PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Am dritten Sonntage nach Ostern
by Clemens Brentano

»nicht mehr, und dann wiedersehen
Sollt ihr mich, nach kleiner Zeit,
Denn ich muß zum Vater gehen.«
Keiner wußt', was dies bedeut'.
Und er sprach: »Ihr werdet weinen,
Doch die Welt wird sich erfreun,
Aber Freude wird erscheinen
Den betrübten Freunden mein.
Wenn die Stunde ist gekommen,
Trauert die Gebärerin;
Aber ist das Kind gewonnen,
Füllet Freude ihren Sinn.
Jetzt seid traurig, jetzt in Zähren,
Doch ich werd' euch wiedersehn,
Dann wird Freude zu euch kehren,
Nimmer wieder von euch gehn.«
Wie hat uns der Herr geliebet,
Wie bereitet er uns vor!
Selig trauert, wen betrübet,
Daß den Heiland er verlor.
Denn nach Reue und Bekennen
Kehrt er liebvoll uns zurück;
O, sich nimmer von ihm trennen,
Wär' das allerhöchste Glück!

Meter: trochaic
Du, mein Glück
by Otto Julius Bierbaum

Meine Seele, eine Taube,
Lang verflogen und verirrt,
Regt nun zwischen lauter Blüten
Auf dem schönsten Frühlingsbaume
Ihre Flügel leis vor Glück.
Du mein Baum voll lauter Blüten!
Du mein Glück! Du meine Ruh!
Meiner Sehnsucht weiße Taube
Regt die Flügel, regt die Flügel
Dir im Schoße. Süße! Süße!
Welch ein Wunder: Ich und du!

Meter: trochaic
Die Errettung.
by Ludwig Gotthard Kosegarten

Vorüber ist der schwere Traum,
Vorüber, und ich glaub' es kaum. . . .
Ich lebe!
Ich lebe ja! und unentweiht
Blieb meiner Unschuld weisses Kleid.
Ich hebe,
Ihr heil'gen Jungfraun, nach wie vor
Den Blick zu eurem reinen Chor
Rein empor!
Es drohte namenlose Noth,
Und Schande, herber als der Tod,
Der Armen! —
„die ihr die Unschuld schirmt und schützt,
„den Frevler zürnend niederblitzt,
„erbarmen!
„ach rettet, rettet! Grimmiglich
„umgrinsen Höllenlarven mich!
„rettet mich!“ —
Und nieder von dem Sitz der Ruh,
Aus Christus Armen schautest du,
Madonne!
Es weinte laut der Jungfraun Chor,
Und gnädig neigte Gott sein Ohr.
O Wonne!
Er schalt. Die Höll' entsetzte sich.
Die Larven grass und grauerlich
Liessen mich.
Du, deren Flehn den Sohn bezwang,
Madonna, lass mich meinen Dank
Dir weinen!
Die ihr mein Antlitz nicht beschämt,
Des Treuen treulich euch annehmt,
Ihr Reinen,
Euch soll Biankens Lobgesang,
Euch strömen soll Biankens Dank
Lebenslang.

Meter: iambic
Säcksche Festspiele
by Kurt Tucholsky

In jeder Stadt streicht ein Nabolium sich die schwarze Locke
aus seiner Stirn –
jedweder Bürger prangt in prallem Waffenrocke
und einem blanken Pappmaché-Theaterhirn.
Zweihundert Pferde machen Staub und andre Sachen –
ein Böller kracht . . .
Handlungsgehilfen, Handwerksmeister wachen
lang hingestreckt, auf Posten, in der Sommernacht.
Ein Orden winkt; laut klopfen aller Herzen –
bengalisch Feuer flammt . . .
Ein Sängerchor greift tief erregt in falsche Terzen,
Nabolium schwitzt, und Yorckn rutscht die Hose – au verdammt!
Die Brücke fliegt! Gehulter und Gepulter . . .
Ein lebend Bild – wer hätte das gedacht!
Und nachher kloppt der Zar dem Friedrich Wilhelm auf die Schulter:
»das hammer ganz fermost gemacht!«

Meter: iambic
SONETO CÍVICO
by Rubén Darío

Águila audaz del mundo americano,
que hoy te remontas presurosa al cielo;
que predicaste con heroico anhelo
el amor a la luz, odio al tirano.
Hoy te contempla el pensamiento humano
de tu vida al rasgarse el tenue velo,
y te leva cantares desde el suelo,
como a gran liberal republicano.
La idea que llevaste en la conciencia,
centellea del Eterno desprendida,
ilumina la mísera existencia
de nuestra patria aún tan dividida;
¡y en el augusto templo de la Historia
ciñe tu frente el lauro de la gloria!

Meter: polymetric
- 3 - Dedicatoria de la lira, con que piensa celebrar su belleza
by Lope de Vega

A ti la lira, a ti de Delfo y Delo,
Juana, la voz, los versos y la fama,
que mientras más tu hielo me desama,
más arde amor en su inmortal desvelo.
Criome ardiente salamandra el cielo,
como Sirena a ti, menos la escama,
para ser mariposa no eres llama,
fuerza será mariposar en hielo.
Mi amor es fuego elemental segundo,
de Scitia tu desdén los hielos bebe,
tal imposible a mi esperanza fundo.
Pues a decir que fuéramos se atreve,
cuando no los hubiera en todo el mundo,
yo Amor, Juana desdén, su pecho nieve.

Meter: polymetric
HUSOPASKA.
by Josef Václav Sládek

HUSY, husy,
běloučké husičky,
husy, husy,
bílé husy!
Rády a nerady
musíte do řady,
ta ze všech nejhezčí
napřed musí!
Husy, husy,
běloučké husičky,
husy, husy,
bílé husy!
Ta jedna kleveta,
co pořád štěbetá,
když se nic nepase,
hladu zkusí.
Husy, husy,
běloučké husičky,
husy, husy,
bílé husy!
Až sejde travička,
dáte mi peříčka,
v zimě se zahřeju,
podřímnu si!

Meter: polymetric
UŽ DÁVNO...
by Bohuslav Květ

Už dávno píseň nezazněla
ze rtů mých ubledlých,
už dávno radost nerozchvěla
v červeň běl lící mých.
Má mužnost rozkvetlá
v hrob pomalu se sklání
a ze dna duše, kde cit plá,
slyšet jen stesk a lkání.
Můj Bože, Bože, dovol jen,
dříve, než leb svou skloním v hrobě,
bych aspoň jeden, aspoň jeden den
své drahé přivinul, ach, k sobě...

Meter: iambic
La suprema grandeza
by Francisco Javier Ugarte y Pages

Por qué has de consentir la culpa impía,
que te ofende, Señor, y tu ley santa
con orgullo satánico quebranta,
en perenne y odiosa rebeldía?
Quizá por redimir el alma mía
tu piedad a mis yerros se adelanta,
pues tu mano a los míseros levanta
y en el dolor consagras la alegría
En pos del huracán y la tormenta
el sol con mayor brillo resplandece
Así tu amor mi confusión ahuyenta,
y radiante mi duda desvanece:
que también tras la culpa, que te afrenta,
erigiste el perdón, que te engrandece.

Meter: polymetric
1L: Siehe, voll Hoffnung vetraust du der Erde den goldenen Samen
by Friedrich Schiller

Siehe, voll Hoffnung vetraust du der Erde den goldenen Samen
Und erwartest im Lenz fröhlich die keimende Saat.
Nur in die Furche der Zeit bedenkst du dich Taten zu streuen,
Die, von der Weisheit gesät, still für die Ewigkeit blühn?

Meter: iambic
III. Usnuly lesy, utichla pláň –
by Alois Jirásek

Usnuly lesy, utichla pláň –
Tou nocí šli jsme pospolu
a měsíc s námi putoval
na hvězdném nebe vrcholu.
A měsíc s milou hvězdičkou
bez konce kráčel dál a dál –
Já často však svůj stavil krok
a tvoje ústa zulíbal.

Meter: polymetric
PO JARNÍCH SNĚZÍCH.
by Lila Bubelová

Tvoje láska, moje bolest
ujaly se duše mojí,
a hle, není ani stopy
po zmatcích a nepokoji.
Moje bolest rozorala
dno mé duše v brázdy země
a tvá láska v klín jich sila
divuplodné jakés sémě.
Přišlo jaro, povolily
slední ještě zbylé sněhy,
dravé mladé jarní vody
opouštějí svoje břehy.
Zaplavily všechny lány,
rozlily se na úhory,
a té půdě nakypřené
naplnily všechny pory.
Šedé zbytky starých sněhů
tetelí se po úbočích,
jenjen že se nerozplynou
před tím slunkem v našich očích.
A tam dole na rovině
černá hrouda rozpadá se,
aby z klínu vzpučet dala
lístků smaragdové kráse.
A mé duši, omámené
tisícerým jara chvěním,
zdá se, jak by kdosi dával
svatý slib jí nad osením.
Až se léta kalich vzpění,
nezaplane do tvých zraků
krutý výsměch bolesti tvé
ze záhonu planých máků!

Meter: trochaic
XV. Že jsem s tebou v každé chvíli, ty to víš,
by Jaroslav Vrchlický

Že jsem s tebou v každé chvíli, ty to víš,
že po tobě duše kvílí, ty to víš.
Že jak břečtan k soudruhovi,
když jest beze zdi, se chýlí, ty to víš.
Že jsme spolu v chvíli štěstí
z jedné číše nektar pili, ty to víš,
že má duše s tebou jásá,
bez tebe že chorá, šílí, ty to víš.
Madony že zpit jsem něhou,
láska se neomýlí, ty to víš.
Že se naše duše obě
v minutě pro věčnost slily, ty to víš!

Meter: trochaic
-VII-
by Garcilaso de La Vega

No pierda más quien ha tanto perdido;
básteme, Amor, lo que ha por mí pasado;
válgame agora haber jamás probado
a defenderme de lo que has querido.
Tu templo y sus paredes he vestido
de mis mojadas ropas y adornado,
como acontece a quien ha ya escapado
libre de la tormenta en que se vido.
Yo habia jurado nunca más meterme,
a poder mío y a mi consentimiento,
en otro tal peligro como vano;
mas del que viene no podré valerme,
y en esto no voy contra el juramento,
que ni es como los otros ni en mi mano.

Meter: iambic
- XIV - De El arpa de David. Jornada primera DAVID MICOL
by Mira de Amescua

(El alma se deleita si la veo).
(Crece, cuando te mito mi locura).
(Prisión del albedrío es su hermosura).
(¡Cuidado!. Es el amor o devaneo.)
(¿Qué siento? ¿Qué imagino? ¿Qué deseo?).
(No me dejes, razón; tenme, cordura).
(El mismo sol envidia luz tan pura).
(Si vence mi pasión, ¡qué gran trofeo!).
(Desmandados andáis, tímidos ojos).
(Ojos, ¿por qué razón sois tan villanos?).
(Antojos, sosegad). (Dejadme, antojos).
(Pensamientos de honor, seréis tiranos).
(Pensamientos de honor, seréis despojos).
(¡Crueles!) (¡Insufribles!) (¡Ciegos!) (¡Vanos!)

Meter: polymetric
Mother
by Luis G. Dato

When evenings cast pale shadows on the earth,
And silence, like a vast mysterious ghost,
Stifles the land and sea from hill to coast,
And buries all that tropic suns gave birth,
When by myself I pace the darkened shore,
And think of this unhappy lot of mine,
The pain and grief the fates to me assign,
I sigh for you, O mother I adore!
That I could seek your bosom as of old,
And, nestling there, bare secrets that oppress,
Accuse these that my love would disposses,
Whose hearts to cold desires and base are sold!
O mother dear! When death relieves our sighs,
Shall we in heaven, meet, in Paradise?

Meter: iambic
Amor und Psyche
by Johann Gottfried Herder

Die Hand, die dieses holde Haupt berührt
Und still hinab es zum Geliebten führt –
Der leise Hauch, der um die Lippen schwebt
Und sanft den Arm und sanft den Busen hebt –
Der Blick, der nicht zur Sprache werden kann
(denn Seelen schaun sich in einander an),
Indeß sich Herz zum Herzen schüchtern drängt,
Und Geist an Geist, an Lippe Lippe hängt –
Der nur verlangend-süßeste Genuß
Des Wiederfindens – seht, ist dieser Kuß;
Es schwebt in ihm des Himmels reinstes Glück.
Anschauend tretet, tretet still zurück!

Meter: iambic
- CXXXV -
by Fernando de Herrera

El sátiro, que el fuego vio primero,
de su vivo esplendor todo vencido,
llegó a tocarlo, mas probó, encendido,
que era, cuanto hermoso, ardiente y fiero.
Yo, que la pura luz, do ardiendo muero,
mísero vi, engañado y ofrecido
a mi dolor, en llanto convertido
acabar no pensé, como ya espero.
Belleza y claridad antes no vista
dieron principio al mal de mi deseo,
dura pena y afán a un rudo pecho.
Padezco el dulce engaño de la vista,
mas si me pierdo con el bien que veo
¿cómo no estoy ceniza todo hecho?

Meter: iambic
- CXXXI - El duque de Béjar
by Lope de Vega

En tanto que deshace el claro Apolo
de la sierra de Béjar la alta cumbre,
y por Gibraleón su menor lumbre
pasa por nuestro mar al otro polo;
y mientras sobre el oro de Pactolo
su líquido cristal Tormes encubre,
y de Atlante la excelsa pesadumbre
oprime el hombro, que sustenta solo:
con mil despojos, armas y laureles,
después que otro Virgilio Eneidas cante
del gran Sotomayor de Benalcázar,
con nuevo timbre y nuevos coroneles
vuestro nombre con letras de diamante
pondrá la fama en su dorado alcázar.

Meter: polymetric
Noční hovor.
by Jaroslav Vrchlický

– Na místo hlavy mám jen kámen,
krev dávno v srdci ustydla,
bez citu hruď i svazy ramen
a jen mne bolí chodidla.
– Já místo údů mám jen skály,
v těch cítím ledný, mrazný chlad,
jen v srdci, v srdci, tam to pálí,
to doutná a žhne posavad.
– Já cítím měkkost trupelnatou,
kde pomyslím si, na těle,
a dvojici jen očí vzňatou
zřím zářit z toho popele.
– Já výhost dal juž každé muce,
jsem bez sporů a bez války
a jen mé ruce, jen ty ruce
se natahují do dálky!
– Vy šťastní! Já však celý žiju,
vše slyším kol a všecko vím,
k dnu hrobu přibit kol tmu piju
a nevýslovnou bázeň jím.
– To přejde též, já zvolna cítím,
jak tuhne vše a vybledá,
juž budu balvan mezi kvítím
jak vedle tělo souseda.
– Já zcela spal, však v nové dumy
mne probudil váš rozhovor;
– Já nemluvil... to vítr šumí,
ó dnes tak ostře fičí s hor!
– Já chtěl bych usnout pro vždy, krátce
ve spánku vskutku hrobovém...
– Mně nevýslovně v nitru sladce,
když milenci jdou hřbitovem.
– Cha, cha, za zdí se za ní honí,
svět jako včera je i dnes...
– Ó necítíte, jak sem voní
skrz hustou hlínu modrý bez?

Meter: iambic
- CC - Alfa et Omega Jehová Rimas (1634)
by Lope de Vega

Siempre te canten, santo Sabaot,
tus ángeles, gran Dios, divino Huleq:
mi vida excede ya la de Lameq,
huir deseo como el justo Lot.
Cayó en viéndote el ídolo Behemot,
sacerdote mayor Melchisedeq;
no ha tocado a mi alma Abimeleq,
ni Jezabel la viña de Nabot.
Profetas falsos dan la muerte a Acab,
David desea ya el agua de Bet,
por la paciencia con que espera Job.
Crüel está con Absalón Joab,
sal del arca a ver el sol Jafet,
y el cielo de la escala de Jacob.

Meter: iambic
MARNÁ PÍSEŇ
by Jiří Karásek ze Lvovic

Jak dříve bytost má dech vůně vycítila,
Než skrytou zahradu v tmách zraky uzřely,
Tak sen svůj o tobě má duše dříve snila,
Než přišel jsi ty sám v můj život zšeřelý.
Již před tvým příchodem se srdce roznícené
Tvým rhytmem zachvělo jak náhlým tušením...
Ve hloubkách etherných a v modři prostříbřené
Jak v mdlobné závrati teď, fantome, tě zřím.
Má tmavá rozkoši, jen tvoji trýzeň žiji,
Já bledě spřízněný s paprskem měsíčným
A smutkem věcí všech, jichž marný půvab míjí...
Lze ještě milovat? Vzplát v nenadálém vznětu?
Můj smutný démone, jenž umdlen zhrdáš vším,
Chci v tobě rozkvétat, ač vím, že nedokvetu.

Meter: polymetric
DEMOKRATSKÝ
by Karel Havlíček Borovský

Nechoď, Vašku, s pány na led,
mnohý příklad máme,
že pán sklouzne a sedlák si
za něj nohu zláme.

Meter: trochaic
Moravan jsem, ale jsem já Slovan,
by František Sušil

Moravan jsem, ale jsem já Slovan,
Matka má je sličná Slávie,
Jenžto kvete jako lílije;
Na jich prsou mlékem jsem byl chován.
Její sad byl posud morem ován,
Teď se krása jeho rozvije;
Teď jak kněžna šlapá na zmije;
Palác slávy pro ni ubudován.
Ó má máti! žehnej svému synu,
Jako dítě k matce z celé tužby
V dětenčí se lásce k tobě vinu.
Však aj v prosbách pozdvíhám svých rukou:
Slyš mě máti! Nečiň modlám služby,
To by hnětlo pekelnou mě mukou.

Meter: trochaic
15.
by Friedrich von Logau

Quinta ist der Männer Spiegel, nimmet alles Bildnüß an,
Nur daß bey ihr nebst dem sehen ieder auch noch fühlen kan.

Meter: trochaic
1L: Die Schönheit ist den Kindern eigen,
by Friedrich Hölderlin

Die Schönheit ist den Kindern eigen,
Ist Gottes Ebenbild vielleicht, –
Ihr Eigentum ist Ruh und Schweigen,
Das Engeln auch zum Lob gereicht.

Meter: iambic
- 18 - Prometiéronle favorecerle para cuando tuviese seso
by Lope de Vega

Señora mía, vos habéis querido
a cautela de amor entretenerme,
de suerte que ya estoy para perderme
al mayor imposible reducido.
Par el tiempo que cobre mi sentido,
piadosa prometéis favorecerme,
¿si fuisteis vos quien pudo enloquecerme,
dónde hallare lo que he por vos perdido?
Vos sois la culpa, vos la causadora,
de este deliquio y amoroso exceso,
tanto vuestra hermosura me enamora.
Pero si está mi seso y mi suceso
en el que me quitáis, dulce señora,
dejad de ser hermosa y tendré seso.

Meter: iambic
En las honras de Felipe II en Sevilla
by Cervantes

Un valentón de espátula y gregüesco
que a la muerte mil vidas sacrifica,
cansado del oficio de la pica
mas no del ejercicio picaresco;
retorciendo el mostacho soldadesco,
por ver que ya su bolsa le repica,
a un corrillo llegó de gente rica
y en el nombre de Dios pidió refresco.
Den voacedes, por Dios, a mi pobreza,
les dice; donde no, por ocho santos
que haré lo que hacer suelo sin tardanza.
Mas uno que a sacar la espada empieza,
¿Con quién habla, le dijo, el tiracantos?
si limosna que pide nunca alcanza,
¿Qué es lo que suele hacer en tal querella?
Respondió el bravonel: -Irme sin ella.

Meter: polymetric
- III -
by Mira de Amescua

Menudas hojas que del aire leve
recibís el continuo movimiento,
mar azul con espalda crespa al viento,
cuando animoso en soplos se os atreve;
Cielos, cuya gran máquina se mueve,
forzándole a seguir curso violento;
luna, que nos enseña rostros ciento
en el discurso de un espacio breve;
claro mar, cielo azul y luna llena,
hojas cubiertas de la escarcha helada,
que causáis torozón a cualquier potro,
Si a Zahara veis, manifestad mi pena;
pero si no la veis, no digáis nada;
¡Tanto me va en lo uno como en lo otro!

Meter: iambic
A CARLOS ROMAGOSA
by Rubén Darío

Entre la barbarie que las garras saca
cuando ve el reflejo de sedas fulgentes;
entre el que desdora, desluce y ataca,
eriza las cerdas y muestra los dientes
cuando ve mi gema, mi biombo, mi laca,
o mis raras musas, terror de las gentes,
terror de la gente calmuca y canaca
que mancha la gloria de los continentes...,
suele haber un cisne, o un águila bella,
o un lirio, o un trueno, o una blanca estrella,
o un iris que muda la noche que mata,
o una espada de oro, o un casco de plata,
o una rosa pura, o una noble rosa... ,
toda como tu alma, Carlos Romagosa!

Meter: amphibrachic
J rdisches
  V ergnügen
 in
  GOTT .
  F ünfter  T heil.
by Barthold Heinrich Brockes

Die Knospen, so noch nicht geöfnet, und, in nicht minden
schönem Grünen
Des Laubes, gleichfals gülden schienen,
Vermehrten noch des Busches Glantz,
Und was ihn vollends herrlich machte ist, daß der Blumen
Meng' ihn gantz,
Und mehr fast, als das Laub sie, deckte. Wir freuten uns,
von GOttes Wercken
In dieser neuen Wunder-Blum’ ein neues Wunder zu be-
mercken,
Und danckten ihm, daß er, als Schöpfer, in seiner Crea-
turen Pracht,
Auf eine nie geseh’ne Weise, uns abermahl sich sichtbar
macht.

Meter: polymetric
- 760 - Acto III, GUZMÁN De El amigo por fuerza
by Lope de Vega

Si se usaran amigos de esta suerte,
no hubiera entre los hombres tantos males;
que por usarse amigos desleales
no hay lazo de amistad seguro y fuerte.
El hierro en oro nuestra edad convierte
por el valor de dos amigos tales,
pues quieren ser en la lealtad iguales,
pagándose el amor hasta la muerte.
Sirena es la amistad que mata y llora;
el amigo más cándido, murmura,
la fama quita y el honor desdora.
Prestar y confiar es gran locura;
que en amigotes de los que hay ahora
ni deuda ni mujer está segura.

Meter: iambic
It was not Death, for I stood up, (355)
by Emily Dickinson

It was not Death, for I stood up,
And all the Dead, lie down -
It was not Night, for all the Bells
Put out their Tongues, for Noon.

It was not Frost, for on my Flesh
I felt Siroccos - crawl -
Nor Fire - for just my marble feet
Could keep a Chancel, cool -

And yet, it tasted, like them all,
The Figures I have seen
Set orderly, for Burial
Reminded me, of mine -

As if my life were shaven,
And fitted to a frame,
And could not breathe without a key,
And ’twas like Midnight, some -

When everything that ticked - has stopped -
And space stares - all around -
Or Grisly frosts - first Autumn morns,
Repeal the Beating Ground -

But most, like Chaos - Stopless - cool -
Without a Chance, or spar -
Or even a Report of Land -
To justify - Despair.

Meter: iambic
A Lope de Vega
by Luis Vélez de Santander

Padre Betis, que en húmedas recovas
sobre urnas plateadas dormir sueles,
cansado de sufrir tantos bajeles,
en que el metal del sol al Indio robas:
oblíguete a salir de tus alcobas
asiéndote a algún árbol de Cibeles,
coronado de olivas y laureles,
calzado de cristal, vestido de ovas,
la lira de un pastor de Manzanares,
que fue del Tajo Vega y maravilla,
cuyo fruto tus márgenes guarnece:
si por el que te dan remotos mares,
ganaste fama al fin, éste a tu orilla
más que la plata y oro te enriquece.

Meter: iambic
Bei Übersendung eines Vergissmeinnicht
by Charlotte von Ahlefeld

Diese Blume, deren blaue Blüthe
Deutungsvoll der schönste Nahme schmückt,
Der als Wunsch mir längst im Herzen glühte,
Hab' ich einsam heut' im Thal gepflückt.
Süss umschwebt von Deinem theuern Bilde,
Schien sie würdig zur Gesandtin mir;
Hin in ferne, trennende Gefilde,
Bringe sie den Gruss der Freundschaft Dir.
Ehe sie Dir naht wird sie verbleichen –
Schnell verlöschet ihrer Farbe Licht,
Doch die Bitte möge Dich erreichen,
Die ihr Nahme zärtlich zu Dir spricht.

Meter: trochaic
- 1343 - Jornada II, LAURA De Peribáñez y el Comendador de Ocaña
by Lope de Vega

¿Qué tempestad es esta que me embiste
sólo por ver un libro enamorado?
No hay capítulo en él que no he pasado,
por mi desdicha, en esta noche triste.
Presto segunda parte compusiste,
fortuna, de mi loco amor burlado:
amaste, Laura, a un hombre imaginado;
tu honor perdiste, Laura, mujer fuiste.
Mas yo, para vengarme de este daño,
en forma de hombre iré a París, de suerte
que se extienda mi nombre en reino extraño.
Hombres, en hombre Laura se convierte;
sirena quiero ser de vuestro engaño,
que comienza en mujer y acaba en muerte.

Meter: polymetric
A Thanksgiving to God, for his House
by Robert Herrick

Lord, Thou hast given me a cell
         Wherein to dwell,
A little house, whose humble roof
         Is weather-proof:
Under the spars of which I lie
         Both soft, and dry;
Where Thou my chamber for to ward
         Hast set a guard
Of harmless thoughts, to watch and keep
         Me, while I sleep.
Low is my porch, as is my fate,
         Both void of state;
And yet the threshold of my door
         Is worn by th' poor,
Who thither come and freely get
         Good words, or meat.
Like as my parlour, so my hall
         And kitchen's small;
A little buttery, and therein
         A little bin,
Which keeps my little loaf of bread
         Unchipp'd, unflead;
Some brittle sticks of thorn or briar
         Make me a fire,
Close by whose living coal I sit,
         And glow like it.
Lord, I confess too, when I dine,
         The pulse is Thine,
And all those other bits, that be
         There plac'd by Thee;
The worts, the purslain, and the mess
         Of water-cress,
Which of Thy kindness Thou hast sent;
         And my content
Makes those, and my beloved beet,
         To be more sweet.
'Tis Thou that crown'st my glittering hearth
         With guiltless mirth;
And giv'st me wassail-bowls to drink,
         Spic'd to the brink.
Lord, 'tis Thy plenty-dropping hand
         That soils my land;
And giv'st me, for my bushel sown,
         Twice ten for one;
Thou mak'st my teeming hen to lay
         Her egg each day;
Besides my healthful ewes to bear
         Me twins each year;
The while the conduits of my kine
         Run cream, for wine.
All these, and better, Thou dost send
         Me, to this end,
That I should render, for my part,
         A thankful heart,
Which, fir'd with incense, I resign,
         As wholly Thine;
But the acceptance, that must be,
         My Christ, by Thee.

Meter: polymetric
Žáček ministrem.
by Josef Pachmayer

Co vás to trápí, braši, tak,
ať jest to onak či jen tak,
s hanbou to končí vždycky pak,
ať jest tam mistr sám,
nebo jen žáček, žák.

Meter: dactylic
1L: Du steinerne Stufe am grauen Haus,
by Clara Müller-Jahnke

Du steinerne Stufe am grauen Haus,
wie sprang ich einst lachend auf dich hinaus!
Barfüßig im Hemde, ein fröhliches Kind –
und die Pappeln rauschten im Juniwind.
Die Wiese war klee- und mohndurchblüht
und der Berg von Sonne überglüht,
und die Frösche sangen in Moor und Sumpf
viel lustige Weisen dem Weidenstumpf.
Du steinerne Stufe, am grauen Haus –
aus ragenden Gassen zog ich aus
und habe müde und abgehetzt
den Lackschuh heute auf dich gesetzt.
Die Pappeln dorrten im Ofenbrand,
und die Wiese durchquert ein Eisenband –
über dem Berge im Abendhauch
kräuselt sich dicht der schwarze Rauch.
Nur der Klee blüht rot wie in alter Zeit,
und der Mohn brennt wie blutiges Herzeleid . . .
und die Frösche quaken in Sumpf und Moor
mir alte schaurige Weisen vor.

Meter: polymetric
La opinión
by Antonio de los Ríos Rosas

La sien latiendo, turbia la mirada,
teñido el rostro de rubor sangriento,
la espléndida melena suelta al
                     viento
la vestidura al seno desgarrada
Ella me ciñe en lúbrica lazada,
trémulo el cuerpo, el labio macilento,
con honda sed bebiéndome el aliento,
en su boca mi boca aprisionada
¡Oh, visión que mis sueños envenenas,
y en lava del volcán hinchas mis venas!
¿quién eres, di, mujer, deidad o arpía?
Soy la Opinión, tu esclava y tu tirana,
hoy transida de amor tu barragana,
ayer, tu dama infiel con befa impía.

Meter: iambic