PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
358
by Josef Vlastimil Kamarýt

Jenž do školy nechodili,
čímpak větším dílem byli?
obyčejně dravá zvěř,
špatná, loupežnická zběř.

Meter: trochaic
[ferne Berge seh ich glühen]
by Wilhelm Busch

Ferne Berge seh ich glühen!
Unruhvoller Wandersinn!
Morgen will ich weiter ziehen,
Weiß der Teufel, wohin?
Ja, ich will mich nur bereiten,
Will – was hält mich nur zurück?
Nichts wie dumme Kleinigkeiten!
Zum Exempel, dein Blick!

Meter: trochaic
- XXXIV - A Córdoba
by Gongora

¡Oh excelso muro, oh torres coronadas
de honor, de majestad, de gallardía!
¡Oh gran río, gran rey de Andalucía,
de arenas nobles, ya que no doradas!
¡Oh fértil llano, oh sierras levantadas,
que privilegia el cielo y dora el día!
¡Oh siempre gloriosa patria mía,
tanto por plumas cuanto por espadas!
¡Si entre aquellas ruinas y despojos
que enriquece Genil y Darro baña
tu memoria no fue alimento mío,
nunca merezcan mis ausentes ojos
ver tu muro, tus torres y tu río,
tu llano y sierra, oh patria, oh flor de España!

Meter: iambic
- XCIII - Ausente en soledad, aspereza
by Pedro Soto de Rojas

¿Amor, qué es esto en la desierta arena,
donde ya su ejercicio, el tiempo pierde;
do sólo seca escarcha, el cierzo muerde,
el hambre, no de su rigor se enfrena?
Deja, o cruel, el son de tu cadena,
que si le traes, porque de ti me acuerde,
mis gustos secos, y memoria verde
me representan tu incesable pena.
¿Hay por ventura aquí apacibles ríos?
Todo está seco, todo está abrasado;
no hay verdes hierbas, ni árboles sombríos.
Déjame Amor un rato descansado;
déjame Amor, que ya me faltan bríos,
y di que por inútil me has dejado.

Meter: iambic
- CCI - A Cristo en la Cruz
by Juan de Tassis y Peralta

Cuando os miro pendiente en un madero,
de sacrílegas lenguas blasfemado,
por mil partes herido, y traspasado
el pecho sacro del agudo acero.
Temo el rigor del Tribunal severo,
viendo el duro castigo ejecutado,
en quien ni fue, ni pudo ser, culpado,
rayo de inmensa luz, Dios verdadero.
Mas, entre el miedo, crece la esperanza
en la inocente Sangre derramada
que por lavar mis culpas dio su vida.
Fe, cuyo aliento a conocer alcanza,
que alma con sangre de su Dios comprada
será a su mismo Autor restituida.

Meter: polymetric
Od Balkánu.
by Emanuel Züngel

Slyš! Od Balkánu hrůzy hlas
a nářek sem zaznívá
a volání: „O Bože, spas!
slyš naše lkání tklivá.
Sveřepý Turek poznovu
se v slávské krvi myje
a v tísni krutých okovů
nás pálí, vraždí, bije!
Nadarmo stesk náš od věků
již Evropou otřásá,
přec nekyne ni v útěku,
ni v prodlení nám spása.
Nadarmo ruka hledá zbraň
ku zoufalému boji:
my krvavou platíme daň
a Stambul dosud stojí!!
Toť je to kouzlo „osvěty“,
jíž Evropa se chlubí,
že nešvár trpí prokletý
a svaté právo hubí;
že těžký kříž nás nechá vléc’
a zmírat hroznou mukou,
a k spáse naší nehne přec
ni perem, ani rukou!
Dlouho-li budem bídně mřít
v zlých spádech arcivraha?
Což marný má náš nářek být
a marna naše snaha?
Což Evropa se „vzdělaná“
na věky nezastydí
a nelidského tyrana
ze zdí svých nevyklidí?
Drahý je každý okamžik,
kdy krve proud jej měří
a zoufalý obětí křik
zaznívá u Tvých dvéří.
Již povstaň, Mesiáši náš,
a vyřkni „veto“ svoje;
neb čím Ty déle prodléváš,
tím těžší pomoc Tvoje!

Meter: iambic
Humo azul
by Efraín Saenz Cordero

Retornas, oh ilusión, radiante y seductora
como un ángel risueño de rubia cabellera,
regando en mi camino rosas de primavera
y dándole a mi vida claridades de aurora.
¿Por qué has tardado tanto? Desde la vez primera
en que bañó tu luz mi mente soñadora
te consagré mi amor, sin saber
                  que traidora
la corresponderías después con la quimera
Y aun así no te guardo rencor, porque el Destino,
que tiene algo de humano y mucho de divino,
me reveló el secreto de la resignación.
Sobrellevar paciente las penas de la vida,
que un día volverá la esperanza perdida,
en forma de quimera, o en forma de ilusión.

Meter: polymetric
Dankbar und bescheiden
by Otto Julius Bierbaum

–: »Ich hab dich lieb« ...
Ich hör das so.
Könnt ich es glauben,
Wär ich wohl froh.
–: »Ich hab dich lieb« ...
Welch holder Ton!
Wie Geig und Flöte ...
Ich hörte ihn schon.
–: »Ich hab dich lieb« ...
Sags immer, Kind!
Ich weiß, daß Lügen
Geschenke sind.

Meter: iambic
BOLEST VESMÍRU.
by František Rybář

Jsou schmuřeny tak štíhlé pinie; již slunce nesvítí,
v posledním těžkém vzplanutí propadá pod obzory.
Hladový vlk jde na cesty, ni zdechlin v kraji necítí,
neb zavřela se země již a pod sněhem jsou hory.
To mrtvo těžké v srdcích nosíme, již vše jsme přežili.
Jsou ještě srázy hluboké, v nichž krví potok rudne.
Hoj – budem volat v planinách, ty mrtvé bychom křísili...
však prázdni přijdem. Nepůjde tak nikdo v touze bludné.
Nervy jsou ještě zjitřeny, ty otupíme docela;
shasneme světla blýsknavá, jež nejvíc v duších dráždí.
Té staré síly není již – a všechna síla shořela.
Pro život osud rodí nás a pro život nás vraždí. –
Nádherné slunce planulo a zvolna, zvolna vychladne –
krev je již černá, sražena a ještě tělo třísní,
to tělo krásné, citlivé, jež v atómy se rozpadne –
pak v nových formách příroda svou věčnou bolest vysní.

Meter: iambic
Sonnet 2
by Gwendolyn Bennett

Some things are very dear to me—
Such things as flowers bathed by rain
Or patterns traced upon the sea
Or crocuses where snow has lain ...
the iridescence of a gem,
The moon’s cool opalescent light,
Azaleas and the scent of them,
And honeysuckles in the night.
And many sounds are also dear—
Like winds that sing among the trees
Or crickets calling from the weir
Or Negroes humming melodies.
But dearer far than all surmise
Are sudden tear-drops in your eyes.

Meter: iambic
1L: Möchte Jedem gern die Stelle zeigen,
by Anastasius Grün

Möchte Jedem gern die Stelle zeigen,
Wo mein Herz so schwer verwundet worden:
Aber dir möcht' ich mein Leid verschweigen,
Doch nur dir! denn du allein
Hast den Dolch, der mich vermag zu morden.
Möchte Keinem meine Leiden klagen,
Aber dir enthüllen alle Wunden,
Die gar tief mein Herz sich hat geschlagen;
Doch nur dir! denn du allein
Hast den Balsam, der mich macht gesunden.

Meter: trochaic
1L: Träufle mir, süßer Schlummer, in des Lebens
by Friedrich Leopold Graf zu Stolberg

Träufle mir, süßer Schlummer, in des Lebens
Blüte himmlisches Taues helle Tropfen!
Wehet, Lüfte tagender Ahndung, wehet
Freundlich und leise,
Bis mir, im Strahlenglanz, der Zukunft Sonne
Meine wogenden Seelenfluten röte,
Und die leichten, fliegenden Traumgewölke
Male mit Purpur!

Meter: polymetric
- CLX -
by Fernando de Herrera

El color bello en el humor de Tiro
ardió y la nieve vuestra en llama pura
cuando, estrella, volviste con dulzura
los ojos, por quien mísero suspiro.
Vivo color de lúcido zafiro,
dorado cielo, eterna hermosura,
pues merecí alcanzar esta ventura
acoged blandamente mi suspiro.
Con él mi alma, en el celeste fuego
vuestro abrasada, viene y se trasforma
en la belleza vuestra soberana,
y en tanto gozo, en su mayor sosiego,
su bien en cuantas almas halla informa,
que en el comunicar más gloria gana.

Meter: iambic
1L: Ein Blick des Augs hat mich erfreut –
by Friedrich von Bodenstedt

Ein Blick des Augs hat mich erfreut –
Der Zauber dieses Augenblicks
Wirkt immerfort in
Ein leuchtend Wunder des Geschicks.
Drum eine Frage stell' ich dir,
Horch huldvoll auf, mein süßes Leben:
Galt jener Blick des Auges mir,
So magst du mir ein Zeichen geben!
Und darf ich deinem Dienst mich weihn
Und bist du meinem Arm erreichbar,
So wird mein Herz voll Jubel sein,
Und meiner Freude nichts vergleichbar!
Dann leb' ich fort durch alle Zeit
Im Wunderleuchten des Geschicks
Den Augenblick der Seligkeit,
Die Seligkeit des Augenblicks!

Meter: iambic
BÍLÍ MOTÝLI.
by Karel Babánek

Vzduch jarem provoněný.
V pokoje ranní chlad,
teď otevřeným oknem
vlá vůně ze zahrad.
A do okna jak zřel jsem,
tvé ruce na chvíli
tam nad květy se vznesly,
jak bílí motýli.

Meter: iambic
Hippogryph .
by Joseph von Eichendorff

Das ist das Flügelpferd mit Silberschellen,
Das heitere Gesellen
Empor hebt über Haidekraut und Klüfte,
Daß durch den Strom der Lüfte,
Die um den Reisehut melodisch pfeifen,
Des Ernst's Gewalt und Thoren-Lärm der Schlüfte
Als Frühlingsjauchzen nur die Brust mag streifen;
Und so im Flug' belauschen
Des trunknen Lieder-Gottes rüst'ge Söhne,
Wenn alle Höh'n und Thäler blüh'n und rauschen,
Im Morgenbad des Lebens ew'ge Schöne,
Die in dem Glanz erschrocken,
Sie glühend anblickt aus den dunklen Locken.

Meter: iambic
Soneto moral en metáfora de un relojito mostrador
by Juan de Salinas

¡Oh cuánto desengaño experimento,
bronce animado, en tu veloz latido,
pues las distancias de las horas mido,
y vivo a las edades más atento!
Y aunque el agudo repetido acento
de tu volante hiere en el oído,
jamás el noble y perspicaz sentido
del índice percibe el movimiento.
La decisión al sabio se remita;
básteme a mí sentir, ya que no veo
tu pulsación que las edades gasta.
Proceso criminal, causa exquisita,
en que depone por testigo el reo,
y aunque de oídas para muerte basta.

Meter: iambic
1L: Ob ich mit finsterm Urtheilsspruche
by Betty Paoli

Ob ich mit finsterm Urtheilsspruche
Auf dich beschwör' der Schmerzen Heer?
Ob ich dich hasse und dir fluche? –
Ich liebe dich, wie nie vorher!
Und hörst du auch manch' Wort mich sprechen,
Bei dem es Dir im Innern scheint,
Als wollt' ich meine Qualen rächen
An dir, du vielgeliebter Feind: –
So wählt, auf ewig dir verfallen,
Mein Herz des Hasses Maske nur,
Um unverhöhnt dahinzuwallen
Auf seiner heil'gen Liebesspur!

Meter: iambic
1L: Der wilde Python fiel durch Cynthius sein Schießen,
by Paul Fleming

Der wilde Python fiel durch Cynthius sein Schießen,
Alcides schlug beherzt die böse Schlange tot,
der starke Walfisch wird durch Perseus Faust zu Kot',
auf Kadmus Rennen sank das Wild zu seinen Füßen.
Der Ruh will Zerberus, wenn Orpheus spielt, genießen.
Das immerwache Tier bringt Jasons Kunst in Not.
Und wie viel hundert ihr auch Sphinx gemacht zu Spott',
jedoch hat endlich sie durch Einen fallen müssen.
Ein jedes Abscheubild hat seinen Überwinder
und Schreiber auch gehabt. So unser Wild nichts minder,
das wahre wilde Wild, das über Pest und Gift
und so viel grimmer ist, als stärker's ist für allen.
Gleich wird des Helden Ruhm und Schreibers Preis erschallen.
Er schlägt es mit der Faust und dieser mit der Schrift.

Meter: iambic
75. Auf einen unverständigen Doctor
by Andreas Gryphius

Du weist nicht was man weiß/ und lehrst was alle wissen/
Läst zu gelehrter Schmach dich einen
Schreibst kein recht Römisch Wort. Dein Tittel stelt uns vor/
Daß du/ wie du dich schreibst/ nur eine Dock und Thor.

Meter: iambic
Wassermuhmen
by Wilhelm Busch

In dem See die Wassermuhmen
Wollen ihr Vergnügen haben,
Fangen Mädchen sich und Knaben,
Machen Frösche draus und Blumen.
Wie die Blümlein zierlich knicksen,
Wie die Fröschlein zärtlich quaken,
Wie sie flüstern, wie sie schnacken,
So was freut die alten Nixen.

Meter: trochaic
La cita
by Adelardo López de Ayala

¡Es ella! Amor sus pasos encamina
Siento el blando rumor de su vestido
Cual cielo por el rayo dividido,
mi espíritu de pronto se ilumina.
Mil ansias, con la dicha repentina,
se agitan en mi pecho conmovido,
cual bullen los polluelos en el nido
cuando la tierna madre se avecina
¡Mi bien! ¡ mi amor! ¡por la
                  encendida y clara
mirada de tus ojos, con anhelo
penetra el alma, de tu ser avara!
¡Ay! ¡ni el ángel caído más consuelo
pudiera disfrutar, si penetrara
segunda vez en la región del cielo!

Meter: iambic
A unas fiestas
by Luis Vélez de Guevara

Lisis, catorce toros se corrieron,
sin otros que pacíficos miraron;
a los unos las mulas les sacaron
a los otros sus coches los volvieron
Bravos los toreadores anduvieron,
pues saliendo a rodar no escarmentaron;
en efecto, las cañas se jugaron,
y los que las jugaron las perdieron.
Lisis, catorce toros se corrieron,
y esta que circo fue de gladiadores,
en plaza de herradores se ha tornado.
Paciencia aunque perdonen los señores;
caracol muy errado y mal culpado
no siempre le han de errar los regidores

Meter: polymetric
Z DIVANU OMAROVA. (II. (Sedm rájů.))
by Jaroslav Vrchlický

Sedm rájů věřícího čeká, učil Mohamed.
Jak jsem strh jí s tváře závoj, na první jsem věřil hned.
A když líčko jsem jí zlíbal, jež se začlo broskví rdít,
děl jsem, Allah! rozkošný tak druhý ráj tvůj musí být!
A když s ramen sjela říza a přes ňadra pomalu,
jistě třetí ráj tak svítí, děl jsem, leskem opálu.
A svou skloniv horkou hlavu na květ oněch leknínů,
v čtvrtém ráji není lépe rajských palem ve stínu.
Dolů, řízo! Kynou boky a za nimi lůna číš,
Křesťane! Rci: Allah velký! a v ráj pátý uvěříš!
Váháš ještě? Strhni k sobě toto tělo stkané z hvězd,
a rci v pravdu usvědčený: Věru, šestý ráj to jest!
Když však sama bez volání nahá tobě klesne v klín,
ráj to sedmý, nejsi člověk, Allaha jsi pravý syn!

Meter: trochaic
Pára nad obzorem.
by Alois Škampa

Jak stříbroskvoucí, malý vloček peří
s vysoka nebe slunce v mlhy šeři...
Lesk jeho mdle se láme v jejich síti,
a bez žáru a bez teploty svítí,
tak jako lampa, lijíc zář svou jemně
na bílá prsa dřímající země. –
Jen místy nad sled zabloudilé zvěře
ční ze sněhu ven černá pavuč keře
a v snítkách jeho vzpjatých nad závějí
se kapkou krve rudé šípky skvějí,
neb rubínem svých plodů rdí se dříšťál.
Vzduch studený a čistý jest jak křišťál –
leč obzor, kudy bludné kavky plovou
a kam svou rýhou pustá míří cesta,
cel zahalen je v páru fialovou
a nezradí v ní hlučnou vřavu města...

Meter: iambic
8.
by Georg Weerth

In lauen Sommernächten,
Wo alles wundersam,
Da war es, daß wir zechten
Bis daß der Morgen kam.
Ein Wetterleuchten zuckte
Bisweilen übern Rhein;
Das stille Mondlicht blickte
In unsre Becher hinein.
Es sang mit süßem Schalle
Im tiefen Stromestal
Die schöne Nachtigalle
Von ihrer Liebesqual.
Und um die Berge flogen
Die Nebel wunderbar:
Als käme angezogen
Eine luftige Geisterschar.
Die Lindenzweige rauschten
Um unsern Tisch herum:
Wir horchten und wir lauschten
Und wurden still und stumm.
Wohl halb im Traume blickten
Wir in den grünen Rhein;
Und bückten uns und nickten
Und schlummerten endlich ein.

Meter: iambic
- - Acto II, DOÑA INÉS
by Lope de Vega

Saca en el Marzo agricultor moderno
verde naranjo en apacible día,
viendo que de los peces se desvía
el sol, que vuelve a su principio eterno.
Mas vuelve al fin el riguroso invierno,
y así la primavera desafía,
que toda aquella verde fantasía
rinde a las armas, desmayado y tierno.
¡Ay, débil esperanza, que así fuiste!
Pues cuando te saqué (que no debiera)
al sol de la mudanza que tuviste,
en vez de la esperada primavera,
volvió el invierno riguroso y triste,
para que yo sin esperanza muera.

Meter: iambic
Na „našem“ hřbitově.
by Herma Pilbauerová

Zas po letech tu na tvém stojím prahu!
Tak přátelsky mně zdá se jak bys kýval
z těch polí, niv a hájů v úsměvu,
a náruč snivou tiše otevíral.
Křiž starý ční jak maják v modro nebe,
kol vlnami hrob ke hrobu se vine –
v těch roztříštil se žití sterý člun...
A přec se z trosek tolik míru line!
Z nich věčnost snuje vlákno nekonečné,
ta věčnost veliká z té pídi země,
v níž pohřebila vše, co život dal.
Ten zatím k novým bojům zvedá témě. –
Ó hřbitove, rci, zkad ty klid svůj béřeš?
Či z modra nebe? z jeho slunce žáru?
či z květů vůně, zpěvu ptačího? – – –
Ne, vždyť to vše i z života je darů.
„Je zídka moje – zapomnění řekou;
vše, co ti v ňadru pláče, jásá, bouří,
co radostí či žalem hruď ti rve,
se na mém prahu v bezdno věčné hrouží.“ –
A ticho zas i vnitř i vně i vůkol,
i v duši padá krůpěj z Lethe řeky...
a věčnost navíjí nit bez konce
dál z kužele, jenž rodí věků věky.

Meter: iambic
No pude comprender
by María Luisa Milanés

Me abisma no entender, bello Narciso,
la ingenua admiración que te arrebata
y te fascina en la onda azul y plata
Claro que para ti es un paraíso
mirar tus ojos bellos y tu seno,
tu sonrisa, tu frente, tu figura,
llena de majestad y de dulzura
Pero ¿no piensas que haya algo de bueno
que distraiga tus ojos y tu mente,
fije más alto tu mirar sereno
y entretenga tus horas dulcemente
¡Quisiera comprender mi alma sencilla
la perfecta hermosura de tu frente,
donde jamás el pensamiento brilla!

Meter: polymetric
- 134 - A la muerte de un catedrático de escritura, escribe de veras
by Lope de Vega

A ti, si más la eternidad pudiera,
que tener en sí misma tu memoria,
con imposible exceso de tu gloria
para tu nombre más eterna fuera.
Cuarenta veces vio la primavera
el vellocino de Jasón victoria,
en tanto que te dio la sacra historia
el Magisterio y Cátedra primera.
Mas ya la muerte en tu fatal partida
tu vida e inmortal fénix convierte,
a mejores escuelas reducida.
Para que honrasen de una misma suerte,
a tu muerte la fama de tu vida,
y a tu vida la gloria de tu muerte.

Meter: iambic
Povaze Žižkově.
by Antonín Koukl

Ó že nejsi mezi námi,
otče, se svou pěstí,
abys dítky vyvedl své
z nešťastného scestí.
Škoda, že Tvůj v stínu leží
palcát ježkovitý –
což by divné u sousedů
zbudil zase city.
Ó že nejsi mezi námi –
stálo by to za to:
v žulu tísní nasadil bys
vůle vzdorné dláto.
Pod Tebou by oživila
staročeská sláva,
i kdyby jí na hrobě již
hustá rostla tráva.
Pošlapal bys jednou nohou
hejno cizích štírů –
nehoráznou máme v Tebe,
tatíčku náš, víru!
Ba kdybys se vžil v ty naše
modernější tvary –
hnedle bys i pánaboha
dostal do čamary!

Meter: trochaic
Sonetos – - X -
by Gregorio de Matos

Ya rendida y postrada más que vana,
a nuestros pies mi Musa reverente,
por coronar con ellos a su frente,
del suelo sube al cielo más lozana.
Por convencida ostenta gloria ufana,
que tiene por corona floreciente
el quedarse rendida eternamente,
porque humillada al triunfo se hermana
Rendimiento fiel hace pomposa,
que en beber
                     los castalios crecimientos
se adquiere la ventura más dichosa
A que Fénix no causa mil tormentos
ver que triunfa humillada y tan gloriosa
por ser rendida a vuestro lucimiento.

Meter: iambic
Der unverhoffte Trost.
by Barthold Heinrich Brockes

Von vielen Sorgen überhäuft, von trüber Schwermuht
recht gedrücket,
Trat ich, bey dunkler Abendzeit, vor meines Hauses offne
Thür,
Sah eine Zeitlang vor mir nieder, mich nagt’, fast über die
Gebühr,
Ein schwarzer Schmerz, ein dunkler Gram, der meinen
ganzen Geist bestricket;
Kaum aber schlug ich ungefehr
Die trüben Augen in die Höhe, so fiel das helle Sternen-
Heer,
Und, vom entwölkten Firmament, voll Dunkelheit, vermischt
mit Licht,
Das ehrenwürdige Spectakel, auf einmahl schnell mir ins
Gesicht.
Ich fuhr, als wie von einem Strahl und Anblick unverhoffter
Flammen
Gerührt und gleichsam ganz durchdrungen, auf einmahl
schnell in mir zusammen.
Sogleich verschwand, als wie ein Blitz, des trüben Kummers
finstre Nacht;
Es ward in meiner Seelen helle, des dunklen Himmels lichte
Pracht
Zertrennte schnell des Unmuhts Duft, als wie ein Licht die
Finsternissen.
Ich ward aus meiner Schwermuht Tiefe recht mit Gewalt
herausgerissen,
Und in der Ruhe Port geführt. Noch eh ich mich worauf
besann,
Fing sich, in meinem finstern Wesen, ein gleichsam neues
Wesen an.
Wie konnt’ auch dieses anders seyn? Des Schöpfers
allergrößten Werke,
Die hellen Zeugen Seiner Liebe, die Proben Seiner weisen
Stärke,
Entdeckten GOttes Gegenwart. Bey solchem wunderbaren
Licht
Bestund das Heer des dunklen Grams, die Menge schwarzer
Sorgen nicht;
Sie schwunden wie die leichten Schatten, durch die der
Strahl der Sonne bricht.
Mich tröstete, belebte, stärkte auf Seine
Vertrauen,
Auf Seine
bald zu schauen,
Und auf die göttliche
sicht.

Meter: iambic
- XLV -
by Trillo y Figueroa

Lucinda, si me adviertes naufragante,
y lejos tanto de tu dulce puerto,
¿cómo culpas mi fe, si el paso incierto
estoy siguiendo de la suerte errante?
¿Quién puede de entre el piélago inconstante
oponerse del hado al desacierto,
o de áspid en las ondas encubierto
redimir la barquilla fluctuando?
Bien pudiera enjugar el Océano
mi ardiente amor, si ya del mar pudiera
dejarse combatir violenta alguna.
Mas ¿quién puede abatir la cumbre al llano,
las ondas amistar con la ribera,
ni oponerse al rigor de la fortuna?

Meter: iambic
A la muerte del padre de Ramírez Pagan
by Alonso García

Ramírez yace aquí, padre dichoso
a quien las musas llaman sacro abuelo,
y sobre su sepulcro hacen duelo
ayudando al poeta misterioso.
Honra, viador, el túmulo lloroso,
siquiera por el santo amor y
                     celo
que debes a la pluma de alto vuelo
de Dardanio el pastor más ingenioso,
y di al pasar, pisando blandamente:
Holganza eterna y resplandor ilustre
tenga esta alma en el cielo esclarecido,
y herede tanta vida tu simiente
cual largo fruto del España y lustre
en el Ibero verso producido

Meter: iambic
1L: Aus fernen Landen kommen wir gezogen;
by August Wilhelm Schlegel

Aus fernen Landen kommen wir gezogen;
Nach Weisheit strebten wir seit langen Jahren,
Doch wandern wir in unsern Silberhaaren.
Ein schöner Stern ist vor uns hergeflogen.
Nun steht er winkend still am Himmelsbogen:
Den Fürsten Juda's muß dieß Haus bewahren.
Was hast du, kleines Bethlehem, erfahren?
Dir ist der Herr vor allen hochgewogen.
Holdselig Kind, laß auf den Knie'n dich grüßen!
Womit die Sonne unsre Heimat segnet,
Das bringen wir, obschon geringe Gaben.
Gold, Weihrauch, Myrrhen, liegen dir zu Füßen;
Die Weisheit ist uns sichtbarlich begegnet,
Willst du uns nur mit Einem Blicke laben.

Meter: iambic
La Alameda de Paula al morir el día
by José Zacarías González del Valle

Al vasto mar que su inquietud reprime
lo agita apenas con murmullo grato
el aura débil que de rato en rato
sopla sobre él, y misteriosa gime
Allá el oriente de la noche imprime
por la otra orilla su negror ingrato,
álzase humilde con sencillo ornato
de Regla el templo en actitud sublime
La corta luz del espirante día
la faz le deja en claridad bañada,
cual si por ser de Dios doble morada
pusiera en alumbrarla su porfía,
mientras a impulso del vapor, alada
cruza una nave la gentil bahía

Meter: iambic
1L: Der eine ist ein Dummkopf, der andre ist ein Tor,
by Franz Grillparzer

Der eine ist ein Dummkopf, der andre ist ein Tor,
Drum stellt der andre den einen zum Leben treffend vor.

Meter: iambic
BOUŘKA
by Emanuel Lešehrad

Blesky slídí v nočním hvozdě.
Rychle, nežli bude pozdě,
pojďme, běsi děsí nyní,
je přec bezpečněji v síni –
Uzříme, jak k hudbě hromu
vichr křepčí kolem domu

Meter: trochaic
Auf der Pilgrimschaft
by Friedrich Schlegel

Jungfrau, ewig Braut am Throne
Dessen, der vor allen Zeiten
Dich zum Troste uns bereiten
Wollte, für des Lebens Frone.
Du des heil'gen Gartens Krone,
Hohe Perle, so uns bliebe,
Quell der gottgeweihten Triebe,
Strahlenglanz der ew'gen Liebe,
Du, von der Gott selber schriebe,
Königin dich hieß zum Lohne.
Teure Zuflucht für Entfloh'ne,
Milder Ölbaum reich an Früchten,
In des Schatten wir uns flüchten,
Da der Friede selig wohne.
Deiner Glorien lichte Krone
Wollte Salomo schon zeigen,
Engel feiern's in den Reigen;
Du, der sich die Himmel neigen,
Stumm die Schönsten alle schweigen,
Vor der Mutter mit dem Sohne.
Ach, wie spricht in sanftem Tone
Die hodsel'ge Heiterkeit,
Gnadenvolle Gütigkeit,
Daß sie freundlich unser schone.
In den Feldern von Sione,
Lilienblume hold verschlossen,
Frommer Demut Palm' entsprossen,
Die des Segens Füll' ergossen,
Uns gewaffnet mit Geschossen,
Allen Schrecken gar zum Hohne.
Lieb' entquillt aus jeder Zone
Dir, des Lebens neue Sonne;
Leuchtend Licht, das uns, o Wonne,
Neu erschuf im ird'schen Tone!
Herrin! ach was sind wir ohne
Deine süße Huld zu achten?
Wenn wir gleich die Pein verlachten,
Wird die Schuld uns trüb umnachten,
Wenn es nicht die Augen machten,
Lichter Hoffnung Chalcedone.
Schau herab von deinem Throne,
Königin, zu der wir trachten,
Unsern Feind durch dich verachten,
Jeden Schmerz in Frieden brachten,
Ende du mein tiefes Schmachten,
Daß ich selig bei dir wohne.

Meter: trochaic