PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Xl.
  An C. T. G.
by August von Platen

Für so verletzende Beleidigungen,
Das fühl' ich tief, doch thu' ich's blos gezwungen,
Wenn ich mein Herz an diesem Recht erlabe.
Denn ich verwünsch' es als die schlimmste Gabe,
Vom Schicksal unserer noch allzujungen,
Noch zarten Liebe feindlich aufgedrungen,
Da es die kaum geborne trägt zu Grabe.
Beginnst du so, was soll ich künftig hoffen,
Wenn schon am Morgen unsres neuen Bundes
Mich solch ein Schlag aus blauer Luft getroffen?
Doch ach, mein Recht begiebt sich jedes Grundes,
Es sieht geformt dich aus zu schönen Stoffen,
Und lebt ja nur vom Hauche deines Mundes!

Meter: iambic
Má letí loď...
by Ondřej Palák

Má letí loď rozsáhlou světa říší
a její bouřnou zrývá hladinu:
tu hnána vlnou k zvratné stoupá výši,
a tam se s vlnou kácí v hlubinu.
Má letí loď dalekým okeánem
a jeho pěnu chvatem rozrývá –
kdy, lodi má, my ve přístavu stanem’?
Tam, hle, nám hvězda kyne zářivá!
A letí loď a pádí jako střela
u prostřed bouře v šírou dál,
a již – již cíle svého doletěla,
tu vrazí bokem v lůno skal!
Ó běda, běda! o ty úskaliny
se její vetchá stavba ztroskotá,
a k cíli doplujou jen rozvaliny
chatrné lodi – mého života!

Meter: iambic
Bat
by D. H. Lawrence

At evening, sitting on this terrace,
When the sun from the west, beyond Pisa, beyond the mountains of Carrara
Departs, and the world is taken by surprise ...

When the tired flower of Florence is in gloom beneath the glowing
Brown hills surrounding ...

When under the arches of the Ponte Vecchio
A green light enters against stream, flush from the west,
Against the current of obscure Arno ...

Look up, and you see things flying
Between the day and the night;
Swallows with spools of dark thread sewing the shadows together.

A circle swoop, and a quick parabola under the bridge arches
Where light pushes through;
A sudden turning upon itself of a thing in the air.
A dip to the water.

And you think:
"The swallows are flying so late!"

Swallows?

Dark air-life looping
Yet missing the pure loop ...
A twitch, a twitter, an elastic shudder in flight
And serrated wings against the sky,
Like a glove, a black glove thrown up at the light,
And falling back.

Never swallows!
Bats!
The swallows are gone.

At a wavering instant the swallows gave way to bats
By the Ponte Vecchio ...
Changing guard.

Bats, and an uneasy creeping in one's scalp
As the bats swoop overhead!
Flying madly.

Pipistrello!
Black piper on an infinitesimal pipe.
Little lumps that fly in air and have voices indefinite, wildly vindictive;

Wings like bits of umbrella.

Bats!

Creatures that hang themselves up like an old rag, to sleep;
And disgustingly upside down.

Hanging upside down like rows of disgusting old rags
And grinning in their sleep.
Bats!

In China the bat is symbol for happiness.

Not for me!

Meter: polymetric
Drohendes Verhängnis
by Wilhelm Busch

Es machen sich die Fliegen
Ein luftig Tanzvergnügen.
Der Frosch der denkt: Nur munter!
Ihr kommt schon noch herunter!

Meter: iambic
A...
by Pedro Antonio de Alarcón

Sin fe ni amor, y a la esperanza muerta,
como una estatua sepulcral yacías,
ensueños y venturas de otros días
muda representando, hermosa y yerta
Turbar osé tu soledad desierta;
consuelos te he brindado y alegrías,
y bella surges de las sombras frías
y a un nuevo amor tu corazón despierta
¿Fue que tu alma sacudió la muerte?
¿Es que renace su extinguido fuego?
¿O inmóvil sigues en adusta calma?
No: fue que al abrazar tu cuerpo inerte,
pasmosa emulación del mármol griego,
en mis besos de amor te di mi alma.

Meter: iambic
- 6 - Acto II, ÁNGELA
by Lope de Vega

Celos que amor en las sospechas cría
son del temor una insufrible ausencia,
una solicitud y diligencia,
que mueve la turbada fantasía.
Son una indivisible compañía
celos y amor, y aun pienso que una esencia;
pero con esta sola diferencia:
que celos son la noche, amor, el día.
Forzosos celos son, no son violentos;
apenas nace amor, cuando los llama;
nadie puede entender sus movimientos;
ninguno defenderse de su llama;
porque, si son los celos pensamientos,
¿quién puede no pensar perder lo que ama?

Meter: iambic
POGGIO.
by Jaroslav Vrchlický

Já, osmi jenž jsem sloužil papežům,
o světa běhu leccos moh’ bych říci;
však neřeknu: Jsem pouhý svědek dějin,
ne soudcem v nich. Mně každý člověk jest
jak nápis na zdi z doby pravěku,
jenž má býti rozluštěn. – Já luštil jej,
jak doved’ jsem. I drobné rysy mnohé,
jež unikly by snadno jinému,
pod maskou žertu nakreslil jsem rád.
Já poznal svět i lidi, nádheru
zde klamnou všeho, lásku, nenávist
i cenu přátelství, jak nicotná,
i sladkost žen, ač v jádru hořké jsou,
jak děl již Šalamoun. To přešlo vše,
než nadál jsem se. Umru jistě stár,
já, mincí sběratel a nápisů,
a jistě dobrý otec dětí svých,
ať manželských, či nemanželských, všech.
Já, otrok péra, myšlenek však pán.
Však jedno vím, že v srdci do smrti
dvou obraz ponesu, jež viděl jsem
jak reky zmírat krátce za sebou.
Slul jeden Hus a druhý Jeroným,
a vůči nám všem světci byli oba.
Tu často ptám se přede tváří hvězd
a v tichu jitra, v noci mlčení,
jak my je soudit mohli? Záhada
to jako tisíc jiných; v středu jich
nám dlužno žít zde. Nemohu víc říci,
já, Poggio Bracciolini, Florenťan.

Meter: iambic
Soneto
by Gaspar Núñez de Arce

Cuando de tus desórdenes testigo
te sorprendo en los brazos del tumulto,
¡oh Libertad! , avergonzado, oculto
mi rostro y sollozando te maldigo
En lucha interna y desigual conmigo
arráncame el dolor airado insulto:
quiero olvidarte, abandonar tu culto,
y ciegamente a mi pesar te sigo
Te sigo a mi pesar Sueño o quimera,
riges mi voluntad, llenas mi vida
y dejaré de amarte cuando muera
Eres como la hermosa fementida
que inspira al alma la pasión primera:
cuanto más inconstante más querida

Meter: polymetric
Řemesla a obchody. (Zdař Bůh řemeslům. Obuvník.)
by Beneš Metod Kulda

Žádná botka česká
není jenom hezká;
jest i z dobré kůže
pro ženské i muže,
boty hochů, děv
krášlí pevný šev;
kde kdo chválí svého
mistra výborného.

Meter: trochaic
[diesen tödtet Bley und Eisen]
by Hans Aßmann von Abschatz

Diesen tödtet Bley und Eisen/
Jenen müssen Schmertz und Weh
Zu dem kalten Grabe weisen;
Liebe macht daß ich vergeh!
Mancher muß sein Leben schlüssen
In dem Schos der grünen See/
Ich zu Galatheens Füssen:
Liebe macht daß ich vergeh!
Also klagte seine Schmertzen
Filidor im grünen Klee/
Sagend mit betrübtem Hertzen:
Liebe macht daß ich vergeh!
Es bewegten sich die Steine/
Doch nicht seine Galathe:
Echo ruffte durch die Häyne:
Liebe macht daß ich vergeh!

Meter: trochaic
En el sepulcro del doctor Juan Pérez de Montalbán
by Pedro Meléndez de Azellana

Cubra De glorias esta Pira breve
la incesable fatiga de los años,
pues fiel morir la debe desengaños,
memorias el vivir también la debe
El golpe duro de la Parca aleve
con su afecto alentó sangrientos daños,
y en el sentir de agravios tan extraños
dolor eterno su recuerdo mueve
Orne pues de laureles el Parnaso
este claro hospedaje de quien
                     pudo
labrar sus luces de perpetuo Ocaso
Salga en acentos el dolor agudo
a llorar los rigores de un fracaso
que el tiempo exclamará con llanto mudo

Meter: iambic
278.  Der Heilige thut nicht nach den Ge-
 botten.
by Angelus Silesius

Der Heilge was er thut/ thut nichts nach dem Gebot:
Er thut es lauterlich auß Liebe gegen Gott.

Meter: iambic
Ze zápisků zapomenutého. (VI.)
by Ferdinand Tomek

V pusté moje nitro, děsné do tmy oné,
ve které má duše rozervaná tone,
zasvitla mi hvězda. Krátkou bouří právě
otřásl se vzduch a ve vysoké trávě
dosud po dešti se kapky vody třásly,
když jsem do Královské Obory se stáčel;
na zeleni svěží zraky mé se pásly,
po vlhkém jsem písku sám dnes tudy kráčel.
Avšak nikoli – teď blízko pod kročeji
písek zachrastěl, a stezek na rozhraní,
jež se rozbíhají odtud do alejí,
zjevila se starší, hrdá postať paní,
s ní pak dívka, která andělem spíš byla;
zdálo se, že je tu bouře překvapila.
Jako blankyt jasné oči cizí krásky
dotkly se mne letem – a já v téže chvíli
propadl jsem kouzlu zlatovlasé víly,
v ňadrech vzpučelo mi rázem poupě lásky.
Bezděky jsem stanul, s utajeným dechem
sledoval jsem obě dámy, které spěchem
mizely mým zrakům v stromořadí temné...
Potom bez cíle jsem dlouho bloudil sady;
živá červeň v líčku neskonalé vnady,
blankytné ty zory, které dotkly se mne,
zlato kadeří i ňader bujná vlna –
vše to vznášelo se stále před mým zrakem.
Dosud moje duše stesku byla plna,
čelo často krylo zlověstným se mrakem;
jediný však pohled oček do azuru
z duše stesk a s čela zaplašil mi chmuru.
Kam se zrak můj ztočil, všude zřel teď lásku:
v šeré spleti větví, které objímají
utajené světu, hnízdo sedmihlásků,
na lučině pestré, nad níž třepetají
motýlů se hejna, v křišťalných vod hloubi,
o plod svůj kde tvorů rod se stará němý,
ba i na písčité, kamenité zemi,
na níž nepatrní mravenci se snoubí...
Nad bílou teď blankou sedím v zadumání,
roje myšlenek se honí mojí hlavou,
všecky pak se nesou světlou za postavou,
jež se vánkem vznáší vedle hrdé paní.
Na oslavu lásky, jež mou duši chvátí,
všecky ony sladké, něžné melodie,
jak mi zvučí v duši, chtěl bych vyzpívati –
ústa má však mlčí, jenom srdce bije...

Meter: trochaic
- LXXIX -
by Gutierre de Cetina

«Amor, ¿qué es esto?» «Amor» «Mayor mal siento
que amor.» «¿Pues qué es ?» «No sé» «¿Dónde te ofende?»
«En el alma.» «¿Con qué fuego la enciende»
«¡Fuego, sí!» «¿Quién lo enciende?» «El pensamiento.»
«¿Arde?» «Abrasa que parte el sentimiento.»
«¿Cómo de imaginar no te defiende
la causa?» «No.» «¿Por qué?» «Porque desciende
muy alta.» «¿A buscar qué?» «Mi perdimiento.»
«¿Luego no es fuego?» «No, que será rabia.»
«¿Huyes del agua?» «No.» «¿Cómo?» «Llorando.»
«¿Descanso es desear?» «No.» «¿Es pestilencia?»
«¡Plugiera a Dios!» «¿Por qué?» «Que a quien me agravia
se pegara.» «¿Es recelo?» «Recelando
muero.» «¡Ya sé lo que es!» «¿Qué es, pues?» «Ausencia.»

Meter: polymetric
A Nactalia – II
by Sebastián Alfredo de Morales

Brilla otra vez la Primavera hermosa,
y aquellas plantas para ti sembradas
han vuelto a florecer engalanadas
perfumando mi estancia silenciosa;
humo fue nuestra dicha veleidosa;
aquellas horas del placer gozadas,
vuelven, en duro torcedor trocadas,
y hondo silencio en nuestro hogar reposa.
Es sueño todo en este mundo vano,
mansión doliente de humanal locura;
el sol que ayer nos deslumbró lozano,
hoy nos luce entre aciaga desventura,
secas del alma las risueñas flores,
sin familia, sin patria, y sin amores.

Meter: iambic
Uber die Music
by Christian Friedrich Hunold

Nicht alle Lust ist gut. Soll sie dir nützlich seyn.
So wehle die
Das nicht zu üppig ist/ nicht aus der Ruh in Pein/
Nur aus der Unruh dich in Ruhe weiß zu setzen.
Dein Hertz sey Felsen-Art/
Und gönnt der Sterblichkeit den Vorschmack jener Luft.

Meter: iambic
Dichterstolz .
by N. N.

Ja blicket stolz ihr Enkel des Helios,
Die Seele heiß von großer Gedanken Glut!
Ein blühend Thal zu euren Füßen
Breite sich schmiegend die weite Erde!
Der Sterne Kranz, ein leuchtendes Diadem,
Umblühe glanzvoll euere Stirnen! Ha,
Vergesset nie, von oben strömet
Nieder das Licht in des Dunkels Feuchte!
Vergesset niemals, Priester des Ewigen,
Von eurem Mund nur tönet Unsterblichkeit
Der armen Menschheit: Viel noch lebten
Nach Agamemnon der tapf'ren Helden,
Die namenlos nun schlafen den ew’gen Schlaf,
Weil ihnen nachzog nimmer in’s Kampfgefild
Der Sänger, leicht zu Fuße schwebend,
Singend den herrlichsten aller Tode!
Von Mord und Raubgier, schnöde vergoss’nem Blut,
Nichts von Achilleus wüßte die Welt, wenn nicht
Homer geliehn ihm hätte seine
Eigene, göttliche Feuerseele!
Und wähnet heut auch manche gekrönte Stirn,
Des Sängers Beifall wiege so leicht wie Hauch
In jener Wagschal’, welche spät’re
Folgegeschlechter zu Händen nehmen,
O lasset sie hinleben und — sterben auch
Dem dumpfen Traumwahn! Stillet den edlen Zorn,
Der heimlich aufbraust: eure Rache
Bleibe das ruhige, große Schweigen.
Was ewig lebt und lebend erfreuen soll
Die arme Menschheit, legen die Dichter nur
Ihr an das Herz, daß wie die Mutter
Freudig sie staune der Vielgeliebten!

Meter: iambic
13. Auf Godfried Wilhelms seinen Namenstag
by Paul Fleming

Phöbus hatte seinen Wagen
kaum recht halb hervor geführt
und die muntre Welt geziert
in den warmen Sommertagen,
als der gute
denen kaum erwachten Schläfern,
seinen treuen dreien Schäfern,
brachte seinen lieben Gruß.
Auf, auf, auf, sprach er, ihr Brüder!
Auf, auf, auf! Itzt ist es Zeit,
daß wir alle Sorg' und Leid
schlagen zu den Füßen nieder.
Heute, heute scheint der Schein,
des sich meine Mutter freute.
Mein Geburtstag, der ist heute.
Dieser Tag soll unser sein.
Was war Liebers diesen Dreien?
sprungen auf mit lauten Schreien:
Lange lebe
Und so ward mit Lust und Küssen
Tag und halbe Nacht verschlissen
um der

Meter: trochaic
345. Der Tod bringt eben das wahre Leben
by Gerhard Tersteegen

Stetig sterben der Natur,
Seine Lust und Willen nur
Gott aus Liebe geben,
Allem tot und fremde sein,
Nur im Geist mit Gott gemein,
Bringt das wahre Leben.

Meter: trochaic
- XXVII -
by Juan de Arguijo

Castiga el cielo a Tántalo inhumano,
que en impía mesa su rigor provoca,
medir queriendo en competencia loca,
saber divino con engaño humano.
Agua en las aguas busca, y con la mano
el árbol fugitivo casi toca;
huye el copioso Erídano a su boca,
y en vez de fruta aprieta el aire vano.
Tú, que espantado de su pena, admiras,
que el cercano manjar en largo ayuno
al gusto falte y a la vista sobre:
¿Cómo de muchos Tántalos no miras
ejemplo igual? Y si codicias uno
mira al avaro en sus riquezas pobre.

Meter: polymetric
44
by Josef Vlastimil Kamarýt

Kdo chce žíti v pokoji,
nečiň zmínku o boji.

Meter: trochaic
Co konat?
by Adolf Heyduk

V mém srdci podivně se děje.
Kam hledím, ze všad prázdno zeje,
vše mrtvo kolem – zas a zas,
a víš, co po smrti je as?
Co všechen život? Nic než trudy.
Co krása? Štěstí? Časné bludy!
Co láska? Zlaté mušky let:
jen zasvitne a mizí hned.
Co věda? Jisker špeť, hrst klamů,
jež Záhadě Čas vrhá v tlamu,
než netvorné z ní mládě zlíh’,
bouř domyslů jen tvorstvu v smích!
Kde světlo je v té noci věčné,
kde cíl té dráhy nekonečné,
jíž k poznání má kráčet svět?
Co konat mám? Jen zaslzet! –

Meter: iambic
153.
by Friedrich Rückert

Sei du die Traube nicht, o Herz, die unterm Laube
Sich birgt, damit der Dieb im Garten sie nicht raube.
Gefunden freilich hat sie unterm Laub kein Dieb,
Doch auch kein Sonnenstral, daher sie sauer blieb.

Meter: iambic
Yarrow Visited. September, 1814
by William Wordsworth

And is this—Yarrow?—This the stream
Of which my fancy cherished,
So faithfully, a waking dream?
An image that hath perished!
O that some Minstrel's harp were near,
To utter notes of gladness,
And chase this silence from the air,
That fills my heart with sadness!

Yet why?—a silvery current flows
With uncontrolled meanderings;
Nor have these eyes by greener hills
Been soothed, in all my wanderings.
And, through her depths, Saint Mary's Lake
Is visibly delighted;
For not a feature of those hills
Is in the mirror slighted.

A blue sky bends o'er Yarrow vale,
Save where that pearly whiteness
Is round the rising sun diffused,
A tender hazy brightness;
Mild dawn of promise! that excludes
All profitless dejection;
Though not unwilling here to admit
A pensive recollection.

Where was it that the famous Flower
Of Yarrow Vale lay bleeding?
His bed perchance was yon smooth mound
On which the herd is feeding:
And haply from this crystal pool,
Now peaceful as the morning,
The Water-wraith ascended thrice—
And gave his doleful warning.

Delicious is the Lay that sings
The haunts of happy Lovers,
The path that leads them to the grove,
The leafy grove that covers:
And Pity sanctifies the Verse
That paints, by strength of sorrow,
The unconquerable strength of love;
Bear witness, rueful Yarrow!

But thou, that didst appear so fair
To fond imagination,
Dost rival in the light of day
Her delicate creation:
Meek loveliness is round thee spread,
A softness still and holy;
The grace of forest charms decayed,
And pastoral melancholy.

That region left, the vale unfolds
Rich groves of lofty stature,
With Yarrow winding through the pomp
Of cultivated nature;
And, rising from those lofty groves,
Behold a Ruin hoary!
The shattered front of Newark's Towers,
Renowned in Border story.

Fair scenes for childhood's opening bloom,
For sportive youth to stray in;
For manhood to enjoy his strength;
And age to wear away in!
Yon cottage seems a bower of bliss,
A covert for protection
Of tender thoughts, that nestle there—
The brood of chaste affection.

How sweet, on this autumnal day,
The wild-wood fruits to gather,
And on my True-love's forehead plant
A crest of blooming heather!
And what if I enwreathed my own!
'Twere no offence to reason;
The sober Hills thus deck their brows
To meet the wintry season.

I see—but not by sight alone,
Loved Yarrow, have I won thee;
A ray of fancy still survives—
Her sunshine plays upon thee!
Thy ever-youthful waters keep
A course of lively pleasure;
And gladsome notes my lips can breathe,
Accordant to the measure.

The vapours linger round the Heights,
They melt, and soon must vanish;
One hour is theirs, nor more is mine—
Sad thought, which I would banish,
But that I know, where'er I go,
Thy genuine image, Yarrow!
Will dwell with me—to heighten joy,
And cheer my mind in sorrow.

Meter: iambic
Na Beníka.
by Jan Nejedlý

Lékařem byv Beník, hrobníkem jest nyní;
Lékař jsa, již činil, co teď hrobník činí.

Meter: trochaic
U mlýna.
by Jaroslav Vrchlický

Kol mlýna šel jsem, stál tu v střemše zkvětlé,
jak hnízdo visí ve haluzí změti,
proud s jezu plál jak duha, která letí,
v něm hrály luny drobné pršky světlé.
Jak světlošky do dívčích vlasů sletlé
ten svit pronikal ztemnělý krov snětí,
ty, jak by chtěly vodu zadržeti,
se skláněly k ní v šeru pol, pol v světle.
A vzduchem táhla vůně střemchy, hlohu
a jabloní – zde jistě štěstí bydlí,
já pravil a chtěl stavit v chůzi nohu.
Však tajný hlas mi pravil: Nech tu masku
na přírodě a prchej odsud křídly,
to štěstí nebuď, měj dost na obrázku!

Meter: iambic
Nejčastěji chrání dívčí cnost
by Karel Leger

Nejčastěji chrání dívčí cnost
jenom milencova nejapnost.

Meter: trochaic
Soneto
by Juan Rodríguez y Martel

Don Alberto, la fama de hoy te llama,
como a Lope, Quevedo, Garcilaso,
para Timbre glorioso del Parnaso,
componiendo en tu frente esquiva rama.
Muestra tu ingenio tan altiva llama,
que la célebre fuente del Pegaso,
al Ibero se vino paso a paso,
a los Ecos sonoros de su fama.
Nuevo aplauso pretende, más ufanas,
al plecto de tu voz siempre Española,
por mirarse en ti, Diez, las nueve Hermanas.
Y sin duda a tu lira, siempre sola,
la dotaron de voces soberanas,
porque tenga en ti el Ebro otro Argensola.

Meter: anapestic
Los violines
by Félix M. Pelayo

Sollozan los violines el lirismo
sonoro y desgarrado de sus notas,
como voces votivas que de ignotas
regiones despertara su atavismo
Sollozan los violines y sus quejas,
como raudas viajeras trashumantes,
derraman si armonía delirantes,
ebrias de libertad, presas sin rejas.
Y huyen y se expanden, se desgajan,
bajo el ámbito azul en que se cuajan
en albas caudas las constelaciones,
y ascienden por el ámbito serenas
sollozando el azul todas sus penas
con su larga teoría de emociones

Meter: polymetric
Sonnenbraut
by Bruno Wille

Ein Wandrer tappt in Nacht und Dünsten;
Wonach er suchte, wußt er nicht.
Da hat verlockt mit Gaukelkünsten
Zu Sümpfen ihn ein Flackerlicht.
Er taumelte hinein und hielt den Rausch der Sinne
Für benedeite Minne.
Und falsche Schätze sah er strahlen,
War allen Leibeslüsten hold;
Vernahm mit Gier der Großen Prahlen
Und griff nach Purpur, Lorbeer, Gold.
Er rang und raufte drum im wirren Fiebertraum,
Doch seine Hand griff Schaum.
Wach auf, Genarrter! Herold Morgen
Macht alle Nachtgespenster fliehn.
Von Bergeseinsamkeit geborgen,
Im heilgen Lichtstrom darfst du knien.
Gib hin die dumpfe Stirn! Der rote Sonnenmund
Küßt dich von Schuld gesund.
In Weiheschauern wird nach oben
Zur spät gefundnen Sonnenbraut
Der Freier auf den Thron gehoben
Und Herz dem Herzen angetraut.
Ihr Auge gibt den Kelch der Ewigkeit zu trinken.
O seliges Versinken!

Meter: iambic
Aussaat
by Richard Fedor Leopold Dehmel

Was dich bis ins Herz ergreift,
Kind, das wurzelt, wächst und reift;
und die Frucht Erinnerung
macht dereinst dich wieder jung.

Meter: trochaic
Frisches Ei, gutes Ei
by Johann Wolfgang Goethe

Enthusiasmus vergleich ich gern
Der Auster, meine lieben Herrn,
Die, wenn ihr sie nicht frisch genoßt,
Wahrhaftig ist eine schlechte Kost.
Begeistrung ist keine Heringsware,
Die man einpökelt auf einige Jahre.

Meter: iambic
O ŠIMONU LOMNICKÉM (1)
by Jan Neruda

Byl pozdní podzim, doba umírání,
to doba smutných vidů, divných slechů,
kdy myšlénka se v srdci teplém chrání,
by neutuhla v mrazném zimním dechu.
Aj hora zpustlá teď a hlína holá
a hnědá jako rozkopané hroby,
a němý obraz hory žalně volá
ty duše květův z jarní zašlé doby.
Z hor vichr – ledový jak ženská pýcha
a ostrý, zlých jak posměch – v kraje věje
a pere v les, až každá haluz vzdychá
a každý list se svadlý třesně chvěje. –
Však zanedlouho háj se ve smrt vesní
a zbude lístek leda osamělý,
jak pamětník té krásné, loňské vesny,
jak národ starý, v zvycích zkamenělý.
List červená se studem, sláb že zmírá,
a červená se, by snad zklamal děti, –
on spadne, – divý vichr lístky sbírá
a v běsném spěchu s nimi k proudu letí.
Co sen, co den teď lístek s řekou plove,
to s řekou, jež dřív jarní písně pěla,
a teď svou vodu čeří vlnky v nové,
jak by se před svým vlastním chladem chvěla.
Však nechť si podzim mráz a smrt zde seje,
vždyť kolo lidských dějin dále spěje; –
nechť zmdlená hlava do hrobu se kloní,
vždyť umřít musíme, – co je nám po ní! –

Meter: iambic
Some say thy fault is youth, some wantonness; (Sonnet 96)
by William Shakespeare

Some say thy fault is youth, some wantonness;
Some say thy grace is youth and gentle sport;
Both grace and faults are loved of more and less;
Thou makest faults graces that to thee resort.
As on the finger of a throned queen
The basest jewel will be well esteem’d,
So are those errors that in thee are seen
To truths translated and for true things deem’d.
How many lambs night the stern wolf betray,
If like a lamb he could his looks translate!
How many gazers mightst thou lead away,
If thou wouldst use the strength of all thy state!
    But do not so; I love thee in such sort
    As, thou being mine, mine is thy good report.

Meter: polymetric
A la feliz expedición contra Argel en 1784
by Vicente García de la Huerta

Del gran Carlos la sabia providencia
al bien común atenta determina
de Argel con el incendio y con la ruina
poner freno a la bárbara regencia
La Constancia, el Valor y la Prudencia
de Barceló a la grande acción destina;
mas la Fortuna, el Viento, el Mar se obstina
contra su Celo, Esfuerza y Experiencia
Vence los Elementos y la Suerte
del héroe balear; confunde, huella,
abras a Argel Adversidad ninguna
intimida al varón Constante y fuerte;
que el Valiente los Riesgos atropella
y el Prudente domina a la Fortuna.

Meter: polymetric
V ŠERU.
by Václav Bolemír Nebeský

Slunéčko se v hory kloní,
V šeru trudně zní klekání;
Ach, den leží v umírání,
Teď mu umíráčkem zvoní.
I mé slunce v noci lůně
Zhaslo – srdce těžce stůně;
Již se chystá tiše k spání –
Jen mu zazvoňte klekání.

Meter: trochaic
BRINDIS CARNAVALESCO II
by Manuel Bernabé

Brindo también por estas Musas de carne y hueso,
que vierten tropicales esencias de ilusiones,
cortesanas que flechan en un rapto inconfeso,
como Eros sagitario, todos los corazones.
Parecen por lo raro de su culta elegancia
y por la orfebrería de sus torsos de luz,
divinidades frívolas escapadas de Francia,
o sultanas venidas de Golconda o de Ormuz.
Brindo por mis hermanos, los nuevos Arlequines,
con sus trajes de punta y sus mil colorines,
los jocundos y heráldicos caballeros de honor;
Por esta juventud, flor y nata de Oriente,
por las dos cortés regias de Oriente y Occidente;
y al fin por la belleza, el arte y el amor.

Meter: anapestic
Octubre
by Julio Herrera y Reissig

Un crimen de cantáridas palpita
cabe el polen Floridos celibatos
perecen de pasión bajo los gratos
azahares perversos de Afrodita
Como un corpiño que a besar excita,
el céfiro delinque en los olfatos;
mientras llueven magníficos ornatos
a los pies de la Virgen de la ermita
Tocando su nerviosa pandereta
una zagala brinca en el sendero;
y al replique pluvial de la pileta,
con un ritmo de arterias desmayadas,
se extinguen en el turbio lavadero
las rosas de las nuevas iniciadas

Meter: polymetric