PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Like as the waves make towards the pebbled shore (Sonnet 60)
by William Shakespeare

Like as the waves make towards the pebbled shore,
So do our minutes hasten to their end;
Each changing place with that which goes before,
In sequent toil all forwards do contend.
Nativity, once in the main of light,
Crawls to maturity, wherewith being crown’d,
Crooked eclipses ‘gainst his glory fight,
And Time that gave doth now his gift confound.
Time doth transfix the flourish set on youth
And delves the parallels in beauty’s brow,
Feeds on the rarities of nature’s truth,
And nothing stands but for his scythe to mow:
    And yet to times in hope, my verse shall stand,
    Praising thy worth, despite his cruel hand.

Meter: polymetric
- 119 - A una dama que criaba un cernícalo
by Lope de Vega

Filis, verte criar un ave admira
de tan poco valor, y que te falte
un pardo azor, un noble gerifalte,
que se pierde en el cielo al que le mira.
Cazar con un cernícalo retira
tu grave honor de su primero esmalte;
una urraca es mejor, que parle y salte,
y que puedas llamar Sancha o Elvira.
Dirás que urracas te parecen suegras
y que en la caza de tus manos francas
mejor con un cernícalo te alegras.
Cazad los dos, pues no las tienes mancas,
él, pajarillo con las uñas negras,
y tú las bolsas con las uñas blancas.

Meter: iambic
5. Kantovi.
by Jan Karafiát

Pravdať, žes si hejna sluhů
Získal, Kante, tím svým „musíš“,
Mně však nijak nejdeš k duhu,
Neřku-li, že se mi hnusíš.
Myslíš snad, že v mém se mozku
Myšlénky jen suché rodí?
Já též cítím, nejsa z vosku,
Chci, a – nechci, jak se hodí.
Než přísných tvých šetře mravů,
Bez ostychu ku tvé chvále
Doznám, žes měl velkou hlavu,
Ale srdce jenom malé.

Meter: trochaic
Vertraue
by Ludwig Achim von Arnim

Es ist kein Jäger, er hat ein Schuß,
Viel hundert Schrot auf einen Kuß:
»feins Lieb, dich ruhig stelle,
Und willst du meinem Kuß nicht stehn,
So küßt dich mein Geselle.«
»mein Kuß ist leicht, wiegt nur ein Loth,
Du wirst nicht bleich, du wirst nicht roth,
Du brauchst dich nicht zu schämen,
Ich will den schwarzen Vogel dir
Vom Haupt herunter nehmen.«
»feins Lieb sitz still im grünen Moos,
Der Vogel fällt in deinen Schoos,
Wohl von des Baumes Spitzen;
In deinem Schoose stirbt sich gut,
Feins Lieb bleib ruhig sitzen.«
Sie wollt nicht trauen auf sein Wort,
Brauns Mädelein wollt springen fort,
Der Schuß schlug sie darnieder;
Der schwarze Vogel von dem Baum
Schwang weiter sein Gefieder.
»mein Kuß ist leicht, wiegt nur ein Loth,
Du wirst nicht bleich, du wirst nicht roth,
Brauchst dich nicht mehr zu schämen,
In deinem Schoose stirbt sichs gut.«
Er thät sichs Leben nehmen.

Meter: iambic
Spring
by Gerard Manley Hopkins

Nothing is so beautiful as Spring –         
   When weeds, in wheels, shoot long and lovely and lush;         
   Thrush’s eggs look little low heavens, and thrush         
Through the echoing timber does so rinse and wring         
The ear, it strikes like lightnings to hear him sing;
   The glassy peartree leaves and blooms, they brush         
   The descending blue; that blue is all in a rush         
With richness; the racing lambs too have fair their fling.         

What is all this juice and all this joy?         
   A strain of the earth’s sweet being in the beginning
In Eden garden. – Have, get, before it cloy,         
   Before it cloud, Christ, lord, and sour with sinning,         
Innocent mind and Mayday in girl and boy,         
   Most, O maid’s child, thy choice and worthy the winning.

Meter: anapestic
- LXXXVI - A la casa de Nuestra Señora de Loreto
by Juan de Tassis y Peralta

No colosos, ni pompas de romanos
son de mi admiración el argumento,
mas la casa en que tuvo fundamento
la vida y redención de los humanos.
Huyan lejos de aquí pechos profanos,
ángeles sólo, en soberano acento,
den al mismo sujeto el pensamiento
a quien dieron las alas y las manos.
En las almas se estampe la memoria
del celestial traslado misterioso
que dio a Italia renombre soberano.
Y a la humildad triunfante y a su gloria
devoto ofrezca el corazón cristiano
verdadero dolor, llanto piadoso.

Meter: polymetric
Lucifer. (II.)
by Jaroslav Vrchlický

A starý problém Zla a Dobra vzklíčil?
v mé duši zas, jež prosycena láskou,
já starou zachvěl se zas nad otázkou,
kdo tento dvojí princip lidstvu vztyčil?
Je potřebou, zla démon aby zničil
sta světů, halen různých proměn maskou,
by tísní, trudem let, čel sterých vráskou
ve kráse, kterou nikdo nevylíčil,
moh’ dobra zárodek se v duši chytit
a růst a bujet v květ, by láska světem
svou mohla zpívat jásající sloku?
By Satan sám se moh’ zpít lásky vznětem
a bez vlády již pro vždy v nic se zřítit
květ vida, jenž rost tolik tisíc roků?

Meter: iambic
- XXXV -
by Argensola

Yo soy el que me tuve por tan fuerte
que siempre del amor traté con risa,
¡ay triste, cómo el tiempo nos avisa
que no hay seguridad hasta la muerte!
Agora con mudanza de mi suerte
en mis mejillas traigo su divisa;
pero si tú le das tus armas, Nisa,
¿a quién ha de tirar, que no le acierte?
De ver estas mudanzas admirado,
yo mismo me pregunto de qué modo
tan presto la cerviz al yugo puse;
mas luego me respondo consolado:
«Amor en ocasión lo puede todo»;
ajenas culpas hay con que me excuse.

Meter: iambic
An ihre Augen.
by Johann Georg Gressel

Quählt mich nur ihr holden Augen/
Und verkehret euch in Blitz/
Ich will gern die Flammen saugen
Sterb ich gleich vor Liebes-Hitz/
Strahlet/ blitzet/ und verbrennet
Alles ist euch gern gegönnet.
Muß ich gleich im Feur verderben/
Bleibt mir doch der Ruhm davon/
Daß ich Göttlich können sterben/
Wie ein ander
Welchem Blitz und Donner-Strahlen
Müssen seinen Stoltz bezahlen.
Sterb’ ich denn durch eure Flammen
So geschieht mir eben recht/
Blicke/ die vom Himmel stammen
Hören nicht vor einem Knecht/
Drum will ich auch willig leiden/
Daß sich Leib und Seele scheiden.

Meter: trochaic
- VI -
by Argensola

Ya el oro natural crespes o extiendas,
o a componerlo con industria aspires,
lucir sus lazos o sus ondas mires,
cuando libre a tus damas lo encomiendes.
O ya, por nueva ley de amor, lo prendas
entre ricos diamantes y zafires,
o bajo hermosas plumas lo retires,
y el traje varonil fingir pretendas;
búscate Adonis por su Venus antes,
por su Adonis te tiene ya la diosa,
y a entrambos los engañan tus cabellos;
mas yo, en la misma duda milagrosa,
mientras se hayan en ti los dos amantes,
muero por ambos, y de celos de ellos.

Meter: polymetric
- 08 - Jornada II, EL REY De La amistad y obligación
by Lope de Vega

Vengo por vos y así será imposible
volver solo a palacio. A Dios se sirve
en gobernar en paz una República
y en defender en guerra una corona.
También tiene su mérito un soldado;
el ministro y señor también se salva.
No puede un rey estar sin un privado,
que Dios también (lo tuvo) en otros tiempos,
dígalo Job, Moisés y Juan y Pedro,
y los reyes humanos le han tenido:
Trajano, Eneas, Jerjes y Darío,
Ambrosio, Efestión, Licinio, Acates.
En vos puse mi amor y mi privanza;
don Bernardo, no es bien haya mudanza.

Meter: iambic
-XXIX-
by Garcilaso de La Vega

Pasando el mar Leandro el animoso,
en amoroso fuego todo ardiendo,
esforzó el viento, y fuese embraveciendo
el agua con un ímpetu furioso.
Vencido del trabajo presuroso,
contrastar a los ondas no pudiendo,
y más del bien que allí perdía muriendo,
que de su propia vida congojoso,
como pudo esforzó su voz cansada,
y a las ondas habló de esta manera,
mas nunca fue su voz de ellas oída:
-Ondas, pues no se excusa que yo muera,
dejadme allá llegar, y a la tornada
vuestro furor ejecutá en mi vida-.

Meter: iambic
Ye Flowery Banks (Bonie Doon)
by Robert Burns

Ye flowery banks o' bonie Doon,
         How can ye blume sae fair?
How can ye chant, ye little birds,
         And I sae fu' o' care?

Thou'll break my heart, thou bonie bird,
         That sings upon the bough;
Thou minds me o' the happy days,
         When my fause love was true.

Thou'll break my heart, thou bonie bird,
         That sings beside thy mate;
For sae I sat, and sae I sang,
         And wist na o' my fate.

Aft hae I rov'd by bonie Doon
         To see the wood-bine twine,
And ilka bird sang o' its luve,
         And sae did I o' mine.

Wi' lightsome heart I pu'd a rose
         Frae aff its thorny tree;
And my fause luver staw my rose
         But left the thorn wi' me.

Meter: iambic
Soneto de ausencia
by Pedro María Deheye

Oh, quietud de la casa a cuya sombra
brotó la pena y se formó la herida,
en ti de nuevo el corazón anida,
reza en voz baja y sin querer la nombra.
Ojos que nunca volverán a verla,
labios que no se cansan de nombrarla,
corazón infantil que por amarla
no has podido a tu lado retenerla
Pero, a pesar de todo, estoy con ella,
en la rosa, en el lirio y en la estrella;
donde quedó la huella de su mano
¡Oh, quietud familiar a cuya sombra
el pobre corazón se queja en vano,
reza en voz baja y sin querer la nombra!

Meter: polymetric
43. Grabschrift eines Engländers
by Abraham Gotthelf Kästner

Hier, Nachwelt, ist der Ort, wo
Sprich,
Der stieß den Dolch in sich, vor Cäsarn frey zu bleiben,
Doch

Meter: polymetric
6
by Klabund

Rausche, Laub, am braunen Hang,
Rausche deine bunten Blätter
Mir hernieder in den Gang.
Erst fiel eines wie ein Tropfen
Ferner Wetter.
Nun sinds viele, die wie Schmetter-
linge tot den Boden klopfen.
Und vom Baum sah ich ein Blatt sich falten.
Ist es eine Blüte? Farbentrunken
Ist sie schon auf mich herabgesunken,
Und die Hände
Halten
Eines Jahres Sonnenbrände.
Rot und glühend zuckte es im Teller
Meiner Hand, auf der die Blicke brannten,
Während meine wehen Sohlen schneller
Durch das tote Laub am Boden rannten.

Meter: trochaic
- CI - Caída miserable
by Pedro Soto de Rojas

Mudó el tiempo ligero mi esperanza,
mudó mi presunción, mudó mi intento,
mudó tan fácil como el fácil viento,
(¡mísero yo!) mi loca confianza.
¿Quién sufrirá tan áspera mudanza,
de un blando gozo, a un áspero tormento?
Ah tiempo, más que natural violento
tema tu fuerza más quien más alcanza.
Que yo por ti, sin mí, con mis dolores,
con suspiros, con llantos me entretengo,
ejemplo siendo a tristes amadores.
Y tanto mal con sólo un bien mantengo,
y es que no llenarás gozos de amores,
pues no podrás llevar lo que no tengo.

Meter: iambic
Laméntase, muerta Lisi, de la vida, que le impide el seguirla
by Quevedo

¿Cuándo aquel fin a mí vendrá forzoso,
pues por todas las vidas se pasea,
que tanto el desdichado le desea
y que tanto le teme el venturoso?
La condición del hado desdeñoso
quiere que le codicie y no le vea:
el descanso le envidia a mi tarea
parasismo y sepulcro perezoso.
Quiere el Tiempo engañarme lisonjero,
llamando vida dilatar la muerte,
siendo morir el tiempo que la espero.
Celosa debo de tener la suerte,
pues viendo, ¡oh, Lisi!, que por verte muero,
con la vida me estorba el poder verte.

Meter: polymetric
En un hospital
by Julián del Casal

Tabernáculo abierto de dolores
que ansía echar el mundo de su seno,
como la nube el estruendoso trueno
que la puebla de lóbregos rumores
Plácenme tus sombríos corredores
con su ambiente impregnado de
                     veneno
que dilatan en su ámbito sereno
los males de tus tristes moradores
Hoy que el dolor mi juventud agosta
y que mi enfermo espíritu tranquilo
ve su sueño trocarse en hojarasca,
pienso que tú serás la firme
                     costa
donde podré encontrar seguro asilo
en la hora fatal de la borrasca

Meter: polymetric
- 121 -
by Lope de Vega

No espanta al sabio, ni ha de ser temida
la muerte que amenaza varios casos,
y por la brevedad de nuestros pasos
no puede estar muy lejos de la vida.
El sueño es una muerte, aunque fingida,
que tiene como el sol tantos Ocasos,
de tierra son nuestros mortales vasos,
con poco golpe quedará rompida.
La vida fue muy justo que estuviese
en esta suspensión, porque en concierto
el temor de la muerte nos pusiese.
Por eso hizo nos Dios su fin incierto
para que mientras más incierto fuese,
más cerca nos parezca de ser cierto.

Meter: iambic
SMUTNÁ ROZKOŠ.
by František Taufer

Vůněmi pláčí vteřiny jak hudba tichá...
Pojata tesknotou, se země sešeřila.
Se sluncem do moří šla spáti moje pýcha,
a nejsmutnější rozkoší mne luna obdařila.
Svit její kouzlem zazářil na vodopádech
a chladné rose duhový čar skytnul sterý.
Vzduch, protkán paprsky, měl stříbra nádech
a jako libella se zachvěl nad jezery.
Do lůna hvozdů ticho vtékalo, a snění
zvlnilo vzduch jak křídla netopýra.
Hle, klamem paprsků jak vše se v přelud mění:
když puká srdce tvé, tu mníš, že hrá zde lyra.
Na palouku se prostřela má duše lačná
a na ni proudem vášnivým se světlo lilo.
Jak černých mocností vzkaz přešla mračna.
Však na zemi vše mlčelo a s nocí snilo.
Pojata tesknotou, se země sešeřila.
Se sluncem do moří šla spáti moje pýcha,
a nejsmutnější rozkoší mne luna obdařila...
Vůněmi pláčí vteřiny jak hudba tichá.

Meter: iambic
- LXI - A don Luis Barahona de Soto
by Fernando de Herrera

Vos celebrando al son de noble lira,
insigne Soto, vuestra dulce pena,
del Dauro la ribera tenéis llena
y el verde bosque, que de vos se admira
Yo aquí, do Amor en mi dolor conspira,
solo en esta desierta, ardiente arena,
rompo mis ojos en profunda vena
y el gran Betis en mi mal suspira.
Dichoso vos, que en luz de inmortal fuego,
de vuestra Fénix renováis la gloria,
que no podrá cubrir niebla de olvido.
Yo, mísero, sin bien, herido y ciego
avivo de mis males la memoria,
desesperado y nunca arrepentido.

Meter: iambic
Zvonů hlahol kol zaznívá,
by Emanuel Züngel

Zvonů hlahol kol zaznívá,
nový rok svou počal pouť,
též mne zbožný cit prochvívá,
jejž chci v přání vydechnout.
„Bůh buď s Vámi!“ jen ta slova,
nebeského míru zvěsť,
volám k Vám, kde brána nová
neznámého roku jest.
Toť mé, drazí, přání celé,
žádné jiné nechci přát –
Bůh-li s Vámi, pak se směle
můžete dál světem brát.

Meter: trochaic
Jaromír a Vršovci. (V. Trest i odplata.)
by Jan Jindřich Marek

Na Bořině louce za svitání
Lid se sbíhá v klopotném spěchání;
Kníže sám opouští Vyšehrad;
Na louce pak všickni vládykové,
Zemané a mocní lopotové
Sestaví se do dvou dlouhých řad.
Kníže mlčky na stolec zasedne,
Mračným, přísným okem kol pohledne,
Jako slunce když za mraky dlí;
Synové pak rodu Vršovského
Sklíčeni stojí před trůnem jeho,
Zkad jim výrok smrti takto zní:
„Povrhli jste láskou pána svého –
Nuž! zakuste tedy hněvu jeho,
Přede nímžto zlosynové trnou!
Vyhlazeno buď z té svaté země
Štírové to odbojníků plémě,
Znamenané věčnou poškvrnou!“
Dopoví, a kyne. – Ha tu rázem
Hlavy Vršovců padají na zem,
Vzhůru stříká odbojníků krev!
Než – tu kníže bolně zrak obrátí,
Citelnost se v srdce jeho vrátí,
V slzách bouřných rozplyne se hněv.
Dlouho mlčí v trudném zamyšlení,
Až pak povyjasniv mračné zření,
Hovoru zahlédne v zástupu:
„Sem ty, zvolá, k stolci mému blíže!
Kdo se tak odvážil pro své kníže,
Volně měj též k němu přístupu.“
I odstoupí vládykové skvělí,
A na dvé se zástup rychle dělí,
An před trůn poklekne mládenec.
Lesní roh mu po boku se třpytí,
Ze zraků radost i díky svítí
A na lících plane ruměnec.
Dí mu kníže: „Stálou na památku
Mým ty lovcem sluj, a z mého statku
Tré vsí za odměnu služby měj.
Rod pak tvůj ve slávě nehynoucí
V této zemi po věky budoucí
Mezy rody vládyků se skvěj!
Na Velis pak rychle buď posláno;
Kde mi spásy zázrakem popřáno,
Stánek Páně ať se vzhůru pne!
Obraz sličný zástupce svatého,
Jenž mne chránil od osudu zlého,
Lid můj tam ať k pobožnosti zve!“
V hlučném zástupu pak z nenadání
Znikne ples i zrůzněné volání,
Jako když se bouří zedme vír:
„Sláva vlasti po věky kvetoucí,
Jížto svítí hvězda víry skvoucí,
Jižto řídí zbožný Jaromír!“

Meter: trochaic
CIZINCEM JSEM...
by Josef Kalus

Cizincem jsem zůstal mezi vámi,
srdcím vašim pralhostejný, vím,
cizí sněním, cizí myšlenkami,
cizí tužbami i cítěním.
Vaše chladnost ledová mě mrazí –
Tak bych k někomu z vás přilnul rád,
milovat chtěl vroucně, beze hrází,
všechnu krásu nitra svého dát.
Cizincem jsem zůstal mezi vámi,
jinak nebude už nikdy, vím –
Snad kdes za mořem je, za horami
srdce, jež být mělo celé mým?!

Meter: trochaic
24. Auf Hippolyten Grab
by Andreas Gryphius

Hier ligt
Nun Pracht der Ewigkeit die Keuschheit ruht bey ihr.

Meter: iambic
Book 6, Epigram 14: De Piscatione.  ﻿
by Thomas Bastard

Fishing, if I a fisher may protest,
 Of pleasures is the sweetest, of sports the best,
 Of exercises the most excellent.
 Of recreations the most innocent.
 But now the sport is marred, and what, ye, why?
 Fishes decrease, and fishers multiply.
 ﻿

Meter: dactylic
Die Thränen
by Christian Friedrich Daniel Schubart

Thränenbilder, sei gepriesen,
Für die Thränen, die so süß
Von den Wangen niederfließen,
Wie der Thau im Paradies.
Wenn die heiße Last der Qualen
Meine müde Seele drückt,
Und mein Aug' mit matten Strahlen
In den Staub des Elends blickt;
Ach, so macht die Silberquelle,
Strömend meinem Herzen Luft,
Und mein Aug', von Thränen helle,
Blickt hinauf durch Kerkerduft!
Und den Himmel seh' ich wieder;
Engel schauen, däucht es mich,
Gnadelächelnd auf mich nieder
Und mein Herz erleichtert sich.
Oft sah ich in Thränenbächen
Gottes Sonne schön und mild
Sich in tausend Strahlen brechen
Und des Regenbogens Bild.
Ach, da denk' ich, Gottes Höhen
Siehst du schon wie Stephanus!
Siehst schon Jesum Christum stehen,
Giebst ihm schon den Trauungskuß.
Wann ich im Gefühl der Sünde
Eine Thräne weinen kann,
Und den Wonnetrost empfinde:
Jesus nimmt die Sünder an;
O wie leicht wird's da dem Herzen,
Wenn die Angst in Thränen schmelzt,
Das Gefühl gehäufter Schmerzen
Wird gleich Hügeln weggewälzt.

Meter: trochaic
- CI - A don Fray Diego de Mardones, obispo de Córdoba, dedicándole el maestro Risco un libro de música
by Gongora

Un culto Risco en venas hoy süaves
conceptuosamente se desata,
cuyo néctar, no ya líquida plata,
hace canoras aun las piedras graves.
Tú, pues, que el pastoral callado sabes
con mano administrar al cielo grata,
de vestir, digno, manto de escarlata,
y de heredar a Pedro en las dos llaves,
este, si numeroso, dulce escucha
torrente, que besar desea la playa
de tus ondas, ¡oh mar!, siempre serenas.
Si el armonioso leño silva mucha
atraer pudo vocal, Risco atraya
un Mar, dones hoy todo a sus arenas.

Meter: iambic
Venite ad me!
by Xaver Dvořák

Pojďte ke mně, Obtížení,
slyším sladký hlas se třást,
a v tom citů rozvlnění
jaká rozkoš! jaká slast!
Ty nás voláš v touze lačné,
žízníš k srdci přivinout,
vznést u výše nadoblačné,
setřást tíži zemských pout.
Opojení na rty schýlit,
kalich nebes nápoje,
a do srdcí našich vylít
sladkost svého pokoje!
Přitulit skráň unavenou,
otevřít jí božský klín;
korunu snít zkrvavenou,
měkce setřít stopu slin.
Zjasnit zraky vyděšené
září svojí naděje,
ruce hořce zalomené,
k modlitbě vznést zase je.
Táhneš silou milování,
majákem Tvých ran je pět;
a já loď svou v ztroskotání,
k Tobě dám se unášet!

Meter: trochaic
Smrti.
by Augustin Eugen Mužík

Jen jiskru lásky dej nám dříve v žití,
v tu bludnou pouť, jež skončí u hřbitova,
jen drobný koutek, v němž se hnízdo schová,
a v něm nás nech na chvilku zapomníti.
A silou čistých duší šťastnu býti,
a sníti činy, mládnouti v nich znova,
a boha tušit pravdy věčná slova,
ta, jimiž v blescích Kříž a Sinaj svítí.
A pak, až v podzim život nachýlí se
jak jabloň, jež je plna plodů zlatých,
ó vem nás sobě, den kdy k spánku tmí se.
Dej klid nám dlouhý píti bez úkoje
a cítit měkkost dlaní matky svatých –
vždyť jsme, ó Smrti, všichni děti tvoje!

Meter: iambic
Rumbos supremos
by Eduardo Carrasquilla Mallarino

En la mente se agitan tempestades
que, como las del mar, enfurecidas,
nos arrojan contra las realidades
en que se despedazan nuestras vidas
Zozobran el amor y al esperanza,
huyen medrosas nuestras ilusiones;
y al llegar nuevamente la bonanza
son náufragos allí los corazones
Pero el fanal, que brilla eternamente
en el alma tenaz de los marinos,
sigue alumbrando en la negrura los
rumbos supremos Y la altiva mente
prosigue sus indómitos destinos
sobre los mares en que el faro es Dios

Meter: polymetric
- LXIII -
by Bocangel y Unzueta

¿De qué seno infernal, de cuyo seno
fuego infame, te opones al glorioso?
De origen dulce, efecto venenoso,
yo mismo te idolatro y te condeno.
Sólo es verdad en ti, de horrores lleno,
el martirio, el objeto mentiroso.
¿Qué mayores indicios de alevoso
que tener siempre equívoco el veneno?
Más que mucho, si Alcides arrogante,
Jove humano, adoptado de los cielos,
ya furioso por ti, ya flaco expira.
Excedió desdeñoso, cedió amante;
lo mortal sólo confesó a los celos;
vivo le dio mortaja Deyanira.

Meter: anapestic
- CXL -
by Gutierre de Cetina

Mientras que de sus canes rodeado
el mísero Acteón seguro andaba,
mientras con más amor los regalaba
por habérselos él mismo criado,
habiendo, por su mal, un día mirado
la beldad que a una fuente se bañaba,
de aquellos de quien él más se fiaba
se vio el triste, a la fin, despedazado.
Tal obra hace en mí mi pensamiento,
tan regalado mío y tan querido,
tan confiado yo de sus hazañas,
que en viendo la ocasión de mi tormento,
airado luego me ha desconocido
y así me despedaza las entrañas.

Meter: iambic
- 149 - Al retrato de una dama después de muerta
by Lope de Vega

Duerme el sol de Belisa en noche oscura,
Y Evandro, su marido, con extraño
dolor pide a Felipe de Liaño
retrate, aunque sin alma, su figura.
Felipe restituye a su hermosura
la muerta vida con tan raro engaño,
que pensando negar el desengaño,
la vista de los ojos se perjura.
Tú dices que mejor fuera olvidarla.
Octavio, pues ya queda helada y fría,
que no dejar espejo en que mirarla.
Y yo digo, con paz en tu porfía,
que tuvo muy buen gusto en retratarla
al tiempo que mejor le parecía.

Meter: iambic
7.
by Martin Opitz

Ach Liebste, laß uns eilen,
Wir haben Zeit,
Es schadet uns verweilen
Uns beyderseit.
Der edlen Schönheit Gaben
Fliehen Fuß für Fuß,
Daß alles, was wir haben,
Verschwinden muß.
Der Wangen Ziehr verbleichet,
Das Haar wird greiß,
Der Augen Feuer weichet,
Die Brunst wird Eiß.
Das Mündlein von Corallen
Wird ungestalt,
Die Händ' als Schnee verfallen,
Und du wirst alt.
Drumb laß uns jetzt geniessen
Der Jugend Frucht,
Eh' als wir folgen müssen
Der Jahre Flucht.
Wo du dich selber liebest,
So liebe mich,
Gieb mir das, wann du giebest,
Verlier auch ich.

Meter: iambic
- LXXI -
by Fernando de Herrera

Soberbio Tajo, que en la gran corriente
entrabas de Neptuno impetuoso,
¿por qué con tardo paso y temeroso
vas humilde abatiendo tu creciente?
Si al fiero Luco osado alza la frente,
domador de tu ejército famoso,
no debes tú por eso estar medroso,
ni el furor libio recelar presente;
que en tu favor el Ebro grande, el Duero
y el sacro ondoso Betis a porfía
el valor juntarán, la fuerza y arte.
Luego verás al númida guerrero
perder roto el orgullo y la osadía,
y cautivo humillado venerarte.

Meter: polymetric
10.
by Hermann von Lingg

Wie lang durchblätterst noch du diese Rolle,
Drauf jedes Unrecht steht, das du erlitten,
Das deiner Brust mit Haß ward eingeschnitten
Und eingeätzt mit langgenährtem Grolle?
Es kommt die Zeit noch, die erfüllungsvolle,
Sie kommt, wo du emporgerichtet mitten
Durch deine Feinde gehst mit freien Schritten
Und fragest, wer dich noch mißachten wolle?
Dann wirst du jedes Denkmal der Entweihung,
Wirst Grimm und Staub aus deinem Leben merzen
Und deine Seele tränken mit Befreiung.
Erlöst von einem großen Menschenherzen,
Wirst du die Tränen glühender Verzeihung
Ausweinen und die lange Nacht verschmerzen.

Meter: iambic
89.
by Friedrich Rückert

Sei auch bescheiden gnug, ein aufmerksames Ohr
Zu leihen manchem was du besser weißt zuvor.

Meter: iambic
NA ŠVESTKÁCH (17)
by Bohdan Kaminský

Já vím, že na ta promyšlená slova
ti oba přemožení vousáči
lem šatu mého zulíbají znova
a jako děti se mi rozpláčí.
A v blahořečení a díku sterém,
se slzou v oku oba půjdou dál, –
já chytře zatím pravým revolverem
jsem obohatil skrovný arsenál.

Meter: iambic
[ihr Perlen dieser Heid/ ihr zarten Wasserballen]
by Georg Philipp Harsdörffer

Ihr Perlen dieser Heid/ ihr zarten Wasserballen/
Ihr Kinder küler Nacht/ ihr hellen Feld-Krystallen/
Ihr Silbertropfen ihr/ die unser Phöbus liebt/
Die unsre Felderlust mit Lust und Leben laben/
Taut fenner Wolkenab/ giest/ wann der Schattē giebt/
So kriegen wir durch euch auch fette Feldergaben/
So wird von eurem Naß des Phöbus Hitz geübt/
Daß unsre Brachen frü die warmen Strahlen haben.

Meter: iambic