PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
- XVII -
by Fernando de Herrera

De bosque en bosque, de uno en otro llano,
solo, en medroso horror y sombra oscura,
voy suspirando ausente, y la luz pura
busco, que me encubrió el amor tirano.
Corto el río y traspaso el monte en vano;
que no se debe más a mi ventura;
el bien que la esperanza me procura
huye y se me desliza de la mano.
En este duro estrecho me lamento,
porque sea mi daño manifiesto
y alguno se conduela en mi cuidado.
No cohorta al fin esto mi tormento;
que tanto mi dolor es más molesto
cuanto de ajeno pecho más llorado.

Meter: iambic
218
by Josef Vlastimil Kamarýt

Což jest všecka nesnáz této časnosti,
když ji přirovnáme k věčnosti?

Meter: trochaic
O tom našem dědečkovi. (4.)
by Jan Václav Tůma

Ach nikdy tolik neplakal,
když panenku svou miloval,
jak od těch dob, co nebohý
tu stařenu svou pochoval.
A tolik za ní nechodil
tam ku bílému domečku,
co teď už kroků nadělal
sem ku černému domečku.
A nebyl nikdy takhle sám,
když dívka naň se hněvala,
jak teď, kdy v pozdní starobě
mu stařenu smrt odňala!

Meter: iambic
X.  V červenci žití rozkvétati může
by František Serafínský Procházka

V červenci žití rozkvétati může
rudý květ tužby Tvé, jíž nesplnění
do spánku buší v úpalu a vření.
Ten utrh' jsem. Měl trny své i růže.
To tenkráte, kdy v doušky vonné lůže
jsem na klín strh' Tě v prvém políbení
a líbal čelo Tvé i oči v blahém snění,
že budeš mou, a vinul k sobě úže.
Tys řekla tichounce: „Jsem tvou, můj milý...“
a štěstí své jsme z plné číše pili. – –
Juž tehdy byl jsem silen trny snésti.
Tu číši dosud moje dlaně hostí,
s ní nestárnu, jak zvykem; brzo dosti
pak přijde prosinec, jenž šediny své věstí.

Meter: iambic
NECHME JINÉ ŽÍT.
by Josef Václav Sládek

NECHME jiné žít,
my musíme jít:
jedni musí spáti,
druzí dál se bít.
Zítra nebo dnes, –
každý v boji kles’,
rudý prapor žití
jiný nad ním vznes’.
Jsme jak spadlý list,
žil však dost, buď jist,
kdo na žití stromu
rost’ a vadnul čist.
V jara zlatých snech,
v prškách, bouřích všech,
až jej s větve srazil
smrti mrazný dech.
Dříve nebo spíš’,
to jest jedno již;
příštím jarem nové listí
žene šíř a výš’.

Meter: trochaic
Soneto
by Cervantes

De Turia el cisne más famoso hoy canta,
y no para acabar la dulce vida,
que en sus divinas obras escondida
a los tiempos y edades se adelanta;
queda por él canonizada y santa
Teruel, vivos Marcilla y su homicida;
su pluma, por heroica conocida
en quien se admira el cielo, el suelo espanta.
Su doctrina, su voz, su estilo raro,
que por tuyos, ¡oh Apolo!, reconoces,
según el vuelo de tus bellas alas,
grabadas por la Fama en mármol pario
y en lágrimas de bronce, harán que goces
siglo de eternidad, Yangüe de Salas.

Meter: iambic
TVRDÁ HLAVIČKA.
by Josef Václav Sládek

MÉ děvče to má hlavičku
jen svoji a svoji a svoji,
a zlou by slyšel písničku,
kdo jinou hráti se strojí.
Míň makovička zrnek má
než ona nápadů v hlavě,
a každý jinou barvou hrá
jako ti motýli v trávě.
A v očích sto má diblíků
a z úst jí rolničky zvoní
a nožky tančí ze zvyku,
ký div, že blázen jsem do ní.
A hraje-li svou písničku,
kdo, bože, může už za to –
má jako křemel hlavičku,
a srdce jak ryzí zlato.

Meter: polymetric
XXIII CESTY
by František Zavřel

Bylo jich, třeba kratičkých! Do Berlína,
do Paříže a do Nizzy.
Člověk se v slzách rozpomíná
na tvoje oči zářící.
Na rytmus tvojí řeči zpěvný,
na mlčení tvé beze slov.
Poslední cesta: do pitevny,
z pitevny na hřbitov.

Meter: iambic
- XCII -
by Fernando de Herrera

Hacer no puede ausencia que presente
no os vea yo, mi Estrella, en cualquier hora,
que cuando sale la purpúrea aurora
en su rosada falda estáis luciente.
Y cuando el sol alumbra el Oriente
en su dorada imagen os colora,
y en sus rayos parecen a deshora
rutilar los cabellos y la frente.
Cuando ilustra el bellísimo lucero
el orbe, entre los brazos puros veo
de Venus encenderse esta belleza.
Allí os hallo, allí suspiro y muero,
mas vos, siempre enemiga a mi deseo,
os mostráis sin dolor a mi tristeza.

Meter: polymetric
- LI - Celebro en Granada al auto de la fe que sé
by Gongora

Bien dispuesta madera en nueva traza,
que un cadalso en forma levantado,
admiración del pueblo desgranado,
por el húmido suelo de la plaza.
Cincuenta mujercillas de la raza
del que halló en el mar enjuto vado,
y la jurisprudencia de un letrado
cuyo ejemplo confunde y amenaza.
Dos torpes, seis blasfemos, la corona
de un fraile mal abierta y peor casada,
y otros dos veces que él no menos ciego;
cinco en estatua, sólo uno en persona,
encomendados justamente al fuego,
fueron el auto de la fe en Granada.

Meter: iambic
Soneto
by Martín Juan Barceló

Una, dos, tres Estrellas, veinte, ciento,
mil, un millón, millares de millares,
¡Válgame Dios! ¡qué tengan mis
                     pesares
su retrato en el alto firmamento!
Tú, Norte, siempre fijo en un asiento,
a mi Fe será bien que te compares
Tu, Bocina, con buenas circulares
siempre por un nivel, a mi Tormento
Las estrellas errante, son mis Dichas,
las fijas son, como los males míos,
los Luceros, los Ojos que yo adoro.
Las Nubes, en efecto mi Desdichas,
pues lloviendo crecer hacen los Ríos,
como mi mal, las lágrimas que lloro.

Meter: polymetric
Abril
by Carlos Fernández Shaw

¿Veis esa moza delicada y pura,
que apenas si cumplió catorce abriles,
mostrando, por sus gracias juveniles,
el alba de una espléndida hermosura?
¡Qué semblante! ¡Qué busto! ¡Qué cintura!
¡Qué contornos, los suyos, tan gentiles!
¡Pulida flor de idílicos pensiles;
toda candor, ingenuidad, ternura
¿No adivináis la dicha que le espera,
los triunfos de la luz tras esa aurora
y todo el sol por el naciente rayo?
Tal es, para la hermosa Primavera,
el mes de Abril; promesa tentadora
del esplendor magnífico de Mayo

Meter: iambic
- 1234 - Acto III, SELÍN De Lo que ha de ser
by Lope de Vega

Si el soberano Alá ciño mi frente
de cuanto mira en Asia el sol hermoso,
y estremece mi nombre victorioso
a los últimos cercos de occidente,
¿cómo es posible que el respeto intente
de un vil esclavo detener furioso
el curso de mi gusto poderoso
y que mi agravio a mi vasallo afrente?
¿Qué temo a quien el ser que tiene he dado
mis gobiernos, mis firmas, y mis sellos?
Que temer un señor a su criado
es temer la cabeza a sus cabellos,
un pintor la figura que ha pintado,
y el que hace vidrios de beber en ellos.

Meter: polymetric
231. O selige Stunden, ich hab es gefunden!
by Gerhard Tersteegen

Ich kann nicht seufzen mehr, ich habe, was ich will,
Und was ich fern gesucht, find' ich nun in mir nahe.
Mein stetes Beten ist, daß ich gar schweige still,
Beschaue meinen Schatz und ihn vergnügt umfahe.

Meter: iambic
247. Gott kann nichts hassen
by Angelus Silesius

Mensch, rede recht von Gott: er haßt nicht sein Geschöpfe;
(unmöglich ist es ihm), auch nicht die Teufelsköpfe.

Meter: iambic
Ecos
by José de Velilla

Con lágrimas ardientes, niña mía,
de mis venturas las memorias riego,
entre cenizas apagado el fuego
que en otras horas por mi bien ardía
Trocadas la ilusión y la alegría,
mi corazón enamorado y ciego,
en triste paz, en lánguido sosiego,
no volverá a latir como solía
¡Y pides hoy para adornar tu palma,
un eco de mi lira desprendido!
¡Oh, deja, deja que repose en calma!
A tu súplica, al fin, ha respondido:
respondió con el eco de mi alma,
y el eco de mi alma es un gemido.

Meter: iambic
An die grausame Sylvia.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Mein hertz ist nun kein hertz, indem es, Sylvia!
Durch deinen grimm zu einer hölle worden,
In der die martern, angst und pein
Ewig und unsterblich seyn.
Da wirst du (wo dir vor manch ehren-dienst geschehn)
Auch wenn du allereits den orden
Der todten führen wirst, der pein kein ende sehn.
Schau, strenge Sylvia!
Die straf’ ist würcklich da.
Es hat dein eigensinn, dem du zu viel vertrauet,
Aus deinem tempel dir ein höllen-reich gebauet.

Meter: iambic
PŘÁNÍ
by Jan Neruda

Mám jedno přání věčné, zrovna jako dítě.
Nechť cit a sluch můj jenom na okamžik umí:
pocítit, Zem jak střelou po prostoru letí,
zaslechnout, vůkol nás jak světy v chóru šumí.

Meter: iambic
An die Geliebte
by Johann Gottfried Herder

Deine Thräne zu entküssen,
Holdes Mädchen, flieh' ich hin zu Dir,
Bin durch Lüfte hergeflogen
Dir zur Seite. Sieh, es zogen
Deine Seufzer mich zu Dir.
Laß, o laß mit diesem Kusse
Deine bittre Thräne mir!
Deine bittre Thräne schmähet
Liebe, Tugend, Vorsicht, Dich und Gott,
Sieht mit Murren in die Höhe,
Thut dem besten Herzen wehe
Und macht dieses Weh zu Spott.
Ach, ergieb mit zarter Thräne
Dich der Lieb' und Deinem Gott!
Deine Lieb' und Herz und Seele
Ist ja unschuldschön wie die Natur.
Mädchen, Deine sanften Wangen
Sind zur Thräne nicht; es hangen
Keine Wolken auf der Rosenflur
Deiner Lippen; Deine Augenlider,
Holdes Mädchen, lächeln Freundschaft nur!
Und drohn nicht mit Düsternissen
Und sind nicht zur Nebelnacht
Hergeschaffen. Ach, o Blume
In der Unschuld Heiligthume,
Die, wohin sie blicket, Freude lacht,
Heb' Dich aus den Düsternissen,
Wie die Lilie nach Regen lacht!

Meter: trochaic
-CXXV-
by Fernando de Herrera

Amor, si el fuego en quien inunda el pecho
que mal puede entibiar la fría nieve,
con tus alas avivas, muerto en breve
será su ardor, y el corazón deshecho.
Procuro, en esta llama satisfecho,
que sin cesar en mí su fuerza pruebe,
porque del mal mi alma el premio lleve,
causando el daño luengo algún provecho.
Este suave incendio me sustenta,
y consagra en honor de mi Luz pura
mis entrañas, que crecen apuradas.
Dichoso el corazón a quien alienta
tal virtud, que engrandece con ventura
la gloria de mis penas renovadas.

Meter: iambic
ČISTÁ RADOST
by Antonín Klášterský

Čistá radost! Kde ji jen najdem v žití?
Čistou jako studánka skrytá v lese,
jak list jarní, který se dneska rozvil,
pokropen rosou!
Stokrát již se zdálo mi, že ji držím,
ale plesu zklamání šlo jen v patách,
s květem vonným utrh jsem vždycky trochu
divého býlí.
Na dně číše seděla kapka rmutu,
vosa vzlétla z kalichu bílé lilje,
motýl, jejž jsem polapil, měl vždy jedno
zlomené křídlo.
Ve smích štěstí cízí se mísily stony,
bázeň s vášní vyštvaly radost lásky,
na všem zbylo posléze trochu zemské
hlíny a prachu.
A přec věřím v radosti čisté štěstí,
jako poutník chtěl bych ji hledat, volat:
Kde jsi, kde jsi, kde se mi tajíš, skrýváš,
Radosti čistá?
A co volám, hledám ji, touže marně,
možná, kdesi – blízko snad – na mě čeká,
na pobřeží neznámém stojíc, v prázdno
rozpíná náruč...

Meter: trochaic
- LXXV -
by Hernandode Acunya

Puede en amor la discreción obrarse
cuando se siente amor tibio o ligero,
que no teme peligro el verdadero
ni puede con razones desviarse.
Es allegarse más el apartarse,
y el duro corazón más fuerte y fiero
viene a encenderse más que de primero
con lo que más espera remediarse.
Por donde, en este mal tan congojoso,
sufrir es el más sano regimiento,
pues otro que aproveche no se halla;
y el que en buscar remedio es presuroso
sé que vendrá a sentir lo que yo siento,
que la salud más cierta es no buscalla.

Meter: polymetric
- CXXXVIII -
by Gutierre de Cetina

Un año hizo ayer, ya es hoy pasado,
¡ay, Dios!, ¿por qué lo traigo a la memoria?
que pudiera acabar la triste historia
que hora de nuevo Amor ha comenzado.
Tal día como ayer pudo un cuidado
los despojos gozar de su victoria;
pude y no quise asegurar mi gloria
porque pensaba ser asegurado.
Pensé, digo, y fue justo que pensase
quien tales muestras vio, que eran, señora,
afectos, no ficción disimulada.
Tal fue un dar lugar que descansase
esta alma a quien llevar hacéis agora
menos honrosa carga y más pesada.

Meter: iambic
V ČERVENCOVÉM VEČERU.
by Adolf Brabec

Noc červencová křídla věsí
nad ztichlým krajem dokola,
tak tiše, že to ticho děsí,
v němž měsíc sině plápolá.
Sad opuštěn plá ve nádheře,
a cesta bílá hází stín,
když mír ten svatý plove v šeře
a větřík vane v cesty klín.
Ó večerů těch škoda věru,
kdy duch krásou opojen,
když ve snivém tom krásném šeru
jen zápolí se sněním sen!

Meter: iambic
TRIUMF
by Viktor Dyk

Až budu jednou zvadat
a potáhne kol stín!
A padat, padat, padat
do hlubin!
Má duše volně vzletí
daleko nad světy.
Věčnost jí bude zněti
v ústrety.
Vrátí se dum mých příval,
sny moje – vyhnanci.
I ta, jíž rád jsem zpíval
romanci.
Vše procítím zas čistě,
svých vášní hárání,
vlas uvidím tam jistě
havraní.
Tvář uzřím (usmívavou)
za světů hučení.
Potáhne zas mou hlavou
nadšení.
Cos zalká. Vání chladné,
tajemný táhne stín.
Oh, až má duše padne
do hlubin!

Meter: iambic
59.
by Friedrich von Logau

Hansen dienet keine Magd
Ausser seiner alten Greten,
Weil es keine mit ihm wagt,
Die sich scheut für Kindes-Nöthen.

Meter: trochaic
A k tobě zas!
by Jaroslav Vrchlický

A k tobě zas přes problemy a dumy,
přes záhad vývratě, snů přes kořeny,
jdu hledati, co nezná v světě změny,
co těší jen a každou bolest tlumí.
Jen úsměv tvůj, ten všemu porozumí,
ten úsměv serafa a úsměv ženy,
že znovu pozvedám se okřídlený
nad plánů tříšť, nad cílů svojich rumy.
Víš o tom všem, co v duši mojí roste,
vře, hyne, vstává, padá a se snoubí,
a hledíš k tomu v děcka víře prosté,
a nemáš víc než tiché políbení,
a jeden snivý pohled z duše hloubi,
a věrnost svou a pravé pochopení.

Meter: iambic
- 123 - A San José
by Lope de Vega

Perdiose el hijo eterno de María,
si Dios pudo perderse, que en la tierra
es menester ser Dios, el que no yerra,
buscó, hallole José al tercer día.
O a la tercera noche, que no hay día,
ausente Dios, en quien la luz se encierra
¡o dichoso cuidado, cuya guerra
paz en buscar y hallar a Dios tenía!
Luz de la luz mayor José ha sido,
o ya porque consigo al llevaba,
o ya porque la halló cuando escondida.
Y si es que pudo Dios estar perdido,
José a descubrírnosle bastaba
con su fe, con su amor, o con su vida.

Meter: polymetric
Ó, slávy nehledej!
by Adolf Heyduk

Ó, slávy nehledej, svůj hledáš žal;
nechť jako kněžka vznešená se zjeví,
když k písni nadšen duch se zadumal;
jest přízrak to jen čarodějné děvy!
Ó, laurů nehledej, svůj hledáš hrob,
veň zklamání tě zkácí;
věz, šťastnější je orné půdy rob,
jejž skřivan těší v práci!
Ó, slávy nehledej, vše mam a klam;
toť Hekatina družka vábně svůdná,
jež zavede tě k pouště končinám,
kde neprýští se duši žádná studna!
Ó, laurů nehledej, nech jeho snět
a jeho svůdné vnady –
zdaž ukryté v něm můžeš uvidět
msty zkotoučené hady?
Ó, slávy nehledej, té touhy nech,
vždyť letem za ní umdlí srdce křídla,
a z prsou nevymizí stesk a vzdech;
tvůj píti bude ret jen z nudy zřídla.
Ó, laurů nehledej, v čas uvadnou,
zda mají jaké ceny?
věz, klesnou, sotva čela dopadnou,
v tvou rakev zkrváceny.
Ó, slávy nehledej; jen pro svůj lid
a rodný luh snes všecko, co máš v duši;
co božským zjevem mníš, jest plachý vid,
jejž bouře záchvat jediný juž ruší.
Ó, laurů nehledej, je zanech těm,
kdo pomstí otcův kosti
a k síle vznesou svatou naši zem
a k věčné velikosti!

Meter: iambic
Aquädukte
by Wilhelm Waiblinger

Sage mir doch, was hab' ich mir wohl von den Bögen zu denken,
Die so entsetzlich hinaus in die Campagna sich ziehn?
»aquädukte nennt man's, mein Freund, womit man in Rom so
Wie auf dem deutschen Parnaß alle die Zeitungen kriegt.«

Meter: polymetric
14. Jesus zu der Seele
by Gerhard Tersteegen

Kind, willst du mich recht fassen,
So mußt du dich mir lassen;
Wer sich und alles läßt,
Der hat mich ewig fest.

Meter: iambic
- V - Con ejemplo del invierno imagina Sistra admitido su fuego del yelo de Lisi
by Quevedo

Pues ya tiene la encina en los tizones
más séquito que tuvo en hoja y fruto,
y el nubloso Orïón manchó con luto
las (otro tiempo) cárdenas regiones;
pues perezoso Arturo, y los Trïones
dispensan breve el sol, y poco enjuto,
y con imperio cano y absoluto
labra el yelo las aguas en prisiones;
hoy que se busca en el calor la vida,
gracias al dueño invierno, amante ciego,
a quien desprecia Amor y Lisi olvida,
al yelo hermoso de su pecho llego
mi corazón, por ver si, agradecida,
se regala su nieve con mi fuego.

Meter: iambic
SVATÝ JAN POD SKALOU.
by Marie Čacká

Velebné, zázračné stráně,
Z nichž ty skály jako báně
Chrámu Páně slavně ční!
Poutník mdlý když do vás vejde,
Blahý úžas hned ho přejde,
Dobré pouti znamení!
Sem též svatý Ivan zašel,
A zde místo ono našel,
O němž v svaté touze snil:
Tu v pokoji Bohu sloužil,
V něm se těšil, jemu toužil,
Jak zlý svět mu ublížil.
A podnes do místa toho
Přichází poutníků mnoho,
Srdci svému ulevit:
Já se svým jsem také přišla,
A s tak lehkým odtud vyšla –
Jak tu divu nevěřit?! –

Meter: trochaic
1L: Und da ich nun so frei wie nur ein Mensch,
by Christian Morgenstern

Und da ich nun so frei wie nur ein Mensch,
von Schönheit übervoll und hell an Geist,
so weiß ich nicht, was ich
in meiner Kunst gefügig Alphabet.
Frei,
Paß aller Unersättlichen und Glück!
Wer ermaß schon deinen Wert?
Höher, heitrer wölbst du des Helden Stirn,
stolzer stößt ihm das Herz,
wuchtiger wirken die Lungen ihm,
und seine Schritte
tragen geflügelt ihn über die Erde.
Keines Gottes rächender Blitz
schreckt,
wer selber von Flammen ein Schoß.
Lächelnd löst er den Blitz
seiner Hand –:
Mein ist er, war er von je!
ihm dich,
dich mir! ...
Frei! ruf ich, frei! ...
Und sieh, kein Echo wirft den Ruf zurück –
ins Grenzenlose warf ich ihn.
Fliege, mein Adler, schieße, mein Stern!
Und erst die Stunde, die mein Auge bricht,
wird dich den Kopf zerschelln und enden sehn –
am Echoschild des Tods.

Meter: iambic
Flor de una hora
by José Santos Chocano

Diálogo de una hora Somero que he vivido
con una linda joven, cuyo candor no empeño
y a la que -desde lejos ya para siempre- pido
perdón por esa hora ¡Si hubiese sido un año!
Hora de una doncella que en mi alma ha florecido,
para hacer ya de toda mi vida un desengaño:
no hay - pues ni ha de ser mía, ni he de darla al olvido-
mujer que en menor tiempo me hiciese mayor daño.
No la podré en mi vida ya olvidar -¡es tan ella!-
ni escuchar -¡ y es tan dulce - ni mirar -¡y es tan bella!
El placer más pequeño cuesta mucho dolor;
pero, aunque sufra tanto, yo no sé todavía
si en un soneto cabe toda la poesía
con que en sólo una hora cupo todo su amor

Meter: anapestic
Morgenlied von den Schäfchen .
by Clemens Brentano

Schlaf, Kindlein, schlaf,
Der Vater hüt die Schaaf,
Die Mutter schüttelts Bäumelein,
Da fällt herab ein Träumelein,
Schlaf, Kindlein, schlaf.
Schlaf, Kindlein, schlaf,
Am Himmel ziehn die Schaaf,
Die Sternlein sind die Lämmerlein,
Der Mond der ist das Schäferlein,
Schlaf, Kindlein, schlaf.
Schlaf, Kindlein, schlaf,
Christkindlein hat ein Schaaf,
Ist selbst das liebe Gotteslamm,
Das um uns all zu Tode kam,
Schlaf, Kindlein, schlaf!
Schlaf, Kindlein, schlaf,
So schenk ich dir ein Schaaf,
Mit einer goldnen Schelle fein,
Das soll dein Spielgeselle seyn,
Schlaf, Kindlein, schlaf!
Schlaf, Kindlein, schlaf,
Und blöck nicht wie
Sonst kömmt des Schäfers Hündelein,
Und beißt mein böses Kindelein,
Schlaf, Kindlein, schlaf.
Schlaf,
Geh fort und hüt die Schaaf,
Geh fort du schwarzes Hündelein,
Und weck mir nicht mein Kindelein,
Schlaf, Kindlein, schlaf.

Meter: iambic
Der Jäger Abschied.
by Joseph von Eichendorff

Banner, der so kühle wallt!
Unter Deinen grünen Wogen
Hast du treu uns auferzogen.
Frommer Sagen Aufenthalt!
Lebe wohl,
Lebe wohl, du schöner Wald!

Meter: trochaic
- IV -
by Marqués de Santillana

Sitio de amor con grand artillería
me veo en torno, e con poder inmenso,
e jamás çessan de noche e de día,
nin el animo mio esta suspenso
de sus combates, con tanta porfía
que ya me sobran, maguer me defenso
Pues que faras, o triste vida mía,
que non lo alçanzo por mucho que pienso?
La corporea fuerça de Samsón,
ni de David el gran amor divino,
el seso nin saber de Salomón,
nin Hercoles se falla tanto dino
que resistir pudiessen tal presión;
así que a defensar me fallo indino

Meter: polymetric
Te amo aún
by Manuel Molina Vigil

Hubo un tiempo ¿recuerdas? que a
                  tu mano
estrechaba la mía tiernamente;
hubo un día, es verdad, que allá
                  en tu frente
mi ardiente labio se posaba ufano
¿Quién me dijera entonces que cercano
estaba el fin de nuestro amor vehemente,
y que a tu corazón indiferente
mi corazón invocaría en vano?
Embriagado en tu rostro, yo creía
eternas tu pasión y mi ventura;
pero al fin de olvidarme llegó el día;
se extinguió de tu amor la llama pura,
y hoy miras impasible mi agonía
y yo adoro en silencio tu hermosura!

Meter: polymetric
Die Stadt stand steinern um mich hoch
by Max Dauthendey

Ich ging so hin in den dunkelnden Tag
Und zählte Stein bei Pflasterstein.
Nicht mal mein Schatten zur Seit' mir lag,
Die Leere war groß und Leere macht klein.
Die Stadt stand steinern um mich hoch,
Der Fluß trieb Fluten durchs Brückenjoch,
Als ob er das Liebste sich suchen muß,
Als müßten die Wasser sich sputen.
Mein Herz mir nicht von der Stelle mehr kroch,
Lag auf der Schwelle von Tag und Nacht,
Ich habe es kaum zum Gehen gebracht.
Den Tag, den lockten die Berge fort,
Sie hockten dunkel wie Zauberer dort,
Ein Berg machte Lachen aus Weinen.
Sein Blick konnt' unter Gruß und Genick
Die Toten lebendig mir machen.
Die Toten, die unter den Blättern liegen,
Die stiegen vom Berg mit zärtlichen Wangen.
Und eine kam über die Brücke gegangen,
Und sehen konnten es selbst die Laternen,
Die Tote blieb heiß mir am Herzen stehen.

Meter: iambic
Leipziger allgemeine Zeitung
by Franz Grillparzer

Den Königen bist du mit Recht verhaßt,
Weil, trotz so mancher Rüge,
Du dir das Majestätsrecht angemaßt,
Der Lüge.

Meter: polymetric
19. Schneiderburg
by August von Platen

Ein Schneider flink mit der Ziege sein
Behauste den Krempenstein,
Sah oft von felsiger Schwelle
Hinab zu der Donauwelle,
In reißende Wirbel hinein.
So saß er oft und so sang er dabei:
Wie leb ich sorgenfrei!
Meine Ziege, die nährt und letzt mich,
Manch Liedchen klingt und ergetzt mich,
Fährt unten ein Schiffer vorbei!
Doch ach, die Ziege, sie starb und ihr
Rief nach er: Wehe mir!
So wirst du mich nicht mehr laben,
So muß ich dich hier begraben,
Im Bette der Donau hier?
Doch als er sie schleudern will hinein,
Verwickelt, o Todespein!
Ihr Horn sich ihm in die Kleider:
Nun liegen Zieg und Schneider
Tief unter dem Krempenstein!

Meter: iambic
MŽIK.
by Jaroslav Vrchlický

Nepodceňuj moudrost okamžiků
ani ostrost octa, sladkost fíků,
všeho nech a všecko ber pln díků,
též je něco – být král trpaslíků!

Meter: trochaic
Seine Aehnlichkeit mit Apollen
by Nicolaus Götz

Es sagte Stella:
Machstu auf mich
Ein artig Liedgen,
So bist du mein.
Ich machte hurtig
Ein artig Liedgen.
Sie lobt's und sagt:
Nun bistu mein!
Doch ich, o Schäfer, bin noch nicht dein.
Was ich erfuhr,
Erfuhr Apollo
Auf Tempens Flur.
Für Daphnen kriegt' er
Den Lorbeer nur.

Meter: iambic
1L: Fahr' auf / du Sieges-Fürst / du Himmels-Adler du!
by Catharina Regina von Greiffenberg

Fahr' auf / du Sieges-Fürst / du Himmels-Adler du!
setz deine Mensch-Natur in Gottheit- gleiche Ehren.
Wollst ihren Elend / in den Allmacht-Stand verkehren.
Gib' ihr ein Ewigs Wol / auf kurzes Creutzes-nu.
Was Ewig eigen dir / gehört ihr jetzt auch zu.
Zwar Anfangs gleich / wollst du dich äusserend entbähren /
jetzt wird dein' Allmacht erst die Menschlichkeit durchklären.
In dir / O Doppel-Held / hat Majestät ihr Ruh!
du Herrscher aller Krafft / Besitzer Gottes Rechten!
du all erfüllende Allgegenwärtigkeit!
wer wolt doch deinem Leib diß Ehr-Recht widerfechten?
anbetbare Person / nach beeder Art allzeit!
vertritt- und bitt mich dort / und hilff hier überwinden.
Laß mich die Doppel-Frucht der Auffahrt recht entfinden.

Meter: iambic
Soneto
by Francisco Caus

Impura tempestad, dura tormenta,
fantástico vapor del sueño mueve,
contra el candor, que inmunidades bebe,
del ampo en que el ángel se alimenta.
Dormido le asaltó llama violenta,
que acara descubierta no se atreve,
pero como dio en manos de la nieve,
se hiela el fuego, y la pureza alienta.
Lo que de impuro concibió el sentido
por matices, y boca se vio luego
en espumas de sangre divertido
Con ella quedó frío el ardor ciego,
porque en batallas torpes aun dormido
lo lleva Javier todo, sangre, fuego.

Meter: iambic
Condena al fabricar soberbios palacios
by Juan de Jauregui

¡Ay, de cuán poco sirve al arrogante
el edificio que, soberbio empina
sobre pilastras de Tenaro, y fina
de mármol piedra, y color cambiante!
Pues cuanto más del suelo se levante
máquina excelsa, al cielo convecina,
tanto más cerca atiende a su ruina,
tanto más cerca al rayo del Tonante.
Consumirá en los jaspes su tesoro;
y consumidos de la propia suerte
ellos serán, en términos ligero.
Y, por ventura, entre alabastros y oro
del alto capitel, verá su muerte,
pobre y desnudo, el sucesor primero.

Meter: polymetric