PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
HVĚZDA MOŘSKÁ
by Jan Opolský

Tvé – z Plejad nejbledší a nejsmutnější květe –
tmou oči zvětšené, sem kosmem pohlédněte
na zápas krutý,
jak plachá zem’ se lokti moře vzpírá
a všecky víry vod i všehomíra
jsou vyzvednuty!
Ty, z Plejad nejbledší, jež’s Alkyonou zvaná,
snem hořkým vzývaná a nocí ukrývaná,
patř na má muka;
má loď je vrak, jejž opustily krysy,
cár servaný kde místo plachet visí
a stožár puká.
Má loď je střep, jenž čeká na smrt bídnou,
pruh země mé už oči nezahlídnou,
niž pláčem zrosí,
van zmaru kol jen ševelí a čiší,
jak tiše by se vrhal dolů s výší
stín albatrosí.
Jsem v černu sám. Sám na zádi i přídě,
strach za mnou jde, po bezmoci mé slídě
jak upír němý,
ni neustanou vodstva v bití hrany,
již rozevírá propast chřtán svůj slaný,
kdež ustele mi.
Kdo rubáš dá však z dehtované juty?
Kdo houkne salut hrdlem zadrhnutý
při pádu s bradla?
Kdo kámen k nohám připevní a k hlavě,
by schránka lidská těžce, kolébavě
až ke dnu padla?
Kdo... Jsem sám a sám. A černo, pusto kolem,
svár živlů v hloubích pod arktickým polem
jen běsní v hluši...
Ty, z Plejad nejbledší a nejsmutnější, shlédni,
ať vstane den, či víc se nerozední,
na moji duši!
Ze sester nejbledší, jež’s Alkyonou zvána,
jež’s touhou šílena a hořem obtěžkána,
šíp slastný vbodni
do srdce plavce, jehož bárka tone!
Tvůj vlas mi zhebči, cudná Alkyone,
mé lože vodní!...

Meter: iambic
19.
by Friedrich Rückert

Den Gegner setze nicht herab, dem vorgezogen
Du hoffest einst zu seyn, wenn dir das Glück gewogen.
Wenn über ihm den Platz sie dir erkennen zu,
Je höher selbst er stand, je höher stehest du.

Meter: iambic
Smuteční.
by Karel Horký

Teče voda proti vodě
vítr do ní fouká,
[Scheiner sedí za mřížema,
Schreiner na něj kouká.]
Přežalostný smutek nastal
tej sokolský chase,
[protože je Schreiner gauner,
sedí Scheiner v base.]
Zachovej nám, Hospodine,
naši českou duši,
[když se ruka k ruce vine,
pálí Vaška uši.]

Meter: trochaic
1L: Nein! Du erbittest mich nicht. Du hörtest dich gerne verspottet,
by Friedrich Schiller

Nein! Du erbittest mich nicht. Du hörtest dich gerne verspottet,
Hörtest du dich nur genannt; darum verschon ich dich, Freund.

Meter: iambic
Mi riqueza
by Guillermo Cuervo

Vida de asceta, mística y sencilla,
no es para mí, la material riqueza,
por siempre he de soñar en la terneza
de quien te hizo, ¡oh dulce florecilla!
Así de lago o mar, cuando a la orilla
puedo pensar de música o belleza,
si con el alma miro la grandeza
de algún astro que en alto cielo brilla,
¿seré yo pobre?, ¡ay no! ¡Oh ruiseñores!,
¡Oh sol, poniente!, ¡oh
                  nubes!, ¡oh colores
que no sois para mí! ¡Oh noche oscura!,
al saber de esos astros la alta ciencia
¿por qué dudar de Dios en su clemencia
me dará un rayo de su lumbre pura?

Meter: polymetric
Soneto
by Luis de Rivera

Cubrid de flores a la bella Esposa,
que se apaga el oriente en sus mejillas,
y un exceso de amor vuelve amarillas,
almas, si ya os tocó llama hermosa.
Revivid la temprana y fresca
                     rosa
que viola parece, ¡maravillas
de vehemente ardor, y cómo humillas
al alma por tu santa unión ansiosa!
Las preciadas camuesas de sus huertos
traed para que huela, y el semblante
suyo fortaleced con nuevas flores;
que yace de amorosos desconciertos
ella herida, y el amor triunfante,
¿qué mucho que la venza mal de amores?

Meter: polymetric
ŽEL Z DÁLKY.
by Václav Jaromír Picek

Když jsem já se s tebou loučil,
Žádal jsem tě o ruku,
Bych ji aspoň tiskat mohl,
Nemaje slov pro muku;
Ty’s mi ji sic, děvo krásná,
Z outrpnosti podala,
Ale moje věrná ruka
Bez tisknutí zůstala.
Což i to ti mnoho bylo,
Když jsem já ti všecko dal,
Srdce, duši, krev i život
Službě tvojí věnoval?
Srdce, duši – dvě ty věna,
Jež mi otec lásky přál,
Věna, jež jsem výše cenil,
Než své doly zlata král.
Ani zhledu, ani slova,
Z nichž se tušit láska dá,
Nepopřála’s při rozchodu,
Tvou když tiskla ruka má;
Já se při tom sic usmíval,
Měla’s však mou duši znát!
Dítě také se usmívá,
Když se má do pláče dát.
S bohem tedy, modré oči,
Vás já darmo k lásce zval,
S bohem vy dvě slunce lásky,
Vás Pán pro mne nerozžal;
O tak oči, modré oči,
Až tak ráj svůj najdete,
Slibte, že přec mi co luna
Na pouť zářit budete.

Meter: trochaic
Ubersezte Spruch-Reimen.
by Hans Assmann von Abschatz

So bald der erste Thränen-Guß ist überhin geschossen/
Macht uns zu stetem traurig-seyn die lange Zeit verdrosse

Meter: iambic
81. Na nesvědomitého krčmáře.
by Matěj Josef Sychra

Zdaž to předivná věc není,
Že ti křída duši černí?

Meter: trochaic
Hinüber!
by Wilhelm Müller

O wenn das Meer von Glase wär', das uns hat trennen wollen!
Ein goldnes Ringlein möcht' ich dir so gern hinüber rollen.

Meter: iambic
Spiel.
by Conrad Ferdinand Meyer

Denkst, Freund, des wilden Knabenspiels du noch,
Das wir getrieben einst am Bergesjoch,
Wann unser freud'ge Wandertag verglomm
Und höher stets und immer höher klomm?
Wir sprangen jubelnd über Stock und Stein
Bergan und wieder in das Licht hinein
Und noch einmal und noch einmal,
Bis uns entschlüpft' der letzte Sonnenstrahl.
Das Spiel das wir im Alpenthale dort
Getrieben, Freund, wir spielen's heut noch fort.
Wann neben uns das süße Licht erbleicht,
Wir steigen, bis von neuem wir's erreicht.
Wir springen muthig über Stock und Stein
Und mitten wieder in den Tag hinein
Und noch einmal und noch einmal,
Bis uns entschlüpft der letzte Lebensstrahl.

Meter: iambic
- XLIII - A la muerte y sepultura del valeroso conde de Arambergue
by Diego Ximenez Ayllon

Este es el cuerpo ilustre belicoso
adonde habitó el alma en fe cumplida
que de este suelo al cielo fue subida
con victoriosa palma a más reposo.
El cuerpo quedó en calma valeroso
que a Dios sirviendo en lid perdió la vida
mas le tuvo la eterna apercibida
no siendo en este caso perezoso.
En Frisa contra hueste Luterana
viril y osadamente combatiendo
habiendo dado al Conde Dolfos muerto.
Murió sus fuertes armas resistiendo
yendo por general de la Cristiana
y consiguió muriendo mejor suerte.

Meter: iambic
II. To budou noci plny žhavé touhy,
by Jaromír Borecký

To budou noci plny žhavé touhy,
ret polibky ti v růže bude kvést,
to budou noci nekonečně dlouhy,
prs bude stěží spád tvých vlasů nést.
Tvé boky budou v měsíce zář pláti,
z tmy podušek tvé sálat pohledy,
až vzejde den, mně sladké ze závrati
ve vlasech zbude vůně resedy.

Meter: iambic
ČLOVĚK MÍNÍ...
by Bohdan Kaminský

Jeho hvězda měla svátek,
a on na oslavu toho
do novin dal inserátek.
Přál jí štěstí, přál jí zdraví,
čeho vůbec může přáti
milence své ctitel pravý.
Báseň velmi jemnou uvil,
o hubičkách při měsíci,
velmi vzletnou řečí mluvil.
Blouznil tam o její kráse,
ideálu svému tykal,
jak už v básních tykává se.
Způsobí Jí radost jistě,
až Své jméno zítra ráno
vytištěné spatří v listě.
Drahé jméno Své, a k tomu,
aby nebylo tu mýlky,
ulici i číslo domu.
Krásný opus osmi řádků,
osmi veršů plných lásky
milé své tam napsal k svátku.
Korunku dal celou za to –
ach, ta radost, kterou zítra
bude míti jeho zlato!
Byla to však radost malá,
malá radost, velké hoře...
Slečinka to odstonala.
Bylo jí, ach, velmi kruto!
Kozel radil otci, aby
čet’, co v listě vytisknuto.
Čte, čte, a div očím věří.
Zavolal si dceru k sobě,
třikrát běda slečně dceři!
Tatík přísný – vždyť to známe! –
pojal úmysl, že kosti
tomu vrtákovi zláme.
Hází kolem tisíc hromů,
poznovu čte, znovu vidí
ulici i číslo domu...
A rákoska jen se kmitá.
Smutno říci: na svůj svátek
slečna byla velmi bita.
Byl to tuze smutný svátek.
Mnoho pláče zavinil tu
malý, hloupý inserátek...

Meter: trochaic
La rama
by Carlos Ortiz

Por azotes, colúmpiase la rama,
de la lluvia que tenue zigzaguea
en torrente a su vértice y gotea
un minúsculo cauce que derrama
Y en su límpido abrazo, tersa llama
de los rayos, la lluvia que golpea,
rauda niega a la rama que desea
nuevamente en el vástago la llama
Y tan triste se mece ante el
                     celaje
que en grisáceo crisol vuelca su lloro,
que parece mendiga del paisaje
estirando su brazo, aquella rama,
que limosna de gotas, no de oro
cual monedas a lluvia le reclama.

Meter: anapestic
Fray Luis de León
by Antonio Arnao

Del Horacio gentil copia cristiana,
y con el tono austero del profeta,
cantó la Fe cual místico poeta
en la rotunda lengua castellana.
Aunque docto en la ciencia soberana
que al Verbo tiene por gloriosa meta,
aunque en el claustro riguroso asceta,
logró por premio cárcel inhumana
Los que su vida inmaculada vieron,
cual dulce imagen en cristal bruñido,
en ella su virtud mirar pudieron;
y, firme en la humildad, supo advertido
por la senda seguir por donde fueron
«Los pocos sabios que en el mundo han sido »

Meter: iambic
Soneto
by Diego de Silva y Mendoza

Este largo martirio de la vida,
la fe tan viva y la esperanza muerta,
el alma desvelada y tan despierta
al dolor y al consuelo tan dormida;
esta perpetua ausencia y despedida,
entrar el mal, cerrar tras sí la puerta,
con diligencia y gana descubierta
de que el bien no halle entrada ni él salida;
ser los alivios más sangrientos lazos
y riendas libres de los desconciertos,
efecto son, Señor, de mis pecados,
de que me han de librar esos
                  tus brazos
que para recibirme están abiertos
y para no castigarme están clavados

Meter: iambic
ONA MRTVA!
by Ruda Mařík

Ona mrtva!
Sbořte se vše vůkol světy,
rozvlňte se, moře tichá,
všude povadněte květy,
znič vše, upomínko lichá!
Ona mrtva!
Ona mrtva!
Sboř se nebes modrá báně,
větry, sviňte křídla svoje!
měsíci, skloň bledé skráně,
slunce, vysuš oči moje!
Ona mrtva!
Ona mrtva!
Shasněte své jasné zraky,
hvězdy v širé nebes báni!
a vy, šedé mlhy, mraky,
slyšte moje žalné lkání:
Ona mrtva!

Meter: trochaic
- LV -
by Argensola

Licia es aquella; acude, Fausto, y mira
cómo con el cabello dora el viento
y el rostro juvenil, de donde atento,
invisibles amor sus flechas tira;
cuán bien con la piedad mezcla la ira
en el mirar risueño y el violento;
la boca, que entre perlas el aliento
de jazmín salutífero respira.
Juzga si yo, con más razón que Ticio,
que, por Juno movió a los dioses guerra,
pudiera contra el cielo rebelarme.
¿Has visto bien que no tiene la tierra
sujeto igual? Pues sabes que un adarme,
un adarme no tiene de juicio.

Meter: iambic
- XVIII -
by Diego Hurtado de Mendoza

Lenguas extrañas y diversa gente
a esta fiera cruel amando sigue;
ella huye de todos, y persigue
a cada cual por donde más lo siente.
Da a gustar el corazón caliente
a unos de otros, porque nos obligue;
ninguno lo entendió que no castigue,
aunque nadie lo prueba que escarmiente.
Su gloria es encubrir pechos abiertos
y publicar entrañas escondidas.
¡Oh compuesto de varios desconciertos,
que a nuestra propia carne nos convidas,
y después que a tus pies nos tienes muertos,
por los que llegan sanos nos olvidas!

Meter: polymetric
Persa
by Franz Grillparzer

Der du ihm folgst im Amt, nicht folge seinem Tun,
Willst du im Leben sanft, im Tod bei Frommen ruhn.
Derselbe krumme Weg führt dich zum selben Ziele;
Das Pflaster hier ist breit, es hat noch Raum für viele.

Meter: iambic
- XIV -
by Fernando de Herrera

En este que prosigo, espacio incierto,
armado con los riscos y espantoso,
descubro estrecho paso y afanoso,
dudosa salud siempre y daño cierto.
Huyendo entre las peñas del desierto,
dilato el rastro del dolor penoso;
resuena áspero el viento, y el hermoso
cielo yace en tinieblas encubierto.
Ya corro despeñándome sin tiento,
ya doy en las espinas con los ojos,
y no hallo algún fin en mi camino.
Cánsase y desespera el sufrimiento,
y no teme el peligro y los abrojos
cuanto llevar presente el mal contino.

Meter: iambic
- - A una calavera de mujer
by Lope de Vega

Esta cabeza, cuando viva, tuvo
sobre la arquitectura de estos huesos
carne y cabellos, por quien fueron presos
los ojos que mirándola detuvo.
Aquí la rosa de la boca estuvo,
marchita ya con tan helados besos;
aquí los ojos, de esmeralda impresos,
color que tantas almas entretuvo;
aquí la estimativa, en quien tenía
el principio de todo movimiento;
aquí de las potencias la armonía.
¡Oh hermosura mortal, cometa al viento!
Donde tan alta presunción vivía
desprecian los gusanos aposento.

Meter: iambic
Palte oběť!
by Ondřej Palák

Odzvonili na klekání,
ticho, mrtvo kol a kolem –
bloudím, těkám pustou plání –
sám a sám tu se svým bolem!?
Se mnou láska k vlasti čistá – –
Oj, to kříž zde, obraz Krista!?
Padám zbožné na klekátko:
„Pomoz bratrům, Spasiteli,
a ty, jeho svatá matko,
dej, by více neslzeli.
Bože mocný, Bože svatý,
rozdrť pouta, zahub katy!“
Mrtvo zas. – Kol jako hroby –
stírám vřelou slzu s tváře.
„Lid tvůj vstane již z poroby!
Noste oběť na oltáře:
Jeden krev a druhý štěstí
musí vlasti v žertvu nésti!“

Meter: trochaic
- 1338 - Acto III, LISARDO De Obras son amores
by Lope de Vega

Primero que mi amor, Celia divina,
olvide obligaciones tan notables,
los polos de los cielos, variables,
vendrán al suelo con fatal ruina.
Primero el mar, adonde el sol declina,
le verá amanecer, y sus mudables
ondas sin movimiento favorables
al pecho que romperlas determina.
Primero se verá roto y deshecho
el primer movimiento en que está asida
la ardiente esfera del supremo techo,
y de tinieblas se verá vestida,
que dejes tú de ser alma en mi pecho,
luz en mis ojos y en mi aliento vida.

Meter: iambic
Venus Socia
by Richard Fedor Leopold Dehmel

– Kaffee, Branntwein, Bier –
im Spelunkenrevier,
und ein Lied scholl rührend durch die Thür;
und das sangen und spielten die traurigen Vier,
ein Vater mit seinen drei Töchtern.
Er stand am Ofen, die Geige am Kinn
schief neben ihm hockte die Harfnerin,
und die Jüngste knixte, und aus das Lied,
die Geige die machte ti-flieti-fliet:
»war Eine, die nur Einen lieben kunnt« ...
Die dritte ging stumm
mit dem Teller herum,
ums polternde Biljard, blaß und krumm;
und nun drehte der Alte die Fidel um
und klappte darauf mit dem Bogen.
Und auf Einmal schwieg der Keller ganz,
die Jüngste die hob die Röcke zum Tanz;
die Harfe die machte ti-plinki-plunk,
und die Jüngste war so kinderjung
und sang zum Tanz ein wüstes Hurenlied ...
Sie sang's mit Glut,
das zarte Blut;
und der schwarze, zerknitterte Roßhaarhut
stand zu der plumpen Harfe gut,
mit den weißen papiernen Rosen.
Laut schrillten die Saiten tiflieti-plunk,
und Alle beklatschten den letzten Sprung,
und die Tellermarie stand vor mir; stumpf
»spielt mir noch Einmal«, bat ich dumpf,
»war Eine, die nur Einen lieben kunnt« ...

Meter: iambic
Na správce Hlupáka.
by Vojtěch Nejedlý

Nechtěj syna rozumného míti:
sycby nemohl správcem býti.

Meter: trochaic
Octubre
by Enrique Menéndez Pelayo

Pasó el rápido engaño con que Flora
hizo amable el vivir Pasó el riente
verano, con el sol sobre la frente
y en las manos la espiga tembladora
Pasó cuando la vida alumbra y dora,
cuanto alegra los ojos y la mente:
la tibia noche, el sosegado ambiente,
la tarde azul y la rosada aurora.
Pasaron ¡ay! los que en mi
                  huerto echaron
semillas de virtud, granos de vida,
que los vientos del mundo malograron
Eterna ley dictaba su partida,
¡y en vano a Dios mis ansias suplicaron
que no fuese esta vez obedecida

Meter: iambic
O láska k UMĚNÍ mou duši svádí,
by Adolf Racek

O láska k UMĚNÍ mou duši svádí,
bych krásně zrak svůj upřel vlhký láskou
bych sladce řekl, že se máme rádi,
vykreslil lásku čarokrásnou zkazkou,
bych bytost tvoji vkouzlil v růži sněžnou,
z mých rukou věnec by tě zdobil prostý,
ráj zahradu bych stvořil, se svou kněžnou
kde žil bych – hvězd a snů ji zdobě skvosty.
Řád chápu umění v ně láskou svítě:
je neprodejné dát lze hostům, bědám,
neb láskou milenci, mu v lásce dítě. –
Mdlý, lásko, já se tebou k cnosti zvedám.

Meter: iambic
253.  Allein der Catholische Christ ist weise.
by Angelus Silesius

Miß dir nicht Weißheit zue/ wie klug du dir auch bist:
Niemand ist Weiß in Gott als ein Catholischer Christ.

Meter: iambic
50. Vers und Prose des Cleons
by Christian Wernicke

Sein Pfund hält
Und sucht den Leser zu vergnügen;
Macht, in
Und schreibt,

Meter: iambic
Má poetika.
by Jaroslav Vrchlický

Mně zjev každý v přírodě je básní.
Poetiku našel jsem si vlastní.
Píseň nejkrásnější v sluch mi zvoní,
v polibku když rty se k sobě skloní.
V lidstva dějích slyším epos hřmíti,
dramatem pak celé je mi žití.
Ódy křídla vidím v jasu jitra,
elegie dýše noci z nitra.
Hymnou bouř zní, idyllou je vesna,
ptačí hnízda když probouzí ze sna.
Epigram je vloček vinné pěny,
dithyrambou nahé tělo ženy.
A co víc škol hloupost našla ještě:
rhytmus kovadlina, forma kleště.
Rým pak podkova, když dáš ji koni,
v lehkém tanci divoce to zvoní.
Bez podkovy, ač to často klame,
letí dál, však nejlehčej’ vaz zláme.
K tomu ještě naučení krátké,
chceš-li tančit po té dráze hladké:
Jenom blázen sebe přecení,
přestat v čas – je vrchol umění.

Meter: trochaic
Si vis pacem, para bellum
by Ignacio Alberto Pane

¡Abajo, ya, esa máxima que impera!,
pueblo que quieres paz indefinida,
enseñando la máquina homicida
cual su sangrienta garra la pantera
Quede, echada al crisol, tu arma guerrera,
en reja del arado convertida,
y vuelve a las labores de la vida
de esa inquietud constante que te altera
Busca la paz al fin; al fin aprende
que el hacha al árbol por su flor respeta
y en cambio el tronco por su fuerza hiende
Nada al furor del tigre te someta
Aprende a ser león: nadie le ofende,
que en le valor es rey y a nadie reta.

Meter: iambic
Zeloten
by Franz Grillparzer

In Mariazell vor dem Gnadenbild
Knieen die Pilger aus fernem Gefild.
Im Opfer der Wünsche, die früher empört,
Fühlt jeder zur Stelle schon halb sich erhört.
Da schreit ein Eifrer mit glühendem Blick,
Das Bild sei als Bild auch ein Meisterstück.
Die Gläubigen sehen genauer hin
Und jetzt erst belehrt sie der eigene Sinn,
Als kritische Note zum gläubigen Text,
Das Wunderbild sei nur eben geklext.

Meter: amphibrachic
NAUČNÝ SLOVNÍK
by Josef Svatopluk Machar

Je příjemno v těch svazcích listovati,
tu článek přečíst, tam zas data suchá,
bilance práce lidského to ducha,
již od pravěku ráčil vykonati.
Zem probádal a rozetřídil nebe
s hvězdami, slunci – v cifrách všecko pevno,
a vůbec vše mu ve všemíru zjevno,
co bylo, jest – už nedá klamat sebe.
Vzduch rozložil i vodu k další práci
a našel kapalin a plynů vztahy
i moře prozkoumal a větrů dráhy,
jak z příloh vidno je a z ilustrací.
Říš rostlin, zvířat, pestíky i kostry
i descendence jejich, čím dřív byly,
i k němým nerostům se vrhl s pílí
a všecko pronikl um jeho ostrý.
Oh, lidstvo stoupá – proč to nepřiznati?
ovoce snah svých sklízí humanita,
zákonou cestou dělnictvu se skýtá
už tolik, že můž bez starosti spáti.
I zdravotnictví dobývá si věnce!
Diagram zprávy o vítězstvích hlásá,
jak věda ta se na bacily kasá,
jak roste péč o matky, o kojence.
I válka s řeznickými methodami
už vzbouzí odpor – umná strategie
teď ničí vojska, načež chirurgie
hned je tu s amputací, prothesami.
Ponorky mořem, vzduchem aviony
už samozřejmě nyní plovou, letí,
a chceš-li, radio dá uslyšeti
na tisíc kilometrů z dálky tony.
Na školách podle nejnovějších plánů
se mládež vzdělá. V soudnictví též jdeme
humání cestou. I to zvíře němé
už nesmí trpět rozmarem zlých pánů.
Sny fantastů jsou tělem učiněny,
zázraky, metafysika se ztrácí –
takový Slovník záslužnou je prací
a člověku dá pocit povznesený.
Oh, lidstvo stoupá na té pouti zdejší – –
Jen člověk konservativní je velmi:
má stále duši bezohledné šelmy
leč – pravda – trochu rafinovanější.

Meter: iambic
-XXXVIII-
by Garcilaso de La Vega

Siento el dolor menguarme poco a poco,
no porque ser le sienta más sencillo,
mas fallece el sentir para sentillo,
después que de sentillo estoy tan loco.
Ni en sello pienso que en locura toco,
antes voy tan ufano con oíllo,
que no dejaré el sello, y el sufrillo,
que si dejo de sello el seso apoco.
Todo me empece, el seso y la locura;
prívame éste de sí por ser tan mío;
mátame estotra por ser yo tan suyo.
Parecerá a la gente desvarío
preciarme de este mal, do me destruyo;
yo lo tengo por única ventura.

Meter: polymetric
ZÁPAD SLUNCE V ŘÍJNU
by Vojtěch Martínek

Obrovský koráb v tiché přístavy
se zvolna chýlí. Širá hladina
se rozprostřela nad svět, nad hlavy.
Jak jímavá je tato hodina!
A náhle vyšlehl požár krvavý,
jej vychrlila těžká hlubina.
A koráb ponořený do slávy –
teď pohleďte – už hořet začíná –
a hoří stožár, hoří lanoví,
hadi se plazí, spěšní, hladoví,
až na nejvyšší šplhají se trám –
už rudne příď a hráze tvrdých stěn –
a slavný koráb ohněm naplněn
se zvolna noří v propast modrým tmám.

Meter: iambic
Píseň.
by Jaroslav Vrchlický

O přijdou zase dnové slunní,
kde všecko bude v květech plát,
vše státi v paprscích a vůni,
jak bylo to již tisíckrát!
I dotknou se zas tvého nitra
své poesie paprskem.
Dnes cítíš bol, zda radost zítra
ti bude víc než snem?
I hroby zkvetou. Motýl zlatý
se vznese nad květ vysoko,
však rány vše a všecky ztráty
vrou pod ním živé hluboko!

Meter: iambic
Soneto
by Luis Enríquez de Navarra

En cristalinos páramos desiertos,
tropa de navegantes afligidos,
de la sed horrorosa comprimidos,
se consideran Tántalos más ciertos.
De Atropos despojos nada inciertos
se crecen ya, y en fúnebres gemidos,
los acentos que forman doloridos,
ecos repiten lánguidos, y yertos.
En tan grave conflicto, en pena tanta,
nuevo Moisés Javier, al daño atento,
el remedio previno, y en su planta
dulzuras, dando al salobre elemento,
vara fue, que arrojada al lago espanta,
la amargura, al dolor el sentimiento.

Meter: polymetric
Art
by Herman Melville

In placid hours well-pleased we dream
Of many a brave unbodied scheme.
But form to lend, pulsed life create,
What unlike things must meet and mate:
A flame to melt—a wind to freeze;
Sad patience—joyous energies;
Humility—yet pride and scorn;
Instinct and study; love and hate;
Audacity—reverence. These must mate,
And fuse with Jacob’s mystic heart,
To wrestle with the angel—Art.

Meter: iambic
A la muerte de Lope de Vega
by Doctor Duarte de Silva

¡Qué oscura pompa, que alto mausoleo
con fúnebre lamento España ordena,
si del que solemniza en tanta pena,
no ha llevado la muerte el gran trofeo?
Su canto escucho, sus canciones veo
en el campo, en la corte y en la escena;
¿qué parte alumbra el sol donde
                  no suena
la dulce lira del Hispano Orfeo?
No murió al fin; que de la muerte impía
le alcanzaron sus versos inmortales
nueva exención por fénix sin segundo.
Mas a ocupar los coros celestiales
siguió de su instrumento la armonía,
que no cupo en los términos del mundo

Meter: iambic
A Poison Tree
by William Blake

I was angry with my friend; 
I told my wrath, my wrath did end.
I was angry with my foe: 
I told it not, my wrath did grow. 

And I waterd it in fears,
Night & morning with my tears: 
And I sunned it with smiles,
And with soft deceitful wiles. 

And it grew both day and night. 
Till it bore an apple bright. 
And my foe beheld it shine,
And he knew that it was mine. 

And into my garden stole, 
When the night had veild the pole; 
In the morning glad I see; 
My foe outstretched beneath the tree.

Meter: trochaic
13.
by Franz von Dingelstedt

Der Herr! – es ist doch ein stolzes Wort
Und meint eine stolzere Sache;
Nicht jener über den Wolken dort,
Nein, der unter goldenem Dache;
Mit Szepter und Apfel in der Hand,
Auf dem Haupte die schwere Krone,
Gekleidet in sein Purpurgewand,
Gesessen auf hohem Throne.
Da liegt sein Schloß aus Marmelstein
Mit goldnem Balkon und weißen Säulen,
Zwei Löwen wachen am Eingang sein,
Zwei Riesen mit steinernen Keulen.
Und wo durch glänzende Scheiben hin
Der Schein einer Ampel schimmert,
Dort steht unter seidenem Baldachin
Sein Bett, aus Silber gezimmert.
Im Vorsaal harrt auf der Schelle Klang
Ein Dutzend verschlafener Pagen,
Und Lakaien räkeln auf jedem Gang
Und schnarchen in allen Etagen.
Gott gebe dir eine Bettelmanns-Ruh',
Herr König, in deinen Gemächern!
Er wehe dir freundliche Kühlung zu
Mit unsichtbaren Fächern!
Es zeige dir Traumes Spiegelbild
Dein Volk beglückt und gesegnet,
Während es an die Fenster mild,
Wie Maientropfen, regnet.
Ich male mir's wohl recht artig aus,
Doch in Wahrheit schläft, ich wette,
Der Gardist dort süßer im Schilderhaus,
Als du im Fürstenbette.

Meter: iambic