Uebel alle Tage
Und endlich drang des Volkes Klage
Bis vor den Thron der Majestät.
Der Kaiser ruft den Unheilstifter
Zur Rechenschaft vors Blutgericht.
Monarch, erwiedert der Vergifter
Mit unerschrocknem Angesicht,
Ich kenne mein Verbrechen nicht;
Ist nicht die Vollmacht, laut zu denken,
Das Vorrecht der Philosophie?
Und dieses, Herr, kannst du nicht kränken,
Nein, denn du selbst verehrest sie.
Ich habe zwar ein Gift erfunden,
Allein die göttliche Chymie,
Die Wunden schlägt, heilt auch die Wunden,
Und eigentlich ist mir die Welt
Selbst für das Elixir verbunden,
Das meinem Saft die Waage hält.
Laß sehn, was deine Gründe taugen,
Rief Zoang und in seinen Augen
Las man des Zornes Flammenschrift:
Man gieß, um den Versuch zu machen,
Zuerst sein Gift ihm in den Rachen,
Und ist er todt, das Gegengift.
Vortreflich! Noch unendlich weiser
War das Gesetz, wodurch der Kaiser
Der Preßwuth sichre Schranken gab;
Doch ohne die Vernunft zu drücken.
O hätt ich es, ich schrieb es ab
Und ließ es in die Zeitung rücken.

Meter: iambic
SIESTA.
by Josef Lukavský

V siestě své odpolední
tak jsem včera snil:
Milá, zlaté oči zvedni,
bych zář zachytil...
Sevři mne náručí žhoucí,
ptej se: máš mne rád?
a uslyšíš srdce tlouci:
musím milovat.
Dej mi rtů svých oheň živý,
prsů bílý květ,
dej mi všecky vzácné divy
svých dvaceti let.
Všecku svoji lásku dej mi,
všecku lásku vem'
a tu něžnou víru přej mi,
že's mým osudem.

Meter: trochaic
Der Spielmann.
by N. N.

Lustig, lustig, alte Fiedel!
Sing dein neckisch Zauberliedel,
Laß erklingen deine Saiten!
Ach, mit jedem Strich vom Bogen
Kommen Töne angezogen,
Die uns All’n die Seele weiten.
Taumel griff beim Zauberklange,
Wenn des Spielers dürre, lange
Finger an das Griffbrett packten,
All’ die Dirnen, bald sie liegen
In den nerv’gen Armen, fliegen
Hin nach feur’ger Weise Takten.
Scherzen, Lachen, Kichern, Singen
Aus der alten Fiedel dringen
In den Schwarm den wild bewegten,
Und sie dreh’n sich fest umschlungen,
All’ die Mädel mit den Jungen
Hin im Tanz, dem toll bewegten.
Steht der Spielmann da im grauen
Bart, dem unter busch’gen Brauen
Dunkle Augen schmerzlich flammen,
An der Säule, und es gleiten
Mark’ge Striche ob den Saiten,
Lockt er’s junge Dorf zusammen.
Laughin fällt sein Haar hernieder,
Kahler Mantel hüllt die Glieder,
Und sein Hut, der ist nicht glätter;
Tiefgezog’ne Furchen haben
In die Wangen sich gegraben,
Die vergilbt von Sturm und Wetter.
Ach, vermodert sind die Jungen,
Und wo ist zuletzt erklungen
Seiner Dirne munt’res Liedel?
Wanderdrang hat sie getrieben,
Einsam ist er dann geblieben,
Und sein Liebstes ward die Fiedel!

Meter: trochaic
60. Nás všecky vzhůru nese lásky touha,
by Adolf Heyduk

Nás všecky vzhůru nese lásky touha,
s ní teprv každý slavnostní je zvon
a bez ní nic, neb rolnička jen pouhá.

Meter: iambic
Mlhy.
by Adolf Heyduk

Když netušeně v jarní den
šeď mlh se zjeví ráno,
tu zrak kam hledí, ven a ven,
vše bývá uplakáno.
A v radostech-li pozdních let
v hruď vzpomínka se tlačí,
až vzdechem zachvívá se ret,
to také slzy značí.

Meter: iambic
Eines Kochs.
by Martin Opitz

Wie wird die Welt doch vberal verkehret/
Hie hat ein Koch im grabe seine ruh/
Dermancherley von Speissen richtet zu/
Jetzt haben jhn die Würme roh verzehret.

Meter: iambic
Corazón adentro
by Francisco Javier Ugarte y Pages

¡Cuán solo estoy, Señor! Huyo aterrado
del vaivén de la inquieta muchedumbre,
que, gimiendo en perenne servidumbre,
la libertad pregona del pecado
Y ¡qué espantosa soledad! Cegado
por el vaho de la ambiente podredumbre,
giro errante, sin faro que me alumbre,
como rojo batel desarbolado.
Pero ¿estará tan sola el alma mía
si en Ti mi amor y mi dolor concentro,
y feliz en tu dulce compañía
tu auxilio busco y tu piedad encuentro?
-¡Triste, Señor, mi condición sería
si no te hallara corazón adentro!

Meter: polymetric
El ideal
by Inocencio de Oña

¿Amarla? No, que del amor cansado
es ya mi corazón sepulcro frío
La contemplo, eso sí, con desvarío
porque es el ideal tan deseado
Cuanto pasa radiante por mi lado,
quiero vencer a mi constante hastío,
porque es la imagen del ensueño mío,
porque es el ángel por mi afán soñado.
¡Pase de largo, sus encantos guarde!
Aunque sería amarla mi consuelo,
hacer no puede de su amor alarde
este maldito corazón de hielo
¡Su sombra ha sido mi constante anhelo,
y hoy que la encuentro, para amarla es tarde!

Meter: polymetric
Am Genfer See
by Paul Heyse

Abendlich verglühen still
Dort die Berge von Savoyen.
Schöner See, noch einmal will
Ich an dir mein Herz erfreuen.
Während sacht der Bahnzug fährt
Auf der Höhe von Lausanne,
Nach den Ufern hingekehrt
Schwelgt mein Blick in deinem Banne.
Vignen grünen tief hinab,
Und das Laub der Feige schimmert;
Spiegelklares Wellengrab,
Leis von Purpur überflimmert.
Nun Vevey, du trauter Ort,
Schneeweiß, wie die Nuß im Kerne;
Montreux' graue Dächer dort,
Chillons Zwinger in der Ferne.
Meiner Sehnsucht Traumgebiet,
Liegst du vor mir duftumschleiert?
Zauberwelt, in Sag' und Lied
Von Unsterblichen gefeiert!
Doch indes ich schau' entzückt,
Wie die Höhn mit Gold sich krönen,
Sitzen vor sich hin gebückt
Zwei von Albions blonden Söhnen.
Ihren Murray sehr vertieft
Haben sie zur Hand genommen,
Ob er's ihnen auch verbrieft,
Heut in Bern noch anzukommen.
Still empört wend' ich mich ab,
Und auf einmal muß ich lachen:
Pflegen wir's bis an das Grab
Klüger mit dem Glück zu machen?
Hast du nie der Gegenwart
Gunst so lässig wahrgenommen,
Gleich als wär' der Zweck der Fahrt,
Überhaupt nur – anzukommen?

Meter: trochaic
EL MAESTRO DE ESCUELA
by José Santos Chocano

El dómine paciente y circunflejo,
de calado birrete, se pasea;
y medita y trabaja en una idea,
con febril ademán y hosco entrecejo.
Mientras uno decora con despejo,
otro alumno cantando deletrea;
y la tropa infanlil chilla y vocea,
fija y pendiente del callado viejo.
¿En qué piensa el señor? Pierna que todo
a golpe de palmeta y por espanto,
si no cambia de ser, cambia de modo;
y piensa que no hay acto ni hay objeto,
que no se encierre en la lección de canto
de la escala inmortal del alfabeto.

Meter: anapestic