PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
406. Hnedky odtud výhled se mi tvořil
by Jan Kollár

Hnedky odtud výhled se mi tvořil
Oslavenců místo na páté,
Kde sem našla onny zajaté,
Jež až k smerti Alexander mořil;
Ne ten, před nímž celý svět se kořil,
Než to Římanisko drasnaté,
Jenž byl vůdcem vojny začaté,
Když si berlou císař Mauric dvořil;
Hladihlavá ruka matky sladce
Kochá se tu v nich, že raději
Mřeli, nežby někdo z nich byl zrádce;
Všecko nad tím radost cítí živou,
A kůr zpěváků sám hlasněji
Chválí jejich věrnost mlučelivou.

Meter: trochaic
- XXVII - Resuelve la cuestión de cual sea pesar mas molesto en encontradas correspondencias, amar o aborrecer
by Juana Ines de La Cruz

Que no me quiera Fabio, al verse amado,
es dolor, sin igual, en mi sentido,
más, que me quiera Silvio aborrecido
es menos mal, más no menor enfado.
Que sufrimiento no estará cansado,
si siempre le resuenan al oído,
tras la vana arrogancia de un querido,
el cansado gemir de un desdeñado.
Si de Silvio me cansa el rendimiento,
a Fabio canso, con estar rendida,
si de este busco el agradecimiento.
A mí me busca el otro agradecida,
por activa, y pasiva es mi tormento,
pues padezco en querer, y en ser querida.

Meter: polymetric
A LA VIRGEN DEL ROSARIO
by Manuel Bernabé

¡ Soy infeliz! Mi pensamiento expira
en brazos de una duda asaz tempana:
¿qué importa a mí la inspiración humana,
si aun ignoro si es cierta o si es mentira?
Yo tengo fe, pero mi fe delira;
tengo pasión, pero pasión mundana...
¡ Ay! yo no sé dónde estaré mañana,
con mi fe, con mi pluma y con mi lira.
Pero, no; si es verdad, Dulce Señora,
que en medio de esta sociedad demente ?
aun amparáis la pequeñez del hombre,
No desdeñéis mi voz que ruega y llora;
dad a mi mano el arpa del creyente,
y muera yo invocando vuestro nombre.

Meter: polymetric
NA SVĚDOMÍ MÉ KLEPE VINA CIZÍ
by Antonín Sova

Na svědomí mé klepe vina cizí,
jež vlastní vinou jsem způsobil,
tak přišla a již z duše nevymizí
ten její úzkostný a plachý kvil.
Já ubožáka vyhnal od svých dveří.
On klnul dlouho plání sněhovou.
Stísněných ulic světla tmou se šeří
a hodiny tak dlouze k noci jdou,
že zdá se mi, ti všichni odmítnutí
a vypuzení že se smlouvají
a do rána mi pěstmi krvavými
na dveře bušit nepřestávají,
a zdá se mi, tisíců cizí viny
ku oknům přitlačeny hledí sem,
na almužnu v mých rukou, hrdé stíny
mi plují s odmítavým chechtotem...

Meter: iambic
Miguel de Cervantes, autor de Don Quijote: «Este soneto hice a la muerte de don Fernando de Herrera y, para entender el primer cuarteto, advierto que él celebraba en sus versos a una señora debajo de este nombre de Luz. Creo que es de los buenos que he hecho en mi vida.»
by Cervantes

El que subió por sendas nunca usadas
del sacro monte a la más alta cumbre;
el que a una Luz se hizo todo lumbre
y lágrimas, en dulce voz cantadas;
el que con culta vena las sagradas
de Elicón y Pirene en muchedumbre
(libre de toda humana pesadumbre)
bebió y dejó en divinas transformadas;
aquél a quien envidia tuvo Apolo
porque, a par de su Luz, tiene su fama
de donde nace a donde muere el día:
el agradable al cielo, al suelo solo,
vuelto en ceniza de su ardiente llama,
yace debajo de esta losa fría.

Meter: iambic
- XXXIX -
by Hernandode Acunya

Cierto no puede ser sino buen hora
en la que yo tomé tal presupuesto,
como ver la hermosura de aquel gesto
que con tanta razón esta alma adora;
mas no penséis que no la veo ahora,
que el espíritu siempre está dispuesto
a ver la ausente, y mi memoria en esto
se engrandece, se ensalza, y se mejora,
ved cuánto, que no puedo ya conmigo,
pensando que estos ojos lo han de ver
como con los del alma ya la veo;
y pensando este bien, de ufano digo:
¡quién pudo jamás tanto merecer,
o que más alto fin, tiene el deseo!

Meter: polymetric
102. Auf eine gedruckte Rede, die ich einigen Bekannten zum Lesen überschickte
by Abraham Gotthelf Kästner

Des Lobes und des Dankes Pflicht,
Will euch der fromme Redner lehren:
Ihr mögt es lesen oder nicht,
Ich aber, ach! ich mußt' es hören.

Meter: iambic
XII. POD JEDNU PODOBIZNU.
by Jaroslav Vrchlický

Tak vážná, snivá a tak zcela moje,
tak plná touhy, jak čekala na mne...
Tak sladká, nebylo to zdání klamné,
co svedlo nás přes všecky steré boje.
S tou tváří žít chci, s tou chci umírati,
a je-li spása, je-li v světě štěstí,
tou jedině mi můž a musí zkvésti,
ta bude věčně před mou duší státi...

Meter: iambic
1L: Austria, man schnitt dir zwei
by Anastasius Grün

Austria, man schnitt dir zwei
Kunstgedrehte Stäbe,
Stützen, daß dein Körper frei
Sich vom Fall erhebe.
Doch nicht will das Vorwärtsgehn,
Kaum das Stillstehn glücken;
Denn die Stäbe, recht besehn,
Nennt man, mein' ich – Krücken.

Meter: trochaic
Zimou k jaru.
by Adolf Heyduk

Lepší silno bojovati s žitím krutě tuhým,
než lhostejno poléhati, mrtví jedni k druhým:
slyš to, milý národečku tamo pod Karpaty,
slyšte, hnízda slavíkova i skřivánčí chaty.
Nedávejte děti svoje vrahům do poroby,
nechte vy je máti Slávě zlaté na ozdoby,
třeba syn i vnuk maličký pole oral bosý,
přec je víc než vrah, jenž zlatý ostruh u pat nosí.
Zimouli se jaro blíží, také vám se vrátí,
a kdo rod a Slovač zradil, toho panbůh schvátí.
Jeden levou, druhý pravou dáváme vám ruku,
v tom objetí srdce zplanou v stejnorodém tluku.

Meter: trochaic
Wilhelmus  III.  König in Engelland.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Dein eyfer/ den du trägst vor freyheit und altar/
Die kluge tapfferkeit/ die deine feinde schläget/
Und denn dein muth in unglück und gefahr/
Verdienen/ daß dein haupt drey Königs-cronen träget.

Meter: iambic
Béltis.
by Josef Šimánek

Jdou chrámem zvuky slavných dissonancí,
kouř ohňů Béltis v šedé roucho halí
a kněžky v divokém se točí tanci, –
jak se jich perly v tichu rozesmály!
A Béltis mlčí. Ani krev jí nehne,
jež rozstříkla se po žulových bocích,
ni vášeň červená, jež k nohám lehne
si unavena po divokých skocích.
Kněz s tiárou, s níž smaragd blesky hází
jak hadí zrak, jenž slídí po kořisti,
dlaň noří do karneolové vázy,
na uhlí sype šafránové listí.
A Béltis mlčí. Chladnější než skála,
z níž vytesána je, zří její hlava,
jak po svatyni palčivý dech sálá
a z vůní krve matný přízrak vstává.
A v noci, chrám když opuštěn je celý,
tu Béltis vztyčuje se v chmurném gestu,
pěsť zdvihá žulovou nad obzor stmělý
a mlčky hrozí velikému městu.

Meter: iambic
Spící stráž.
by Jan Bohumil Ceyp z Peclinovce

V lese bůžek noci vzdychá,
V roklích lest a hrůza bdí;
V hradě jest již všecko zticha,
Pán i sluha tvrdě spí.
Chvílemi klid mrtvý mění
Hradních stráží volání,
A kohoutků na hřebení
Pronikavé vrzání.
V korridoru žoldnéř stojí
O kopí své podepřen,
Trapné mdloby naň se rojí,
Víčka svírá lehký sen.
On však mocně zmáhá tíseň,
Ve vzduchu si šermuje,
Potichu si zpívá píseň,
Již nejvíce miluje.
Nechce slouti nedbánlivým,
Řádu dobře pamětliv;
Vždy byl správným, přičinlivým,
Kárán nebýval co živ.
Nadarmo. Zpěv v ústech vázne,
Neprospějí úskoky;
Palaš klesá v pěsti rázné,
Ke sloupu lne bezděky.
Okamžení chce jen spáti,
Co jej mine ospalost,
V hradě nemůž’ se nic státi,
Všude nočních stráží dost.
Po pavlaně podél stěny
Černý stín se plahočí,
V široký plášť zahalený,
Klobouk tiskne do očí.
V korridoru zticha stane,
A prohlíží hradní stráž;
Najednou mu líce zplane,
V hněvu pozdvihuje páž.
Žoldnéř v tuhý sen se topí,
Matně pohybuje rtem,
Teď se na někoho sopí –
Propad již svým životem.
Noční chodec dále kročí,
Tasí šavli z nožnice,
Vztekem jiskří se mu oči –
Zakmitla se šavlice.
Spící žoldnéř na smrt zbledne,
Sečten žití jeho čas,
Padá, ještě jednou vzhlédne,
A pak zavře zrak svůj zas.
Chodec jme se jeho zbrani,
Zůstane zde na místě.
Přijdou stráže za svítání
Vystřídati staniště.
Jako peň oněmí rota,
Nehýbe se sem ni tam,
V leku všem se hlava motá –
Totě Karel, císař sám!
Přísným okem mrtvol měří,
Vzdává zbrojnošům svým čest,
Nové stráži kopí svěří,
A vypráví smutnou věst.
„Nedbalost je,“ posléz praví,
„Všech vojenských nehod zdroj,
Ta vojenskou slávu dáví,
Tou již zhynul mnohý voj!“

Meter: trochaic
46.
by Friedrich von Logau

Die Zeiten sind als wie ein Rad; sie reissen mit sich um,
Wer sich an sie henckt, machen ihn verdreht, verkehrt, krum, thum.

Meter: polymetric
[habe Lust an der Wirklichkeit!]
by Christian Morgenstern

Habe Lust an der Wirklichkeit!
Sie ist der Urquell der Phantasie.

Meter: polymetric
- 1402 - Libro I, EVERARDO
by Lope de Vega

Vivas memorias, máquinas difuntas,
que cubre el tiempo de ceniza y hielo,
formando cuevas, donde el Eco al vuelo
sólo del viento acaba las preguntas.
Basas, columnas y arquitrabes juntas,
ya divididas oprimiendo el suelo,
soberbias torres, que al primero cielo
osastes escalar con vuestras puntas.
Si desde que en tal alto Anfiteatro,
representaste a Sagunto muerta,
de gran tragedia pretendéis la palma;
mirad de sólo un hombre en el teatro
mayor ruina y perdición más cierta,
que en fin sois piedra, y mi historia es alma.

Meter: polymetric
39. Anemone und Neren
by Paul Fleming

Als Anemone
der Venus kleinem Sohne
zuwider war,
weil sie Nerenen,
des züchtigen, des schönen,
vergaß sogar,
indem er sie
durch Scheiden mußte lassen,
hub sie ihn an je mehr und mehr zu hassen,
die Falsche, die.
Neren, der schiede.
Sie ward des Liebsten müde
und ihrer Pflicht.
Auf bunte Kräuter,
auf Blumen und nichts weiter
war sie erpicht,
bis einer Zeit
Kupido ihr ward innen,
als sie allein um ihre Blumenbrünnen
spaziert erfreut.
Nach dir, du Harte,
bin ich es, der ich warte!
fuhr Amor auf.
Stracks sank sie nieder,
kam auch zu sich nicht wieder,
so starb sie drauf.
Den toten Geist
streut Amor aus für Samen,
bald wuchs ein Kraut, das nach der Nymfen Namen
noch itzund heißt.
Ach, Anemone,
du aller Schönen Krone,
halt Ja und Nein.
Laß dir, o Blume,
für aller Blumen Ruhme
die Treue sein.
Neren ist tot
von Anemonens Schmerze:
ich werd' entfreit durch Anemonens Herze
von aller Not.

Meter: iambic
ZTRACENÉ HORIZONTY.
by Otakar Theer

Kde dříve snů mých horizont v magických barvách plál,
pod klenbou svého paláce teď hasne starý král,
jenž nemá světu víc co říc’ a o tom jenom sní,
kdy nad temnotou života se blankyt vyjasní.
A přece, dálky magické, jste světem byly mým,
v němž záblesk vašich svítání zněl trylkem svatebním
a požár vašich večerů když v duši moji leh’,
já četl smysl vesmíru ve hvězdných zrcadlech.
Král marnost živě v očích svých s ní mlčky chodí jen,
u vás však hudbou tamburin počínal svítat den
a úsměv váš byl světla dech, vůní jste mluvily
a timbry vašich cymbálů jste šeptem tlumily.
Teď vaše kouzlo férické už ke mně nebloudí,
jen nuda hluše v paláce zní mrtvém podloubí
a já se marně vztyčuji a marně zrak si mnu,
což zmizely jste navždy již horizonty snů?

Meter: iambic
1L: Mach, Apoll, dass mein Lied, bat Hemis opfernd dem Gotte,
by Friedrich Gottlieb Klopstock

Mach, Apoll, dass mein Lied, bat Hemis opfernd dem Gotte,
Gleich dem Bilde Pigmalions sey:
Dass es die Kunst verberge, doch nicht dem beschauenden Richter:
Dieser suche sie, finde sie schnell.
O dann rolle der stolze Rapsod' es zusammen, und sage
Achselzuckend, es sey nicht für ihn.
(artemis, trif den Rapsoden, den gleich Vergänglichheit ahndet;
Weigert sich seinem Ton ein Gedicht.)
Mache, Phöbus Apoll, dass mein Lied, bat Telon am Altar,
Gleich dem Mädchen Pigmalions sey,
Da verwandelt der Marmor nun war, die Wang' ihm entglühte,
Da die Ader ihm schlug, und das Herz!
Dass der Hörer, wie er beseelt, des Spühens vergesse
Nach der Kunst, und so den Genuss
Ganz geniesse! Doch brent ihn des Suchens Durst; so entdeck' er
Selten gefundene, tiefere Kunst.
Stille herschte, nach Hemis Gebet, um die schattenden Lorber;
Aber nach Telons, rauschte der Hain.

Meter: polymetric
Búrlase del camaleón, moralizando satíricamente su naturaleza
by Quevedo

Dígote pretendiente y cortesano,
llámete Plinio el nombre que quisiere;
pues quien del viento alimentarte viere,
el nombre que te doy tendrá por llano.
Fuelle vivo en botarga de gusano,
glotón de soplos, que tu piel adquiere;
mamón de la provincia, pues se infiere
que son tus pechos vara y escribano.
Si del aire vivieras, almorzaras
respuestas de ministros y señores;
consultas y decretos resollaras;
fueran tu bodegón aduladores,
las tontas vendederas de sus caras,
sastres, indianos, dueñas y habladores.

Meter: iambic
- XXIX - De La vida y muerte de la monja de Portugal. Acto primero, Luzbel
by Mira de Amescua

Tiran a un perro con violenta mano
piedra, en castigo de que rabia o muerde,
si bien huye el rigor no el tiempo pierde
el diestro brazo sin tirarla en vano.
Mas viendo, al fin, el animal villano
que a quien se la tiró no coge, en verde
espuma el canto masca, que recuerde
es justo del dolor fiero inhumano.
Piedra es el hombre, si por él desmedra
de la gracia de Dios, y los lucientes
coros muralla de su débil hiedra.
Y así, yo con mortales accidentes,
tengo, si cojo esta arrojada piedra,
de hacer menuda arena con los dientes.

Meter: polymetric
Después de la batalla de Mendigorría
by Juan de la Pezuela

AL noble ardor de juventud guerrera,
por Madre excelsa y al deber fiada,
crece nueva Isabel, hoy coronada
bajo el dosel de cuádruple bandera.
Nuestras líneas arrolla hueste fiera;
¡pasa el Ebro! ¡Castilla gime hollada!
¡Fugaz blasón! Cristina denodada
pecho al peligro opone y alma entera
Y el sol bueno nos da Mendigorría;
y el cañón de Descarga extingue al malo
respira «¡oh libertad!» ¡Tuyo es el día!
Con nosotros ya son Bretón y Galo:
y reina una Isabel, y a la lid
                     guía
un impávido nieto de Gonzalo

Meter: polymetric
Erinnerung
by Nikolaus Lenau

Selige Stunde! Da mir meine Bertha
Mächtig ergriffen von der Liebe Sehnen
An den bewegten, ihr allein geweihten
Busen gesunken.
Nächtliche Stille lag auf Flur und Hain, es
Ruhten die Weste, um die leisen Seufzer
Nicht zu verwehn, dem Pochen unsrer Herzen
Lauschten die Sterne
Glühende Küsse bebten durch die Seele,
Innig umschlungen hielt ich dich, Geliebte!
Göttliche Bertha! Zierde meines Lebens!
Selige Stunde!

Meter: iambic
Das gesang der vollen brüder
by Hans Sachs

Wer hie für ge, der schau uns an,
der vollen brüder ordn wir han,
und all das gaudeamus singen,
das fortuna laß wir erklingen,
wir haben Bacchum auserkorn,
derselb ist unser abgot worn;
was uns verließ mutter und vater
als unser einige woltater,
das muß als mit uns gen zu grunt
und als faren durch unsern schlunt.
die vögel wöll wir laßen sorgen,
ein abnt ist beßer den sibn morgen
mit schlemmerei, saufen und freßen,
da alles unglücks wir vergeßen,
frölich das gaudeamus singen
mit allen kurzweiligen dingen.
wer das sein spart, nit tag und nacht
schlemt, derselb wirt von uns veracht;
wir achten keinr sitten noch tugent,
wie wirs triben in unser jugent,
so treib wirs biß ins alter auch;
dasselb ist unser aller brauch,
darmit get hauptgut und der gwin
mit unser schlemmerei dahin.
wir verzeren zwelf pfunt vom taler,
sint all gut borger und bös zaler,
gut gesellen und bös kintsvetter,
stanthaftig wie aprillenwetter;
wenn es denn in das alter get,
erst unser sach baufellig stet,
so ler und öd stet unser haus,
der beste hausrat ist heraus,
als silbergschirr, kupfer und zin
ist mit der schlemmerei dahin,
dergleich kleider und betgewant
stet under den jüden zu pfant,
und ist nichts da den angst und not,
da uns erst gute hülf tut not.
so wir sint alt, machtlos und krank,
so verget uns das frölich gsank,
und singen denn den wemmerwe,
biß uns die ellent sel ausge.

Meter: iambic
- - No tiene por hombres los que no aman, aunque no lo siente mucho
by Lope de Vega

Quien no sabe de amor, viva entre fieras,
quien no ha querido bien, fieras espante,
o si es Narciso de sí mismo amante,
retrátese en las aguas lisonjeras.
Quien en las flores de su edad primeras
se niega a amor, no es hombre, que es diamante,
pues no lo puede ser el que ignorante,
ni vio sus burlas, ni temió sus veras.
Yo no me alabaré, que humilde vengo
al dulce yugo, Amor, de tu cadena,
con Sancha Sánchez y con Manga Mengo.
Fuerte vivir por voluntad ajena,
pues no puedo comer, sino lo tengo,
ni tengo gusto, mientras tengo pena.

Meter: iambic
U pudlíka.
by František Hajniš

Jaké to lidu hemžení,
U divadla obležení!
Co se provozuje dnes?
Vlastenecká činohra?
Neb klassická truchlohra?
Chyba lávky – vzácný host – dnes hraje pes!

Meter: trochaic
90. Auf den grossen Grenz-Prediger Johann Christoph Schwedler
by Nikolaus Ludwig von Zinzendorf

Morgens von der Arbeit gehn, das ist eines Menschen Weise,
Der sich, wie der treue Schwedler, als ein Licht verzehren will:
Ihm war Tag und Nacht bequem, Gott zu Dienst, dem Herrn zum Preise;
Kürzlich ist er eingeschlafen, und liegt noch die Stunde still.
Ohne Zweifel ist der Knecht unter seiner Last erlegen,
Und der Schlaf wird lange währen, weil er eben viel gewacht.
Schlaf, du müder Arbeits-Mann! Schlaf Mit Jesu Christi Segen,
Deine Ruhe-Stunde schläget. Schlaf! du hast genug gemacht.
Wie dann: Hat sich Schwedlers Haupt endlich in den Schlaf gefunden,
Sinkt sein ausgehärtet Leben auch einmal zur Ruhe hin?
Freilich! so hat auch der Held Jesus Christus überwunden,
Er, der Arbeitsleute Schaffner, Er, der Kämpfenden Gewinn.
Treuer Zeuge! deinen Dienst werden alle Alter loben;
Und so oft die wahre Kirche ihre größten Säulen nennt;

Meter: trochaic
On the Medusa of Leonardo Da Vinci in the Florentine Gallery
by Percy Bysshe Shelley

It lieth, gazing on the midnight sky,
  Upon the cloudy mountain peak supine;
Below, far lands are seen tremblingly;
  Its horror and its beauty are divine.
Upon its lips and eyelids seems to lie
  Loveliness like a shadow, from which shrine,
Fiery and lurid, struggling underneath,
The agonies of anguish and of death.

Yet it is less the horror than the grace
  Which turns the gazer's spirit into stone;
Whereon the lineaments of that dead face
  Are graven, till the characters be grown
Into itself, and thought no more can trace;
  'Tis the melodious hue of beauty thrown
Athwart the darkness and the glare of pain,
Which humanize and harmonize the strain.

And from its head as from one body grow,
  As [   ] grass out of a watery rock,
Hairs which are vipers, and they curl and flow
  And their long tangles in each other lock,
And with unending involutions shew
  Their mailed radiance, as it were to mock
The torture and the death within, and saw
The solid air with many a ragged jaw.

And from a stone beside, a poisonous eft
  Peeps idly into those Gorgonian eyes;
Whilst in the air a ghastly bat, bereft
  Of sense, has flitted with a mad surprise
Out of the cave this hideous light had cleft,
  And he comes hastening like a moth that hies
After a taper; and the midnight sky
Flares, a light more dread than obscurity.

'Tis the tempestuous loveliness of terror;
  For from the serpents gleams a brazen glare
Kindled by that inextricable error,
  Which makes a thrilling vapour of the air
Become a [ ] and ever-shifting mirror
  Of all the beauty and the terror there—
A woman's countenance, with serpent locks,
Gazing in death on heaven from those wet rocks.

Meter: iambic
Jugendandacht .
by Joseph von Eichendorff

Gefangen so, sitzt er viel' seel'ge Jahre;
Des Einsamen spottet des Pöbels Scherzen,
Der aller Glorie möchte Lieb' entkleiden.

Meter: amphibrachic
24.
by Friedrich von Logau

Theures Paar, deß Glückes Neid
Muß euch nimmermehr versehren,
Und die Macht der Sterbligkeit
Schade nimmer euren Ehren.
Gebe Gott, daß übers Jahr
In der Mutter Armen lache
Das, was euch, o edles Paar,
Nach dem Tode lebend mache!

Meter: trochaic
Introduce a una dama que se aficionó a un galán...
by Leonor de la Cueva y Silva

Puse los ojos ¡ay! que no debiera,
en quien ya de las flechas de Cupido
mostraba el tierno corazón herido,
para que yo sin esperanza muera.
Huir fácil me fue de la primera
ocasión que a tal daño me ha traído
con resistir mirar tan atrevido,
mas fui mujer, y al fin mujer ligera
Grillos amor me puso a los sentidos,
y la causa cruel de tantos daños
con sus regalos aumentó mis glorias,
pero sabiendo ¡ay Dios! que eran fingidos,
he sepultado en caros desengaños
mi firmeza, mi amor y mis memorias.

Meter: polymetric
1.
by Joseph von Eichendorff

Lust'ge Vögel in dem Wald,
Singt, solang es grün,
Ach wer weiß, wie bald, wie bald
Alles muß verblühn!
Sah ich's doch vom Berge einst
Glänzen überall,
Wußte kaum, warum du weinst,
Fromme Nachtigall.
Und kaum ging ich über Land,
Frisch durch Lust und Not
Wandelt' alles, und ich stand
Müd im Abendrot.
Und die Lüfte wehen kalt,
Übers falbe Grün,
Vöglein, euer Abschied hallt –
Könnt ich mit euch ziehn!

Meter: trochaic
Im Walde
by August Heinrich Hoffmann von Fallersleben

Im Walde wie schön
Um die Maienzeit,
Wenn der Kuckuck schreit
Im Walde, im Walde!
Es spielen des Frühlings gaukelnde Weste
Im Dufte der grünbelaubten Aeste;
Die Sonnenstrahlen im Laube flittern,
Die Blätter im goldigen Glanze zittern;
Und die Vögel lustig die Wipfel umfliegen
Und singend sich auf den Zweigen wiegen.
Im Walde wie schön,
Wie schön im Walde, im Walde!

Meter: iambic
16. Durch dich entwirdt Gott nichts.
by Angelus Silesius

Mensch wöhle was du wilt Verdamnüß oder Ruh:
Eß gehet Gott durch dich nichts ab und auch nichts zu.

Meter: iambic
En la declaración dogmática de la Inmaculada Concepción de la Santísima Virgen María
by Francisco Rodríguez Zapata

Doble su luz el claro firmamento,
su espuma ricen los extensos mares,
brote la tierra flores a millares,
rico en aromas se dilate el viento:
Las naciones convóquense al acento
de concordia y amor, y a los altares
lleven, con blancas rosas y azahares,
de férvida piedad el sacro aliento;
que del Pastor universal sonando
do quien la voz, por el cristiano ansiada,
de la Virgen más pura ensalza el nombre;
y hoy, a despecho del precito bando,
aplaude el orbe toda Inmaculada
a la que diera un Redentor al hombre.

Meter: polymetric
A un oficial en campaña
by Gaspar María de Nava Álvarez

Entrégate al reposo ya en buen hora,
que cesaron del burro los roznidos,
y en dulce paz descansan tus oídos
de su música atroz altisonora.
Vendrá riendo la fragante Aurora,
los montes se verán del Sol heridos
y mostrarán tus miembros aún dormidos
que el placer tras la pena se mejora.
Juzguen otros feliz al que, cercado
de pompa, eleva su orgullosa frente
sobre un pueblo a sus plantas humillado,
o al que apura de Amor la copa ardiente,
que yo te juzgo a ti, pues has logrado
librarte de un borrico impertinente.

Meter: polymetric
II
by Guillermo de Montagú

Serenamente casta, la paz de su belleza,
tiene ese dulce encanto que redime y cautiva
No sabe de rubores su inconsciente pureza,
ni sabe ser su amable sinceridad esquiva.
No provoca su carne las hambres del pecado
sino el místico anhelo de la santa ternura
Nunca sus labios rojos el amor ha besado,
ni en su seno de virgen palpitó el ansia impura.
Sus miradas tranquilas, de la
                  madre y la esposa
tienen la mansedumbre
                  espiritual y quieta
que sana las heridas y extingue todo fuego;
y en su caricia fulge la llama
                     misteriosa
de esas lámparas suaves que en
                  la noche discreta
sobre el hogar derraman claridad y sosiego

Meter: polymetric
GAVOTTA
by Josef Svatopluk Machar

Podej mi ruku dítě mé,
do říše snů svých půjdeme.
Nad hlavou slunce bude plát
a my se budem zase smát.
Poskoky vrabců, chrapot psí,
zlekaná slípka na návsi,
zrak vypoulený hříběte –
všechno je směšno na světě.
Všemu se smějem: frizurám,
bezvadných mládců, barvě dam,
jež v lících leží, buržoům,
již mají renty, čistý dům,
hofrátů hrudi vypjaté,
páterů tváři ducaté –
nade vším mírný smích náš zní,
ta moudrost světa poslední.
V mou ruku vlož svou, dítě mé,
zas jednou světem půjdeme.
A zapomenem jednou zas,
že šediny nám bělí vlas,
že tíží duší našich vzlet
už tolik decenií let –
podej mi ruku, dítě mé,
smát se zas jednou budeme,
života mírní mudrci,
bez plísně stáří na srdci.

Meter: iambic