PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Oración
by Julián del Casal

¡Ah, los muertos deseos! Nada ansío
de lo que el mundo ofrece ante mi vista:
aquello que mi alma no contrista
tan sólo me produce amargo hastío
Como encalla entre rocas un navío
que se lanza del oro a la conquista,
así ha encallado el ideal de artista
entre las nieblas del cerebro mío
¡Oh, Señor! si la sombra no deshaces
y en mi alma arrojas luminosas haces,
como un sol en oscuro firmamento,
haz que sienta en mi espíritu moroso
primero la tormenta que el reposo,
primero que el hastío ¡el sufrimiento!

Meter: polymetric
A un río
by José Joaquín Pesado

Tú, cuyas aguas bajan sonorosas
en crecido raudal de la montaña
y dilatas tu curso en la montaña
coronado de selvas espaciosas
Deja que en tus orillas venturosas
mi pena explaye El llanto que me baña,
mezclado a tus corrientes te acompaña,
hasta el salado mar donde reposas
Por entre riscos y asperezas veo
que llegas a tu término prescrito,
después de describir ancho rodeo;
sólo mi padecer es infinito
pues vagando sin tino mi deseo
el bien no llego a ver que solicito

Meter: polymetric
Soneto
by Gabriel de la Concepción (Plácido) Valdés

Densa nube que arroja escarcha fría,
rayos aborta que al mortal espantan:
de las tumbas los muertos se levantan,
treme la tierra y se oscurece el día.
Las crespas olas de la mar sombría
contra las duras rocas se quebrantan,
ni el río corre, ni las aves cantan,
ni el sol su luz al universo envía:
Cuando en el monte Gólgota sagrado
dice el Dios - hombre con dolor profundo:
«cúmplase padre, en mí, vuestro mandato».
Y a la rabia de un pueblo furibundo,
inocente sangriento y enclavado,
muere en la cruz el Salvador del mundo.

Meter: polymetric
- CXCVII -
by Gutierre de Cetina

Cuando a escribir de vos el alma mía
se mueve, tanto que alabar se ofrece
que el ingenio y el arte desfallece
y sólo el desear queda por guía.
Este deseo la tira y la desvía
de cuanto acá hermoso nos parece,
y en la eterna beldad do resplandece
la que vemos acá, mira y porfía.
De aquí nace otro efecto: que mirando
vuestra beldad en la beldad del cielo,
entre las otras puesta en alta cima,
se inflama de otro ardor que sentía cuando
acá os miraba, y de un más limpio celo.
¡Qué el bien más conocido más se estima!

Meter: iambic
Don't Worry if Your Job Is Small
by Anonymous

Don't worry if your job is small,
And your rewards are few.
Remember that the mighty oak,
Was once a nut like you.

Meter: iambic
- XCVIII - A un libro de doce sermones que imprimió el padre Florencia, de la Compañía de Jesús
by Gongora

Doce sermones estampó Florencia,
orador cano sí, mas, aunque cano,
a cuanto ventosea en castellano
se tapa las narices la elocuencia.
Humos reconocí en Su Chimenencia
de abstinente no menos que de vano,
pues que por un capón deja un milano:
¡oh bien haya tan rígida abstinencia!
En su religión santa, de modesto
nunca ha querido lo que no le han dado:
¡oh bien haya modestia tan ociosa!
En Palacio más mucho de lo honesto
del dueño solicita, y del privado:
¡oh mal haya ambición tan ambiciosa!

Meter: iambic
Rybářka.
by Emanuel Čenkov

Když zář tkví po rybníku nepohnutém,
jak víla, v člunku, s chvějným v ručce prutem,
vždy toužně těšívá se na tu hru,
až rybku polapí v svém žertu krutém
a nazpět v tůň ji hodí z rozmaru.
Jsouc dětsky nestálá i skotačivá,
za chvíli znavena se tiše dívá
v lesk vody, jenž je šerem dubů mdlý,
jak obraz její krásy v hloubku splývá
a v šatě plaveckém se zrcadlí...
Zda tuší, že dnů kdysi vzejde řada,
kdy při milostných pletkách kouzel vnada
všem srdcím bude léčkou v její hru?
Až zraní je, pak za chvíli zas ráda
v tůň zoufalství je vrhne z rozmaru.

Meter: iambic
Cadmus and Harmonia
by Matthew Arnold

Far, far from here,
The Adriatic breaks in a warm bay
Among the green Illyrian hills; and there
The sunshine in the happy glens is fair,
And by the sea, and in the brakes.
The grass is cool, the sea-side air
Buoyant and fresh, the mountain flowers
More virginal and sweet than ours.

And there, they say, two bright and aged snakes,
Who once were Cadmus and Harmonia,
Bask in the glens or on the warm sea-shore,
In breathless quiet, after all their ills;
Nor do they see their country, nor the place
Where the Sphinx lived among the frowning hills,
Nor the unhappy palace of their race,
Nor Thebes, nor the Ismenus, any more.

There those two live, far in the Illyrian brakes!
They had stay'd long enough to see,
In Thebes, the billow of calamity
Over their own dear children roll'd,
Curse upon curse, pang upon pang,
For years, they sitting helpless in their home,
A grey old man and woman; yet of old
The Gods had to their marriage come,
And at the banquet all the Muses sang.

Therefore they did not end their days
In sight of blood, but were rapt, far away,
To where the west-wind plays,
And murmurs of the Adriatic come
To those untrodden mountain-lawns; and there
Placed safely in changed forms, the pair
Wholly forgot their first sad life, and home,
And all that Theban woe, and stray
For ever through the glens, placid and dumb.

Meter: iambic
A Voltaire
by Gaspar Núñez de Arce

Eres ariete formidable; nada
resiste a tu satánica ironía
Al través del sepulcro todavía
resuena tu estridente carcajada
Cayó bajo tu sátira acerada
cuanto la humana estupidez creía,
y hoy la razón no más sirve de guía
a la prole de Adán regenerada
Ya solo influye en su mortal destino
la libre religión de las ideas;
ya la fe miserable a tierra vino:
ya el Cristo se desploma; ya las
                     teas
alumbran los misterios del camino;
ya venciste, Voltaire, ¡maldito seas!

Meter: iambic
- CCI - El emperador
by Gutierre de Cetina

No fuera Alcides, no, famoso tanto,
ni durara en el mundo hoy su memoria,
si menos cara hubiera la victoria
de los monstruos que aún hoy causan espanto.
La fuerte emulación con todo cuanto
contrasta casi al par con vuestra gloria,
harán al fin, señor, que vuestra historia
nos ture con eterno e inmortal canto.
El vencer tan soberbios enemigos,
sujetar tantos monstruos, tanta gente,
con el valor que el cielo en vos derrama,
al siglo por venir serán testigos
del honor que dará perpetuamente
a Carlo Quinto Máximo la fama.

Meter: iambic
BALADA
by Emanuel Lešehrad

Jede rytíř širou plání
od večera do svítání.
Hvězdy klamou; rytíř jede
v zbroji barvy stříbrošedé.
Chtivě ruce za ním spíná
divá panna Meluzína.
Dumá rytíř, čelo sklání:
Nikde klidu, nikde stání!
Do báje jel dobýt hradů,
zpět se vrací bez pokladů.
Jede rytíř širou plání..
Noc jen slyší srdce štkání.

Meter: trochaic
BĚLOKŘÍDLÉ LODI.
by Josef Václav Sládek

PODZIMKOVOU nocí slyším vítr douti
dálného jak moře utlumený kvil,
běda lodi, která musí bouří plouti,
u kormidla plavec nemá-li už sil.
Co to bouří duje, co to větrem kvílí,
z dalekého břehu pozdrav, nebo stesk?
od kormidla plavec do noci se chýlí,
v rozčeřené moře rudý plane blesk.
Od přístavu doma cesta již tak dlouhá,
navrátit se nelze nikdy, nikdy víc!
Kde je přístav klidu? – vidina to pouhá?
Ne! – tam už se jeví v žehu blyskavic.
Plavba už je krátká, tam o šeré skály
dnes, nejdéle zítra rozbije se loď. –
„Popluješ-li se mnou, proč bychom se báli?
moje pevná křídla čelí bouři; – pojď!“
Hlas-li to byl bouře, nebo z mořské pěny
umlklý tak dávno hlas to šeptá v noc?
neb to s bílou lodí anděl okřídlený
umdlenému plavci přišel na pomoc?
Pozdě, příliš pozdě! – loď se chýlí k zkáze
a kdo dobrý plavec zahyne už s ní; –
měli jsme se dříve potkat na své dráze,
bělokřídlá lodi, v úsvit když se dní.
S mnohou tíží spěla loď má v divné kraje,
jednou vítr dobra, jindy hnal ji hřích;
nepluje se s lodí takou v přístav ráje
ani na andělských sněžných perutích.
Mnoho mořských vraků jede mořskou plání,
dále od nich, dále! – byly souzeny!
neznají už „s bohem“, ani „na shledání“,
a Kdos ve přístavu píše: „Ztraceny!“

Meter: trochaic
MANUEL BERNABÉ – II
by Zoilo J. Hilario

En Madrid, como aquí, pruebas radiantes
de excelsitud dio tu laúd sonoro
hecho de nácar y de cuerdas de oro,
por sus cánticos bellos y vibrantes.
Doquiera declamaste, delirantes
ovaciones y más alto decoro
ganaste, para envidia del canoro
ruiseñor sin par entre aves cantantes.
Procer declamador, si como en vida
cantado hubieras versos placenteros
al llegar al Empíreo, los querubes
te habrían dado ardiente bienvenida
bajo artísticos arcos de luceros
y entre columnas de rosadas nubes!

Meter: polymetric
SAMPAGUITAS – II
by Zoilo J. Hilario

Yo os amo, sampaguitas, sobre todas las flores,
sobre todos los lirios, sobre todas las rosas,
porque sois los encantos de esta tierra de amores,
porque os aman mis dulces amigas cariñosas;
Sois tan blancas y nítidas como sueños de cana,
como las virginales mejillas de aquella una
que amara el alma mía, por su oriental beldad;
Sois la imagen venusta del ángel de mi tierra,
el emblema divino de la virtud que encierra
nuestra virgen sedienta de santa libertad!

Meter: anapestic
Otro soneto al mismo Góngora
by Quevedo

Ten vergüenza purpúrate don Luis,
pues eres poco verme y mucho pus;
cede por el costado, que eres tus,
cito, no incienso; no lo hagamos lis.
Construye jerigonza paraís,
que circuncirca es del Polo mus;
vete a dudar camino de Emaús,
pues te desprecia el palo y el mentís.
Tu nariz se ha juntado con el os
y ya tu lengua pañizuelo es;
sonaba a lira, suena a moco y tos.
Peor es tu cabeza que mis pies.
Yo, polo, no lo niego, por los dos;
tú, puto, no lo niegues, por los tres.

Meter: iambic
- CLXI -
by Juan de Tassis y Peralta

¿Cuándo en su obstinación y osadía,
Fortuna, mediremos nuestro intento?
¿Cuándo no le dará mi rendimiento
fuerza, si no blasón a tu porfía?
¿Cuándo no adularán la tiranía
más mis ofensas que mis sufrimiento?
¿Cuándo a mil siglos del mayor tormento
le dará el hado intermisión de un día?
Mas ya que el no esperar es desengaño,
y al desengaño aviso no le pido,
más que noticia al tiempo de mi daño,
cogiérame el agravio prevenido,
como quien echa menos el engaño
entre desesperado y advertido.

Meter: polymetric
Judías blancas del tiempo
by Guillermo Rances

Para poner un plato de judías
que puedan asombrar al mundo entero,
se debe preparar un cocinero
estudiando el asunto quince días
¿Se pueden aplicar la salsas frías?
¿Se deben de servir en el puchero?
Resolver tales dudas yo no quiero
ni escribir sobre el caso tonterías
No extrañes, pues, lector, que tan
                  mal ande
el que tan regalón pasó la vida,
que comiendo con gusto y con deleite
se engulló casi siempre la comida
sin pode distinguir, ¡lástima grande!
la manteca, en los guisos, del aceite.

Meter: polymetric
- LXXIX -
by Fcode Borja

Afirman que es el ocio peligroso,
y que del tiempo el orden desbarata,
y el cuerdo ocioso, que de serlo tarta,
le faltan horas, para estar ocioso.
Ni es mengua, que en silencio perezoso,
la dulce vida sin honor dilata,
pues ella alegre en su quietud, retrata
la simple paz, y el natural reposo.
El cuerpo, y los sentidos descansados,
como otras cosas materiales duran,
que el uso las desprecia, o las reserva.
Y estando de su olvido acompañados,
si no pretenden, ruegan, y aventuran,
su misma negligencia los conserva.

Meter: iambic
O zkoušce.
by Jan Evangelista Nečas

Katecheta ptal se v examinu:
„Pověz nám to, milý synu,
bez čeho se nelze obejíti,
má-li někdo pokřtěn býti?“
„Bez třech věcí,“ hošík odříkával.
„No tys pěkně pozor dával,
neslyšels to pro své svody:
Ke křtu třeba slov a vody.
Kde pak tedy máš to třetí?“
„„To jsou při křtu malé děti!““

Meter: trochaic
An Ihro Königliche Hoheit
 die Prinzeßin Amalia,
 bey dem Empfang des Prinzen Heinrichs.
by Anna Luise Karsch

Dein flatterndes Gewand wie unumwölkter Himmel

Meter: iambic
PODZIMNÍ NOC.
by Antonín Klášterský

Byla noc světlá podzimní,
život když vzbudil se ve mně;
v měsíci dvůr a v měsíci sad,
jeho pruh na mou kolébku pad’,
na čelo uleh’ mi jemně.
Byla noc smutná podzimní,
se stromů padalo listí;
a jak jsem snil svůj nebeský sen,
slyšel jsem v snách ten tesklivý sten,
a jak to šumí a svistí.
Od těch pak dob a na věky již,
příčinu sotva kdo tuší,
světlo tvé nosím vždy na líci,
chladný můj, ubledlý měsíci,
a ten šum teskný v své duši.

Meter: dactylic
An einen Busenstraus
by Friedrich von Matthisson

Eine Gottheit erkohr dich unter Tausenden
Von den Söhnen des Mays, an der gehobnen Brust
Meines Mädchens zu beben,
Lieblichduftender Blumenstraus!
Neidenswürdiges Loos! schauest das Heiligthum,
Das des rosigen Flors wallender Schleyer hüllt!
Ruhst am Throne der Liebe,
Sonnst im Glanze der Schönheit dich!
Wohl mir! wiegte wie du, glücklicher Blumenstraus,
Liebetrunken mein Haupt, unter berauschenden
Wonneträumen des Himmels,
An der klopfenden Mädchenbrust!
Ha! dann lacht' ich der Welt, lachte des Stadtgewühls,
Und des gauckelnden Tand's, welchen die Mod' ersann!
Wäre froher als Adam
In den Lauben von Eden war!

Meter: polymetric
BĚH SVĚTA
by František Cajthaml-Liberté

Poctivec se bojí
vstoupit v štěstí chrámy –
kol nich stohy stojí
plevele a slámy.

Meter: trochaic
1L: Ein alter Hahn, der Schmuck vom Ritterhof,
by Gottlieb Konrad Pfeffel

Ein alter Hahn, der Schmuck vom Ritterhof,
Fieng vor Auroren an, den Morgen zu verkünden.
»hör auf, rief ein Kapaun, die Ohren mir zu schinden!
Auch ohne deinen Ruf, Herr Philosoph,
Wird sich das Licht der Sonne zeigen.«
Mit Macht beginnt das Blut dem edeln Hahn
In den gezackten Kamm zu steigen:
»wohl dem, sprach er, der krähen kann!
Denn merk es dir, dazu gehört ein Mann;
Eunuchen müßen freylich schweigen.«

Meter: iambic
VZPOMÍNKA.
by Adolf Brabec

Když sladkých, směšných šestnáct let
ve života jsi věnci zřela,
ve věnci tom byl samý květ,
ti chladná smrt skráň obestřela,
– ach tehda bylas’ šestnáct let!
Přes bílou líc ti úsměv šleh’
tak bolný, plný divné touhy,
že úsměv do mé duše leh’
ten úsměvu květ pouhý
– ach tehda bylas’ šestnáct let!
Já zřel tě tehda naposled,
mě bylo dítě tě tak líto,
když zřel jsem ruček bílých led
a očko slzou tvé zalito
– ach tys jen byla šestnáct let!
Dnes myslím znovu zase zpět,
ve říši snů tě vidím dneska,
co zatím nových šestnáct let
si vyšlapala žití stezka,
– již tehdy bylas šestnáct let!..

Meter: iambic
Sehnsucht nach Ruhe und Tod
by Johann Gottfried Herder

Und nun! voll Armuth, ohne Ruh
Sitz' ich und wein' den Wolken zu.
Ach, wär' ich – wär' ich reich!
Da klingt's. – Liebst Reichthum Du?
Doch – hinter Dir schleicht Sorge!
O laß mich! – laß mich gleich!
Und nun! noch sitz' ich ohne Ruh
Und weine Gram dem Staube zu.
Im Staube? Wär', o wär' ich groß!
Da rauscht's. – Mach, lieber Ruhm, mich groß!
Doch – hinter Dir schleicht Tücke!
O laß mich! – laß mich blos!
Voll Unglück, ruhmlos und noch ohne Ruh
Lieg' ich und ruf' der Wüste zu.
Wo? hörst Du mich nicht, Glück?
Da kommt's. – Gieb, liebes Glück, mir Ruh!
Doch – bringst Du schwarze Laster?
O kehre nur zurück!
Komm, Buch! – Doch sitz' ich ohne Ruh
Und weine selbst den Büchern zu.
Denn wenn auch tief gelehrt,
Von lieber Mus' erhört,
Doch Thorheit! hinter Dir schleicht finstre Plage.
Nein, das bist Du nicht werth!
Ohn' Buch und Glück und ohne Ruh,
Seh' ich dem Glück der Freundschaft zu.
O wär' ich Mensch – und Freund!
O Erde! – bildet mich zur Ruh!
Doch – Falschheit – und Beschwerde –!
Ich Unmensch, Keines Freund! –
Was sitz' ich immer ohne Ruh –
Und weine Blut Tyrannen zu?
Wer fühlte, was mich traf?
O lieber Tod, Du kömmst – Dich wünscht' ich, holder Schlaf!

Meter: iambic
Hovor na horách.
by Bohuslav Květ

Já potkal sosny obrovské,
když po horách jsem šel,
a tehdy (byl jsem dobře naladěn)
jsem sosnám takto děl:
„Rcete mi, sosny milené,
(já totiž z kraje malých tvorů jsem)
čím to, že vy tak mohutně
se pnete nad chudobnou tuto zem?“
„Oh, bloude,“ sosny pravily,
„ten, kdo chce k nebesům se pnout,
ne ze země, jež trpaslíky rodí jen,
však od hvězd pokrm brát
si musí navyknout...“

Meter: iambic
Der König bei der Krönung.
by Eduard Mörike

O Vaterland! wie bin ich dein!
Laß für das Rechte mich und Wahre
Nun Priester oder Opfer seyn!
Geuß auf mein Haupt, Herr! deine Schale,
Ein köstlich Oel des Friedens, aus,
Daß ich wie eine Sonne strahle
Dem Vaterland und meinem Haus!

Meter: iambic
POVRCHNOST.
by Ludvík Lošťák

Buď zdráva, Povrchnosti,
ty králko mělkých hlav,
tys chrámem, který hostí
v svém nitru sprostý dav!
K tvé poctě zvučí lyra,
k tvé chvále cinká rým, –
ó běda! tato země širá
jak směšným královstvím.
Vše nepoctivé, mělké
se kryje za tvůj háv,
leč to, co v pravdě velké,
to zdeptá nízký dav.
Tys bohem běd a žalů,
neb otrok, kněz i král
se brodí ve tvém kalu,
tys luzy ideál!
Ó kraluj, králko bdělá,
od věků do věků,
by dále pouta hřměla
na rukou člověku!...

Meter: iambic
- 44 - Imitación
by Lope de Vega

Llevaba un ciego al hombro los despojos
de un cojo, cuyos ojos le guiaban,
y andando y viendo, a un tiempo se prestaban,
este al ciego los pies, y aquel los ojos.
Los dos de su fortuna los enojos
con amistad recíproca templaban;
los ojos con los pies del ciego andaban,
y él trocaba los pies por los antojos.
Así Firmio a Damón versos neutrales
en su cerviz incógnito dispone,
y andan entrambos en un cuerpo iguales.
Que este le da los libros que compone,
y el otro la vergüenza de ser tales,
que no sé cuál mayor trabajo pone.

Meter: iambic
Tristes memorias
by Gabriel de la Concepción (Plácido) Valdés

Amigo Doris, cuando el cielo santo
de Fela hermosa a mi sabor veía,
todo a mi vista plácida reía
porque gozaba su amoroso encanto
Mas la noche eternal tendió su manto,
y mi lira infeliz desde aquel día,
en vez del dulce acento que solía,
canta pesares y respira llanto.
Las aves, y las flores, y las plantas,
testigo fueron ¡ay! de los favores,
de las célicas dichas, y de cuantas
gracias me prodigó, y ora las flores,
las plantas, y las aves, otras tantas
tristes memorias son de mis amores

Meter: polymetric
[holdes Blümlein, Du willst nützen]
by Friederike Kempner

Holdes Blümlein, Du willst nützen,
Auf der weiten grünen Au?
Sieh', die Sonne scheint so golden,
Und der Himmel, er ist blau!
Hohe Pläne, kühne Pläne
Werden Dir das Blut erhitzen,
Holdes Blümlein, um Dich schau:
Pläne werden meistens grau.
Röselein sich tiefer bückte,
Was das kleine Herz entzückte.
Kalter Zweifel will's ihm rauben!
»an das Schöne will ich glauben«
– Sprach es – »ob auch Blättlein sich entlauben«
Und dem Röslein alles glückte! –

Meter: trochaic
Contra un ciprés que lo abrasó un rayo
by Jacinto Polo de Medina

Es verdad, yo te vi ciprés frondoso
estrechar de los vientos la campaña,
yo vi ser la soberbia que te engaña
aguja verde en Menfis oloroso.
Creíste que por grande y poderoso
no te alcanzase de un dolor la saña.
Rodear sabe el mal, por senda extraña
vino el castigo en traje luminoso.
Rigor tu vanidad llama a esta furia,
si fueran los castigos impiedades
no se quejen tus culpas tan a gritos.
Nunca lo que es razón ha sido injuria,
ni por más que atormenten sus verdades
han de saber quejarse los delitos.

Meter: iambic
Mis deseos
by Juan Bautista Arriaza

Si Dios omnipotente me mandara
de sus dones tomar el que quisiera,
ni el oro ni la plata le pidiera,
ni imperios ni coronas deseara.
Si un sublime talento me bastara
para vivir feliz, yo lo eligiera:
¿Mas qué de sabios recordar pudiera
a quién su misma ciencia costó cara?
Yo sólo pido al Todopoderoso
me conceda propicio estos tres dones,
con que vivir en paz y ser dichoso:
un fiel amigo en todas ocasiones,
un corazón sencillo y generoso,
y un juicio, en fin, que rija mis acciones.

Meter: iambic
KAŽDÝ NĚCO PRO VLAST.
by Václav Jaromír Picek

Nermuť se, můj bratře Čechu,
Co své lůže v chyži máš,
Drahé vlasti pro útěchu
Že své zrnko nepřidáš;
Vlast chce vůli, srdce tvoje,
Nad těmi jsi králem sám,
To jsou zlaté sklady, zdroje,
Z těch dar neseš v Slávy chrám.
Když ku cnosti bratra vedeš,
Statné syny vychováš,
Tiše proudem strastí bředeš,
Nehodám všem odoláš;
Když pospíšíš v svaté seče,
Káže-li to vlast a král,
Když tam krev tvých synů teče:
Pak jsi vlasti – dosti přál.
V chrámě zásluh věnců skryto,
Co je hvězdic na nebi,
Nejkrásnějších tomu svito,
Nejradč vlast kdo zvelebí;
Ona někdy zváží činy,
Kdo byl s duší, s tělem Čech,
Ověnčí své věrné syny,
V chyži jako na hradech.

Meter: trochaic
Menschenweisheit
by Christian Friedrich Daniel Schubart

Ein Gott ist, der die Welt regiert;
Oft denkt der Mensch – im Wahn:
Ich hab' dies Werk zum Ziel geführt,
Und Gott hat es gethan.

Meter: iambic
Soneto amoroso
by Quevedo

Divina muestra del poder divino,
honra de nuestra edad, por vos dichosa,
nobleza sin igual maravillosa,
aviso, ingenio, gusto peregrino.
Milagro de renombre eterno digno
a pesar de la envidia venenosa,
rara beldad, cordura milagrosa,
gloria, que es de gozarla amor indigno.
Ángel con mortal velo disfrazado,
regalo sin medida, que no tiene
igual en todo el bien del ser humano.
Tesoro celestial incomparado,
adonde más el alma se entretiene
es Silvia, dueño, y vida de Silvano.

Meter: iambic
- XXII -
by Francisco de Medrano

No sé cómo ni cuándo ni qué cosa
sentí que me llenaba de dulzura;
sé que llegó a mis brazos la hermosura,
de gozarse conmigo codiciosa;
sé que llegó, si bien con temerosa
vista resistí apenas su figura;
luego pasmé como el que en noche oscura,
perdido el tino, el pie mover no osa.
Siguió un gran gozo a este pasmo o sueño
-no sé cómo ni cuándo ni qué ha sido-
que lo sensible todo puso en calma.
Ignorarlo es saber: que es bien pequeño
el que puede abarcar solo el sentido,
y éste pudo caber en solo el alma.

Meter: polymetric
Líbej...!
by František Zelenka

Když v parku jsme se líbali,
bylo to po letě,
což my jsme mladí věděli,
věděli o světě!
Když v parku jsme se líbali,
kde padal zlatý list,
Ty stulená v mé náruči,
já nebem, silou jist.
Když v parku jsme se líbali,
nad městem večer šel,
já zřel v Tvé oči hluboké
a svět se před mnou tměl.
Když v parku jsme se líbali,
na nebi měsíc plál...
poupátko útlé, dítě mé,
smím líbat, líbat dál...?
Když v parku jsme se líbali,
já zpit se štěstím chvěl, –
o líbej, prudce líbej mě,
třeba bych zemřít měl...

Meter: iambic
Sitios y escenas de Orizaba y Córdoba – Una tempestad, de noche, en Orizaba
by José Joaquín Pesado

El carro del Señor, arrebatado
de noche, en tempestad que ruge y crece,
los cielos de los cielos estremece,
entre los torbellinos y el nublado
De súbito, el relámpago inflamado
rompe la oscuridad y resplandece;
y bañado de luces, aparece
sobre los montes el volcán nevado
Arde el bosque, de viva llama herido;
y semeja de fuego la corriente
del río, por los campos extendido
Al terrible fragor del rayo ardiente
lanza del pecho triste y abatido,
clamor de angustia la aterrada gente

Meter: polymetric
SVATUŠČINY PÍSNIČKY. (II.)
by Ferdinand Tomek

V pokojíčku se nám šeří,
už jsme chvíli po večeři,
zahnala jsi dávno hlad,
panenko má, pojď už spat!
Hle, jak se ti očka klíží!
Honem do postýlky s mříží;
peřinky v ní jako sníh; –
bude se to ležet v nich!
Ještě políbení v líčko,
ještě křížek na čelíčko,
duchové by ve snu zlí
k tobě oknem nevlezli.
Tak – a nyní spinkej, dítě,
andělíček ochrání tě;
až se vyspíš do syta,
snídaně tě přivítá.

Meter: trochaic
42.
by Friedrich Rückert

Was dir am Mann gefällt, der stillschweigt, wird im Nu,
Wo er den Mund aufthut, abnehmen oder zu.

Meter: iambic
- 1141 - Acto III, DON PEDRO De La noche toledana
by Lope de Vega

Sueño, que fuiste como dulce empeño,
de los cuidados que tu sombra asiste,
como para cuidados sueño fuiste
si nunca diste a los cuidados sueño?
Tú que de cuanto viste, fácil dueño,
las mayores tristezas suspendiste,
porqué me dejas desvelar de triste,
sin ver mis ojos tu sabroso ceño?
O muerte mentirosa en perezosos,
y muerte verdadera en desvelados,
bien podemos llamarte los quejosos.
Amigo falso, que huye en los cuidados,
pues te vas a dormir con los dichosos,
y dejas desvelar los desdichados.

Meter: iambic