PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Búscate a ti mismo...
by Luis Rodríguez Embil

Búscate a ti mismo, si quieres hallarte,
mas no en tus palabras, ni en tus
                  obras, ni en
tus actos, ni en nada que pueda
                     enturbiarte
la visión, y te haga pensar que
                  eres quien
habla, actúa, crea; tan sólo al
                     negarte
podrás poseerte; si ciñen tu sien
coronas, de todas has de despojarte
antes de ser libre y alcanzar el Bien
Por que tus coronas te son tan extrañas
como los torrentes, como las montañas
-que, al igual que todo, son sueño y no más-.
En la oración tácita que pronuncia el hombre,
él es el sujeto, sin forma y sin nombre,
y es el predicado todo lo demás.

Meter: polymetric
Otro
by Quevedo

La voz del ojo, que llamamos pedo
(ruiseñor de los putos) detenida,
da muerte a la salud más presumida,
y el propio Preste Juan le tiene miedo.
Mas pronunciada con el labio acedo
y con pujo sonoro despedida,
con pullas y con risas da la vida,
y con puf y con asco, siendo quedo.
Cágome en el blasón de los monarcas
que se precian, cercados de tudescos,
de dar la vida y dispensar las Parcas.
Pues en el tribunal de sus greguescos,
con aflojar y comprimir las arcas,
cualquier culo lo hace con dos cuescos.

Meter: polymetric
- 1301 - Acto I, MARTÓN
by Lope de Vega

Amor, si entre las almas de los rudos
te huelgas de vivir y te autorizas
y en zamarros ceñidos con tomizas
de pechos zafios y de labios mudos.
Si frentes de villanos testarudos
de tus ricos trofeos entapizas
y en portales de casas tan pajizas
que cuelgan animales por escudos.
Si te huelgas, amor desatinado,
de la rústica cena de la olla,
del duro pan y el vino trasnochado,
diré que eres señor que de la polla
tierna de leche y la perdiz cansado
apetece la vaca y la cebolla.

Meter: polymetric
[wer ahnt, der ist gewarnt worden]
by Karl May

Wer ahnt, der ist gewarnt worden. Von wem? Denke darüber nach!

Meter: iambic
Contra el histérico
by Augusto E. Madan

Mezcla un poco del ácido sulfúrico,
con el láctico, el pícrico y el bórico;
y agrégale después ácido clórico
bien disuelto en el ácido ingasúrico
Por la reacción del ácido telórico,
y sometiendo el líquido al calórico,
con adición del ácido fosfórico,
combinando en caliente con el úrico,
obtendrás, si incorporas el butírico,
una sal, a que el ácido subérico
dará un brillo metálico hidrargírico
Bébete este compuesto climatérico;
y ya veras, mujer, como un empírico
te libra para siempre del histérico.

Meter: polymetric
NA PODZIM.
by Josef Václav Sládek

MÉ jaro přešlo
a léto s ním
a vítr duje
už na podzim.
Z hluboka duje
přes pláň i sráz,
v hlasu má smutek
a v dechu mráz.
Však v duši moji
se nevkrádá,
tam kvete čarovná
zahrada.
Mnohý tak odkvet’
mi v žití stvol,
já střádal je všechny,
i slast i bol.
Ať v jitru mi lásky,
ať na hrobech kvet’,
když zvad’, já neuměl
naň zapomnět’. –
A vítr-li duje
přes pláň i sráz,
v mé duši ten každý
květ pučí zas.
A voní a rosy
se krůpějí stkví –
jde přes něj vzpomínek
dech májový.
A málo kdo měl jich
v svém jaru, to vím,
co já květů v duši
měl na podzim.

Meter: iambic
El obrero
by Belisario Nodarse

Después de ser para el estéril huerto
preciosísimo germen de primores;
y, esquivando de Febo los ardores
más de un cáliz logro dejar abierto
Después de levantar seguro puerto
que la fiebre extinguió de mil dolores;
y, a costa de inhumanos sinsabores,
hizo brotar la planta en el desierto.
En su choza infeliz mira el quebranto;
el hambre, el torcedor, la desventura:
¡terrible cuadro de dolor y espanto!
Y, como premio a la misión más pura,
siente en sus tristes párpados
                  el llanto
en la noche sin fin de su amargura

Meter: polymetric
Lord Byron v noci po svém rozvodu.
by Jaroslav Vrchlický

Tak i to překonáno – Bože můj!
Tak chladně, příkře, skoro vypočteně,
a nikdo nevztáh’ dlaň a neřek’: Stůj!
Dnes vím, jak málo může být muž ženě.
Teď přijde poušť a noc a dlouhý sen,
a všecko nic jest, minulosti bájí,
sám, docela sám; zničen, opuštěn...
Jak těžce oči v sen se zavírají!
Teď ironie, pomluva a škleb
nad životem „Vae victis“ hlasně křičí,
žerď vzteku svého zarážejí v leb
a vše, co svaté, deptají a ničí.
Já umlkám... Ne, vzchop se, duchu můj,
a ukaž světu, kým jsi, kdo tě snížil!
Však lépe mlč – jak Napoleon stůj,
když cestou na Elbu své ruce skřížil.
Jsem poražen, a chtěl jsem dobro přec...
Krev stud mi může nad tím ve tvář vehnat,
však vím, kdo ponížil mne, na konec
že bude rád mne mít zas a mně žehnat...

Meter: iambic
1L: Ihr sittsam süßen Mädchen, kommt gegangen,
by John Keats

Ihr sittsam süßen Mädchen, kommt gegangen,
Senkt unter Wimpern blasser Augenlider
Demütig keuschen Blick zur Erde nieder
Und haltet milde Hand von Hand umfangen,
Als könntet ihr bestürzt nur und mit Bangen
Ein Opfer eurer Schönheit sehn, das nieder
In nasse Nacht sinkt: niemals löst ihn wieder
Die junge Liebe aus den Wogenschlangen.
Leander ist's, der sich zu Tode müht.
Ohnmächtig lächeln noch die matten Lippen
Den letzten Kuß, den Sturm zu Hero trug.
O schrecklich! Seht, wie seine Kraft versprüht.
Sein Leib löscht aus wie Leuchten zwischen Klippen,
Aufperlt der Liebe letzter Atemzug.

Meter: iambic
Zastaveníčko na hrobě mé dcerušky!
by Adolf Heyduk

V sadu plese labuť plove,
vodotrysk jí perly roní,
v kapli svojí jasmínové
klekání juž slavík zvoní;
šeřík hrozny květu spouští
z kyprých, srdcovitých listů,
po stezičkách ňadrem houští
noc od místa spěchá k místu.
Mé dítě drahé! –
Kéž píseň má se usmívá
do Tvého snění,
a složí na Tě křídla svá,
má dceruško, má knění!
Vše když vůkol klidně dřímá,
na Tebe já myslím zase,
jaký sen Tě v náruč jímá,
dítě moje zlatovlasé;
o mně-li Ti zkazku nese
v ňadra, jež chlad rovu studí?
marně srdce mé se třese,
v dumách jen dlíš na mé hrudi!
Mé dítě drahé!
Kéž píseň má se usmívá
do Tvého snění,
a složí na Tě křídla svá,
má dceruško, má knění!
hřímej, dřímej outlou růží
poloupuklým pod obalem,
co má stará prsa úží,
písní zvuč v Tvém růvku malém;
dřímej, dřímej, krásy pylem
památka Tvá budiž plna,
třebas čase ve zavilém
mne pohltí bouřná vlna!
Mé dítě drahé!
Kéž píseň má se usmívá
do Tvého snění,
a složí na Tě křídla svá,
má dceruško, má knění!

Meter: polymetric
XV.
by Rudolf Pokorný

Tatra vysoká,
chodník sotva znáť:
je-li tam láska,
maličká láska,
půjdu ti jí natrhať!
Voda hluboká,
širá jako pláň:
je-li tam láska,
maličká láska,
naberu jí plnou dlaň.
Láska, bože, spíš,
vyjde ze skály,
na dně jezera
svitne s korály,
než by tobě, moje milá,
kořínky své zapustila
do srdečka pomaly!

Meter: trochaic
Na španělský motiv.
by Jaroslav Vrchlický

Ký byl to hlas a co tu chtěl
v tom srdci zašlapaném?
A sladce tak a vábně zněl...
však srdce to již schvátil žel,
svým dávno není pánem!
to jako v cele žaláře
se tluče svoje o zdě,
ne do tmy mu, ne do záře
pták v srdci zapěl pozdě.
Ó nech to být, ó nech to snít
v tom srdci zašlapaném,
jen pohleď jarní na pažit,
tam jeden prozpěv, jeden kmit,
vše plá tam vesny ránem;
však v srdci opak – noc a šeř
to v dum svých bloudí hvozdě,
jest největší to kletbou, věř,
pták v srdci zapěl pozdě!

Meter: iambic
U KŘÍŽE NA SKÁLE.
by Julius Skarlandt

Les sešeřel a v mhách zavoněl prudce.
Jak v duši tvou by někdo jemně sáh’...
Snem oklamán zříš bílé jakés ruce,
tajemných hloub’ jak mizí v temnotách...
A růží trsy na pokrajích svítí.
Červánků hra jak divná hoří v nich!
Ty ruce snad natrhat chtěly kvítí,
mroucího dne ve chvílích posledních...
Snad dávno kdys tu naposled se spjaly,
jak bouřil les a bílý vábil sráz...
A věrné oči hořce zaplakaly
pro marný sen, jenž nedosněn tu zhas’...
Krev červánků už ztekla s růží sněhu,
utichly v stráních písně harmonik.
Těch hebkých rukou v duši cítíš něhu,
klekání v les jak mroucí padá vzlyk!

Meter: iambic
Celos
by Mercedes Matamoros

¡No me nombres jamás a otras mujeres!
Yo no anhelo saber si tus hermosas
sílfides son, o se parecen diosas
Las odio a todas porque tú las quieres
¡Cállate, por favor! No más alteres
mis sombrías pasiones silenciosas;
cual furias del Averno, tumultuosas
se alzarán contra ti, si me ofendieres!
Mas perdona ¡Oh, dolor! Yo bien
                     ansío
doblar el cuello como dulce oveja,
y tras el golpe, acariciar tu mano!
¡Pero dueña no soy de mi albedrío!
¡Quien manda en mí, y el crimen me aconseja,
es sólo el corazón, el gran tirano!

Meter: polymetric
Poemas cortos
by Gaspar Núñez de Arce

Amores y apacibles desvaríos
que encendisteis la sangre de mis venas,
ya tan lejanos de mi edad, que apenas
tengo valor para llamarlos míos,
surgid de mi pasado, y luego hundíos
en el profundo abismo de mis penas,
como las ondas claras y serenas
que en el inmenso mar vuelcan los ríos
Rasgad la negra noche de mis males
cual atraviesa repentino lampo
las nubes más cerradas y sombrías
Y ser como las lluvias otoñales,
que hacen brotar en el desnudo campo,
quemada por el sol, flores tardías.

Meter: iambic
Na prahu.
by Karel Jonáš

Děvče, děvče, jaké krásné
na šatech máš vyšívání,
však již o tom v kanceláři
vyprávěli naši páni.
A já slyšel, dobře slyšel,
jak účetní tátu tvého
přemlouval a jak mu dával
v hrsť pár grošů zpropitného.
A tvůj tatík – kleslá duše,
prosáknutá lihovinou,
peníze vzal, oči přivřel
a kýv’ mlčky hlavou línou.
Dneska ráno, kdy mha ještě
věsila své plachty klamné,
účetní náš na nádvoří
vyšel s psem a hvízd’ si na mne.
A hned kázal drsným hlasem,
škubnuv při tom ramenoma,
že máš dnes mu přinest prádlo,
že tě bude čekat doma.
Nechoď, holka, už je večer,
tmu už sype chmurné nebe – –
a to srdce účetního
jak kus ledu mrazí, zebe.
Dnes tě bude líbat, láskat,
zítra přes tu lásku tvoji,
jak přes účet zaplacený
udělá již čáru dvojí.
A dvojice čar těch modrých,
jež dnes ještě ničím není,
zítra může být již prahem
k zkáze tvé a k ponížení.

Meter: trochaic
LEDNOVÁ NOC
by Božena Benešová

Na bílém poli stříbří večernice
jen stíny dva
a vlasů běl, jež dělí stokrát více
než dálava.
Nač padne pohled, zázračně je nové,
když sníh se stkví.
Tvůj koráb, lásko, ani v řece snové
již nekotví.
Však srdce, snět již láme sněhu tíha,
tu zadoufá,
po běli lad se věčnosti stín mihá
a lidské dva.

Meter: iambic
3.
by Emanuel Geibel

Und die Stirne des Kaisers ward finster wie Nacht,
Und hinter sich stieß er den Sessel mit Macht,
Hinwarf er den Mantel, den roten,
Und er schlug an den Schild lautdröhnenden Schalls,
Und es stoben, die Zügel verhängt, aus der Pfalz
Nach allen vier Winden die Boten.
Und die Gauen hindurch, wo die Donau schwillt,
Wo die Elbe sich wälzt durch das Weizengefild',
Wo den strudelnden Rhein sie befahren,
Aufflammten die Feuer von Berg und von Turm,
Und die Glocken erklangen und läuteten Sturm,
Und zum Heerbann strömten die Scharen.

Meter: polymetric
Alas, 'tis true I have gone here and there (Sonnet 110)
by William Shakespeare

Alas, ’tis true I have gone here and there
And made myself a motley to the view,
Gored mine own thoughts, sold cheap what is most dear,
Made old offences of affections new;
Most true it is that I have look’d on truth
Askance and strangely: but, by all above,
These blenches gave my heart another youth,
And worse essay proved thee my best of love,
Now all is done, have what shall have no end:
Mine appetite I never more will grind
On newer proof, to try an older friend,
A god in love, to whom I am confined.
    Then give me welcome, next my heaven the best,
    Even to thy pure and most most loving breast.

Meter: iambic
VI A nový den se hlásil kuropěním.
by František Gellner

A nový den se hlásil kuropěním.
Na nebi ztrácel se srp měsíce.
Znavena neustálým nočním bděním
zhasiti lampu chtěla sklepnice.
A krčma byla pustá již a prázdná.
Jen v koutě se kdos neměl ke spaní.
V svých očích nejistý měl pohled blázna
a hlavu těžkou klopil do dlaní.
Ten dal si znova nalít ještě jednu.
„Počkej zde, děvče, až se napiju.
Rozum jsem ubil, však se brzy zvednu,
jen ještě co své srdce ubiju“.

Meter: iambic
1L: Ein Zeichen sind wir, deutungslos,
by Friedrich Hölderlin

Ein Zeichen sind wir, deutungslos,
Schmerzlos sind wir und haben fast
Die Sprache in der Fremde verloren.
Wenn nämlich über Menschen
Ein Streit ist an dem Himmel und gewaltig
Die Monde gehn, so redet
Das Meer auch und Ströme müssen
Den Pfad sich suchen. Zweifellos
Ist aber
Kann täglich es ändern. Kaum bedarf er
Gesetz. Und es tönet das Blatt und Eichbäume wehn dann neben
Den Firnen. Denn nicht vermögen
Die Himmlischen alles. Nämlich es reichen
Die Sterblichen eh an den Abgrund. Also wendet es sich, das Echo,
Mit diesen. Lang ist
Die Zeit, es ereignet sich aber
Das Wahre.
Wie aber Liebes? Sonnenschein
Am Boden sehen wir und trockenen Staub
Und tief mit Schatten die Wälder und es blühet
An Dächern der Rauch, bei alter Krone
Der Türme, friedsam; und es girren
Verloren in der Luft die Lerchen und unter dem Tage weiden
Wohlangeführt die Schafe des Himmels.
Und Schnee, wie Maienblumen
Das Edelmütige, wo
Es seie, bedeutend, glänzet mit
Der grünen Wiese
Der Alpen, hälftig, da ging
Vom Kreuze redend, das
Gesetzt ist unterwegs einmal
Gestorbenen, auf der schroffen Straß
Ein Wandersmann mit
Dem andern, aber was ist dies?
Am Feigenbaum ist mein
Achilles mir gestorben,
Und Ajax liegt
An den Grotten, nahe der See,
An Bächen, benachbart dem Skamandros.
Vom Genius kühn ist bei Windessausen, nach
Der heimatlichen Salamis süßer
Gewohnheit, in der Fremd
Ajax gestorben,
Patroklos aber in des Königes Harnisch. Und es starben
Noch andere viel. Mit eigener Hand
Viel traurige, wilden Muts, doch göttlich
Gezwungen, zuletzt, die anderen aber
Im Geschicke stehend, im Feld. Unwillig nämlich
Sind Himmlische, wenn einer nicht die Seele schonend sich
Zusammengenommen, aber er muß doch; dem
Gleich fehlet die Trauer.

Meter: iambic
TOLIK LÁSKY.
by Jaroslav Vrchlický

Tolik lásky, tolik blaha! Zda to může člověk snést,
ach, ty jediná a drahá!
Lze to vdechnout v zem, by mohlo jaro nové zkvést,
jež zřít lze u všech cest?
Tolik lásky, tolik blaha!
Jako v plnou harfu útlá dívčí ruka sahá,
jako holubice míru v zobci ratolest.
Co je radost, co je úkoj, co je vláha?
Co je slastí nadpozemských netušená zvěst?
Co je psyche před svým tvůrcem celá nahá
nežli past, již nalíčila Amorova stará lest? –
Tolik lásky, tolik blaha!

Meter: trochaic
Erster Theil.
 Von den Tisch-Liedern.
by Friedrich von Hagedorn

Macht euch ja, noch auf dem Lande,
Schon zur Fahrt bereit;
Da seht, ob ihr auch im Stande
Fortzuschiffen seyd.
Durch die Wellen müsst ihr streichen,
Wie der Wind euch führt,
Der denn in den Wasser-Reichen
Unumschränkt regiert.

Meter: trochaic
J rdisches
  V ergnügen
 in
  GOTT .
  F ünfter  T heil.
by Barthold Heinrich Brockes

Zu sehen fähig ist. Nichts kann ihn mehr erheben
Und nichts kann auch mehr Trost, mehr Zuversicht,
Daß er uns helffen kann, wenn er nur will, uns geben.
Beweiset es nun gleich, daß er auch wolle, nicht;
So giebt uns ja davon den besten Unterricht,
Daß er in seinem Wort und unsre Seelen schriebe:
Der GOTT, der alles kann, ist auch die ew'ge Liebe!

Meter: iambic
179. Es sol ein Einigs werden.
by Angelus Silesius

Ach ja! wär’ ich im Du/ und Du im ich ein Ein!
So möchte Tausendmahl der Himmel Himmel sein.

Meter: iambic
La cabellera de Magdalena
by Ignacio Montes de Oca y Obregón

¿De dónde vienes, rubia Magdalena?
Tu destrenzada cabellera de oro,
y el que tu rostro baña amargo lloro,
víctima te proclaman de honda pena.
Por ese olor a nardo y a verbena,
esa fragancia de placer tesoro,
dicen que bajas del celeste coro
o que en Betania ha habido nueva Cena
-Del Cielo, no: del Gólgota desciendo,
donde al pie de la cruz arrodillada,
me impregné del aroma a que trasciendo.
Mi cabellera en sangre está empapada
de mi JESUS, en cuyo amor me enciendo,
y es su perfume el que exhalar me agrada

Meter: iambic
A Napoleón
by Bernardo López García

Genio feliz; conquistador gigante;
émulo de Alejandro, sin segundo,
que hundiste la cerviz del ancho mundo
bajo el asombro de tu ardor pujante;
que ceñiste de imperio relumbrante
la faz de Europa y de estupor profundo,
el trono de San Luis y Faramundo
convertiste en águila triunfante
¿Dónde está ¡cielos! tu mirar de hiena?
¿Dónde el fulgor de tu tajante espada?
¡Sólo cubre una tumba en Santa
                     Elena
tu corona imperial despedazada !
Mira tus glorias, vanidad terrena:
¡Orgullo, polvo, desengaño, nada !

Meter: polymetric
HVĚZDA.
by Svatopluk Čech

Zlé je žití
v dusnu svém i hromobití,
nevábný je den
v duté krychli zaprášených stěn
za papírem cifer, liter,
juristických fint a titěr,
i tam venku na tržišti,
sobců hlučném závodišti,
kde se od úsvitu do setmění rvou
o nicotnou kořist svou.
Ó, jak rád
v podkroví svém – ptáče osamělé
na nejvyšším hrotu jedle zrůžovělé –
tichým zpěvem slavívám tvůj pád,
slunce zářící, – tvůj krásný skon,
pod třásněmi purpurových clon!
Za jehlanci zádumčivých thují
v parku starém zvolna dobleskují
tvoje plameny –
jemným, lehkým červánkovým dechem
zahrál ještě toulec kamenný
Amora, jenž dávno porost’ mechem,
a pak v měkkou šeď
všechno splynulo – pnou ostře do výše
černé obrysy jen štíhlé cypřiše
nad zatmělou větví spleť.
Ztichlo města vření,
nezalétá ulic šum
do mých dum,
plný tajemného snění
temný palác spočívá jak sfinx,
naslouchaje filomel jen pění:
tin tin tin tin tinx!

Meter: trochaic
- 1144 - Acto III, CAPITÁN De La nueva victoria de don Gonzalo de Córdoba
by Lope de Vega

Negra, desaseada, descompuesta,
desafeitada noche; deslucida
de manto y de cabellos esparcida;
envidiosa del sol, con sombra opuesta;
remisa en bienes, y en traiciones presta;
adúltera, ladrona y homicida,
disfrazada, cobarde y atrevida,
del ganado, terror; del lobo, fiesta.
Por tus mismas traiciones te conjuro,
miedos, engaños, laberintos, celos,
que me dejes gozar lo que procuro.
Así te canten búhos y mochuelos,
o igualen con el sol hermoso y puro
tu negro curso los piadosos cielos.

Meter: polymetric
PŘIŠLA KE MNĚ LÁSKA...
by Bohdan Kaminský

Přišla ke mně Láska
něžná tak a milá,
ruce její,
já jsem cítil, jak se chvějí,
když mne pozdravila.
Přišla ke mně Láska
bojácná a tichá,
přišla ke mně
a já cítil jsem, jak jemně
na čelo mi dýchá.
Přišla ke mně Láska –
a mně ne víc bolem
dech se úží,
ale jak by plno růží
zaválo mi kolem...

Meter: trochaic
Contra los hipócritas y fingida virtud de monjas y beatas, en alegoría del cohete
by Quevedo

No digas, cuando vieres alto el vuelo
del cohete, en la pólvora animado,
que va derecho al cielo encaminado,
pues no siempre quien sube llega al cielo.
Festivo rayo que nació del suelo,
en popular aplauso confiado,
disimula el azufre aprisionado;
traza es la cuerda, y es rebozo el velo.
Si le vieres en alto radiante,
que con el firmamento y sus centellas
equivoca su sitio y su semblante,
¡oh, no le cuentes tú por una de ellas!
Mira que hay fuego artificial farsante,
que es humo y representa a las estrellas.

Meter: iambic
A Zaragoza
by Juan Nicasio Gallego

Viendo el tirano que el valor ferviente
domar no puede del león de España,
ni el lazo odioso de coyunda extraña
dobla el fuerte Aragón la invicta frente,
y juró cruel venganza, y de repente
se hundió en el Orco, y con
                  horrible saña
del reino oscuro que Aqueronte baña
alzó en su ayuda la implacable gente
De allí el desmayo y la miseria adusta,
de allí la ardiente sed, la destructora
fiebre salieron y el contagio inmundo
Ellos domaron la ciudad augusta;
no el hierro, no el poder
                  ¡Decanta ahora
tu triunfo, oh Corso, y tu valor al mundo!

Meter: polymetric
NUPCIAL
by Jesús Balmori

Iluminó el idilio una lámpara azul,
Nos velaron los ibis de un biombo japonés,
Y sintió tu hermosura un diván de oro y tul
Donde besé el perfume de tus descalzos pies.
La penumbra de luna destacaba triunfal
Tu desnudez de perla, dulce como un jazmín,
En tanto despertaba como un verso inmortal
Tu carne virginal de aurora y de jardín.
¿ Acaso esto es amor ? decías sin hablar;
¿Acaso esto es amor? querían preguntar
El llanto de tus ojos y tu temblor de flor.
Ya están lejos los ibis del biombo japonés
Y la lámpara azul. Vuelvo a besar tus pies
Y te juró ante Dios, que sí, que esto es amor.

Meter: anapestic
Přes hory a doly.
by František Cajthaml-Liberté

Borecký kostelík
na vršku stojí,
k němu se hřbitůvek
útulně pojí.
Rezavých křížů dav
se k sobě chýlí –
na hrobech chudý květ
a hojně býlí.
Ve stínu bílé zdi
rov ještě svěží,
tam srdce matičky
pečlivé leží...
Nechť zpívá vichřice
či skřivan v poli,
já duší letím tam
přes hory, doly.

Meter: polymetric
- XLI - Al buen ladrón
by Quevedo

¡Oh vista de ladrón bien desvelado,
pues estando en castigo tan severo
vio reino en el suplicio y el madero,
y rey en cuerpo herido y justiciado!
Pide que de él se acuerde el coronado
de espinas, luego que Pastor Cordero
entre en su reino, y deja el compañero
por seguir al que robo no ha pensado.
A su memoria se llegó, que infiere
con Dios su valimiento, porque vía
que por ella perdona a quien le hiere.
Sólo que de él se acuerde le pedía
cuando en su reino celestial se viere,
y ofreciósele Cristo el mismo día.

Meter: iambic
27.
by Friedrich von Logau

Nicht gar nichts und nicht alles und auch von allen nicht,
Sol Gab und Ehrung nehmen der, den man an drum spricht.

Meter: polymetric
- 1380 - Acto II, CARLOS De Si no vieran las mujeres
by Lope de Vega

¡Oh lágrimas de amor, dulce violencia!
¡Oh poderoso llanto ¡Oh fuerte encanto!
¡Oh sirena fingida, a cuyo manto
calla el rigor y duerme la prudencia!
Contigo no hay valor, poder ni ciencia,
que puede tanto un amoroso llanto,
que el cielo, con poder y saber tanto,
no tiene para el llanto resistencia.
Pues siendo de mujer, celos y enojos
ni aun agravios sabrán mover el labio,
sino darle mil almas por despojos.
No se fíe el más cuerdo, honrado y sabio,
porque si espera ver llorar sus ojos
perdonará después cualquier agravio.

Meter: iambic
Am Himmelfahrtstag
by Gottfried Keller

Ausgestorben scheint die Stadt,
Weil, was Freude fühlt und Leben
Und ein gläubig Herz sich heben,
Sich hinaus begeben hat
Auf den See und auf die Berge;
Angefüllt wird jedes Tal;
Rühren muß sich Wirt und Ferge
In dem warmen Maienstrahl.
Von des Daches Giebel schau
Ich hinaus, o welch Gewimmel!
Ja, die Erde trägt gen Himmel
Menschenherz und grüne Au!
Siehe, wie lebend'ge Fahnen
Flattern dort am Berggeländer
Kinder, bunte Lenzgewänder,
Unter grünenden Platanen!
Einsam wehen hier die Linden
Dieser Stadt um stille Dächer –
Ach, wie einen leeren Becher
Muß ich die verlaßne finden,
Einen Becher, dessen Schein
Wird geflohn von jedem Munde
Und auf dessen dunklem Grunde
Ich der letzte Tropfen Wein!
In die kühle Dämmernacht
Meines Hauses steig ich nieder,
Wo mir meine jungen Lieder
Schlummern, bis ihr Tag erwacht;
Wo ein Strauß von Blütenzweigen
Drüber nickt mit stillem Neigen,
Mit erwartungsvollem Schweigen
Junge Rosen halten Wacht.
Was ich lange zögernd mied:
Nun in tiefer Einsamkeit
Schreib ich dieses letzte Lied,
Und der Hoffnung sei's geweiht,
Preis ihr, wenn sie endlich hält
Sich zur Himmelfahrt bereit!
O sie braucht nicht weit zu fahren,
Die den Himmel in sich wahrt:
Sie ist wie ein Heil'genschrein:
Außen lieblich bunt bemalet,
Doch verdeckt im Innern strahlet
Pures Gold und Edelstein.
Tu dich auf, o schöner Schrein,
Lasse deine Schätze funkeln!
Laß sie, blitzend hell, verdunkeln
Der Märtyrer blaß Gebein! –
Freiheitschwanger sind die Lüfte:
Flieg hinaus, mein Schwalbenzug!
Flattre hin, mein Liederflug,
Klingend durch die Frühlingsdüfte!

Meter: trochaic
XXVII. SVATODUŠNÍ
by Josef Svatopluk Machar

Let řadu zbraně vyráběla
ta pošetilá Evropa –
teď vráží do svého je těla,
hoj hurrah – po nás potopa!
Je ironický Osud tady,
jenž sleduje ji s úsměškem
a sbírá, řadí předpoklady
k dnům, které přijdou za dneškem.
Kdo silen, bije na vše strany,
kdo sláb, ten musí býti bit,
jsou staré pravdy rozmetány
je rozbit dávné víry štít,
šat kulturní je sedrán s všeho
a Lidství zbito v krvi je –
dnes podle pudu předvěkého
zde řádí člověk – bestie!
Ty srdce v evropejském těle
tak troufalé v své malosti:
sta let jsi bilo osaměle
a chvělo se vždy úzkostí –
teď rušný tep tvůj člověk slyší,
ty srdce drahé uštvané,
a k Osudu tam šeptá k výši,
ať jemu se nic nestane!

Meter: iambic
Witz und Verstand
by Friedrich Schiller

Der ist zu furchtsam, jener zu kühn; nur dem Genius ward es,
In der Nüchternheit kühn, fromm in der Freiheit zu sein.

Meter: iambic