PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
DĚDICOVÉ SV. GRALA (IV.)
by Jaroslav Vrchlický

Ó poesie středověku,
ty valný dóme sbořený,
tvých žalmů slavné ozvěny
teď zhasínají v bouřích věků!
Na oltáři tvých popelnic
se uložil prach zapomnění,
tvé krásy pohár kouzla plný
se pouze vyvolencům pění,
jichž počet řídne víc a víc.
Ó jaká rozkoš, v tvoje vlny,
jak s kolmé skály lesní proud;
se divé touze uvrhnout!
Ó jaká rozkoš, úzkou stezku
si tvými klestit ruinami,
plout nad tvých tůní hlubinami
a oslněný mořem blesků,
myšlének zářných drahokamy
klást v diadému oslavu
lidskému duchu na hlavu!
Jak moře jsou tvé epopeje,
jak valné sluje pod zemí,
kde visí sloupy stalaktitů
a v purpurovém hrají svitu
a stínů v nich, že duch se chvěje
a svatou hrůzou oněmí!
Se skal se řítí kaskady.
Jak černá města z mramoru
se týčí tvoje stavby k nebi,
na prahu jejich ve sporu
směs mythických se potvor šklebí,
jež střehou tvoje zahrady
a sloupení a arkády,
kde bájných stromů haluzemi
se lesknou stříbrem vodojemy,
na spících vlnách záři hvězd.
A postavy těch bájných měst
jsou obři duchem, obři paží:
však děcka, lásky sladké báje,
je růžovými pouty sváží
a v divoké je vodí kraje.
Za dobrodružství motýlem
se ženou v spěchu opilém
a s draky, obry zápasí.
Jak často v nocích jsem se ztrácel
v těch pustých drahách bájí těch,
a jen mých kroků ohlasy,
jen srdce mé mne hnalo v spěch,
a poděšený jsem se vracel;
neb zdálo se mi, temný stín
že vstává z těchto zřícenin,
že na mé čelo peruť skládá
a strhnout chce mne v příšer kruh:
mne opouštěla smyslů vláda,
hluk divných hlasů zněl mi v sluch,
a zdálo se mi, jak by náhle
v té poušti vymřelé a zpráhlé
se v srdce mé sám díval bůh...

Meter: iambic
Odvedený.
by Emanuel Miřiovský

Živo, hlučno panské na hospodě,
a jak taky jinak při odvodě?
Kleje voják, výská omladina,
pláče děvče, matka ruce spíná,
a ta hrubá ruka tatíka
křečovitě v pěsť se zamyká.
Živo, hlučno – taky smutno trochu,
viď, ty bledý, odvedený hochu,
zlá je věru ta daň na úřadě,
horší stokráte daň z krve mladé –
ještě jednou sem k nám pohledni,
bude snad to pohled poslední!
Čapku zdvihnul, samý květ je na ní
a v té tváři trpké pousmání;
z haleny mu čouhá nezapjaté
na šňůrečce obraz panny svaté.
Zahrej, zahrej, veský dudáku,
mladičkému tomu vojáku.
„Plačte, plačte, matičko má rodná,
byla mladosť, byla nesvobodná!
Plač, mé děvče, mezi olšinami –
moje láska zůstane tu s vámi!“
Chlapec výská, ač mu do pláče –
po vojně zas bude jináče...

Meter: trochaic
OSUD (IV)
by František Gellner

Podotknout nutno, že z žen byla
Pavlina dosti slušně vdaných.
Starostí neměla zlých, žila
v poměrech velmi spořádaných.
Bydlela pěkně, držela si
služku a chůvu ku dětem,
šaty měla, že nebyla si
nucena zadat před světem.
Muž hodný byl, byť trochu jeho
ochladlo srdce během let.
Pavlina neviděla zlého
v tom nic. Je takovým již svět.
Pokojné byla stvoření
bojící se všech vzrušení.
Zdravé dvě měla krásné děti,
jež moh’ jí každý záviděti.
Přítulnou něhou její lásku
jí oplácely vědomě,
a stříbro jejich tenkých hlásků
se rozléhalo po domě.
A jako z vody rostly obě.
A bylo nutno pomýšlet
výchovou moudrou v mládí době
jim cestu rovnat příštích let.
Nahodilo se všechno v celku
dle přání paní Pavliny.
Ku dětem za vychovatelku
svým dívku z dobré rodiny
přijala, hezkou Němkyni,
učenost její byla malá,
však vyznala se v kuchyni
a s dětmi si jak dítě hrála.
Znala též trochu piano.
Co víc být může žádáno?
Bylo jí teprv šestnáct let.
Všechno šlo dobře. Jednou z rána
však zvěstovala uplakána
paní, že k rodičům chce zpět.
Chvěla se v rozpačitém zmatku
své oči ukrývajíc v šátku.
Pavlina naléhala na ni,
by vysvětlila, co a jak.
Tu děvče podalo jí psaní.
A známé ruky neslo znak.
Psal Karel: „Miluji Vás, slečno,
veškerou silou duše své,
vším tím, co svato je a věčno,
vším, co se vpravdě láskou zve,
každičkou žilkou svého těla,
jež po Vás volá rozechvělá.
Chcete být v divém vlnobití
světa mým strážným andělem?
Bez Vás, můj sne, se moje žití
minulo se svým účelem,
a nezbývá než zpečetiti
osud můj dobrým výstřelem.“
Nebyla jistě děvče špatné
ta malá, hezká Němkyně;
však, řekněm, příliš neobratné
i na svá léta. Jedině
to k shovívavosti k ní nutí.
Nechápala, že rozhodnutí
svého když pravou příčinu
zjeví, snad zničí rodinu.
A Karel? Impulsivnost jemu
tkvěla již jaksi v povaze
a s dívkou nepovedlo se mu
promluvit vzdor vší námaze,
neboť se jeho očí bála
a z dálky se mu vyhýbala.
Ženatý muž však také psaní
jak napsat mohl? Zárukou
co bylo mu, že jeho paní
se nedostane do rukou?
Nebo jej za mladých jak dob
vskutku žár lásky vábil v hrob?
Vypravila hned na stanici
Pavlína mladou nešťastnici.
Nepopřála jí času ani,
by si své věci vzala. Za ní
že pošle všecko. Zoufalá
a ustrašená čekala.
Dvanáctá venku odzvonila.
Jak vždycky manžel z úřadu
se vracel domů o hladu.
Pavlina klidně oznámila
mu, ač ji bolest zmáhala,
že slečnu domů poslala.
Karel ni slovo na to ženě
neřekl. Jedl trochu méně
a, aniž by si byl zdřím’ v sedě,
odešel ihned po obědě.
Pavlina hlavu opřela
si o ruce a proplakala
to odpoledne. Manžela
klidem se velmi polekala.
Což nepřijde-li nazpátek?
Což když... bála se domysliti...
Což vážně-li jej mrzí žití?
Ca stane se z mých robátek?
A hlavou postavy jí táhly
lidí, již na život si sáhli,
a v pláči dětí tílka malá
zoufalým gestem objímala.
Na večer lhostejně se tváře
vrátil se Karel z kanceláře.
Stál mezi svými netknutý.
Byl ovšem trochu mrzutý.

Meter: iambic
- CIII -
by Fernando de Herrera

Al mar desierto, en el profundo estrecho,
entre las duras rocas, con mi nave
desnuda, tras el canto soy suave,
que forzado me lleva a mi despecho.
Temerario deseo, incauto pecho,
a quien rendí de mi poder la llave,
al peligro me entregan fiero y grave,
sin que pueda apartarme del mal hecho.
Veo los huesos blanquear y siento
el triste son de la engañada gente
y crecer de las ondas el bramido.
Huir no puedo ya mi perdimiento,
que no me da lugar el mal presente,
ni osar me vale en el temor perdido.

Meter: polymetric
Al asistente de Sevilla, pidiendo el indulto del p
by Juan de la Cueva

No des al fébeo Álvarez la muerte,
¡oh, gran don Bernardino! así
                  te veas
conseguir todo aquello que deseas
en aumento y mejora de tu suerte
Tus crueles ojos en piedad convierte
que en usar de ellos tu nobleza afeas;
el odio cierra, ciérrale, no creas
al vano adulador que te divierte
De ese que tienes preso, el Dios
                     Apolo
es su juez, no sufragáneo tuyo;
ponle en su libertad; dale a su foro;
pues que de hacerlo así, de polo a polo
irá tu insigne nombre y en el suyo
Hispalis te pondrá estatua de oro.

Meter: iambic
- 1314 - Acto III, ISABEL De Los torneos de Aragón
by Lope de Vega

Ausente esposo, si en la triste nueva
de vuestra muerte no me diera el cielo
cierta seguridad contra el recelo
que a eterna vida el alma noble os lleva,
mi amor huérfano ya, con noble prueba
borrará el nombre de Artemisa al suelo;
mas vuestra gran virtud me da consuelo,
que en la gloria gozáis corona nueva.
Buena muerte habéis muerto, si habéis muerto
en la guerra sagrada con victoria
digna, Señor, de vuestro brazo fuerte;
glorioso fin ganáis, aquesto es cierto;
que viviendo por vos de Dios la gloria,
fue vuestra vida digna de tal muerte.

Meter: polymetric
- LII -
by Fcode Borja

Años, del tiempo fugitiva parte,
que es lo mismo alcanzaros, que perderos,
pues huís de las dichas tan ligeros,
y no hay quien de los males os aparte.
¡Que mal vuestra jornada se reparte!
Pues los antiguos célebres guerreros
hoy vieran preferidos sus aceros
de industrias viles, con engaño, y arte.
Quien llama consejeros a los días,
y los aciertos libra en su tardanza,
no advierte sus caducas tiranías.
Y vive dependiente la esperanza
del logro de tan breves alegrías:
que las da, y las conserva la mudanza.

Meter: iambic
PÍSEŇ ŽIVOTA
by Antonín Sova

Podzim cos hledá
a pohřbívá.
Co vzato, nedá
noc truchlivá.
Jsem silný přece. Abych byl,
jsem, abych žil.
Růže-li vadne
jak srdce žen,
zájem-li chladne
v zbělený den,
jsem silný přece. Abych byl,
jsem, abych žil.
Na hroby měkce
sníh padá-li,
skřípe-li „Ecce“
kříž z povzdálí,
jsem silný přece. Abych byl,
jsem, abych žil.
Propast-li blízko,
kde ležet mám,
strop je-li nízko,
kde sedím sám,
jsem silný přece, abych byl,
jsem, abych žil.
Slepotou běsa
hříchů a vin
národ-li klesá,
jehož jsem syn,
jsem silný přece, abych byl,
jsem, abych žil.

Meter: iambic
30.  Auf die Krippe JEsu.
by Angelus Silesius

Hier liegt daß wehrte Kind/ der Jungfrau erste Blum/
Der Engel Freud und Lust/ der Menschen Preiß un̄ Ruhm.
Sol Er dein Heyland seyn/ und dich zu GOtt erheben/
So mustu nicht sehr weit von seiner Krippe leben.

Meter: iambic
- XXXIV -
by Bernardino de Rebolledo

El exceso de nuestras ambiciones
que a sojuzgarlo todo se abalanza,
cuando le desengaña la tardanza
a dominar se vuelve las pasiones.
Y despreciando vanas pretensiones
a límite reduce la esperanza,
mortifica la ciega confianza,
y a la Virtud dirige las acciones.
Pues debe con el arte socorrerse
siendo dificultoso de extinguirle,
cultívele solícito cuidado.
Quien no pudo vencer, pueda vencerse,
quien no pudo adquirir, sepa medirle,
y quien no fue dichoso, sea templado.

Meter: iambic
- XIV -
by Juan de Almeida

Siendo de vuestro bien, ojos, ausentes,
¿qué cosa veréis vos que no os ofenda?
Oscuro sol, monstruosa noche horrenda,
tigres, leones, osos y serpientes.
Oídos que oiréis entre las gentes
voces, gritos, llantos y contienda
¿por qué camino, iréis o por cuál senda
que espinas no piséis, pies diligentes?
Boca ¿qué gustaréis? -Cruel veneno.
Manos, ¿qué haréis vos? -Mortal oficio
¿Y tú, mi corazón? -Dolor sin calma.
Pues puso aparejaos al sacrificio.
Alma, ¿qué haréis vos? -Pensar cual peno
ojos, oídos, corazón y alma.

Meter: iambic
Der Tag wird kühl
by Paul Heyse

Der Tag wird kühl, der Tag wird blaß,
Die Vögel streifen übers Gras.
Schau, wie die Halme schwanken
Von ihrer Flügel Wanken
Und leise wehn ohn' Unterlaß.
Und abends spät die Liebe weht
Ob meines Herzens Rosenbeet.
Die Zweige flüstern und beben,
Und holde Gedanken weben
Sich in mein heimlich Nachtgebet.
Du fernes Herz, komm zu mir bald,
Sonst werden wir beide grau und alt,
Sonst wächst in meinem Herzen
Viel Unkraut, Dorn und Schmerzen –
Die Nacht ist lang, die Nacht wird kalt!

Meter: iambic
En la sala de juego
by José de Maturana

Rodeada está la mesa de atentos jugadores
sobre el tapete oscuro la luz discreta baja;
cien ponen toda su vida en la baraja
y ella es laca suerte que brinda sus amores.
Hay un silencio extraño Los
                  graves talladores
revuelven de su mazo la pintoresca faja;
las manos dan posturas, el cerebro trabaja,
y suenan las monedas y fichas de colores
Ya así, la muda reina, Fortuna la inconstante,
girando se halla en torno de cada concurrente
como en torno a las luces la mariposa errante.
Y entre monedas, fichas, baraja y suerte loca,
el hombre allí clavado, cual bestia impenitente,
¡no sabe alzar al triunfo la voluntad de roca!

Meter: dactylic
[wenn ich euch so klein und niedlich]
by Friedrich Rückert

Wenn ich euch so klein und niedlich
Vor mir spielen sah so friedlich,
Und ihr selber mir ein Spiel
Waret ohne Maß und Ziel;
Konnt' ich ordentlich mich grämen,
Daß ein End' es sollte nehmen,
Wenn mein Bübchen engelhaft,
Größer würd' und bengelhaft
Und mein Mädchen jüngferlicher,
Zieriger und zimpferlicher.
Thöricht wünschen konnt' ich dann,
Daß es doch gäb' einen Bann,
Ohn' Erwachsen und Eralten
Immer so euch zu erhalten,
Wie ihr waret, klein und lieb.
Und ein Geist, der lauschte, schrieb
Meinen Wunsch mit eil'ger Feder.
Wird doch sonst erhört nicht jeder
Halbe Wunsch der Menschenbrust!
Aber dieser ward es just.
Wie, vom Tode nun gebannet,
Dem Eralten ihr entrannet;
Nun erwächst allein mein Leid,
Daß ihr nicht erwachsen seid.
Wie ich euch so klein und niedlich
Um mich spielen sehe friedlich,
Werdet ihr mein Schmerzensspiel
Bleiben ohne Maß und Ziel.

Meter: trochaic
El sueño
by Carlos Póo Urbach

Media noche Los astros languidecen
en el sutil encaje de la bruma,
y del remanso oculto, entre la espuma
las flores, embriagadas, se adormecen.
Los árboles, rendidos, desfallecen,
entre las sombras su perfil se esfuma,
y en su alcoba de pétalos y pluma
las gotas del rocío se estremecen.
Vago rumor suspira voluptuoso
remedando las quejas de un salterio,
su veste azul la atmósfera reviste,
y al cuchichear del bosque perezoso,
arropado en las ondas del misterio
el sueño surge silencioso y triste.

Meter: iambic
Bittgesuch
by Johann Peter Hebel

Ne Meiddeli usem Oberland
chunnt zuenich her und chüßt ich d'Hand,
der sind jo so ne brave Her,
i wüßt jo kein, wo lieber wär.
's chunnt mengen usem Oberland
und het e Bittschrift in der Hand,
und euer Gmüet, wenn's helfe cha,
sen isch er e versorgte Ma.
Drum bringi au mi Bitte dar.
Mer singe gern, mir jungi War,
d'Welt luegt is no so lustig a,
mer hen jo no kei Chummer gha –
und spielte gern Klavier derzue
wie d'Jumpferen in Carlisrueh.
Doch sel isch d'Chunst – i ha jo keis –
o sind so guet, und gent mer eis!
Es isch e mengs, wo singt und lacht,
und Ihr hend's froh und glücklich gmacht –
do stoht so eis – und dankt's ich viel,
het Vatergüeti doch kei Ziel.

Meter: iambic
Siesta
by Petr Křička

Tú. Pila v městě jednu troubí.
Žár. A nepohne se list.
Jen jiřic modrou nebes hloubí
rychlý let a hvizd.
Pan doktor Macek mezi vraty
spokojeně přede si
a mráčky jako klůcky vaty
plynou nebesy.
Žár, ticho. Pouze od včelínu
temné slyšet hučení.
Spí Jobeš za stodolou v stínu,
v ruce učení.
„Proč vlastně v místě skrytém Peťka
trčí přes čtvrt hodiny?
To bůhví, co si zvyká teďka.
Čte tam noviny?“
Žár, ticho. Za zdí od Šmrkosů
jednotvárný slyšet zvuk.
To soused Šmrkos klepe kosu:
ťuky, ťuky, ťuk.
Vtom jako hrom když trefí spáče:
z chlívka letí slepice
a jako pominutá kdáče.
Tuze, velice.
„E mlč, ty...!“ Ale jen si zdřiml,
zase: kokokoko dák.
„Tak mlčet, jářku! Nebo, hyml,
dám ti na zobák.“
A ticho, mír. Vepř pouze chrochce,
na hnoji se peleší.
Ech, ať si dělá kdo chce, co chce.
Kdo spí, nehřeší.

Meter: polymetric
95.  Das Ende krönt das Werck.
by Angelus Silesius

Das Ende krönt das Werck/ das Leben ziehrt der Tod
Wie herrlich stirbt der Mensch/ der treu ist seinem Gott:!

Meter: iambic
XV.
by Antonín Klášterský

Můj starý lékař vážně hlavu kloní:
„Jen klid, jen klid!“ A sestra přijela,
u lože se mi v slzách svíjela,
když přečtla list, jenž přichystán byl pro ni.
„Co učinit mi chtěl’s to, milý hochu?
Což nemáš ke mně lásky již ni trochu?
Buď kliden nyní. Bude zase líp –
pracoval’s mnoho.“ (Usmívám se kradí.)
„Na cesty musíš, lékař sám tak radí.
Že nesáhneš však na zbraň, jen mi slib!“
Slibuji všecko, ale vyhýbavě
a s reservací v mysli; sláb jsem dosud,
a bolest ještě neustala v hlavě – – – –
Ó, matko, tvůj mne nesmí stihnout osud –

Meter: iambic
Vida campestre
by Amada Rosa Rodríguez

El céfiro ligero, suavemente
las flores del jardín acariciando,
a lo lejos el sol agonizando
en su rosado lecho de occidente
Cerca de aquí un arroyo transparente,
al pie de una colina murmurando;
y los frondosos árboles mirando
sus siluetas que copia la corriente
No lejos una palma majestuosa
sus penachos meciendo a gran altura;
la noche, con su sombra misteriosa,
borrando los encantos de Natura;
y yo sola, en mi alcoba silenciosa,
buscando distracción en la lectura.

Meter: polymetric
CESTOU. (XII.)
by Jaroslav Goll

Utrh’ jsem si cestou
mnohý kvítek svěží:
a teď svadlý – suchý
před vámi tu leží.
Z čerstvých květů splítal
pestrý jsem si vínek:
a teď zbyl mi z něho
herbář upomínek.

Meter: trochaic
172.  Der Adel deß geruhigen Hertzen.
by Angelus Silesius

Mein Hertze wenns GOtt ruht/ ists’ Braut Bett seines
Sohns:
Wanns dann sein Geist bewegt/ die sänffte Solomons.

Meter: iambic
La guerra de dos pueblos
by Manuel del Palacio

Eran ayer hermanos: de la ciencia
los dos propagadores se llamaban,
y la industria y el arte cultivaban,
felices en la paz y la opulencia.
Un hombre, en hora de fatal demencia,
irritó sus pasiones, que callaban,
y hoy con mares de sangre quizá
                     lavan
el impuro borrón de su conciencia
¡Madres! Mañana al despuntar la aurora
no busquéis del hogar en los confines
al que vuestras venturas atesora
¿El eco no escucháis de los clarines?
¡Tras ellos va la furia soladora
de esta maldita raza de Caínes!

Meter: polymetric
V Čáslavi nám ho pohřbili.
by Ladislav Quis

V Čáslavi nám ho pohřbili,
slepého toho Jana,
na hrob mu těžký kámen dán,
by svět neděsil vstana.
A kdyby byl ten kámen tak
těžký jak svět ten celý:
Jan přec by jej byl odvalil,
by naše pomstil žely.
A proto kosti po věcích
z jich tiché kobky vzali
a na místě je popravním
ty skety rozmetali.
A kdybyste je roznesli
ve všechny země kraje,
ten Janův duch vám nelze přec
nám vzít – vy cizá láje.

Meter: iambic
- LII - Soneto de Endimión
by Hernandode Acunya

En una selva, al parecer del día,
se estaba Endimión, triste y lloroso,
vuelto al rayo de sol que presuroso
de la cumbre de un monte descendía.
Mirando el turbador de su alegría,
contrario de su bien y su reposo,
tras un grave suspiro doloroso,
tales palabras contra el sol decía:
«Luz clara, para mí triste y oscura,
que con furioso curso apresurado
mi sol con tu tiniebla oscureciste,
si te pueden mover en tanta altura
las quejas de un pastor apasionado,
no tarde en volver donde saliste».

Meter: iambic
ODKUD, KAM.
by Josef Václav Sládek

Odkud jsem, ví jen Bůh sám;
odejdu a nevím kam.
Chvilku tady pobudu,
jak se líbí osudu.
Od rána, ať hůř, či snáz,
po svém jdu až v soumrak zas.
Po klopotě jedenkrát
odpočinu sobě rád.
Tělo v prachu, – a kde duch? –
to už zase řiď jen Bůh.

Meter: trochaic
- 720 - Acto II, ROSARDO
by Lope de Vega

Pues si todas las lágrimas lloradas
por cuantas penas ha tenido el mundo;
si Jerjes otro ejército segundo
con sus fuegos, sus máquinas y espadas;
si todas las filípicas armadas
que pasan y sustenta el mar profundo;
si por tierra el valor de Segismundo,
que tiene tantas lunas eclipsadas,
me enterneciesen, contrastar pudiesen
eterna guerra, Flérida, no creas
que libertarte de mi Argel pudiesen.
Y para que mejor quien vence veas,
las obras hablen, las palabras cesen;
que es de cobardes las palabras feas.

Meter: iambic
23.  In Christo komt man hoch.
by Angelus Silesius

Weil mein Erlöser hat die Engel überstiegen:
So kan (wo ich nur wil) auch ich sie überfliegen.

Meter: iambic
Moje česť!
by František Cajthaml-Liberté

Že jsem socialista,
ovšem je pravda jistá;
veškera moje česť
v slově tom skryta jest,
tam špatnosť nemá místa.
Z tmářů si nic nedělám,
na slova jich nic nedám;
s dělnickou odvahou
a s mužnou rozvahou
čelím jich hrubým střelám.
Myslím si: Vše do času;
i vašich sporých vlasů
jednou moc vypadá,
a dělník spořádá
s vámi se během času!

Meter: iambic
Chtěla bych mít...
by Růžena Jesenská

Chtěla bych mít bílý zámek
se zahradou plnou květů,
zvednout k nebi všecky mosty,
které z něho vedou k světu.
A v tom zámku jedno srdce,
které pro mne láskou hoří,
láskou věčnou, kterou štěstí
ani bolest neumoří.
Chtěla bych mít aspoň bílou,
teplou chatu, v kterou vedou
třebas všecky cesty světa
s bojem, hořem, záští bledou.
Ale v ní mít jedno srdce,
které pro mne láskou hoří –
láskou věčnou, kterou štěstí
ani bolest neumoří.

Meter: trochaic
STŘEBOVSKÝ MLÝN
by Petr Bezruč

Ber, ber, ber lidu rodnou řeč, ber.
Rež hrnul do koše moravský děd,
moravsky říkal tu starky mé ret,
ber, ber, ber lidu rodnou řeč, ber.
Rež, rež, šeredná rež roste, rež
na poli otců mých. Střebovský mlýn
zní řečí cizinců. V rozběhlý klín
pýchy a bohatství padla má rež.
Z Hrnčířů krve jsem. Střebovský mlýn
hrčel mi do sluchu za mladých dní.
Pod drnem děd spí. Řeč falešná zní
ze rtů mé přízně – miň střebovský mlýn.

Meter: dactylic
43.  Der Jünger den GOtt liebt.
by Angelus Silesius

Ein Mensch der gantz un̄ gar sich abwendt von der Welt/
Vnd seinen Leih und Seel dem HErren heilig hält/
Stirbt noch vertirbet nicht/ ob man ihm gleich vergibt.
Fragstu warumb? er ist der Jünger den er liebt.

Meter: iambic
- 8 - Acto III, REY MORO
by Lope de Vega

Las parias, Ataúlfo, alfaquí santo
de aquel vuestro patrón que llamáis Diego,
que pide el rey Fernando de Castilla,
yo las daré mayores que las pide,
porque con la noticia de sus hechos
ya le tiemblan los moros hasta el África;
y pues que se las dan Toledo y Córdoba,
no es justo que Sevilla se las niegue;
pero los cuerpos de las santas vírgenes
que vosotros llamáis Justa y Rufina,
y aquí por el Dios vuestro fueron muertos,
yo no sé dónde están, ni hay moro alguno,
porque yo he consultado los más viejos,
que sepa en qué lugar tienen sepulcro.

Meter: polymetric
59.
by Gerhard Tersteegen

Wenn Gott seine Lust an dir und an deinem Stand soll sehen,
Mußt du durch die Wüste erst in Verlassungswegen gehen;
Willst du deinem Gott zur Freud' ihm als Braut vermählet sein,
Denk, wie mußt du sein geziert und von allen Flecken rein!
Ach, wenn Gott hat Lust an mir, wenn ich ihn nur kann erfreuen,
Sollt' ich nicht verleugnen gern, sollt' ich Kreuz und Leiden scheuen?
Mach mich schön, mein Bräutigam, freu dich ewig dann in mir,
Ich, von allem abgewandt, will mich freuen auch in dir!

Meter: trochaic
La hermana de la caridad
by Antonio Arnao

Casta su faz, bajo la blanca toca
cual entre rayos de piedad fulgura;
pero jamás tan célica hermosura
pasión mortal, en quien la mira, evoca;
manan consuelos de su dulce boca;
la caridad sublima su ternura;
en donde está no reina la amargura,
pues con sus manos el dolor sofoca.
En infecto hospital su pecho late,
velando al triste con afán prolijo,
cual vela al moribundo en el combate;
brota su amor al pie del Crucifijo
y todo aquel a quien el mal abate
para su noble corazón es hijo

Meter: iambic
Cizí šafář.
by Josef Václav Pokorný-Pikulík

Sloužit vlasti úkol náš jest ryzí –
Práce máme na tisíce fůr;
jenom kdyby na ten český dvůr
nekradli se šafářové cizí!!

Meter: trochaic
30.
by Andreas Gryphius

Wenn dir die blinde Welt/ mit heiß entbrandtem Neid/
Mit überhäufftem Haß/ mit Mord vnd Schwerdt zusetzet.
So dencke daß sie hat den Herren gleich verletzet.
Man schenckts den Knechten nicht/ wenn auch der Meister leidt.
Wie wilst du ruhig seyn/ wo nichts als scharffer Streit?
Wenn Fleisch/ wenn Augenlust/ wenn Hoffart dich ergetzet/
So würde freilich wol dein Ansehn hoch geschätzet:
Nun bist du nur ihr Spiel/ vnd ihre Nichtigkeit/
Doch diß geht alles vor daß sie nicht Jesum kennt/
Vnd niemals kan verstehn/ das Jesus selig nennt/
Die hier ein Jammer-Spiel/ ein Fluch vnd Scheu-sall scheinen.
Die sind recht Jammers-wehrt/ dehn Christus ihre Noth/
Ihr blind/ ihr irrig seyn/ ihr freveln wieder Gott
So eigentlich entwirfft/ vnd doch sich selig meinen.

Meter: iambic
Florecimiento
by Delmira Agustini

La noche entró en la sal adormecida
arrastrando el silencio a pasos lentos
Los sueños son tan quedos, que
                  una herida
sangrar se oiría Rueda en los momentos
una palabra insólita, caída
como una hoja de otoño Pensamientos
suaves tocan mi frente dolorida
tal manos frescas, ¡ah! ¿por qué
                     tormentos
misteriosos los rostros palidecen
dulcemente? Tus ojos me parecen
dos semillas de luz entre las sombra,
y hay en mi alma un gran florecimiento
si en mí los fijas; si los bajas, siento
como si fuera a florecer la alfombra.

Meter: polymetric
Krůpěj.
by Jaroslav Vrchlický

Když padne krůpěj na kov rudě žhavý,
jen zasyčí to ve zoufalém stonu
a zahalena v bílé páry clonu
se krůpěj mihne jen a rázem staví.
Když padne krůpěj v pažit svadlé trávy,
jež mře a žloutne v klasů smutném sklonu,
je požehnáním celém na záhonu:
jí líbá zemi úsměv Vesny smavý.
Ó slzy, perly hodny stkáti duhu
kol hlavy boha! žel, váš proud se rojí
na kov, jímž sálá lidská zlost a pýcha!
Ó písně, krůpěje vy rajských luhů,
zda líp se děje vám? A proč jen zdroji
v nic řinete se z očí, ňader z ticha?

Meter: iambic
Orpheus Hymne
  an den Schlaf .
by Ludwig Gotthard Kosegarten

Schlaf, du aller Seligen, aller Sterblichen
König,
Alles Lebendigen Herr, was die weite Erd' er-
nähret,
Der du alles besuchst, und alles besiegst und be-
zwingest,
Alles Leben umspinnst mit leisefesselndem Netze,
Alle Sorgen linderst und endest jede Beschwerde,
Allen Jammer lullst in stillen heiligen Frieden,
Der du stärkest den Geist, und beschwörst das
Grauen des Todes,
Deines leiblichen Bruders, und deiner Schwester,
der Lethe —
Höre mich, Seliger, komm' in deiner freundlichen
Milde,
Komm' und umflügle mit kühlendem Fittig den
frommen Fey'rer!

Meter: trochaic