PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
AKÁCIE
by Tereza Dubrovská

Květ bílý, který dala mi Tvá ruka,
sad v zadumání v hvězdném jase leží
a v rosných perlách vydechují luka –
ó, květy bílé, akácie svěží!
Je půlnoc, zvony bijí blízkých věží –
kdos’ kolem jde a na má okna ťuká,
tak tajůplně kol mých dveří běží.
Svá okna otvírám, zvon náhle puká
a na zem bílé akácie sněží...
to přešlo štěstí kolem... ó, ta muka!
Krok jeho vzdaluje se po nábřeží –
ó, květy bílé, akácie svěží!

Meter: iambic
Cor Cordium
by Algernon Charles Swinburne

O heart of hearts, the chalice of love's fire,
       Hid round with flowers and all the bounty of bloom;
       O wonderful and perfect heart, for whom
The lyrist liberty made life a lyre;
O heavenly heart, at whose most dear desire
       Dead love, living and singing, cleft his tomb,
       And with him risen and regent in death's room
All day thy choral pulses rang full choir;
O heart whose beating blood was running song,
       O sole thing sweeter than thine own songs were,
               Help us for thy free love's sake to be free,
True for thy truth's sake, for thy strength's sake strong,
       Till very liberty make clean and fair
               The nursing earth as the sepulchral sea.

Meter: iambic
III
by María Alicia Domínguez

Musa mía, cambiante, cuando
                  llegas guerrera
el casco de oro y fuego, las garras aguzadas
y enrojecida en sangre la orgullosa cimera,
¡entonces temo el choque de tus crueles miradas!
Entonces eres mala y aun
                  cuando yo quisiera
no rendirías nunca las armas afiladas,
hasta que los escombros de mi
                  misma quimera
pasarían a fuego tus iras no domadas
Y sobre el verso mío, tu diapasón se agrava
con un toque sonoro que se
                  ahonda y no acaba
dejando largos ecos dolorosos y ardientes
Así no quiero verte, musa mía,
                  yo misma
tiemblo entre las tinieblas en que mi ser se abisma
¡en la hora en que tú eres toda garra y dientes!

Meter: dactylic
Der berechtigte Kuß.
by Hans Assmann von Abschatz

Wohnet nicht auff deinen Lippen/ meine Freude/ mein
Vergnügen/
Meine Seele/ meine Wonne/ ja mein Leben/ meine
Ruh?
Warum soll ich nicht das Meine/ wo ichs finde/ wieder
kriegen?
Alle Recht und Richter sprechen jedem ja das Seine
zu.

Meter: trochaic
Z pěšin a cest. (XI.)
by Růžena Jesenská

Vřesu zvonky zacinkaly tence,
a hned kolem úbočí a skal
pletly se jich nekonečné věnce:
fialový, bílý, růžový.
Padl křídly ptáků první žal
smrkům, jedlím, sosnám do třásní; – –
zaplakala sýkořička ve křoví,
a já s ní!
Věděla jsem, že se neshledáme
pod kouzelným stropem borovic,
zlatých snů jsem opouštěla známé
pěšiny – tys, drahý, nebyl tam!
Stání neměla jsem nikde víc,
snad se jinde oči vyjasní; – – –
zatoužila vlaštovice – Bůh ví kam,
a já s ní!

Meter: trochaic
Estrago de amor
by Gonzalo Mateo Berrio

No estraga en batallón de armada gente
tanto la bala del cañón fogoso,
ni el rayo celestial que impetuoso
al suelo baja de la nube ardiente,
ni el ábrego horrísono y valiente
en la flota del mar tempestuoso,
ni el fuego que con ímpetu furioso
del monte ciñe la salvaje frente;
cuanto estraga el amor el pecho amante
amando en parte donde no es amado,
que es un linaje de infernal tormento;
tanto que es a la gloria semejante,
con esta mortal furia comparado,
rayo, bala, naufragio, fuego y viento.

Meter: iambic
1L: Ist Liebe der gewaltige Weltenzeiger –
by Karl Henckell

Ist Liebe der gewaltige Weltenzeiger –
Mir zeigt er Stunden der Erlösung an –
In Höll und Himmel wüßt' ich keinen Geiger,
Der seinem Gang Begleitung spielen kann.
Der beste Virtuose wird zum Schweiger,
Den Bogen faßt ein rätselhafter Bann –
Unsäglich tief und fein noch möcht' er streichen
Und stockt vor einem Wunder ohnegleichen.
Ein kleines Bild von Vogeler-Worpswede
Hängt rechts vom Bücherbörte meiner Frau,
Das »Liebe« heißt: Da ruht des Lebens Fehde,
Ein heiliger Friede sank auf See und Au.
Auf reicher Bank, dran Liebessinnbild jede
Verzierung zu gedankenvoller Schau,
Wie Doppelherz mit Pfeil in Wappens Mitten,
Sitzt Mann und Weib, aus edelm Holz geschnitten.
Sie lehnt sich dicht an seinen breiten Nacken,
Und seewärts lauschen beide vor sich hin.
Hält er ein Buch? – Zierat von Blätterzacken
Schmückt sein gebauschtes Wams mit Bildersinn.
Vorn spielt die Harfe – Goldklang sonder Schlacken! –
In Gras und Blumen die Versöhnerin,
Ein Seelenantlitz mit versunknem Neigen –
Glücksvöglein singt aus zarten Birkenzweigen.

Meter: iambic
1L: Lass die Leier, greif zum Spaten,
by Gustav Falke

Lass die Leier, greif zum Spaten,
Greif zum Hammer oder Schwert.
Thaten! Thaten! – Bier und Skaten –
Aber Lieder, lass dir raten,
Lieder werden nicht begehrt.

Meter: trochaic
PŘED ÚSVITEM.
by Jan Vrba

Stříbrné šeření, půlnoc se naklání,
nahý lesk ustydl v hladině vodní –
všecko je předzvěstí nového šírání,
bázlivou pověstí o dni...
Do dálky dlouhý lán prorytý brázdami
je jako mlčení zrazené nocí –
a za ním krajina žaluje vodami
na svoji sirobu Otci...
Z potoka průvod mlh jak panen z koupele
vychází, klaní se, v bílý pláč taje –
po něm hvězd záření bezradně rozchvělé
utíká v daleké kraje...
Křik ptáka chřástala do ticha ozve se,
jako když prostřed luk o pomoc volá –
bukač si v rybníku rákosím zatřese,
udělá u břehu kola...
Jdou hvězdy potichu, k jitru se naklání,
nebe se zrcadlí v hladině vodní. –
Na hrázi osiky a břízy po stráni
šeptají ze snění o dni...

Meter: dactylic
El cofrade
by Heliodoro María Jalón

De la gente de Iglesia busca el trato
y profunda adhesión demuestra al clero,
hasta que al fin, hipócrita y artero,
la cuchara meter logra en su plato.
De una hermandad entonces el beato
llegando a contador o tesorero
maneja de los fieles el dinero
y triunfa, gasta y vive con boato
Mas su misión con entusiasmo llena
y su santo fervor no tiene oculto;
que en misa, en el rosario, en la novena,
en toda procesión haciendo bulto
y usufructuando la piedad ajena,
se mira a ese parásito del culto.

Meter: iambic
Das Gebet
by Theodor Däubler

Gewogner Hades, Spender alter Gnade,
Der Mensch, durch Not, zum Opfer tief bereit,
Erfleht für eine Göttin, wirr im Leid,
Der Tochter Wiederkunft auf schwerem Pfade.
Gestatte Kore, von der Styx Gestade –
Erborgt aus feuriger Umwobenheit
In deinem Heim – auf fromme Frühlingszeit,
Erfreut zu sein durch Lerche und Zikade!
Gehärmtem Weib, der Mutter unsrer Fluren,
Begegne traut, bei Wärme kaum im Wind,
Des Kindes Knisterschritt um Krokus-Spuren:
Im Geiste doch erkenne dann geschwind
Die Froh-Erschrockne ihrer Tochter Kommen:
In guten Armen bleib sie aufgenommen!

Meter: iambic
443. Tvé žití-li se dobrým skutkům brání,
by Adolf Heyduk

Tvé žití-li se dobrým skutkům brání,
pak ani svaté křižmo, ani kněz
před srdce pokutou tě neubrání! –

Meter: iambic
La fiesta de Venus – I
by Vicente Wenceslao Querolt

Ya del oscuro Citerón las cumbres
bajaba el sol a trasponer,
                     vertiendo
ríos de luz sobre los verdes mares,
cuyos abrazos lánguidos y
                     besos
dulces y prolongados,
                     adormecen
los grupos de las islas del Egeo.
Helios guiaba sus caballos de oro
hacia el collado de la augusta Delfos,
y en las rocas de Egina y las
                     abruptas
cimas sagradas del antiguo
                     Himeto
sus reflejos de púrpura
                     bañaban
los bosques de olivares cenicientos,
por donde va, entre franjas de verdura,
del Cefiso el caudal siempre risueño.

Meter: polymetric
Vaterland
by Christian Friedrich Daniel Schubart

O Vaterland, Vaterland,
Wie steigend und allschattend
Ist deines Ruhmes Wipfel!
An Winfelds Knochenbache
Erthürmtest du von Römerschädeln
Ein wolkenstrebendes Denkmal dir.
Romulus eiserne Söhne
Malmten die Völker;
Du aber packtest Roma, die Trotzerin,
Am blutigen Haarschädel,
Und tratst der Völkerzähmerin
Hoch und stolz auf den Nacken.
Auch Hildebrands weitstrahlende,
Wie rächende Blitze drohende Krone
Verlischt in Wodans Waldnacht.
O Vaterland, Vaterland!
Wenn der Weltreiche Aeser um dich liegen;
Dann noch wirst du stehen – und herrschen!

Meter: iambic
Krápník
by Bohumil Mathesius

Hořkost, kterous mi dala,
mnou prokapala
a tuhne na krápník.
I za ni
dík,
žehnám tě vším,
co pro tě štěstím sluje,
dech slunce třepetný
tě líbej na ústa:
jen nechoď nikdy tam,
do podzemní té sluje,
kde krápník růžoví
a krápník narůstá.

Meter: iambic
DOPIS.
by Karel Horký

Zas jeden přibyl do mé galerie.
Kus srdce vyrval, žíly mrazem ztuhly.
Ten český ráj... Pfi... V slinách člověk žije
a v slinách shnije víko jeho truhly.

Meter: iambic
Jacob
by Phoebe Cary

He dwelt among “apartments let,”
      About five stories high;
A man I thought that none would get,
      And very few would try.

A boulder, by a larger stone
      Half hidden in the mud,
Fair as a man when only one
      Is in the neighborhood.

He lived unknown, and few could tell
      When Jacob was not free;
But he has got a wife,—and O!
      The difference to me!

Meter: iambic
51.
by Friedrich von Logau

Wann Gottes Kirche man weist in gewisse Schrancken,
Wo, wie Gott wohnen soll, fürwahr, so gibts Gedancken!

Meter: iambic
- 894 - Jornada II, OSUNA De El llegar en ocasión
by Lope de Vega

Si estás, Lucía, a sombra de algún chopo
de verdes hojas y cortezas lisas,
jabonando en el Ebro tus camisas
o hilando para hacellas algún copo.
Si con algún galán de los que topo
de noche en sombras, sus arenas pisas;
entre tus Juanas, Mengas y Belisas
estás contando fábulas de Esopo,
duélete de este preso desdichado
y perdona al dolor si te importuno:
son las quejas del preso lastimado.
Y por loco me tienen, y ninguno
me ha visto eternamente confiado,
ni le dije a mujer secreto alguno.

Meter: polymetric
XXXIII.
by Gustav Pfleger Moravský

„Má matka churavá mne bratru mému
Na cestu onu s tíží svěřila;
Já s bohem dala jihu překrásnému
a celý rok v své vlasti ztrávila.
Však teskno bylo srdci mladistvému
Po drahé matce. V loni v zimě jeli
Jsme opět do Vlach, v jihu zdomácnělí.
Však dlouho radosť naše netrvala:
Máť drahá na věčnosť se odebrala,
My opustivše místa smutných strastí
Jsme odjeli a béřeme k vlasti!“...

Meter: iambic
- 1417 - Libro I, ERGASTO
by Lope de Vega

Bien sé yo, que Angelín incorruptible,
ni el arca de Sethines generoso
lugar a un niño, que es Maná sabroso,
Dios hombre, y hombre Dios incomprensible.
Bien sé, que al sol más claro y apacible,
que no digo que al oro poderoso,
al marfil blanco y al cristal lustroso
se mostrará su luz inaccesible.
Bien sé que no son piedras de provecho,
ni cuantas perlas el Oriente cría,
pero puedo deciros satisfecho:
Que en saliendo del claustro de MARÍA,
le hiciera caja de su virgen pecho,
donde ha de trasladarle el mismo día.

Meter: iambic
IX
by Karel Hlaváček

Byl deštivý soumrak – a vítr se za řekou bál,
a světla se bála, a báli se nemocní psi,
již bojácně štěkali chvílemi z rozmoklých skal,
oh – báli se od včera, báli se do prázdných vsí.
Ač včera již na večer hnali je důtkami z bud,
než odešli za řeku, vítr kde bojácně pěl,
psi nemocní štěkali, štěkali z rozmoklých hrud,
a hlas jejich vychrtlý chvílemi zimou se chvěl.
Neb v chalupách při lampě zkoušeli broušenou zbraň,
a k půlnoci teprv, když běhoun se vesnicí hnal
a smluvené heslo dal: Staniž se – staniž se – staň!
psy nemocné za klení hnali až do rodných skal –
a sami se srotili, sami na rozmoklou pláň.

Meter: amphibrachic
- XLI -
by Argensola

Temí, señora, con razón mi daño,
cuando amor con razón me persuadía,
porque bien sospechaba que cubría
con falso rostro algún efecto extraño.
A tiempo el alma descubrió su engaño,
mas no se resistió de parte mía,
ni el áspero desdén con mano fría
despertó, como suele, al desengaño.
Entonces bien pudiera, por ventura;
agora no, que ocupa el otro extremo,
rendida la razón que estaba en medio
ya perdí la esperanza de la cura,
ya los consejos son los que más temo,
ya ni el mal es sufrible ni el remedio.

Meter: iambic
El único día del paraíso – X
by Gaspar Núñez de Arce

El sol, al trasponer la última cumbre,
su disco agranda y por instantes crece,
y está tan encendido, que parece
el rojizo horizonte, un mar de lumbre.
¡Oh Dios! Bajo su enorme pesadumbre
se precipita el sol ¡Todo fenece!
Eva temblando grita y desfallece,
presa de su mortal incertidumbre
¡Es el incendio, es el
                     incendio!, -gime
desesperado Adán- ¡Tal vez la
                        llama
que purifica el alma y la redime!
Y alzando al alto cielo que
                     se inflama
la faz inquieta, en su terror sublime,
-¡Dios que ofendí, misericordia! -clama

Meter: iambic
- XII -
by Argensola

Si de correr opuesto al claro oriente,
Ebro, te precias con tus ondas frías,
hazlas seguir a las querellas mías;
que atrás queda mi sol resplandeciente.
Con lágrimas aumento tu corriente,
y de quien es la causa las desvías;
cruel, ¿por qué tributo al mar envías
de lo que doy a Filis inclemente?
Pero con esto enseñas ser lo mismo
llegar al sordo mar que a su presencia,
y que no produjeran otro fruto;
pues no se echa de ver en el abismo
de su crueldad mi llanto y mi paciencia,
como en ese tampoco tu tributo.

Meter: polymetric
Švekruši Lole.
by Ferdinand Písecký

Já viděl jsem tě jako dítě hrát,
mé lásky bylas smavou dekorací.
A měl jsem smích i žvatlání tvé rád
jak květy, ptáky, když se z jara vrací.
Leč oka tvého dětský prostý svit
se změnil záhy v nedočkavý plamen
a rudé rtíky počaly se chvít,
jak hledaly by pohádkový pramen.
A jako motýl dala jsi se v let,
krev klokotem se mladým tělem hnala.
Věř, tu jsem začal o tebe se chvět –
leč ty ses jenom prostě měkce smála.
Co osud dá ti z klamných darů svých,
já nevím, nemohu a nechci znáti.
Kéž zůstane ti jen tvůj měkký smích,
a zmlkne-li, kéž zas se záhy vrátí!

Meter: iambic
DRAVEC PŘED ZRCADLEM
by Otokar Fischer

Nejstrašnějšího reka –
ó dění záhadné! –
shléd zrak můj: Nadčlověka!
Kov kovu! Zázrak! MNE!
Mru hledem tím. Však v smrti,
svou nahmatavši zbroj,
i boha dlaň má zdrtí,
až vzkřiknu: Hoj! Stroj boj!

Meter: iambic
ŠTĚSTÍ.
by Čechoslav Ostravický

Ach, mít se rádi, rádi do skonání
a celý život býti sobě vším –:
ty duši mé jas, blaho, požehnání,
já věrným druhem tvým. –
Ach, býti vždy tak důvěrni, tak prosti
a pochopit se zcela navzájem,
znát omluviti chyby, cenit ctnosti,
být silni v citu svém!
A svorně jít vždy radostí i trudem
a mimo sebe nehledati nic – –:
rci, dítě mé, zda v tomto žití chudém
naleznem’ štěstí víc?

Meter: iambic
Erwachen
by Ernst Stadler

Süß quoll von Flöten und von Leiern
geheimer Ruf in trübe Nacht:
Nun lös' ich still aus dunklen Schleiern
den jungen Leib vom Licht umfacht.
Die alten Gärten duften wieder
im Dämmer schläft der alte Saal
leis sehnen die erweckten Glieder
nach Birkenlaub und Frühlingstal.
Die hellen Blumen mir zu Füßen
erschauern warm im zarten Licht
und leise schüttet mich zu grüßen
der Wind mir Blüten ins Gesicht.

Meter: iambic
Lied der Canibalen
by Ewald Christian von Kleist

Verweile schöne Schlange,
Verweile! Meine Schwester
Soll in ein Band von Golde
Dein Bild für Isen wirken,
Für Isen meine Freundinn
Alsdann wird deine Schönheit
Vor allen andern Schlangen
Der Welt, gepriesen werden.

Meter: iambic
V lese po dešti.
by Jaroslav Vrchlický

Květ porosen i každá řasa
se leskne novou svěžestí,
dech vánku s větví kapky střásá
a nové šumí pověsti.
I záře slunce z mraků šlehla
jak v přeletu a pospěchu,
a zlato své, jak v listí vběhla,
hned rozsypala po mechu.
Pavouk se vrací v svoje sítě,
ó jak ho ten dešť vyděsil,
neb místo mušek v bílé nitě
mu samé perly zavěsil.
Já cítím, stromů klenbou tmavou
když bleskne světla pramínek,
jak tajná ruka nad mou hlavou
tká závoj snů a vzpomínek!

Meter: iambic
The Old Slave-Music
by Sarah Morgan Bryan Piatt

Blow back the breath of the bird,
     Scatter the song through the air,
 There was music you never heard,
     And cannot hear anywhere.
  
 It was not the sob of the vain
     In the old, old dark so sweet,
 (I shall never hear it again,)
     Nor the coming of fairy feet.
  
 It was music and music alone,
     Not a sigh from a lover’s mouth;
 Now it comes in a phantom moan
     From the dead and buried South.
  
 It was savage and fierce and glad,
     It played with the heart at will;
 Oh, what a wizard touch it had—
     Oh, if I could hear it still!
  
 Were they slaves? They were not then;
     The music had made them free.
 They were happy women and men—
     What more do we care to be?
  
 There is blood and blackness and dust,
     There are terrible things to see,
 There are stories of swords that rust,
     Between that music and me.
  
 Dark ghosts with your ghostly tunes
     Come back till I laugh through tears;
 Dance under the sunken moons,
     Dance over the grassy years!
  
 Hush, hush—I know it, I say;
     Your armies were bright and brave,
 But the music they took away
     Was worth—whatever they gave.

Meter: trochaic
Schwesterngesundheit, ausgebracht bei einer Tafelloge z.w.E.
by Aloys Blumauer

Höret, Schwestern unser Flehen
Und erbarmt euch uns'rer Noth:
Stillet uns're Liebeswehen,
Und beschließt nicht unsern Tod!
Ach, erhöret unsern Jammer,
Lindert einmal unsern Schmerz;
Hör't nur, wie der Logenhammer,
Klopft und pochet uns das Herz.
O! verschmäh't uns Maurer nimmer;
Die Natur, die niemals lügt,
Schuf den Kitt, der uns auf immer
Fest mit euch zusammenfügt.
Wißt, es ist der Maurerorden
Einer Männerschule gleich:
Was wir da gelehrt sind worden,
Lernten wir ja nur für euch.
Auf der Maurerreise bücken
Wir uns nur vor euch so tief,
Und ein sanftes Händedrücken,
Schwestern, ist der Maurergriff.
Will uns eu're Zunge lästern,
So bleibt uns're ungerührt;
Denn man hat bloß darum, Schwestern,
Einst den Mund uns sigillirt.
Unser Teppich selbst, an Lehren
Und Geheimnissen so reich,
Predigt, solltet ihr ihn hören,
Unaufhörlich uns von euch.
Nimmer wird uns, Schwestern, nimmer
Unsers Flammensternes Schein
Etwas anders, als der Schimmer
Eu'rer holden Augen sein.
Denn der Mond in seiner Lage,
Und die Sonn' in ihrer Pracht
Prophezeih'n uns Lieb' am Tage,
Und ein Doppelhorn bei Nacht.
Selbst bei Tafeln, da wo euer
Der Profane meist vergißt,
Weih'n wir euch ein eigen Feuer,
Welches uns're Mahle schließt.

Meter: trochaic
138. Znáš-li drobounké to kvítko,
by Eduard Just

Znáš-li drobounké to kvítko,
kteréž – obraz věrné cnoty –
pro svou skromnost velebeno
po všechny je věky? –
Nejsou jeho sídlem
nebetyčné hory:
u pramenů čistých,
zdobíc jejich břehy,
květe v klidném údolí.
V barvě nebes roucho jeho
značí věrnost bez poskvrny,
věrnost, s níž se v lásce
pojí také naděje.
Obraz jeho v dnešní den Ti
uvádějíc k mysli, drahá,
volám k Tobě: ,,Pomni, matko,
že nás víže páska lásky,
za kterou Ti něžné díky
vyslovuje dcera věrná!
Matko milá, dobrá!
uchovej své dítě
v laskavé vždy upomněnce!“

Meter: trochaic
- 42 -
by Lope de Vega

La lengua del amor, a quien no sabe
lo que es amor, ¡qué bárbara parece!
pues como por instantes enmudece,
tiene pausas de música suave.
Tal vez suspensa, tal aguda y grave,
rotos conceptos al amante ofrece,
aguarda los compases que padece,
porque la causa su destreza alabe.
¡O dulcísimo bien, que al bien me guía!
¡con qué lengua os diré mi sentimiento,
ya que tengo de hablaros osadía!
Mas si es de los conceptos instrumento,
¿qué importa que calléis, o lengua mía,
pues que vos penetráis mi pensamiento?

Meter: polymetric
17.
by Friedrich Rückert

Du kannst in deinem Haus, dem nächsten Tempel, beten,
Und brauchst zum fernsten nicht die Wandrung anzutreten.
Doch zeugt dein Tempelgang, noch mehr die Pilgerschaft,
Daß deiner Andacht Drang ist von besondrer Kraft.

Meter: iambic
POKLADY KRÁSNÉHO SOBECTVÍ
by Antonín Sova

Kdo došel harmonickou samotou
tam, kde se bezpečným a svým být cítí,
svou spokojí se sudbou sluncem zalitou,
své k srdci tiskne žhavě prosté kvítí...
Však zápas věčný o to nejvyšší,
o svobodu svou, snílek usměvavý
přenechá zápasníkům... Neslyší
dnů bolesti, v svůj sen jsa vnořen žhavý...
Snů tolik záře, tolik života,
přeletných tolik dojmů v duši sahá...
Odstínem každá chvíle blyskotá...
a nezmařena-li, je nad vše drahá...
Noc, hloubek ticho... Jako moře rozlité
až v nedohledný obzor nepohne se...
Temnými květy voní tužby rozvité,
jich zavanutí pozdrav z dálky nese...
Jej vlastní duše plní starostmi,
sny zpívají mu, oživené květy:
„Zelené věnce kde as vezmem‘ my
na hlavy tanečnic, jež v divé lety
se pustily a víří, radosti,
kde k bohatým my hodům rozžhnem‘ svíce,
dost bílých těl kde najdem‘ k mladosti
a k hříchům svojím sladké slitovnice?“
Jej vlastní duše těší bohatství,
snesené s úctou posvátnou a vroucí,
ztajené síně, o nichž ten jen ví,
kdo zasvěcený v tužby nehynoucí
snů, bílé mramory v nich tlumící,
své šperky v lesku, nikdy nevídané,
vše jedinečnou řečí mluvící
a božstvem, jež jej milovalo, dané...
Jej děsí kroky v prázdných prostorách,
jež musí vždy, ach, něčím vyplniti:
Zda krásou? pravdou? dobrem? Jaký strach
jej jímá, musí-li kol záhad jíti...
Jej nenaplní starostmi dům knížecí,
ni zlatá koruna, vězení trůnů vratkých...
moc lhostejná mu, vrazi odvěcí,
sní ukolébán v rythmy vteřin sladkých...
On, skoupý na bohatství schráněné,
tak mimo život, lidstvo, všední děje,
sám ze svého pít bude pramene,
nikomu darů svých dát neuměje...
A vnořen v sebe zemře... Málo, žel,
jen přátel věrně za rakví mu kráčí...
To proto, že co měl, jim zjevit neuměl,
tak lítostně a bezútěšně pláčí...

Meter: iambic
HOLOCAUSTO
by Manuel Bernabé

En la eterna tragedia de la suerte
que Dios a tus amores encadena,
he de esquivar, ¡ oh trágica morena!
la trágica locura de quererte.
¿Qué podrá hacer mi corazón si advierte
que, con sólo adentrarse en la colmena,
la abeja loca que de amores pena
sería presa estéril de la muerte?
Mares de luz se cruzan en tus ojos,
ríos de sangre en esos labios rojos;
pero, ¡oh Belleza que marcó el Suplicio!,
Yo no uno mi tragedia a tu tragedia,
y, aunque el Amor, como un caimán, me asedia,
marcho como Abraham, al Sacrificio.

Meter: iambic
1L: Dank euch, Griechen, dass ihr, was der Verstand vereint,
by Friedrich Gottlieb Klopstock

Dank euch, Griechen, dass ihr, was der Verstand vereint,
Wie dem Freunde den Freund,
Wie dem Jüngling die Braut Liebe, gewaltsam trent;
Wenn mit siegendem Reitz
Eure Sprache, wie Thau, euch von der Lippe träuft!
Denn wer träte mit euch
In die stäubende Bahn, wo es am Ziele grünt,
Säumt' euch das nicht im Lauf.
»blumen sinds, was umher wir in der Flur zerstreun!«
Besser flöchtet ihr sie
Gleich in Kränze; so letzt' all des Geruches Duft
Jeden athmenden Zug.
Denn wer mag in der Flur immer umher sich drehn,
Suchen, ob irgendwo noch
Lieg' ein Blümchen, es dann lesen, und sorgsam reihn?
Lieber nimt man den Kranz.
»aber der Rithmos gebot's!« Phöbus Gesang ist der
Dichtern, wenn er gehorcht;
Ist Sirenengesang, wenn er gebeut: und doch
Trankt ihr mit durstigem Ohr.
Durft' er hersehen selbst da, wo es das Leben galt,
Welches der Dichter erschaft?
»ach er lockte so sanft!« Und den verlockten sank
Viel des Lebens dahin!

Meter: polymetric
1L: Sobald ein anderer was gemacht,
by Cäsar Flaischlen

Sobald ein anderer was gemacht,
ist's gut und schön und klug bedacht,
man nimmt's, wie's ist, und freut sich dran:
wieder einer, der was kann!
Doch wenn du selber damit kämest,
begänn ein Wackeln mit den Zöpfen,
ein Schütteln mit den weisen Köpfen:
die Sache sei viel zu verzwickt
und dies und das vorbeigeglückt!
man hätte zu viel dabei zu denken!
man wolle Erholung, nicht Quälerein!
das Leben sei ohnehin ernst genug!
Kurzum: man müsse leichter sein!
Und glückte was mit leichterer Feder ...
weiß Gott, so kämen sie erst recht:
so was könn heutzutage jeder!
mit solchen billigen Spielerein
erwürbe man sich kaum viel Gunst!
mehr-können müsse, wer da wolle,
daß man ihn höher werten solle!
hart sei das Leben, hart sei auch die Kunst!

Meter: iambic
„DOKONÁNO JEST!“
by Xaver Dvořák

Měsíčná noc nad zemí se klene,
na Golgotě stromem pne se kříž,
za korunu nebe ohvězděné;
Ježíši, ó spáso, tvoje říš?
Pokoj blahoslaven vešel na zem,
vina ustoupila jako stín;
života strom jak by rozkvet’ rázem,
do hvězd, navštívil zem Hospodin,
aby obcoval zas se svým lidem;
kletba rozlomena, pouta kruh,
a zem oddychuje blahým klidem,
odpočívá, splacen starý dluh.
Pod povrchem nový život raší,
nový ráj se připravuje vzjít,
cenou vykoupení o co dražší,
než byl první kdysi, blahý cit! –
Poslední akt podobenství je to,
ztracený se navracuje syn;
Otec vyšel vstříc mu v chvíli této,
pod tím křížem čeká, prostřen klín!

Meter: trochaic