poděkování sovětskému svazu
by Stanislav Kostka Neumann

vám poděkování a lásku vám,
kéž zněly by jak zvony,
vždyť já ne sám,
jsou nás už miliony,
snad všickni se vám jednou v něčem vyrovnáme,
teď poděkování vám aspoň posíláme,
vám, mrtvý lenine, jenž slovo učinil jste tělem
a říši člověka tu zahájil,
vám, živý staline, jenž roztříštil jste čelem
vše to, čím včerejšek vám do budovy bil,
vám, avantgardo dělníků a vzpůrců,
kteří jste činy zdvihli k vítězství,
vám, generace hrdinů a tvůrců,
jimž socialismus už na čele se stkví,
a tobě, lide dělný, jenž jsi chápal
a nepřemožitelná jsi už zeď,
kdyby snad žoldák žraloků se sápal
špinavou tlapou na tvou mladou pleť,
vám poděkování a lásku vám,
kéž zněly by jak zvony,
vždyť já ne sám,
jsou nás už miliony,
vám poděkování a lásku posíláme
a ve dne v noci na vás vzpomínáme
i po československých krajinách,
čech, slovák, rusín, žid i němec, maďař, polák,
kovák i dřevorubec, havíř, tkadlec, volák,
my všickni, jimž jste světlem v lidožravých tmách,
jen k vám už díváme se v dálku,
abychom mohli s vámi zemi přetvořit,
abychom měli chleba, střechu, práci, klid,
nikoli hlad a válku,
levisit.
vám poděkování a lásku vám,
kéž zněly by jak zvony,
vždyť já ne sám,
jsou nás už miliony,
snad všickni se vám jednou v něčem vyrovnáme,
teď poděkování vám aspoň posíláme,
že se šestiny kontinentů
jste smetli zlaté žraloky,
že vysvlékli jste ze vznešených kmentů
cizopasníků zpupné laloky,
že střevním katarem vám děcka nezmírají,
poněvadž zisk vám není dražší života,
že nezaměstnaní vám hladem nepadají,
poněvadž práce není u vás robota
z milosti dravců, necitelných k hoři
a hlásajících zločin do věků,
a sklizeň není bravu nebo moři
raději dávána než člověku,
že práce všech a pro všecky je vámi
zas oslavena spravedlností,
a vašich trubců zbytek – za horami
jen páchne rozkladem své zrádné hlouposti.
vám poděkování a lásku vám,
kéž zněly by jak zvony,
vždyť já ne sám,
jsou nás už miliony,
snad všickni se vám jednou v něčem vyrovnáme,
teď poděkování vám aspoň posíláme,
že lid jsou u vás jenom pracující,
a nepracující už zítra vyhynou,
že lid je u vás vše, a pro lid panující
se všecko děje rukou společnou,
že vaši vůdci za jeden jen provaz táhnout smějí,
ne hráti tisíc hlav a tisíc rozumů,
a stejnou pravdou všecky napájejí,
by hymnus košatosti šuměl do domu,
ne povyk, z něhož tyjí duté nicky
a politikou zvou jej eufemisticky,
že s nečistým se nemazlíte kazem,
korupce není vaší moci tmel,
že studní traviče jste vyhubili rázem
a ze žurnálů hnali lháře drzých čel,
a když vás navštíví teď tohle zvíře,
by doma mohlo lépe zkrucovat a lhát,
že usmíváte se jen v dobré míře:
je ze světa, kde podvodem lze nejvíc vydělat!
vám poděkování a lásku vám,
kéž zněly by jak zvony,
vždyť já ne sám,
jsou nás už miliony,
snad všickni se vám jednou v něčem vyrovnáme,
teď poděkování vám aspoň posíláme,
že pravou skutečnost jste očistili
od pověr vznešených i směšných sudiček
a z poctivé hry navždy vyloučili
nesmysl boha, popský chlebíček,
že nádeníkovi i básníku jste dali
pro jednostejné dílo jednostejný svět,
by pospolitost velkou budovali,
kde člověka už nelze podvádět,
že po museích máte náboženství
a s mocí temna žádný modus vivendi,
že vymírají u vás blasfemická členství
a opiové merendy.
vám poděkování a lásku vám,
kéž zněly by jak zvony,
vždyť já ne sám,
jsou nás už miliony,
snad všickni se vám jednou v něčem vyrovnáme,
teď poděkování vám aspoň posíláme,
že světlý směr si nedáváte kalit
marnivou povídavostí
všech originálků a individualit
z idealistického zdroje hloupostí,
že osvobodili jste od měšťáckých svobod
jedinou živoucí a pravou svobodu,
že u vás myslitel už není slepý robot
a stal se světodějnou pákou národů,
že u vás osobnost je vyšší vlna v proudu,
jenž slavně plyne v novou společnost,
ne hlava ješitná a plná troudu,
jímž tlející nás dusí minulost,
ne krysa učená, ne politická děvka,
ne zpupný dravec egoistický,
že lidstvo tvoříte, v němž každá cevka
pro zápas žije komunistický
a pro řád všelidský.
vám poděkování a lásku vám,
kéž zněly by jak zvony,
vždyť já ne sám,
jsou nás už miliony,
snad všickni se vám jednou v něčem vyrovnáme,
teď poděkování vám aspoň posíláme,
že vaše existence jasně září
v náš smutný život těch, kdož ještě čekají,
že s vámi horlivějšími jsme žháři
v hanebném mumraji.
jste vichr naděje a hrad náš nejpevnější,
jste vojsko pravdy zdejší,
jste orkán žhavé víry, která vidí
a jediná je důstojná nás lidí.
my tady na západě
na křižovatkách cest
jen stádo zmatené, ne v jednolité řadě,
ne zeď a pěst,
zlatého světa podnož měkká,
vedou ji krysaři a jejich píšťala,
a uskladňovaná je, neboť odbyt čeká
krvavá internacionála.
tisíckrát obelhávaní a zrazení,
hrabivou třídou ožebračení,
jdou davy mimo nás, a strašná bída pije
jim krev i mozek, svaly, lidskou tvář,
a nad nimi si hvízdá panská ironie
prodajnou řečí tlampačů a klerků,
už nerozeznáváš, kdo troup je a kdo lhář,
a jako bosý po nejtvrdším štěrku
životem odporným až k zvracení
klopýtáš k zničení.
jen vaše kladiva a vaše srpy,
ta nová, čistší, pravdivější hvězda betlémská
sem svítí všem, kdož trpí,
a znova pobízí nás pozemská
k životu, víře, činnosti –
i zestárlého básníka, jenž nepřestával sníti
o říši spravedlnosti
a její den teď vidí vítěziti.
tak za nesmírné dary, jimiž osud duje,
i za světlo, jež v tmách nám život zachraňuje,
teď poděkování vám aspoň posíláme,
kéž znělo by jak zvony,
snad všickni se vám jednou v něčem vyrovnáme,
osvobozené miliony.

Meter: iambic