PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Retorno
by Mercedes Matamoros

¡Cuán grato es ver de nuevo el
                  dulce suelo
donde fuimos dichosos y queridos,
con sus árboles siempre florecidos
y las mismas estrellas en su cielo!
¡Cuán grato es recorrer con
                  tierno anhelo
los hermosos lugares preferidos
y en el hogar paterno hallar los nidos
en que el pájaro fiel detuvo el vuelo!
Pero, cuán triste es para el ser errante,
que el cáliz apuró del sufrimiento,
hallarlo todo igual, todo constante,
-el espacio y la tierra en su armonía,
las aves en su amor y rendimiento-
menos el alba que fue suya un día!

Meter: polymetric
Abbé Prévost.
by Jaroslav Vrchlický

Ze spousty knih, jež prachem pokryl čas
a nad nimiž své celé žití strávil,
by povrchní svět chvilinku se bavil
a mezi veteš pak je hodil zas,
jak zářný korunt, jeden blesk a jas,
plá Manon Lescaut, jedinou jsi stavil
hráz v času příboji, jenž vše ti splavil,
tou přehlušil’s i revoluce hlas.
A je to opuštěná dcera hříchu,
jež v písku pouště žalně dokonává
jak Maria Aegyptiaca v tichu.
Však za ní zvolna velké světlo vstává,
to slunce soucitu, jež krušíc pýchu
relief pravý velikosti dává.

Meter: iambic
LÍRICA
by Rubén Darío

Eduardo: está en el reino de nuestra fantasía
el pabellón azul de nuestro rey divino.
Saludemos al dios en el pan y en el vino,
saludemos al dios en la noche y el día.
Todavía está Apolo triunfante, todavía
gira bajo su lumbre la rueda del destino
y viértense del carro en el diurno camino
las ánforas de fuego, las urnas de armonía.
Hundámonos en ese mar vasto de éter puro
en que las almas libres del cautiverio obscuro
de la sombra, celebran el divino poder
de cantar. Tal será nuestra eterna retórica.
En tanto suena la música pitagórica
y brilla en el celeste abismo Lucifer.

Meter: anapestic
Al Duque de Frías
by Gertrudis Gómez de Avellaneda

Más me inspira tu voz, que en estos valles,
montes un día y rústicos apriscos,
los parques, los jardines y obeliscos,
que guardan ninfas de marmóreos talles.
No me dará placer, mientras tú calles,
que el raudal brote en espumantes discos
pues hace hermosos la amistad los riscos,
y es en la soledad triste Versalles.
Si con mi voz el ruiseñor modula,
no entiende tonos la nadante carpa,
y en vano el canto en derredor circula.
Pronto -cual nave que del puerto zarpa-
vuelva al Borbón-Edén y entonces Tula
un himno entonará, pulsando el arpa.

Meter: iambic
1L: Für ihn singe ich,
by Walt Whitman

Für ihn singe ich,
Errichte das Gegenwärtige auf dem Vergangenen,
(gleich einem perennierenden Baum, aus seiner Wurzel das Jetzt aus dem Einst)
Erweitere ihn durch Zeit und Raum und verschmelze die unsterblichen Gesetze,
Damit durch sie er selber werde sein eigenes Gesetz!

Meter: iambic
JIŘÍMU KARÁSKOVI. (II.)
by Jaroslav Vrchlický

Ty vstříc jdeš Zoře... Začíná se dnít
v tvé duše kalichu, zkad po prostoře
kol proudí perleťový, jemný svit,
ty vstříc jdeš Zoře!
Na prahu jejím ples, tě pozdravit!
Již tichá radost proniká tvé hoře,
tak sladká rosa padá na pažit.
Medusa ustává již kšticí chvít
a vstříc ti duje Krásy moře, moře!
Jak v lázeň křtu pokojný neofyt
ty vstříc jdeš Zoře!

Meter: iambic
Divine Epigrams: On the Miracle of the Multiplied Loaves
by Richard Crashaw

See here an easy feast that knows no wound,
     That under hunger’s teeth will needs be sound;
A subtle harvest of unbounded bread,
     What would ye more? Here food itself is fed.

Meter: iambic
Die Feder.
by Barthold Heinrich Brockes

Geschwätzige Zunge, wodurch sich die Seelen,
In stummer Beredsamkeit, nah’ und entfernt,
Einander ihr Wirken und Leiden erzählen!
Beträchtliches Werkzeug, wodurch wir gelernt,
O Wunder! die Geister mit Geistern vermählen,
Gedanken verkörpern, erzeugen, erhalten,
Und binden, so daß wir, auch wenn wir erkalten,
Noch lange der Lebenden Stellen verwalten.
Du stellest den Augen, durch Schatten und Licht,
Jm Dunklen der Dinte, bey weißem Papier
In leiblich- und sichtbaren Formen uns für,
Was in dem Verborgnen der Seelen geschicht.

Meter: amphibrachic
Contra la guerra
by Manuel de Zequeira y Arango

De cóncavos metales disparada,
sale la muerta envuelta en estampido
y en torrentes de plomo repartido
brota el Etna su llama aprisionada.
El espanto, el dolor, la ruina airada,
al vencedor oprimen y al vencido,
huye esquivo el reposo apetecido,
solo esgrime el valor sangrienta espada.
El hombre contra el hombre se enfurece,
su propia destrucción forma su historia,
y de sangre teñido comparece.
en el sagrado templo de la gloria
Cese hombre tu furor, tu ambición cese,
si al destruirte a ti mismo es tu victoria.

Meter: polymetric
- CX - Contra ciertos hombres, a quienes moteja de afeminados
by Gongora

Hay entre Carrión y Tordesillas,
en Castilla la Vieja, dos lugares
de dos vecinos tan particulares,
que en su particular tienen cosquillas.
Todos son arrabales estas Villas,
y su término todo es Olivares;
sus campos escarchados, que a millares
producen oro y plata a maravillas.
Ser quiere alcalde de una y otra aldea
Gil Rabadán, pero reprocha alguno
que aprieta a los rabeles el cerrojo.
Por justo y por rebelde es bien lo sea,
porque le des lo tuyo a cada uno,
y les metas la vara por el ojo.

Meter: iambic
Al estrago de la predicación evangélica
by Anastasio Pantaleón de Ribera

Pregúntasme, porque con tanto ahínco
repugné el predicar, pues bien podría
con un poco de crítica osadía
subirme al mayor púlpito de un brinco.
Confieso Anian, que los talentos cinco
son ya sólo una vana parlería;
mas con ella, que gana el alma mía,
pues si una flecha en las ajenas hinco.
Si al oído estragado me acomodo,
estrago la doctrina; si la templo
con sencillez, a las paredes hablo:
¡O Sacro oficio! ya profano en todo
es Comedia el Sermón, Teatro el Templo,
farsante el que predica, autor el Diablo.

Meter: iambic
1L: Als in einem Veilchenthal'
by Leopold Friedrich Günther von Goeckingk

Als in einem Veilchenthal'
Cephalus zum erstenmal
In Aurorens Armen ruhte,
Wurde, wie natürlich ist,
Und Ihr – aus Erfahrung wißt,
Solche Nacht ihr zur Minute.
Auf des Jünglings Busen fällt
Müd' ihr Haupt, das an die Welt
Und ans Tageslicht nicht dachte.
Sie entschlafen beid', und ach!
Schon die ganze Welt war wach,
Als die Göttin erst erwachte.
Und sie flog auf ihre Bahn;
Alle Götter sahn sie an:
Scham glüht' ihr auf Stirn und Wangen.
Bleib, sprach Zevs, so schön, wie heut;
Du gefällst uns! – Seit der Zeit
Ist die Röth' ihr nie vergangen.

Meter: trochaic
Morgengebet.
by Joseph von Eichendorff

Die Welt mit ihrem Gram und Glücke
Will ich, ein Pilger frohbereit,
Betreten nur wie eine Brücke
Zu Dir, Herr, über'n Strom der Zeit.

Meter: iambic
Těžké loučení.
by Adolf Heyduk

Na skalním útesu
pěnkava jásá,
bystřinou od lesů
pospíchá krása,
od stébla ku kmeni,
od rosy k plesu –
ach, jak to loučení,
Šumavo, snesu!
Z ponuré skaliny,
z chatrče prosté,
z jahody, maliny
popěvek roste,
ze zrnek pískových,
z perliček trávy –
odlesk tvůj v prsou mých
duši mi stráví.
Loučení, těžká věc,
srdce mi dusí,
otálím; škoda, přec
jednou býť musí;
život mne vyhání
z rajského kouta –
peruť mám na skráni,
na nohou pouta.

Meter: polymetric
Luisito
by Ricardo Rodríguez Cáceres

En tu seno ese niño reclinado
cándidamente en actitud risueña,
parece un ángel que contigo sueña
en un lecho de rosas perfumado.
Y bebiendo a tu pecho codiciado
el néctar que le brindas halagüeña,
perece un nardo en arrogante peña
del vendaval del mundo resguardado
Cede un instante al maternal cariño;
dame esa prenda de tu amor querida
para besarla con paterno anhelo;
porque besando al candoroso niño,
beso a la madre que le dio la vida,
beso a la esposa que me ha dado el Cielo.

Meter: iambic
Heinrich Zille
by Kurt Tucholsky

Zweeter Uffjang, vierta Hof
wohnen deine Leute;
Kinder quieken: »Na, so doof!«
jestern, morjn, heute.
Liebe, Krach, Jeburt und Schiß . . .
Du hast jesacht, wies is.
Kleene Jöhren mit Pipi
un vabogne Fieße;
Tanz mit durchjedrickte Knie,
er sacht: »Meine Sieße!«
Stank und Stunk, berliner Schmiß . . .
Du hast jesacht, wies is.
Jrimmich wahste eijntlich nich –
mal traurich un mal munta.
Dir war det jahnich lächalich:
»mutta, schmeiß Stulle runta –!«
Leierkastenmelodien . . .
Menschen in Berlin.
Int Alter beinah ein Schenie –
Dein Bleistift; na, von wejn . . . !
Janz richtich vastandn ham se dir nie –
die lachtn so übalejn.
Die fanden dir riehrend un komisch zujleich.
Im übrijen: Hoch det Deutsche Reich!
Malen kannste.
Zeichnen kannste.
Witze machen sollste.
Aba Ernst machen dürfste nich.
Du kennst den janzen Kleista –
den ihr Schicksal: Stirb oda friß!
Du wahst ein jroßa Meista.
Du hast jesacht, wies is.

Meter: polymetric
Die Steine und das Herz
by Wilhelm Müller

Ich steh' am Ufer bei dem Binnensee,
Es thut das Herz mir nach der Lieben weh,
Die drüben sitzt und nicht herüber kann;
Der Vater schloß den Kahn mit Ketten an.
Und runde weiße Steine such' ich mir
Und küsse sie und werfe sie nach ihr.
Sie fliegen schnurgerad' aus meiner Hand,
Doch keiner fliegt bis an den lieben Strand.
Ihr Steine, seid ihr denn so groß und schwer?
Ich dächte wohl, mein Herz das wär' es mehr,
Und fliegt doch ungeschleudert hinterdrein,
In ihre Hand, in ihren Schooß hinein.

Meter: iambic
- XXVI -
by Juan de Tassis y Peralta

Vuelvo, y no como esclavo fugitivo
que teme de su dueño el rostro airado,
mas como buen vasallo despechado
que tiene fe segura en pecho altivo.
Y aunque descubro el sentimiento, vivo
de un dolor no creído o no aliviado;
confieso que a mis daños obligado,
en sujeción gloriosa estoy cautivo.
Mas no consiente Amor que mi tormento
tenga fin, ni principio, ni esperanza,
que aún del mal que padezco está envidioso.
Tal es la causa y tal el pensamiento,
que puestos gloria y pena en su balanza
está el peso del bien y el mal dudoso.

Meter: iambic
98.
by Friedrich von Logau

Männer sollen luthrisch glauben; Weiber wollen bäptisch seyn:
Männer solln den Willen binden; Weiber wollen ihn befreyn.

Meter: trochaic
HLAVNÍ ČINITELÉ RAKOUSKÉ ZAHRANIČNÍ POLITIKY (Vídeňský šmok.)
by František Gellner

Sbírá tlachy, klepy, křapy
pro vídeňské hloupé chlapy,
při tom na mysli má kursy
a lže podle přání bursy.

Meter: trochaic
XxI.  Auf den Sontag deß mit vnß kämpfen-
 den Heylands/ oder  Reminiscere.
 Matth. 18.
by Andreas Gryphius

Ich hochbetrübtes Hertz! Ich Schaw-Platz grauser plagẽ/
Schrey für vnd für. vmbsonst! der/ auf den je vnd eh
Mein hoffen hat gebaw’t/ verhüll’t sich/ (ach vnd weh!)
In stille grausambkeit! Was helffen meine klagen?
Ich muß (wie schwer es auch) deß Teufels schläge tragen?
Je mehr ich mich mit ernst zu betten vndersteh
Je frembder stellt sich Gott! hilff/ eh’ ich gantz vergeh/
O der du keinen noch hast beystand abgeschlagen/
Ob zwar ich schuöder Hund nicht deiner gaben werth/
Hast du den Hunden doch offt Kinder
Nun wol/ ich werd auch nicht bestürtzt weg von dir gehen!
Vielleicht wird mir bißher ein bissen Brodts versagt
Weil du mich/ wenn ich recht in Trübsal abgejagt
Zu deinem Ehren Tisch/ Mein Vater wilt erhöhen.

Meter: iambic
A Dialogue, between the Resolved Soul and Created Pleasure
by Andrew Marvell

Courage, my Soul, now learn to wield
The weight of thine immortal shield.
Close on thy head thy helmet bright.
Balance thy sword against the fight.
See where an army, strong as fair,
With silken banners spreads the air.
Now, if thou be’st that thing divine,
In this day’s combat let it shine:
And show that Nature wants an art
To conquer one resolvèd heart.

PLEASURE
Welcome the creation’s guest,
Lord of earth, and heaven’s heir.
Lay aside that warlike crest,
And of Nature’s banquet share:
Where the souls of fruits and flowers
Stand prepared to heighten yours.

SOUL
I sup above, and cannot stay
To bait so long upon the way.

PLEASURE
On these downy pillows lie,
Whose soft plumes will thither fly:
On these roses strewed so plain
Lest one leaf thy side should strain.

SOUL
My gentler rest is on a thought,
Conscious of doing what I ought.

PLEASURE
If thou be’st with perfumes pleased,
Such as oft the gods appeased,
Thou in fragrant clouds shalt show
Like another god below.

SOUL
A soul that knows not to presume
Is heaven’s and its own perfume.

PLEASURE
Everything does seem to vie
Which should first attract thine eye:
But since none deserves that grace,
In this crystal view thy face.

SOUL
When the Creator’s skill is prized,
The rest is all but earth disguised.

PLEASURE
Hark how music then prepares
For thy stay these charming airs;
Which the posting winds recall,
And suspend the river’s fall.

SOUL
Had I but any time to lose,
On this I would it all dispose.
Cease, tempter. None can chain a mind
Whom this sweet chordage cannot bind.

CHORUS
Earth cannot show so brave a sight
As when a single soul does fence
The batteries of alluring sense,
And heaven views it with delight.
   Then persevere: for still new charges sound:
   And if thou overcom’st, thou shalt be crowned.

PLEASURE
All this fair, and soft, and sweet,
   Which scatteringly doth shine,
Shall within one beauty meet,
   And she be only thine.

SOUL
If things of sight such heavens be,
What heavens are those we cannot see?

PLEASURE
Wheresoe’er thy foot shall go
   The minted gold shall lie,
Till thou purchase all below,
   And want new worlds to buy.

SOUL
Were’t not a price, who’d value gold?
And that’s worth naught that can be sold.

PLEASURE
Wilt thou all the glory have
   That war or peace commend?
Half the world shall be thy slave
   The other half thy friend.

SOUL
What friends, if to my self untrue!
What slaves, unless I captive you!

PLEASURE
Thou shalt know each hidden cause;
   And see the future time:
Try what depth the centre draws;
   And then to heaven climb.

SOUL
None thither mounts by the degree
Of knowledge, but humility.

CHORUS
Triumph, triumph, victorious Soul;
The world has not one pleasure more:
The rest does lie beyond the Pole,
And is thine everlasting store.

Meter: polymetric
Modern Love: XXXI
by George Meredith

This golden head has wit in it. I live
Again, and a far higher life, near her.
Some women like a young philosopher;
Perchance because he is diminutive.
For woman’s manly god must not exceed
Proportions of the natural nursing size.
Great poets and great sages draw no prize
With women: but the little lap-dog breed,
Who can be hugged, or on a mantel-piece
Perched up for adoration, these obtain
Her homage. And of this we men are vain?
Of this! ’T is ordered for the world’s increase!
Small flattery! Yet she has that rare gift
To beauty, Common Sense. I am approved.
It is not half so nice as being loved,
And yet I do prefer it. What’s my drift?

Meter: iambic
KOMEDIANT.
by Vojtěch Martínek

Jest u nás v posvícení tento pěkný zvyk:
Hned ráno komediant místo vyhledá si,
stan z plachet vybuduje sobě v okamžik,
pak v buben udeří a do vesnice hlásí:
„Jen dále, pánové! Za grošů několik
zde možno uviděti divné světa krásy,
a večer produkce je, mnohý vzácný cvik
vám paňác doprovodí veselými špásy!“
...A druhého dne potom ty jsem slyšel řeči:
„Můj drahý národe! Tvá vlast je v nebezpečí!
Bič cizích otrokářů tebe ovládá!
Už rozechvěním v žilách krev se nad tím pění!
Nuž do boje!“... Ten komediant z posvícení,
ach, věru nevím, proč mi pořád napadá...

Meter: iambic
Al mismo tema
by Juan Valle de Velasco

Quien duda que sacase el Tracio Orfeo
la cara esposa del infierno oscuro,
que el tierno llanto en el
                  tormento duro
movió las Furias, y paró el Leteo;
Oiga la voz de este Español Museo,
y verá que hace más su canto puro,
pues trueca Febo de su voz seguro
el gobierno y razón de su Museo.
Que ya sus blancos cisnes, que
                     solían
cantar, del sabio Dios son reprobados
por voces bajas, roncas y confusas
Las Moscas ama, y ya las Musas
                     fían
de ellas solas secretos reservados,
y Moscas son los cisnes de las Musas

Meter: iambic
El cráneo de la selva
by Francisco Sisto Piedra

En el hueco de un cráneo carcomido
que el hado, cual corona funeraria,
puso sobre la peña solitaria
de una selva, hizo un pájaro su nido
Vagando yo, en mis sueños embebido
por aquella región hospitalaria,
llegué a la agreste peña cineraria
y vi aquel cráneo, emblema del olvido
Y cuando entre las ráfagas del viento
esperaba escuchar el triste acento
del grito postrimero de su inerte
boca, o con el alma estremecida,
salir de aquel despojo de la muerte
el trino placentero de la vida

Meter: polymetric
46. Že ten život plný bouří,
by Josef Kuchař

Že ten život plný bouří,
samá trýzeň, samé stíny,
dali tebe v odpočinek
do té chladné černé hlíny.
Spi matičko, spi tam sladce,
jako já jsem jednou spával,
když mne sladkou kolébavkou
ret tvůj v klíně uhýčkával.

Meter: trochaic
- CXXXVI -
by Gutierre de Cetina

Como enfermo a quien ya médico cierto
dice que ha de morir si no se bebe
un vaso de ponzoña y no se atreve,
siéndole el daño de ello descubierto;
teme si dura el mal, que ha de ser muerto
antes que el medio peligroso pruebe,
y si para probarlo al fin se mueve,
está de su salud también incierto;
a tal término, Amor, soy allegado,
que me mata el temor, y el desengaño
me tiene de la muerte temeroso.
Pensar venir en duda es excusado,
y habiendo de pasar por el un daño,
de entrambos igualmente estoy dudoso.

Meter: iambic
La guarida del amor
by Juan Bautista Arriaza

Amor, como se vio desnudo y ciego,
pasando entre las gentes mil sonrojos,
pensó en buscar unos hermosos ojos
donde vivir oculto y con sosiego.
¡Ay, Silvia!, vio los tuyos, vio aquel fuego
que rinde a tu beldad tantos despojos,
y hallando satisfechos sus antojos
en ellos parte a refugiarse, luego.
¡Qué extraño ver a tantos corazones
rendir, bien mío, los soberbios cuellos
y el yugo recibir que tú le pones!
Si a más de que esos ojos son tan bellos
está todo el amor con sus traiciones
haciéndonos la guerra dentro de ellos.

Meter: iambic
III  Jak ozvěna v skalách zasněných
by Stanislav Kostka Neumann

Jak ozvěna v skalách zasněných
cos v bytosti naší dříme.
A je to více než pohádka,
co za sebou v dáli zříme.
Starého nadšení vroucí proud,
žel, v srdci skrytý až na dně.
Kontinuita sil velebných,
žel, udupávaná zrádně.
Snad bychom chtěli se opět vzdát
krásným a dobrým svým pudům,
zkrušenou hrdost svou pobodnout,
rozmachu dopřáti údům,
silou a mládím si zahýřit
a bez všech cavyků ránu
oplatit ranou, jež zabíjí
za urážku, drzost, hanu.
Snad bychom chtěli... A jisto je,
že bychom mohli a měli.
Jen odvahou vzroste síla v nás
a jiskra ve plamen skvělý.
Však sotvaže hne se svědomí
a my se rozpomínáme,
krev vznícenou, oheň ve zraku
a ruku zdviženou máme,
pár frází rozšafných postačí
ukrotit hněvy a blesky:
vůdcové zastrčí odměnu,
a národ chce býti hezký.

Meter: dactylic
64. Gedancken über meine Geburt
by Andreas Gryphius

Der du mich an das Licht hast bey besternter Nacht/
Aus meiner Mutter Leib' als einem Kercker bracht;
Laß fern von Sternen mich/ doch Sternen gleich auffgehen/
Wenn hir ich untergeh/ dort über Sternen stehen.

Meter: iambic
[wie viele Sänger schritten durch die Zeit]
by John Keats

Wie viele Sänger schritten durch die Zeit
Und gaben meiner Seele ein Entzücken,
Denn jede Schönheit suchte ich zu pflücken,
So Erdenklang wie Sang der Ewigkeit!
Und oft, wenn mich der Muse Kuß geweiht,
Schwillt dieses Tönemeer, mich zu beglücken.
Doch sucht kein Klang den andern zu erdrücken,
Da ist kein roher Lärm, kein wilder Streit.
Es ist wie Sang, den uns der Abend bringt:
Das Quellenrieseln und der Glockenklang,
Das Vogellied, der Blätter eiliges Sprechen –
Wie alles dies im Chor zusammenklingt
Und tönend formt des Tages Schlußgesang,
Und keins vermag die Einheit zu durchbrechen.

Meter: iambic
Soneto amoroso
by Juan de Jauregui

Burla y blasona la corcilla o gama,
bien guarnecida entre su bosque espeso,
del gran lebrel, y acosador sabueso,
cuyo ladrido la amenaza y llama.
Mas si engañada de la hierba y grama,
al raso campo extiende el pie travieso,
muriendo paga su ligero exceso,
y en vano el gremio de las selvas ama.
Así mientras cerrado en mi aspereza
viví, burlaba (Amor) de tus rigores,
mas engañome un rostro lisonjero;
salí de mí, siguiendo la belleza
de un paraíso con perpetuas flores,
donde a tus manos rigurosas muero.

Meter: iambic
79.
by Friedrich von Logau

Cornius hat auff dem Haupt einen unbenanten Schaden;
Weiland in Cerastia waren Männer mit beladen.

Meter: polymetric
1L: Das beste, das ein Mensch in dieser Welt erlebet,
by Friedrich von Logau

Das beste, das ein Mensch in dieser Welt erlebet,
Ist, daß er endlich stirbt, und daß man ihn begräbet.
Die Welt sey, wie sie wil; sie hab auch, was sie wil,
War sterben nicht dabey, so gilte sie nicht viel.

Meter: iambic
1L: Clorinde sagt nicht oft, was sie nicht sagen soll;
by Christian Wernicke

Clorinde sagt nicht oft, was sie nicht sagen soll;
Doch was sie sagt und thut, wird durch die Art beschönet,
Mit der sie Alles thut. Es steht ihr Alles wohl,
So daß die Tugend selbst ihr keinen Zierrath lehnet,
Den ihre Schönheit nicht der Tugend wiedergiebt:

Meter: iambic
A UN POETA
by Rubén Darío

Te recomiendo a ti, mi poeta amigo,
que comprendas mañana mi profundo cariño,
y que escuches mi voz en la voz de mi niño,
y que aceptes la hostia en la virtud del trigo.
Sabe que, cuando muera, yo te escucho y te sigo:
que si haces bien, te aplaudo; que si haces mal, te riño;
si soy lira, te canto; si cíngulo, te ciño;
si en tu cerebro, seso, y si en tu vientre, ombligo.
Y comprende que en el don de la pura vida,
que no se puede dar manca ni dividida
para los que creemos que hay algo supremo,
yo me pongo a esperar a la esperanza ida,
y conduzco entre tanto la barca de mi vida;
Caronte es el piloto, mas yo dirijo el remo.

Meter: anapestic
KAZATEL.
by Sigismund Bouška

Divy konal pater Serafin
s vyzlacené dómu kazatelny,
nadchnul jeho rety Hospodin:
líčil pekel nejhrůznější klín,
nebes blesky, život nesmrtelný.
Davy hříšných hrnuly se v chrám,
odcházely davy kajícníků,
duše čistil řeči jeho plam,
vracel radost, ničil hříchu klam,
dával sílu prvních mučedníků.
Jako zázrak lid ho velebil,
chválil věhlas, příval řeči prudký...
Zdroj však divu nikdo netušil,
prostičký to jenom žebrák byl,
dole sedě prosil ze všech sil,
by ta slova změnil Pán Bůh v skutky!

Meter: trochaic
MOMENTKA
by Božena Benešová

Jde úzký chodník středem luk
a po něm slovácký jde kluk,
jde, jeho nohy – koček pár –
neslyšně vejdou v pal a žár.
Jdou zvolna, nehledají stín,
nestanou ani u vrbin,
až zarazí je bílý plot –
polední slunce v středu vod.
Nad bílou řekou bílý třpyt,
plátěnek bílých bleskný kmit,
a již pár koček skočí v kruh
a z běli plaší tisíc duh.

Meter: iambic
- - Acto I, DOÑA ANA De La hermosa Ester
by Lope de Vega

Bosque del río de Madrid, no puedo
hallarme en vuestras verdes soledades,
enseñada a decirle mis verdades
al gran Tajo, corona de Toledo.
Olmos, bien sé que en vuestros ramos quedo
presa, en venganza de otras libertades,
que se suelen mudar las voluntades
y de las esperanzas nace el miedo.
Conocedme por hombre, fuentes claras,
que quien ha de sufrir ha de ser hombre,
y tú, que vas huyendo a quien te sigue,
ya que eres mi fortuna, ¿por qué paras?
Mas como soy mujer temes al nombre,
que olvida amada y con desdén persigue.

Meter: polymetric
Co proti přírodě nám za ostrahu?
by Adolf Heyduk

Co proti přírodě nám za ostrahu?
Co bez ní může člověk býti ještě?
Jí jedno moře jsou a kapka deště,
i pouště ziď a prach na chýše prahu!
Jak malichernou chová člověk snahu,
když mní se víc a v choré mysli třeště
své srdce tisknout dává v sporu kleště,
by pozbavil se žití sterých vrahů.
Jeť práškem člověk, jenom pylem květu. –
Zda pavoučí svou myslí stihnout může
tu hroznou pramáť tisícerých světů?
Jí větší obětí snad zádech růže,
než lidská mysl v bujném čaroletu,
jež mořskou hloubku s nebes klenbou víže.

Meter: iambic
Im November 1848
by Franz Grillparzer

Kimon und Alkibiades in Sizilien
Setzten in Trauer Athens Familien.

Meter: polymetric
Erstes Sonett
by Friedrich Schlegel

Um meiner Mannheit Tiefgang auszuloten,
Ging ich mit nacktem Glied zu Keuschgesinnten.
Ich glaubte, diese deutlichste der Finten
Sei zwingender als Zahlen oder Zoten.
Ich trat zu Mädchen unversehns von hinten,
Sprach sanft sie an und spielte den Zeloten.
Dann fragt' ich plötzlich, wann sie denn den roten
Gewaltherrn hätten, und wie lang sie minnten.
Sie sehn verdrehten Auges auf den Stecken,
Der ihnen doch galant entgegensteht.
Ich hebe sie, darauf zu stülpsen.
Zuerst wohl würgen, schreien sie, und rülpsen,
Dann fließt die Lust, und alles Weh vergeht.
Bis sie zutiefst gekitzelt drauf verrecken.

Meter: iambic