PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
The Charge of the Light Brigade
by Lord Tennyson Alfred

I
Half a league, half a league,
Half a league onward,
All in the valley of Death
   Rode the six hundred.
“Forward, the Light Brigade!
Charge for the guns!” he said.
Into the valley of Death
   Rode the six hundred.

II
“Forward, the Light Brigade!”
Was there a man dismayed?
Not though the soldier knew
   Someone had blundered.
   Theirs not to make reply,
   Theirs not to reason why,
   Theirs but to do and die.
   Into the valley of Death
   Rode the six hundred.

III
Cannon to right of them,
Cannon to left of them,
Cannon in front of them
   Volleyed and thundered;
Stormed at with shot and shell,
Boldly they rode and well,
Into the jaws of Death,
Into the mouth of hell
   Rode the six hundred.

IV
Flashed all their sabres bare,
Flashed as they turned in air
Sabring the gunners there,
Charging an army, while
   All the world wondered.
Plunged in the battery-smoke
Right through the line they broke;
Cossack and Russian
Reeled from the sabre stroke
   Shattered and sundered.
Then they rode back, but not
   Not the six hundred.

V
Cannon to right of them,
Cannon to left of them,
Cannon behind them
   Volleyed and thundered;
Stormed at with shot and shell,
While horse and hero fell.
They that had fought so well
Came through the jaws of Death,
Back from the mouth of hell,
All that was left of them,
   Left of six hundred.

VI
When can their glory fade?
O the wild charge they made!
   All the world wondered.
Honour the charge they made!
Honour the Light Brigade,
   Noble six hundred!

Meter: dactylic
In'n Dik
by John Brinckman

Schoh af un Strümp af, de Bücks œwer't Knee,
platschen de Jungs dor in'n Dik;
Gos un Gant un all dat leew Veeh,
Wätick un Aanten toglik.
Vörn inne Mad dor wöltern de Swin,
Borg, Sœg, Fasel un Pölk;
un de lütt Farken de quieken un schri'n,
un de twee Kalwer de bölk'.
Wasser de jault, den Swanz manke Been,
rückt in de Strümp un de Schoh;
man de lütt Dirn de sitt up'n Steen,
klappt inne Hänn' un kickt to.
Moder de steiht ünner't Dur dor un schellt:
»gören, ick kam mit'n Schacht!«
Vader de kümmt grad to Middag ut't Feld,
Vader de süht dat un lacht.
»lat ehr man, Moder! De Görn heww' Däg
man inne Pütt un de Mad,
grad as de Farken, de Pölk un de Sœg
un as de Faselswin grad.«

Meter: iambic
Unempfindlichkeit.
by Barthold Heinrich Brockes

Da wir von GOtt, in dieser Welt, unzehlich Gutes
überkommen,
Und, zum Besitz so vieler Güter, der künstlichen fünf Sinnen
Thüren;
Wie kömmt es denn, daß wir dadurch nicht tausendfache
Lust verspühren?
Hat etwann unser Feind, der Teufel, uns die Empfindlich-
keit genommen?

Meter: polymetric
EL SONETO DE TRECE VERSOS
by Rubén Darío

De una juvenil inocencia
¿qué conservar, sino el sutil
perfume, esencia de su Abril? ...
-¡La más maravillosa esencia!
Por lamentar a mi conciencia
quedó de un sonoro marfil
un cuento que fue de las Mil
y una noches de mi existencia.. .
Scherezade se entredurmió.. .
El Visir quedó meditando...
Dinarzada el día olvidó...
Mas el pájaro azul volvió...
Pero ... No obstante ... Siempre ... Cuando...

Meter: polymetric
- 14 - Acto II, BELISARDA De La Arcadia
by Lope de Vega

¡Qué bien un sabio, celos, os pintaba
en la forma de un hombre que corría
sobre llamas de fuego, en quien ponía
los pies como quien fuego al fin pisaba!
Y que luego que a un campo se acercaba,
todo de nieve rigurosa y fría,
las llamas de aquel fuego sacudía
y entre la blanca nieve descansaba.
Así me siento yo para que pruebe
este rigor, castigo de los cielos,
con forzoso dolor, con paso breve.
Yo voy pasando el fuego de los celos:
¡Oh, si llegase al campo de la nieve,
templando tanto amor en tantos hielos!

Meter: iambic
74. In der Hölle ist keine Ewigkeit
by Angelus Silesius

Betracht es eigentlich, bei Gott ist Ewigkeit,
Beim Teufel in der Höll, da ist ein ewge Zeit.

Meter: iambic
NAD PARTITUROU.
by Ludvík Lošťák

Nepovšimnuta – odsouzena – vysmána...
Tys jako mládí časně svadlé,
jež černá rakev v náruč jala,
a nad níž ze všech druhů, přátel,
ni jedna duše nezalkala.
Jsem jediný, jenž noří duši ve tvou hloub.
Ó co tam snův jest pochováno,
co povzdechů o mládí, štěstí,
co srdcervoucích harmonií,
jež nám o zašlém jaru věstí!
Ó hudbo drahá, říše plna snův a dum,
tys mořem vášní rozpoutaných!
O šťastný ten, jenž zalkat může,
když tebe slyší k výším pnout se
a s výšin klesat jako růže.
Však málo kdo, o hudbo, tvoje taje zná!
neb kdo ti z lidí porozumí,
když jako luna tiše plyneš
a v moři hvězd a v moři mraků
se na vždy ztrácíš, na vždy hyneš?!...
Leč nechci myslit o tvých krásách, hudbo, dál...
Již odkládám tu mrtvou knihu,
jež chová písně ve objetí:
však přijde čas, kdy ony písně
jak množství orlů k hvězdám vzletí!...

Meter: iambic
Letzte Ehre.
by Ludwig Gotthard Kosegarten

Schöne Blume, mit Blumen bestreu' ich dein bräut-
liches Bette.
Siehe, sie lächeln so lieb; aber ich opfre
sie dir!
Blümchen, ihr jammert mich nicht! Es welkte die
schönere Schwester!
Neben dem edleren Staub mag der gering're
verwehn!

Meter: polymetric
3. Ač jsem malý, přece přeji,
by Josef Uhlíř

Ač jsem malý, přece přeji,
jak to dítkám v obyčeji,
mnoho štěstí na rok nový
matince i tatínkovi.

Meter: trochaic
230.  Der Glaube/ Hoffnung/ Liebe
 und Andacht.
by Angelus Silesius

Der Glaube greifft nach GOtt; die Hoffnung nimbt
jhn wahr;
Die Lieb’ umbhalset Jhn: die Andacht jßt Jhn gar.

Meter: iambic
STROP.
by Karel Červinka

Když zraky pozvédnu, jen zčernalý strop zřím,
a náhle mrzutý a něčeho se hroze
na postel železnou je zase obracím,
– já toužím po slunci a toužím po obloze!...
Ten strop mně nepřeje ni trochu oblohy
a vzduchu čistého, jenž shora k nám by vnikal,
na něho zadíval se chorý ubohý,
když tady v bolestech na loži, jak já, vzlykal.
Ten strop mně nepřeje! Chci dýchat čistý vzduch,
chci vidět oblaka do dálky, dálky jdoucí!...
Je dlouho nebílen a mračno vyschlých much
tam uzří v pavučí zrak hasnoucí a mroucí.
Zrak zpola vyhaslý v posledním tažení,
když rukou ledovou Smrť na prsou již zebe,
se dívá na něho (jak já teď ve snění)
a strop je zlodějem, on krade mu kus – nebe!...

Meter: polymetric
1L: Hab Dank, du mein liebes Rad du!
by Cäsar Flaischlen

Hab Dank, du mein liebes Rad du!
Du hast mir geholfen, mich hinaus zu finden wieder aus der Enge der Häuser und der Straßen ...
du hast mir geholfen, von all der Frack- und Zylinder-Feierlichkeit los zu kommen ...
du hast mir geholfen, mich an mir selbst zu freuen und wieder froh zu werden!
Und nicht bloß mir!
der ganzen Zeit!
hab Dank!
Du hast ihr eine neue Freude gegeben ...
und ein Stückchen Freiheit wieder, zu sich und zur Natur zurück ...
und hast ihr damit ein Stückchen Jugend wiedergebracht und Frohmut und Harmlosigkeit ...
hab Dank!

Meter: iambic
A una romántica
by Juan Eugenio Hartzenbusch

Mujer: hazles la cruz de Caravaca
¡O tu juicio va a andar de ceca en meca!
A tanto libro de palabra hueca,
merecedores de cruel matraca.
Borda, en vez de gemir, una petaca,
o cósele un vestido a una muñeca,
o si te cansan almohadilla y rueca,
diviértete en cuidar tiestos de albaca.
Tu traje en forma de villana alcuza,
sólo puede agradar a algún mostrenco,
que te juzga salmón y eres merluza.
No leas, cuando comas, llena le cuenco,
y haz por trocar tu cara de gazuza
en colorado rostro de flamenco.

Meter: iambic
1L: Nimm und verschmähe Du nicht der Gaben kleinste; gen Himmel
by Christian Graf zu Stolberg

Nimm und verschmähe Du nicht der Gaben kleinste; gen Himmel
Hebt, der Gelübde Bild, nichtiger Rauch sich ja selbst.
Sieh, am Altare kniet das fromme Häuflein, die Söhne,
Töchter, Eidame, Schnür' und Enkelinnen umher.
Alle flehen für Dich mit aufgehobenen Händen,
Und auf der Mutter Arm lallet des Enkels Gebet.
Auch wir Freunde drängen uns dicht um die Opfernden, heben
Flehende Händ', und, wie sie, thränende Augen empor.
Edle, Dich segnete Gott mit der schönsten Fülle der Segen,
Sage, was bleibet dem Wunsch, das er Dir wünsche, zurück?
Was Er Dir gab, erhalte Dir Gott, erhalte der Deinen
Häuflein Dir, und Dich, ach, Er erhalte Dich uns!

Meter: iambic
- CXLIX - A una academia que se hizo en casa de Antonio de Vega, confeso
by Juan de Tassis y Peralta

A mi noticia el gran concilio llega
y que el Jordán trasladan a Italía;
cuidado, Apolo, que la gente impía
teme a las llamas y a la luz se ciega.
Académico Antonio sea de Vega
en vuestra judaizante compañía,
y no ya vega del Ave María,
sino de torpe tribu que la niega.
De tal Mecenas, pues, de congregada
judaica plebe, ya Toledo espera
nuevas llamas y Cristo otra lanzada.
Mucha luz me promete y poca cera
gente que por confesa confesada
por luminarias nos dará su hoguera.

Meter: polymetric
Der
 Sterbende
  Socrates.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Wie/ wann man in dem Finstern geht/
Da uns zu sehen ist verwehrt/
Und alles ohne Bildniß steht/
Daß man nicht sind was man begehrt.

Meter: iambic
ZPOVĚĎ.
by Otakar Theer

Já mladík, jsem si přál, by život dýle smrští
mou loďku uchvátil a hnal ji v divou vřavu.
Přes bradla, tesy, vír! Ať kamkoli mnou mrští!
Hoj! Jako kapitán se vrátím do přístavu!
A život plnil mi: dal pohodu i bouři,
dal úsměv cizích hvězd, dal milost sladkých zraků,
dal města bělostná i potopená v kouři, –
však trosečníka zpět mne v bědném vrátil vraku.
Teď stojím na břehu, mdlý dlouhou Odysseí,
mdlým zrakem hledím kol po rodné české roli.
Tak rád bych cítil v svých ty ruce, které hřejí,
tak rád bych stržen byl, ať věrou v kohokoli.
Však s hledem otčíma a drsnou jeho lící
jde kolem český svět. Ni velkosti, ni řádu
v něm není, posvátné ni vůle jednotící.
Jak slípka zděšená na vratkém cupká hřadu.
Pár bludných v předu jde, pár s nimi akrobatů,
a měšťák, v zlatu dlaň, si po faiácku hvízdá.
Jen bezejmenný dav, ten ještě sílu má tu,
však cizejší mi je než cizím krajem jízda.
Strom života, ten k nám jen zvadlé listí střásá.
A v naší mělkosti, kde hladina dno tvoří,
se bolest nevyžhne, ni radost nedojásá,
vše v cesty polovic mdlí, sploští, doživoří.
Kéž doufat doved bych tou věrou, která v chmuře
si s dětskou prostotou ze střípků duhu zcelí!
Bez červánků můj zor. Vím, bude ještě hůře,
čas na těch vymstí se, kdo jít s ním neuměli.
I přijde nepřítel a ocelovou pěstí
jak volky zapřáhne nás do jha potupného.
Jsme bez vzdoru a sil, jsme churavou jen klestí,
jež mimo minulost víc nemá praničeho.
Pryč z doby, macechou jež byla mi, ne mátí!
Hle, klášter umění! Já z něho kdys jsem vyšel!
Zdi břečťan ovíjí. Mír slunka cellu zlatí.
U fortny stoupnu si. Kéž bratří zpěv bych slyšel!

Meter: polymetric
[even with insects]
by Kobayashi Issa

Even with insects—
some can sing,
    some can’t.

Meter: dactylic
El verdadero médico
by G. Borroto

Mi sagrado deber profesional
al servicio del hombre me sitúa
y hasta la misma ley me conceptúa
como un poder de facultad legal
Mi labor es más bien sacerdotal
si en el sentido humano se evalúa
y mi experiencia de años se acentúa
haciendo el bien y combatiendo el mal
Yo cultivo los campos de la ciencia
para atenuar al hombre sus dolores
con mi fe, mi saber e inteligencia
Predico el bien, practico los favores
y habrá pocos que ignoren mi existencia
porque yo soy el Médico Señores.

Meter: polymetric
Ocúny.
by Jaroslav Vrchlický

Zas v lukách rozkvétáte,
ocúny, ocúny!
Vzpomínkou v srdci hráte
zalehlé na struny.
Tak bledé jsou a siné
mdlé vaše koruny,
bez vůně květ váš zhyne,
ocúny, ocúny!
Jak paprsk by se vkradl
k vám tiše od luny,
vám v kalich pad’, tam zchladl,
ocúny, ocúny!
Jed, smrt se ve vás tají,
jak smrti na runy
zřím na vás v mlžném kraji,
ocúny, ocúny!
Vzpomínka v srdce hází
své ostré harpuny,
mne stejně jak vás mrazí,
ocúny, ocúny!

Meter: iambic
81. Von der Einsamkeit
by Gerhard Tersteegen

Wo du nach deinem Sinn, wie gut er scheint, willst leben,
So kann die Einsamkeit dir keine Stille geben;
Wer sich von sich entfernt, kann allezeit allein,
Vergnügt und ungestört auch selbst bei Menschen sein.

Meter: iambic
Ubersezte Spruch-Reimen.
by Hans Assmann von Abschatz

Des Pöfels ungewisser Sinn
Wanckt/ wie die Wellen/ her und hin.

Meter: iambic
Stále Shakespeare.
by Jaroslav Vrchlický

A v posled v svrchovanou ironii
té slávy, po níž lačen zmírá jiný,
ku svojí pověsti tak božsky líný
a tak macešský k vlastní poesii;
tu lyru, v kterou všecky živly bijí,
kde Caliban řve, lkají elfů stíny,
kde gigantické spějí kroky viny
i vzdušné krůčky lásky jak sen míjí,
Toto všecko: záští, ctižádost a lásku
a hněv a vzruch a žal a vzlet a práci,
čím člověk jest, čím dýchá a čím stůně,
dát nedbale tak v nebezpečnou sázku,
v hru náhodě a v pospas kombinaci:
toť démant velkosti tvé na koruně!

Meter: iambic
Abzählen bei dem Spiel
by Ludwig Achim von Arnim

Eins, zwei, drei,
In der Dechanei,
Steht ein Teller auf dem Tisch,
Kömmt die Katz und holt die Fisch,
Kömmt der Jäger mit der Gabel,
Sticht die Katze in den Nabel,
Schreit die Katz: Miaun miaun,
Wills gewiß nicht wieder taun.
Eins, zwei, drei,
Hicke, hacke, Heu,
Hicke, hacke Haberstroh,
Vater ist ein Schnitzler worden,
Schnitzelt mir ein Bolz,
Zieh ich mit ins Holz,
Zieh ich mit ins grüne Gras,
Altvater, was ist das?
Kind, es ist ein weißer Haas!
Puh, den schieß ich auf die Nas.
Jäger bind dein Hündlein an,
Daß es mich nicht beissen kann,
Beißt es mich,
Straf ich dich,
Um sechshundert dreissig.

Meter: trochaic
En la soledad – V
by Antonio Ros de Olano

Lamentos de hembra y lloros de nacido;
duelos de viuda y quejas de casados;
de la vejez y el hambre los cuidados,
que cesan cuando espira el afligido.
¡Nacer! ¡Vivir! ¡Morir! Después ¡olvido!
¡Los siglos son sepulcros numerados
de seres mil y mil tan olvidados
cual sino hubiesen en el mundo sido!
Y el corazón es péndulo que advierte,
con vaivén de dolor, que a la
                        existencia
sólo enjuga las lágrimas la muerte
¿A dónde, pues, con bárbara violencia,
río de la vida, corres a perderte,
si no es tu mar la Santa Providencia?

Meter: iambic
2315. Auf einen besondern
by Nikolaus Ludwig von Zinzendorf

Auf einmal fährt das Täubelein ins obre Kirchen-fenster 'nein.

Meter: iambic
Děvčátko
by Karel Horký

Takové jsou v chudém kraji
malé děti z chudých rodin,
že jen zřídka rozpoznají,
kolik na věži je hodin.
Člověk stárne. Ale děti:
pokřik, výskot, radost, pračka.
Člověk stárne. Děti letí
na náves si zahrát špačka.
A když ze hry vracejí se
(mělyť dávno doma býti),
zřít je v každém jejich ryse:
Ach, mne čeká doma bití...
Nejsou jisty. Po očku si
prohlížejí cestou chodce.
Kolik hodin? Říc jim musí.
Ptají se tak plaše, krotce.
Alejemi, pod Potštýnem,
běží děcko v jednom kluse.
Tvář mu hoří jako vínem,
jeden prstík mělo v puse.
Děvčátko to. „Co chceš, malá?“
Uhodnutí byl jsem blízek.
Beze slova ukázala
na vestu a na řetízek.
„Kolik hodin? Šest a půla.
Je půl sedmé. Běžíš domů?“
Odplynula, odvanula – –
Ztratila se v stínu stromů.
Jako pole jarních máků
sukýnka se kmitla pestrá –
Já stál v lipách, údiv v zraku,
jak starý rok ze Silvestra.
Prstík, jímž se dotkla vesty,
strašil mne jak noční světlo –
Setmělo se. – Stromy – cesty –
nějak se mi všecko pletlo.
Cesta vpravo, cesta vlevo.
Malý prstík v dětské pěsti
zveličil se jako dřevo
sloupu kdesi na rozcestí.
Slabikuji nápis v šeru.
Písmen roj se ohněm vzedme.
Břízy šumí v podvečeru:
Umřeš jednou o půl sedmé – –
Temno v hlavě, temno v lese.
Děvčátko už dávno spinká.
Prstík se mu ke rtům nese
ve snách jako cukrovinka.

Meter: trochaic
En la tribulación
by Antonio Ros de Olano

Antes que fuese el Tiempo en la medida,
era la Eternidad en el vacío;
y Tú en la Eternidad eras, Dios mío,
ser increpado, Verbo de la vida.
«¡Sea!» dijiste; y fue de Ti nacida
la Creación cual desatado río;
que, a tanta potestad de su albedrío,
nació la muerte a la existencia unida
Ahora dime, Señor, (para que sienta
fecundo mi pesar, y espere en calma
a que se rompa la fatal concordia),
si este algo del no ser que me
                     atormenta
es mi esencia inmortal, ¡el yo del alma!
que ha de encontrar en Ti misericordia

Meter: polymetric
If thy soul check thee that I come so near (Sonnet 136)
by William Shakespeare

If thy soul check thee that I come so near,
Swear to thy blind soul that I was thy ‘Will,’
And will, thy soul knows, is admitted there;
Thus far for love my love-suit, sweet, fulfil.
‘Will’ will fulfil the treasure of thy love,
Ay, fill it full with wills, and my will one.
In things of a great receipt with ease we prove
Among a number let me pass untold,
Though in thy stores’ account I one must be;
For nothing hold me, so it please thee hold
That nothing me, a something sweet to thee:
    Make but my name thy love, and love that still,
    And then thou lovest me, for my name is ‘Will.’

Meter: iambic
Lebensbescheid
by Ernst Moritz Arndt

Wieviel tausend Sonnen und Regenbogen
Sind an dir und über dich hingezogen!
Wieviel tausend Scherz und Schmerz!
Sprich ein Wort, du altes, krankes Herz.
Frage rundum bei weisesten Christen und Heiden,
Frage rund, vernimm den Klang,
Wie ihn schon Homer und David sang.
Soweit Menschen hier blühen und verblühen,
Leuchten die Sterne gleich über Freuden und Mühen –
Wer spricht hier den letzten Spruch?
Wiss', ich hatte beides übergnug.
Glücklich jedoch im ältsten Kinderglauben
Fliegen aus meiner Arche Raben und Tauben
Aus in die wilde Lebensflut,
Bringen im Schnabel:
Und glückselig solcher Tauben und Raben
Und des Blattes, das sie im Schnabel haben,
Ruft den Spruch das alte Herz:

Meter: polymetric
XXV. JENNY.
by Petr Křička

Rosolkami lstnými sladce voní
krčmy Prostějova, volají,
zvonky lichotnými zvoní, zvoní.
Pijó taťka, pijó proklatý.
Což je možno celou bídu propít?
Což je možno propít celý žal?
Před macechou z domu utíkáme.
Praho, máti zlatá, matičko,
přiviň ty mne ke kamenným prsům!
Sestru dala – bídu jednookou,
bratra – bratříčka – hlad zubatý,
věno – srdce těžší nad olovo...
Ej, vy lidé, z českých matek lidé,
kdo z vás pověděl mi, kterak žít?
Sukýnkami žalně špinavými
koho na světě já potěším,
koho zhýčkám ňadry povadlými
bestií krom opilých a zlých?
Ej, vy lidé, křesťané i židé,
strašno srdci lhát a lhát a lhát...
Tlustou tašku prokuristovi
Jenny vzala, Jenny ukradla ji
s chromým Antonínem z Bon Repos.
Jenny, poběhlice, zlodějka.
Žluté slunce padá do pitevny.
V prostěradle v koutě Jenny leží,
dítě, poběhlice, zlodějka.
Ale víko rakve přec již včera
lidé přibili. Tož mrtvou skráň,
mrtvé čelo této nejmenší,
nejnepatrnější ze sesterstva,
čílko zsinalé kdo ověnčil?
Věnečkem kdo myrtovým je ovil?
Hosanna, On sám, náš Spasitel,
s hlavičky tvé něžně trny snímá,
věnčí si ji myrtou zelenou...

Meter: trochaic
AMÉRICA
by Adelina Gurrea Monasterio

Tesoro, aunque una sombra te mecía
en el mar del misterio más profundo,
fuiste llave y abriste para el mundo
las puertas de una ciencia que nacía.
Venciste al fanatismo que quería
poner límite al genio vagabundo,
sin ver que éste podía, en un segundo,
huir y hallar contigo nueva vía.
Y hoy se postra la tierra ante tu oro,
y buscan los esclavos libertad
en tus leyes, alivio de su lloro,
mientras lejos, llorando su orfandad,
espera de tus manos un tesoro
mi patria, sollozando de ansiedad.

Meter: polymetric
[den Maulaufsperrern und Schwachen]
by Franz Grillparzer

Den Maulaufsperrern und Schwachen
Bist du das rechte Licht,
Du singst und sprichst alle Sprachen,
Nur die des Herzens nicht.

Meter: iambic
PO DEŠTI
by Věra Vášová

Z přemíry štěstí, proto pláčeš,
pálilo příliš slunce lásky mé,
den dlouhý byl a jásot rána
znavilo dusné poledne.
Klid napiatý a těžký mdlobou
blesk sirný rozťal z očí tvých.
Zlý byl jsem, mužsky hrubý?
Zapomeň slov mých bláhových!
Jdou kapky slz – pak celý příval,
tvá hruď se dme a chvěje vzlykotem.
Chceš, abych stál a chmurně ven se díval,
jak z oblak déšť se leje hrkotem?
Déšť ustává. Už neplač, drahé moje dítě,
zulíbám dětské, vlhké líce tvé!
Schnou kapky deště po sklech stékajíce.
U večer vlahý spolu půjdeme.

Meter: iambic
236. Was Gottes Wille sei
by Gerhard Tersteegen

Fragst du, was Gottes Wille sei,
So sieh nicht um nach mancherlei!
Er ist nur eins in allen.
Halt deinen Grund in Gott nur still!
Wer gar nichts aus sich selber will,
Kann Gott gar leicht gefallen.

Meter: iambic
La primavera
by Juan Nicasio Gallego

Sacude abril su fértil cabellera
y el ancho suelo puéblase de flores;
el alba le saluda, y mil colores
en torno brillan de la clara esfera
Anuncia alegre el soto y la pradera
la vuelta de la risa y los amores,
y arroyos, aves, selvas y pastores
cantan la deliciosa primavera
Ríe el zagal; alégrase el ganado;
todo el placer de su presencia siente;
el bosque, el río, el páramo, el poblado,
mas yo, que estoy de mi Pradina ausente,
suspiro solo y de tristeza helado,
cual si bramara el ábrego inclemente.

Meter: iambic
PÍSEK
by Otokar Fischer

Jak na písmo, jež v písek psáno sypký,
tak brzo zapomeneš na polibky.
Jak vítr běží řídkým rákosím,
jak na obzoru z lodi stoupá dým,
tak lehce láska odvane a zmizí.
Je rychlý život. A je věčně cizí.
Jen zkus ho sevřít pevně do dlaní,
když přes tebe jak příboj uhání;
té bílé hřívy chop se, a jak škebli
tě smete na břeh s řasami a stébly.
My samo slunce měli za bratra,
a vln a větru jen jsme míč a hra;
my věčna záruku v své lásce měli,
a že jsme písku vání, zapomněli;
my chtěli zmírat za vysněný hřích,
a chechtavým jsme rackům žert a smích.
A přec jen, přec... Je v hlubokém jak moři –
Ne ten, kdo život miluje: Kdo tvoří!

Meter: iambic
- LIX - Al mismo
by Joseph de Litala y Castelvi

Es Deidad el Amor, peligro hermoso,
altiva adoración, dulce porfía,
de los sentidos luz, del pecho guía,
que el rayo exhala en fuego prodigioso.
Monarca grande, antiguo, y poderoso,
a quien temen los términos del día,
por ley amable, y por su tiranía,
árbitro de la paz, y lo dudoso.
De un imposible, logra el imposible,
porque en vivos afectos se desalma,
es fino, es riguroso, es apacible,
da glorias al triunfo, y da la Palma,
y con ser todo esto tan plausible,
es un incendio que atormenta el Alma.

Meter: iambic
Von den Jahrs-Zeiten.
by Barthold Heinrich Brockes

Lasst uns den Fortgang unsrer Zeiten,
Die so veränderlich, erwegen.
Wir wollen erstlich überlegen
Des holden
Der die Natur verjünget und sie schmückt,
Wann uns des Himmels Gunst den Seegens-Regen schickt:
Wann unsres Tages Fürst, in unsre Welt verliebet,
Durch warme Lauigkeit den strengen Frost verjagt,
Der sie bisher gefesselt und geplagt,
Da sie uns dann so zarte Blumen giebet,
Da man so dann, auf Wiesen, fruchtbar Kraut,
Auf Bäumen, dichte Blätter schaut,
Und sie der Frücht’ und Pflantzen Nahrungs-Krafft,
Aus ihrem fenchten Schooß hervor bringt, sanfft beweget,
Als den so schätzbarn Safft,
Den sie in sich verborgen heget.
Durch solche glückliche Veränderung entsteht,
Entspriesst, erhält und blüht nun alles, was ihr seht.
Das Feld hat seine Schätz’, es hat der Wald
Hiedurch die liebliche Gestallt.
Hierdurch wächst alles fort und wird vermehrt,
Hierdurch sind alle Ding’ernährt.

Meter: iambic
43.
by Friedrich Rückert

Die Pfeile des Geschicks fliegen nach allen Seiten,
Und Menschentugend ist machtlos zum Gegenstreiten.
Nur eine Schutzwehr bleibt, sich ohne Schuld bewahren,
Um nicht zu äußerm Sturm auch innern zu erfahren.
Denn zwar nicht ganz aufwiegt Unschuld des Schicksals Last,
Doch leidest du nur halb, was du verdient nicht hast.

Meter: iambic
Amenaza a un poderoso ofensivo, que la dilación de la pena que se le previene del brazo de Dios, es para aumentarla
by Quevedo

Duro tirano de ambición armado,
en la miseria ajena presumido,
o la piedad de Dios llamas olvido,
o arguyes su paciencia de pecado.
Y puede ser que llegues obstinado
y de mordaz blasfemia persuadido,
a negarle el valor, cuando, ofendido,
crecer quiere el castigo dilatado.
No es negligencia la piedad severa;
bien puede emperezar, mas no olvidarse
la atención más hermosa de la esfera.
Estale a Dios muy bien el descuidarse
de la venganza que tomar espera:
que sabe, y puede, y debe desquitarse.

Meter: iambic