PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
VÝSTRAHA
by Karel Dostál-Lutinov

Sem nevstupuj, kdo sláb jsi ve víře
a jehož ctnost jest světlem na kahanu,
by nezhasla ti v prudkém vichrů vanu.
Já nechci dělat tobě kejklíře.
Do ocelového se oblec krunýře.
Rty, oči, ňadra ženská Sfinx má v stanu
a drápy lví. Je svůdná pozemšťanu.
Jen zkamenělého sem vpustím rytíře.
Jen ten, kdo život v bouřích probojoval
a na vrcholcích lidských cest kdo stanul,
kde vichor věčnosti nejprudčeji vanul,
smí vejít sem, by se mnou vystupoval
a s výšin pohledem se mohl popást:
Čím vstoupíš výš, tím hlubší spatříš propast.

Meter: iambic
1L: Auf unersteiglichem Felsen und nicht zugänglich der Habsucht,
by August von Platen

Auf unersteiglichem Felsen und nicht zugänglich der Habsucht,
Blieb ich in Einfachheit alten Gesetzen getreu.
Weithin über das Meer bis nach den illyrischen Ufern,
Übers Gebirg weithin, wo die Marecchia fließt
Durch Eichwälder und lachende Täler und tausenderlei Grün,
Magst du von mir wegsehn, stehend im Neste des Aars.

Meter: polymetric
IV. V poli rád se procházívám
by Josef Uhlíř

V poli rád se procházívám
Z rána nebo z večera;
V noci raděj v člunu splývám
Přes hladinu jezera.
Zřím-li vzhůru – aj! tam plují
Luna, hvězdy oblohou;
Zřím-li dolů – pobleskují
Světla ta mých u nohou.
Tak zakoušet noci mohu
Dvojnásobně lahodu:
Jednou – hledě na oblohu,
Po druhé – sem na vodu.
Když pak slavím leskot luny
A hvězd miloskvoucí pluk,
Plesně tu a dumně v struny
Lije mých se písní zvuk.
A hle! od protějších lesů,
Lehkým křídlem nesena,
Vane zpět k modrému plesu
Zpěvu mého ozvěna.
Jaká shoda! Všecky zjevy
Noci krásné zdvojené:
Dvoje nebe, dvoje zpěvy
Z jednoho vždy pramene.
Nuže světla na nebesku,
Vám posílám vlastní zpěv;
A ty světci těch odlesku
Přijmi zpěvu mých ozev!

Meter: trochaic
Květu.
by Adolf Brabec

Květe starý, věčně nový,
zas tě vidím vonět, kvést,
věnec kolem řetězový,
druhů chce mne bájí vést.
Chce mně stezku sypat bílou,
dávnou cestu, dávno svátou,
obdařit mne novou silou,
provést říší květenatou.
Přec chci, květe, míti tebe,
když mně dáváš zdarma vůni,
tak již člověk, když i trůní,
chce mít více, – chce mít nebe.

Meter: trochaic
An
  Herrn von G.
 den Officier und Dichter.
by Anna Luise Karsch

Cyntia lächelt uns zu,
Dir vor allen, Apollischer Sohn,
Denn sie wähnt, Du seyst Endymion,
Er war nicht so angenehm als Du —
Dies schwazt' ich gestern, Corillas!
Und habe nicht gelogen;
Des Tagegottes Schwester saß
Bei weggelegtem Bogen
Auf dem Olympus in dem Kreiß
Der dienstbestellten Nymphen,
Und ihre Stirne silberweiß
Die fing sich an zu rümpfen,
Ihr schönes Auge zog sich klein,
Wie sich ein Auge ziehet,
Wenn man, um recht gewiß zu seyn,
Tief in die Ferne siehet,
Wo etwas wankt, Mensch oder Thier —
Sie wollte Dich erkennen,
Und fing voll inniger Begier
Im Busen an zu brennen,
Und seufzte laut: Endymion! —
Du hast es nicht vernommen,
Mir aber ist der Seufzerton
Sehr kläglich vorgekommen,
Denn ich gab auf die Göttinn Acht.
Sie ward, indem wir gingen,
Im Antliz feuerroth gemacht,
Das Herz wollt ihr zerspringen
Vor Schaam und Reue, daß sie Dich
Gesehen und verkannte
Und mit Endymion verglich —
Und eine Nymphe nannte,
Zu desto größeren Verdruß
Ihr schalkhaft Deine Minne,
Da goß des Schamroths Ueberfluß
Urplötzlich von dem Kinne
Sich auf der Göttinn Busenraum;
Denn ach die Nymphe sagte,
Daß Amors Mutter selber kaum
Sich zu vergleichen wagte
Mit Deiner schönen Schäferinn,
Die blond wie Ceres wäre,
Da sank das Haupt der Luna hin,
Und eine bittre Zähre
Floß zitternd auf ihr Purpurpfühl,
Bis Morpheus sich erbarmte,
Bis durch sein süßes Gaukelspiel
Ihr Schäfer sie umarmte.

Meter: iambic
Mañoso artificio de vieja desdentada
by Quevedo

Quéjaste, Sara, de dolor de muelas,
porque juzguemos que las tienes, cuando
te duelen por ausentes, y, mamando,
bocados sorbes y los sorbos cuelas.
De las encías quiero que te duelas,
con que estás el jigote aporreando;
no lames sacamuelas: ve buscando,
si les puedes hallar, un sacaabuelas.
Tu risa es, más que alegre, delincuente;
tienes sin huesos pulpas las razones,
y el raigón del mascar, lugarteniente.
No es malo, en amorosas ocasiones,
el no poder jamás estar a diente,
aunque siempre te falten los varones.

Meter: iambic
AIX-EN- PROVENCE
by Karel Toman

Tvé platany a kašny se mnou jdou,
tvé chrámy smyslné i modré nebe,
zklenuté nad zvlněnou zahradou
tichého kraje. Ve snách vidím tebe,
pokojné město, s tebou žiji znova
a šeptám tobě milenecká slova.
Šum vody slyším, zpívá vodovod
a řeka plyne zasněně a tiše.
Při kolébavce v kámen jatých vod
kdys umírala stará římská říše.
Však tvoje zvony slavným hymnem bijí,
nic neslibují: zvoní, jsou a žijí.
Ráj na zemi si stvořit znal tvůj lid
a Matka Boží je mu přímluvkyní
a svatá církev spěchá posvětit
radosti jeho na světě, hned nyní.
A břečťan, vavřín, cypřiš klidně věnčí
v života kruhu lidskou existenci.
Mne seveřana v chladném paláci
při krbu večer důvěrně jsi hřálo,
když počet z dne jsem skládal. Na práci
jsem vynaložil hodin věru málo,
jak tvoje cikády jsem žil a lítal
a v zimním slunci tančivě se kmital.
Buď sbohem, město, jež jsi dalo mír
uštvané duši, tělu dalo zdraví,
buď sbohem! Ve tvůj podvečerní vír
seveřan smutný pod platan se staví
a jeho oči bloudí trochu stranou.
Nuž díky, díky! A snad na shledanou.

Meter: iambic
Nostálgica
by Rosario («Crisantema») Sansores

Mientras la tarde se desmaya leve,
tu recuerdo nostálgico ha venido
como un ave a cantar junto a mi
                     oído
su dulce canto melodioso y breve
Mas su blanco sonido no conmueve
el fuego de un amor, hoy extinguido,
que ya mi corazón adolorido
a tocar sus cenizas no se atreve
De súbito mi angustia va surgiendo
semejante a una sombra que cubriendo
fuera de negra lobreguez mi vida
Oh, tu pupila soñadora y grave
bajo el reposo de la tarde suave
¿en qué regazo se hallará dormida?

Meter: polymetric
REMBRANDT.
by Jaroslav Vrchlický

Tu stín, tam světlo! – Ba, v tom všecko jest,
hloub dějin, žití změna, člověk sám,
ať Kristus, jenž zří v pásmo lidských cest,
ať lotr, jenž se šklebí jejích tmám!
Ať oko ženy plné zářných hvězd,
ať peněžník, jenž praví: Počítám!
Jen stín a světlo! – Z těchto laur si splest,
jest vniknout na dno všechněm záhadám!

Meter: iambic
POSLEDNÍ POHÁDKA...
by Josef Svatopluk Machar

Má oči dobré, šedé, líné,
v nichž kmitne blesk jen bezděčně,
řeč rychle z tenkých rtů jí plyne,
má ráda slovo: „báječně...“
Vlas její rusý česán vždycky,
jak radí Bazar důkladný,
šat modní splývá harmonicky
s tím tílkem v celek bezvadný. –
Nač lhát?... Zjev její musím zříti
za dne i v noci v snění svém...
jest jitro nového to žití
či svit před smutným západem?
Oč moudřejší je komár malý,
jenž žije jedno podletí,
když jednou křídla trochu spálí,
už víckrát k ohni neletí!...
Má rusá slečno, tentokráte
se, viďte, pranic nestane,
a k muce nové, děsné, klaté
mé srdce, viďte, nevzplane!
Když na Žofíně při koncertu
my setkáme se v letní dny,
na pozdrav můj vy polo v žertu
mi vraťte úklon obřadný!
A v lednu v bále, kdybych taky
vás k tanci vyzval všetečně,
vy rcete, mhouříc líné zraky:
„Jsem znavena již báječně!“
A setkám-li se někde s vámi
na filistrovských výletcích,
kde milosrdně dají dámy
za špatné vtipy krásný smích:
tak něco mluvte, jako včera
jste prohodila bezděčně:
„Láska je žití phylloxera,
však já – jsem zdráva báječně!“
Já tajně vzdychnu: Kdyby chtěla
nás určit sudba k štěstí jen,
pak nebyla by jistě směla
zde stvořit tolik, tolik žen...
Tak budeme si stále zvykat
a to tak vždycky řekneme,
a budem to tak dlouho říkat,
až tomu věřit budeme.
A byť i srdce pozvedalo
svůj časem úpěnlivý hlas –
to bude trvat jenom málo,
a rozum umlčí jej zas.
Pak snad to snesu beze trudu,
až půjdete s kýms k oltáři,
pak snad i honosit se budu
moudrostí onou komáří...

Meter: iambic
Mým písním. (II.)
by Adolf Heyduk

Mé písně, písně mé,
já ve vás našel svět,
a přec bych, písně mé,
vás všecky rád dal zpět,
kdybyste, písně mé,
zas zpět mi daly čas,
nežli jsem pablesk zřel
všech vašich luzných kras.
Já ve vás, písně mé,
nenašel ani sen,
já byl jsem, písně mé,
nohsledem vaším jen,
já za to, písně mé,
vší viny prostý jsem,
že jsem se, písně mé,
stal vaším otrokem.

Meter: iambic
Andrógino
by Amado Nervo

Por ti, por ti clamaba, cuando surgiste,
infernal arquetipo, del hondo Erebo,
con tus neutros encantos, tu faz de efebo,
sus senos pectorales y a mí viniste.
Sombra y luz, yema y polen a un tiempo fuiste,
despertando en las almas el crimen nuevo,
ya con virilidades de dios mancebo,
ya con mustios halagos de mujer triste.
Yo te amé porque, a trueque de ingenuas gracias,
tenías las supremas aristocracias:
sangre azul, alma huraña, vientre infecundo;
porque sabías mucho y amabas poco,
y eras síntesis rara de un siglo loco
y floración malsana de un viejo mundo.

Meter: anapestic
VII. Nad Berounkou Bořivoje vdova
by František Jaroslav Vacek Kamenický

Nad Berounkou Bořivoje vdova
Ve svém sídle, hradě Tetíně,
Krásné pacholátko na klíně,
Zbožně na ně pohlížejíc, chová.
Jme se žehnati mu v tato slova,
An je vřele k srdci přivine:
„Drahé dítě! kýž v té nevině
Zachová tě stráže anjelova!
Aby, dospěješ-li, měli z tebe
Někdy ozdobu a oslavu
Vlast a národ, církev, zem i nebe!“
Takto promluvíc své rty tu shýbá
K zpanilému vnuku Václavu,
Vroucně k srdci tiskne ho a líbá.

Meter: trochaic
Byl šťasten jsem...
by Adolf Heyduk

Byl šťasten jsem, Ieč snil jsem pouze,
na místě růží blín mi vzrost’,
mé naději a mojí touze
jen hrozná zbyla skutečnosť.
Vše zašlo jako niva v mlze,
ten tam mé duše luzný květ,
mé oko v stálé tone slze,
a skráně tíží půl sta let.
Bůh dvakrát ráje neodmýká
těm, jež z nich vyhnal v bědstva směs,
má duše jako dítě vzlyká,
když v bouři probloudilo les. –

Meter: iambic
161. Ó žel, ó žel! Co s vínem tím se dělo,
by Adolf Heyduk

Ó žel, ó žel! Co s vínem tím se dělo,
jež z kalichu tvých rtů jsem ondy pil!..
Proč jsem ho nedopil! Teď vykypělo?

Meter: iambic
Der Galgen
by Heinrich Christian Boie

Ein Kaufmann, welchen Lug und Trug
Und gutes Glück zum Ritter schlug,
Ließ einen Galgen jüngst auf seinen Gütern bauen
Und stand mit stolzem Blick, der Arbeit zuzuschauen.
»o welche Sudelei!« rief er dem Zimmermann.
»wie lange denkt Ihr wol, daß dieses halten kann?«
Wie lange, gnädiger Herr? versetzte der geschwinder;
Der Galgen hält gewiß für Sie und Ihre Kinder.

Meter: iambic
Desencanto
by Enrique Bermejo

Nuestra senda regada está de llanto,
el placer del placer es el suicidio,
detrás de la ilusión está el fastidio
y detrás del fastidio el desencanto.
Lleno yo de fastidio y de quebranto,
sin fuerza ya contra la suerte lidio,
y muerto para el mundo, sólo envidio
a los muertos que guarda el camposanto
El infierno sus furias desenfrena,
viento de maldición en torno zumba,
que a penar el destino me condena,
y he de pensar hasta que al fin sucumba;
con el peso brutal de la cadena,
que arrastra el hombre hasta la negra tumba.

Meter: polymetric
K slavnosti 40tiletého panování krále Františka I.
by Simeon Karel Macháček

Veselte se z duše celé,
Kdo svou milujete vlast,
Zapomeňte všeho žele,
Dnes ať vládne ples a slast!
Vroucné díky Jemu vzdejte,
Kdo své Čechy podpírá,
Jemu věnce uvíjejte,
Kdo jich haně odpírá.
Hlásné prozpěvujte chvály
Národnosti ctiteli,
Františkovi, otci, králi,
Vlasti obraniteli!
Ejhle čtyřidcet dnes roků
Nad námi již kraluje,
Věrně od svých dítek kroků
Nehody vše zdaluje.
Brání, aby pohynulo
Svaté jméno Čechů svých,
Chce, by prapory jich dulo
Cestou tahů vítězných.
Velí, aby zpomínali
Slavných otců slov a rad,
Věčně z nich by příklad brali,
Jak jim vlast jest milovat.
Protož díky Jemu vzdejme,
Že své Čechy podpírá,
Věnce Jemu uvíjejme,
že jich haně odpírá.
Hlasné prozpěvujme chvály
Národnosti ctiteli,
Františkovi, otci, králi,
Čechů obraniteli!

Meter: trochaic
Těžké břímě!
by Rudolf Pokorný

Jdi, má milá, pro košíček,
vyjdeme si do lesa:
vím já jeden jahodníček –
srdéčko ti zaplesá!
Neroste ten jahodníček,
má panenko, po lese:
ze tvých rtíků, ze tvých líček
jahodami směje se –
pár jahůdek – pár hubiček
člověk unese!

Meter: trochaic
* * * Nežalujte po horách,
by Jaroslav Hendrych

Nežalujte po horách,
nežalujte v lesy,
nebluďte ve skalních tmách,
samota kde děsí, –
jděte dolů v údolí,
vonné jsou tam květy,
duše když Vás zabolí,
postesknou si rety, –
vánek v líc Vás pohladí,
rmut odnese v dáli, –
přiznáte pak v úkradí,
že jste marně lkali.

Meter: trochaic
Liebscherz mit dem neugebornen Kinde Maria
by Ludwig Achim von Arnim

Wann wünschen wär können, Maria rein,
So möcht ich jezt wohl ein Baumeister seyn;
Ich wünschte mir Salomons Schätze,
Dukaten und Thaler viel Metzen.
Blos deinen Geburtsort zu ehren,
Mein Andacht und Trost zu vermehren.
Ich wollte dir bauen ein Kirchelein,
Das sollte mit Golde gepflastert seyn;
Von Edelstein alle Gewölbe,
Der Altar, das wäre ich selber;
Mein Herze, das müsse der Altardom seyn,
Drauf müssest du wohnen mein Kindelein.
Mein Seel sollt ein güldenes Rauchfaß seyn,
Mit dem ich dir täglich wollt opfern fein,
Gewürzwerk, so viel dir behaget,
So viel ganz Arabia traget;
Die Menschen, die hätt ich an einer Kett,
Und jeder ein englische Stimmlein hätt.
Maria, du jezt ein Kindlein bist,
Das sauget der heiligen Mutter Brüst;
Die Kinder gern alles verschenken,
Drum wollest auch meiner gedenken;
Mein Grobheit, die wollest verzeihen,
Viel Gnade dafür mir verleihen.
Wenn schlafest, so will ich aufwecken dich,
Thust weinen, so will ich erfreuen mich;
Die Engel, die werden dich stillen,
Gott selber wird thun deinen Willen;
Ihm opfre ein kleines Paar Zährlein,
Es wird ihm viel lieber als Perlen seyn.

Meter: polymetric
Should the Wide World Roll Away
by Stephen Crane

X

Should the wide world roll away
Leaving black terror
Limitless night,
Nor God, nor man, nor place to stand
Would be to me essential
If thou and thy white arms were there
And the fall to doom a long way.

Meter: polymetric
Nemilý titul.
by Hynek Grunert

„Že berní je můj muž
a já pak jeho žena,
zvou: „paní berná“ mne,
nemám být uražená?“

Meter: iambic
Tiché lásce. (VII.)
by Václav Antonín Crha

A teď sladká dívko moje
povznes v blahém pocitu
oči své, ty lásky zdroje,
k nebeskému blankytu.
Neb když k lásce Svrchované
lásky oko pohlíží,
rosa ta, co s nebe kane,
lásky kvítek ovlaží.
Ty hleď tam do nebes říše
a já chci se modlit tiše,
Bůh by svazku, sám jejž spjal,
svazku srdcí požehnal.

Meter: trochaic
Respuesta a una niña
by Carlos Hugo Gamboa Molina

Ser ciego es percibir el universo
en una dimensión desconocida;
es no hablar del dolor ni de la herida,
o hacerlo sólo en música o en verso.
Es batallar con
                  denodado esfuerzo
por alcanzar la meta prohibida;
es inventarle encantos a la vida,
para ganársela al destino adverso
Es perseguir con decidido paso
el suelo de oro y el esquivo anhelo,
sin temor la tropiezo ni al fracaso
Es intuir la beatitud del cielo,
y ver a Dios Y, la niña, si es caso,
adivinar tus ojos y tu pelo.

Meter: polymetric
Hurtado de Mendoza, Antonio Castro Urdiales (Santander). 86 - Zaragoza. 1644 Poeta. Caballero de Calatrava. Secretario de S. M. y de su Cámara. Autor de comedias y colaborador de Quevedo. Al matar el toro Felipe IV
by Antonio Hurtado de Mendoza

En denuedo alevoso, en campo abierto
cedió sólo a tu imperio soberano
el bruto, que a su rey osó tirano
quitar la monarquía del desierto.
Más al aplauso que al destrozo muerto,
la misma brevedad le halló temprano;
que en las glorias, Felipe, de tu mano
nada menos que admira que el acierto.
La fiera, al real estrago agradecida,
lisonja hizo al morir, y no violencia,
que antes llegó la muerte que la herida.
Y al brazo que ni al orbe es resistencia,
feroz rindiendo la rebelde vida,
muerte no pareció, sino obediencia.

Meter: polymetric
Z HOSTÝNA
by Petr Bezruč

Pršelo na mne dvě hodiny –
nazpátek nechtěl jsem jíti...
zvykl jsem – to už tak pršívá
někomu na celé žití. –

Meter: dactylic
Venus
by Mercedes Matamoros

Del bosque umbrío bajo el
                  manto espeso
que la luna alumbraba misteriosa,
en un lecho de musgo hallé a la
                     diosa
dormida del cansancio al dulce peso
Despertarla intenté de su embeleso
por saber si era tierna cuanto hermosa,
y con blando rozar de mariposa
dejó mi labio en su mejilla un beso.
Más ¡ay! que inmóvil continuó y callada
y viendo yo mi aspiración burlada
junto a la estatua yerta sentí frío;
y aunque seguí admirándola por bella
como el alma inmortal no hallaba en ella
al fin mi admiración se volvió hastío.

Meter: polymetric
XXVIII. Hezká jste, panenko, hezká i mláda
by Josef Kubelka

Hezká jste, panenko, hezká i mláda
a hocha švarného máte prý ráda,
nejde vám z hlavy – je-li ten pravý,
cikánka ze dlaně předobře hádá.
Šuhajík mnohý brousí si nohy
za pěknou panenkou, hubinky skrádá,
za nos ji vodí, s jinými chodí –
a při tom o lásce písničky skládá.

Meter: dactylic
Píseň večerní pod oknem děvčete.
by Karel Sudimír Šnajdr

O, večere překrásný!
Jenž přírodu blažíš,
A rosyčkou příjemnou
Sad y kvítí vlažíš!
O skloniž na chaloupku
To tvé temné hledí,
Kde pod oknem milenky
Hoch s kytarou sedí.
Vše vůkol v tichu dřímá,
Noc plášť svůj roztírá,
A ptáčkům y děvčátkům
Očinka zavírá.
Jen já bolestí lásky
Pod okénkem pěji,
Kde skrz kvetoucý lípy
Větérkové vějí.
O rychle, struny zlaté!
Skrz tichou zněte noc,
A jevte při měsýčku
Mé lásky bolnou moc.
Ať z vás duch Milka věje,
An k lásce vzbuzuje,
A srdce zkamenělá
Děvčátek změkčuje.
O kýž, má fialinko!
Kýž pak tvým y pohne,
A ruka tvá milostně
K němu mne přivine.
Však, ach! přemarná žádost,
Přemarná naděje!
Struny na darmo znějí,
Hoch darmo tvůj pěje!
Spí tedy, spí, milenko!
Bůh sám tě ostříhej,
A peruť Cherubína
Na čílko chládek věj!
Já smutně zas odnáším
Lásky své bolnou moc,
A ztrápené mé srdce
Ti přeje – dobrou noc!

Meter: iambic
J rdisches
  V ergnügen
 in
  GOTT .
  F ünfter  T heil.
by Barthold Heinrich Brockes

Sie wünscht und hofft zugleich, sie werde,
Geschmückt durch seiner Wercke Schein,
Dem Schöpfer Himmels und der Erde
Ein nicht mißfällig Opfer seyn!

Meter: iambic
1L: Nun ist die übermüde Nacht
by Georg Philipp Harsdörffer

Nun ist die übermüde Nacht
In sichrer Ruhe hingebracht,
Die Morgenröthe blicket;
Der Sonnen Purpurangesicht,
Das Aug' der Welt, das Flammenlicht,
Der Menschen Sinn erquicket.
Schauet, s'thauet
Perlenthränen,
Zu beschönen
Unsre Heiden,
Die mit fettem Klee sich kleiden.
Es singt der Vogel in der Luft,
Daß widerschallt der Thäler Gruft,
Dem höchsten Gott zu Ehren,
Der allem Fleisch zu rechter Zeit
Hat sein begnügtes Mahl bereit',
Pflegt alles Heer zu nähren.
Felder, Wälder,
Was ihr heget,
Was sich reget
Hier und oben,
Soll den Schöpfer stetig loben.
Gleichwie der Blumenblättlein Schrein
Zertheilt der warme Sonnenschein,
Sie gänzlich zu erquicken,
So soll auch mein verdüstert Herz
Sich öffnen, daß des Geistes Kerz'
Kann seinen Schrein durchblicken.
Rührend, zierend,
Daß es Gaben
Möge haben,
Die vor allen
Gott und Menschen wohlgefallen.
Herr, hilf, daß ich auch diesen Tag,
Und so lang' ich noch leben mag,
Mein Amt getreu verrichte,
Daß ich auf deinen Wegen geh',
Und aller Sünde müßig steh',
All' Eitelkeit vernichte,
Und wann kommt dann
Tod und Sterben,
Laß mich erben
Und empfangen,
Was die Frommen all' erlangen.

Meter: polymetric
Inmortalidad
by José María Heredia

Cuando en el éter fúlgido y sereno
arden los astros por la noche umbría,
el pecho de feliz melancolía
y confuso pavor siéntese lleno
¡Ay!, así girarán cuando en el seno
duerma yo inmóvil de la tumba fría!
Entre el orgullo y la flaqueza
                     mía
con ansia inútil suspirando peno
Pero ¿qué digo? -Irrevocablemente
también los astros a morir destina,
y verán por la edad su luz nublada.
Mas
                  superior al tiempo y a la muerte
mi alma, verá del mundo la ruina,
a la futura eternidad ligada

Meter: iambic
- VIII - A un epigrama de Marcial
by Luis de Ulloa y Pereira

No siempre a los groseros y vulgares
alimentos asiste la templanza,
ni la segura libertad se alcanza
precisamente en los humildes lares.
Libre, Mario, serás si en los pesares
se acompaña constante la esperanza,
y si atendiendo a la común mudanza
el temor y el deseo limitares.
Sin elación del ánimo modesto,
en las altivas sienes victorioso,
el laurel vividor logra trofeos.
Y en el seno caduco siempre expuesto
a la envidia descubre la emoción
ruinas de imposibles y deseos.

Meter: polymetric
- LXXVIII -
by Francisco de La Torre

Bellas lumbres del alto firmamento,
que puestas en su cumbre soberana
dais vuestra luz a la región humana,
y al trono eterno del empíreo asiento,
¿vistes jamás amante tan contento
en perdición tan conocida y llana
ninfa tan dura, fe tan inhumana,
tan mal pagado amor, tan gran tormento?
¿Vistes, en cuanto la sagrada lumbre
del claro padre de Faetón alcanza,
ídolo más divino y adorado?
Si de su luz es vuestra luz vislumbre,
y es de más perfección su semejanza,
¿qué puede ser mi simulacro amado?

Meter: iambic
Keil
by Karl Henckell

Stoße dein Ich als Keil hinein,
Die Gesellschaft wird Zeter schrein.

Meter: polymetric
- - Doña Antonia de Nevares Santoyo a la Excma. Señora Condesa de Olivares Sonetos a Cristo
by Lope de Vega

Símbolo de la paz te cupo en suerte,
ave de Venus celestial, no humana,
que el verde ramo entre la viva grama
sol muestra, nubes limpias flores vierte.
En la gloria mortal templanza advierte
que a la vida inmortal el paso allana,
que a la virtud, que no a la pompa vana,
respeta el mármol, reino de la muerte.
Tú, pues, escucha en cítara sonante
triunfos del Pan, que vencedor derriba,
nuevo David, al Calidón gigante.
Debidas glorias a tu ilustre oliva,
que con el manto militar delante
dos reyes sirve y con entrambos priva.

Meter: iambic
- LXXII - A don Francisco de Medina
by Fernando de Herrera

Ya que en vano contrasto al dolor fiero,
y faltándome el bien, crece el tormento,
y la esperanza sin ningún aliento
me olvida, y de remedio desespero,
este desierto puesto sólo quiero,
pues lo aquejó mil veces mi lamento;
que al triste cuerpo, siempre descontento,
sea el sepulcro de su mal postrero.
Si tuvo en vos, Francisco, Amor tirano
tal vez imperio, a lástima movido,
este verso cortad en mi memoria:
«Uno aquí yace que amó firme en vano,
y cuando esperó bien, aborrecido
la vida lo dejó, y huyó su gloria».

Meter: iambic
ŽEBRÁK.
by Antonín Jaroslav Klose

Hleďte, jak prosí!
Uvadlé ruce – na podzim listí –
sepíná s těží včera i dnes,
zkalené oči žalem vás jistí,
jak žitím vrávoral, nežli tu kles’.
Na tvrdém dláždění
v kámen se promění
koleno chvící.
A jde-li tu kdosi –
ó dejte si říci:
hleďte, jak prosí!
I on měl mládí!
V nadějích hruď mu plála též zlatem.
Kdo že by neměl pestrých snů chrám?!
Že mu kdes otec zahynul katem,
že i svou matku nepoznal sám,
může-li za to?
Kdo se s ním vadí,
že bylo klato
to jeho mládí,
že stár tu prosí,
když neměl výhon podporu přímou?! –
Nechtějte vzdorně jíti dál kolem,
hleďte, jak hladem, chvěje se zimou!
Vždyť i ti havrani, letící polem,
mají lup k pohodlí!
A on se pomodlí,
jak se jen sluší –
až, zbude-li cosi,
za svoji duši –
Hleďte, jak prosí!!...

Meter: polymetric