PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Die Türkin
by Louise Aston

Leise Abendwinde necken
Buhlerisch den Myrthenhain,
Bergen sich in Lorbeerhecken,
Wiegen dort die Blüthen ein;
Flattern weiter dann zum Meere,
Das in einer wilden Nacht
Gott als eine Liebeszähre
Einst der Erde gleichgemacht.
Mild umgaukeln bunte Lichter
Schon des Abends goldnes Thor;
Schweigend aus dem Dorf der Richter
Tritt ein stolzes Weib hervor;
Und auf öder Felsenklippe,
Welche nach den Wogen faßt,
Hält sie – Seufzer auf der Lippe –
Eine kurze Sclavenrast.
»lass' die Liebe schnell erblassen,
Die Du, Frankensohn genährt!
Morgen muß ich Dich verlassen,
Weil der Sultan mein begehrt.«
Also tönen ihre Worte
Wund hervor aus wunder Brust;
Denn der Herr der hohen Pforte
Kennt nur schnöde Sinnenlust. –
Sieh! da bricht durch Wolkenschleier
Hell des Mondes Silberlicht,
Und Stambul in stummer Feier
Zeigt sich ihrem Angesicht.
Weh! im Vordergrunde schimmert
Das
Hörst Du, wie das Meer jetzt wimmert,
Das ein edles Weib verschlingt? –
Willst Du ihren Tod beklagen,
Mußt Du trauern allerwärts;
Denn wo immer Herzen schlagen,
Foltert sie derselbe Schmerz,
Ist das Heiligste geächtet,
Wird der Satzung nur gefröhnt;
Jeder Pulsschlag ist geknechtet,
Jedes freie Weib gehöhnt! –

Meter: trochaic
- XLIX - Al Duque de Alba
by Lope de Vega

Divino sucesor del nuevo Alcides,
que puso en Francia, Italia, África y Flandes
pirámides más altas y tan grandes
que fueron gloria de cristianos Cides.
Puesto que ahora, como tiernas vides,
de tus pasados en los troncos andes,
cuando esos brazos tan heroicos mandes
verá la Fama que sus pasos mides.
Tú que de aquellas águilas desciendes,
que miraron del sol la excelsa llama,
serás el Fénix que hoy su fuego enciendes;
y entonces yo donde tu amor me llama
iré seguro, que mi bien pretendes,
y a sombra de tus hechos tendré fama.

Meter: iambic
La adoración de la Cruz
by Francisco Javier Ugarte y Pages

Te adoro, ¡oh Dios!, ante la Cruz te adoro,
y a tu bondad mi perversión someto:
tu amor invoco, tu poder respeto,
tu gloria ensalzo ¡y mi perdón imploro!
Vibre tu verbo plácido y sonoro
en mi turbado corazón inquieto,
rebelde al torpe, abrumador secreto
de mis culpas sin fin, que triste lloro
Sé el Dios de la piedad Padre clemente,
propicio siempre a redimir las
                     faltas
del hijo pecador o delincuente
¡Tú, que desde las cúspides más
                     altas
calmas el mar, serenas el ambiente,
el sol enciendes y la tierra esmaltas!

Meter: iambic
EN EL SALÓN
by José Santos Chocano

¡Entrad!—me dijo el estirado paje;
frunció la faz con rápida sonrisa;
y descorrió de golpe en la cornisa
el doblegado alón del cortinaje.
Ceñido el cuello de espumoso encaje,
surgió ella leve, vaporosa, aprisa,
ahogando el taconeo con que pisa
entre el frufrú de su sedoso traje.
Nos saludamos con cortés palabra.
Hablamos del estío adusto y fiero
y del trabajo que fecunda y labra.
Hablamos de la ardiente poesía;
hablamos con ardor... Cogí el sombrero;
y le estreché la mano: ¡estaba fría!

Meter: iambic
John Marr and Other Sailors
by Herman Melville

Since as in night's deck-watch ye show,
Why, lads, so silent here to me,
Your watchmate of times long ago?
Once, for all the darkling sea,
You your voices raised how clearly,
Striking in when tempest sung;
Hoisting up the storm-sail cheerly,
Life is storm–let storm! you rung.
Taking things as fated merely,
Childlike though the world ye spanned;
Nor holding unto life too dearly,
Ye who held your lives in hand–
Skimmers, who on oceans four
Petrels were, and larks ashore.

O, not from memory lightly flung,
Forgot, like strains no more availing,
The heart to music haughtier strung;
Nay, frequent near me, never staleing,
Whose good feeling kept ye young.
Like tides that enter creek or stream,
Ye come, ye visit me, or seem
Swimming out from seas of faces,
Alien myriads memory traces,
To enfold me in a dream!

I yearn as ye. But rafts that strain,
Parted, shall they lock again?
Twined we were, entwined, then riven,
Ever to new embracements driven,
Shifting gulf-weed of the main!
And how if one here shift no more,
Lodged by the flinging surge ashore?
Nor less, as now, in eve's decline,
Your shadowy fellowship is mine.
Ye float around me, form and feature:–
Tattooings, ear-rings, love-locks curled;
Barbarians of man's simpler nature,
Unworldly servers of the world.
Yea, present all, and dear to me,
Though shades, or scouring China's sea.

Whither, whither, merchant-sailors,
Whitherward now in roaring gales?
Competing still, ye huntsman-whalers,
In leviathan's wake what boat prevails?
And man-of-war's men, whereaway?
If now no dinned drum beat to quarters
On the wilds of midnight waters–
Foemen looming through the spray;
Do yet your gangway lanterns, streaming,
Vainly strive to pierce below,
When, tilted from the slant plank gleaming,
A brother you see to darkness go?

But, gunmates lashed in shotted canvas,
If where long watch-below ye keep,
Never the shrill “All hands up hammocks!”
Breaks the spell that charms your sleep,
And summoning trumps might vainly call,
And booming guns implore–
A beat, a heart-beat musters all,
One heart-beat at heart-core.
It musters. But to clasp, retain;
To see you at the halyards main–
To hear your chorus once again!

Meter: polymetric
ZA ŠTĚSTÍM.
by Alois Škampa

Stezka je v háji sněhem zaváta,
zvěř ani lovec po ní nechvátá –
sám tady bloudím, sám!
Jest-li i mně tak zima zavěje
cesty mých tužeb, zlaté naděje:
kam žitím pak se dám?
Keře jsou nahy, list je neskrývá,
kos po nich skáče, ale nezpívá,
les odumřel a stich’...
Jestli i mne tak zima ochudí
o kvítek lásky, jejž mám ve hrudi,
o píseň na rtech mých?
Rvi se a hroz mi, tvrdý osude:
přec u mne bázeň hostem nebude,
směle já půjdu dál!
Nechť cestu k cíli draho zaplatím,
pec budu vítěz, jen když neztratím
svou víru v ideál!
Nemůže vzít mi děs ni samota,
o čem jsem sníval v jaru života,
ne, nevrátím se zpět!
Dvě bílé ruce pouť mou žehnají,
dva sladké rtíky z dáli šeptají:
„Ó, přijď si pro můj květ!“ –
A já jdu k předu, rád a osvěžen,
a já již nedbám, že kraj zasněžen
a pozdě na cestu...
Za jejím koncem najdu odměnou
pohádku jara, toužebně vysněnou –
svou drahou nevěstu!

Meter: iambic
Diálogo pastoral
by Evaristo Méndez

Es la tarde; el crepúsculo se ha vestido de malva,
y en los trigales rubios glisa el céfiro lento
Othilia, ¿si algún día yo
                  olvidase tu acento
viendo pasar las nubes ? -La noche tiene su alba
-Hay una noche eterna -Que aun el amor salva
-En tus pupilas verdes hundo mi pensamiento,
¡son un mar! -Son un mar o son un firmamento
(El sol se había ocultado tras la montaña calva
                  )
-Estas viñas se inclinan a tu
                  paso La espiga
te saluda, pues sabe que su
                  oro se mitiga
al lado de los oros de tu
                  cabello El Hada
eres de esta pradera Yo quiero
                  ser la reina
de tu imperio (La noche su cabello despeina )
-¡Quiero crucificarme, Otilia, en tu mirada!

Meter: anapestic
A Cristo
by Francisco Pacheco

Pudieron numerarse las señales
que en vuestra carne delicada y pura
¡oh imagen de la eterna hermosura!
el reparo imprimió de nuestros males;
aunque fueron en sí tantas y tales,
que el ingenio, no sólo a la pintura,
vencen, y tú ¡oh sagrada vestidura!
a trasladar en ti su gloria vales.
Mas el amor que cela el rojo velo
¿quién lo podrá contar, si aun
                  el efeto
la arte noble a formarlo no es bastante?
Fue sin principio, eterno será ¡Oh cielo!
¿cómo a tan grande amor no me sujeto?
¿qué hago, ¡oh piedra! en deuda semejante?

Meter: polymetric
Montecuculins,   Kayserl.   Generals.
by Johann Georg Gressel

Hier ruht der kühne Held/ der jenen Mann besiegt/
Den Franckreich ausgesandt/ die Teutschen zu verheeren/
Durch ihn hat
Turennens Fall kan gnug von seinen Thaten lehren.

Meter: iambic
- - Jornada III, ENRIQUE
by Lope de Vega

Con imposible gloria amor me exhorta;
gozar la quiere el tiempo, honor la niega;
huye la majestad, el gusto llega;
¿Si voy? No voy. ¿Qué importa? Mucho importa.
¿Qué me detiene? La distancia es corta,
el daño alumbra y el deleite ciega;
en esta confusión y dura brega,
el bien me incita y la razón reporta.
Crece el deseo y el peligro para,
y en tanto mal no hay bien que se me ofrezca,
sino es ir a mirar cara tan cara.
Ella será quien hable o enmudezca;
pero si me aconsejo con su cara,
¿quién duda que en sus brazos amanezca?

Meter: iambic
48
by Josef Vlastimil Kamarýt

Zahálky jsa služebníkem,
neběduj, žes hadrníkem.

Meter: trochaic
AHORA QUE YA ERES FLOR...
by Jesús Balmori

En el jardín de toda tu carne inmaculada,
¡Tu boca era un capullo que quería ser flor!
Yo lo leí en el lánguido fulgor de tu mirada,
¡Y el capullo encantado se hizo flor de mi amor!
Mágica flor de flores ni por el sol tocada,
En que bebe dulzuras de celeste sabor
La loca mariposa de mi alma enamorada,
¡Henchida de tu aroma de amor embriagador!
Dulce boca de rosa húmeda y encendida,
Labios que semejáis una aromada herida,
Dientes que sois un nácar de vivos resplandores.
El alma, mariposa de todos los vergeles,
Después de haber libado vuestras divinas mieles,
¡No volará jamás en busca de otras flores!

Meter: anapestic
XVI Rád věděl bych, proč právě nyní vzkvétá
by František Gellner

Rád věděl bych, proč právě nyní vzkvétá
v mé duši smutek s chladným podzimem.
Nevím přec, proč bych litovat měl léta,
jež nezažehlo ohně v srdci mém.
Večerní mlha lehla na dláždění.
A připadá mi všecko jako sen,
ty hlasy, jejichž zvuk mi známý není,
ty cizí tváře v záři svítilen.
A cítím, kterak zvolna v duši moji
nového cosi teskně vstoupilo
jak vzpomínka, jež přesnosti se bojí,
vzpomínka na něco, co nebylo:
Na něžná slova, kterých neslyšel jsem,
na teplo krbu, jež mne nehřálo,
na všechno, o čem snad kdys přemýšlel jsem
co se však nikdy skutkem nestalo.
Na souzvuk srdcí, jenž mne nedojímal,
na věrných rukou vřelé soužití,
na duše klid, který mne neobjímal
a po kterém jsem přestal toužiti.
Na krásu jara, kterou nepoznal jsem,
na jeho snů a touhy sladký hlas,
na mladé dívky, kterým nelíbal jsem
v záchvatech něhy dlouhý, měkký vlas.

Meter: iambic
5.
by Betty Paoli

So wenig wie der Quell, in dessen klaren
Lichtwellen jetzt mein Angesicht zu schauen,
Wenn er als breiter Strom durchwogt die Auen
Das längst zerfloss'ne Bild noch wird bewahren:
So wenig wird in spät'rer Jahre Treiben,
Wenn Schmerz und Freude, Seligkeit und Bangen
Wetteifernd einst den Zoll von dir verlangen,
Mein Bild in deiner Seele haften bleiben.
Es sei darum! nicht knüpfe sich dein Leben
An eines, dessen Sand, wie bald! verronnen.
Das Alter mag sich an Erinn'rung sonnen!
Der Jugend ziemt ein frisches Vorwärtsstreben.
Ich wünsche und ersehne nur das Eine:
Daß dir auf dieser liebeleeren Erde
Zum zweitenmale eine Liebe werde,
So tief, so treu, so selbstlos wie die meine.

Meter: iambic
Success is counted sweetest (112)
by Emily Dickinson

Success is counted sweetest
By those who ne'er succeed.
To comprehend a nectar
Requires sorest need.

Not one of all the purple Host
Who took the Flag today
Can tell the definition
So clear of victory

As he defeated – dying –
On whose forbidden ear
The distant strains of triumph
Burst agonized and clear!

Meter: iambic
- CIV -
by Fernando de Herrera

Estoy pensando en mi dolor presente
y procuro remedio al mal instante,
pero soy en mi bien tan inconstante
que a cualquier ocasión vuelvo la frente.
Cuando me aparto y pienso estar ausente,
de mi peligro estoy menos distante;
siempre voy con mis yerros adelante
sin que de tantos daños escarmiente.
Noble vergüenza del valor perdido,
¿por qué no abrasas este frío pecho
y deshaces mi ciego desvarío?
Si tú me sacas de este error de olvido,
podré decir en honra de este hecho
que sólo debo a ti poder ser mío.

Meter: polymetric
XLV. Botanický.
by Jaroslav Vrchlický

S kaktusy růže, lotosy, hrstě nočních též fijal,
jak se to cestou namátlo, všecko v kytku jsem přijal,
na polním kvítí zdeptaném utkvěl jsem pak;
mým je teď ocún, zeměžluč, rmen, planý mák,
chudobka ze všech mne vábí, výhost dám ochotně všem,
zvláště když do krve plá jí zbarvený lupínků lem.

Meter: polymetric
HVĚZDNÁ NADĚJE
by Emanuel Lešehrad

Úrodná myšlenko tvůrčí,
která mne prokvétáš zcela,
v očích mi naději nítíš,
stáváš se vírou:
Jedenkrát v budoucnu kdesi
na třpytném Siriu možná,
pokračovati že budu
v svěřeném díle,
dovrším poslání vyšší,
pro něž jsem vtělen byl v hmotu,
abych pak, po četných poutích,
posléze v souzvuku splynul
s vesmíru duchem.

Meter: dactylic
Velada
by Carlos Póo Urbach

En la blanca frialdad de la neblina
su lívido semblante verde-plata
la luna arropa, y tenue se retrata
tras su manto de aérea muselina
Cuando en su curso agónico declina
hacia el ocaso, su cendal desata,
y el nítido sudario desbarata
su luz que argenta y pálida ilumina
Filtrando el cortinaje de la bruma,
en la onda azul, crenchada por la espuma
al irisar sus últimos fulgores,
copia del tedio abrumador el
                     astro
que al surgir en mi cielo, deja
                  el rastro
de su fúnebre brillo en mis amores

Meter: iambic
A Nérida cantando
by José Cornelio Díaz

Bella Nérida, cuando a Filis cantas
que al Anacreón ibero inmortaliza
se turba el pecho, el alma se electriza
a Dioses y hombres con tu voz encantas;
Las piedras sienten, muévense las plantas,
el blando ruiseñor oye, y se hechiza,
y a quien amor suavísimo esclaviza
al duro trance del partir trasplantas
De la dulce tristeza conmovido,
se eleva a las mansiones eternales
el corazón, de un númen poseído;
que solo de las arpas celestiales
tan bello tono fuera producido
para encantar oídos divinales

Meter: iambic
Falken-Beize
by Rainer Maria Rilke

Kaiser sein heißt unverwandelt vieles
überstehen bei geheimer Tat:
wenn der Kanzler nachts den Turm betrat,
fand er
kühnen fürstlichen Traktat
in den eingeneigten Schreiber sagen;
denn er hatte im entlegnen Saale
selber nächtelang und viele Male
das noch ungewohnte Tier getragen,
wenn es fremd war, neu und aufgebräut.
Und er hatte dann sich nie gescheut,
Pläne, welche in ihm aufgesprungen,
oder zärtlicher Erinnerungen
tieftiefinneres Geläut
zu verachten, um des bangen jungen
Falken willen, dessen Blut und Sorgen
zu begreifen er sich nicht erließ.
Dafür war er auch wie mitgehoben,
wenn der Vogel, den die Herren loben,
glänzend von der Hand geworfen, oben
in dem mitgefühlten Frühlingsmorgen
wie ein Engel auf den Reiher stieß.

Meter: trochaic
- LXIV - Al alma ciega
by Pedro Soto de Rojas

Ya de otra más que de ti propia amante
alma se ve tu candidez impura:
ya dore llena con antorcha oscura,
muerte en forma de amor vas ignorante;
la viva luz, que imita al sol constante,
tienes opresa en móvil sepultura;
¡ay la joya que pierde tu locura
por seguir de un placer falso semblante!
Abre los ojos ya, si amor dispensa,
y por su ser en pequeñez medida,
verás cual es en la grandeza inmensa;
vuelve al tierno dolor de tanta herida,
que si duplicas la que mata ofensa;
la que pretendes disminuye vida.

Meter: polymetric
PODZIMNÍ JITRO.
by Adolf Červinka

Mlhy se valí s Petřína,
obzor je utopen v mléce,
intimně hřeje peřina,
nelze už koupat se v řece.
Manželka se mnou hovoří
o tom, co k obědu strojí,
v posteli kluk náš táboří,
k tuhému chystá se boji.
Najednou vzlétnou polštáře,
ložnice rykem se plní,
táta se chytá za tváře,
podlaha mírně se vlní...
Divoce kluk náš burácí,
trhliny na stropě rostou,
šlapeme řády domácí
po ránu idyllou prostou...

Meter: dactylic
- VIII -
by Agustin de Salazar y Torres

Junto a una dulce fuente, que sonora
su armonía formaba de cristales,
la hermosa causa de mis fieros males
durmiendo estaba al despertar la aurora.
Mas como Cintia duerme, no colora
el cielo los balcones orientales,
los ríos no apresuran sus raudales,
ni el prado de claveles viste Flora;
no se oye de las aves la armonía,
ni alentaron las auras lisonjeras
las rosas que su espíritu esperaban;
mas luego al despertar la ninfa mía,
quedaron flores, aves, fuente, fieras
de la misma manera que se estaban.

Meter: iambic
La cruz
by Manuel María Flores

Hace dieciocho siglos, humillado
y lleno el mundo de terror veía
cómo Roma triunfal le conducía
al rudo carro de su gloria atado
Hace dieciocho siglos, ignorado
del mundo que su fe no conocía,
un hombre en el patíbulo moría
como vil criminal crucificado
Dieciocho siglos ha Tras gloria
                     tanta
besó Roma imperial el polvo inmundo
del bárbaro feroz bajo la planta;
mientras la cruz del Cristo moribundo
entre el cielo ya la tierra se levanta
sobre el inmenso pedestal del mundo

Meter: iambic
ZTRACENÁ.
by Rudolf Pokorný

Za večera prý odešla
kams’ mezi snivé skály,
a překrásné dvě slze jí
na zraku tichém stály.
A povídala, že je zem
jen cestou na nebesa –
pak ztratila se, ztratila
u skály v prostřed lesa.

Meter: iambic
- 118 -
by Lope de Vega

Gertrudis, siendo Dios tan amoroso
que está en el hombre por amor ardiente
y el hombre en él, no es mucho que aposente
tan abrasado corazón su esposo.
Amor le ha dado en vos dulce reposo,
que allí quiere vivir y estar presente,
que nadie amara y estuviera ausente,
si fuera como Dios tan poderoso.
Si al que pregunta al mismo Dios, que a dónde
le podrá hallar, después del blanco velo,
en vuestro corazón santo responde.
Custodia sois, mientras gozáis el suelo,
y pues que todo Dios en él esconde,
mayor tenéis el corazón que el cielo.

Meter: iambic
- XII - A la excelentísima casa de la cueva
by Agustin de Salazar y Torres

¿Qué es esto? ¿El orbe en uno y otro hermano
el Júpiter de España ha dividido?
¿Del primero, a la vaina reducido,
el acero de Marte hereda Jano?
¿Goza en Europa el lauro soberano
su nombre, por aciertos, repetido,
en tanto que de haberos oprimido,
da al segundo el tridente el Océano?
Ensalza en las Américas regiones
el tercero al monarca sin segundo,
pues su lealtad no muda de hemisferio.
Carlos, si por premiar a tres campeones
te fue preciso dividir el mundo,
¿qué espacio será límite a tu imperio?

Meter: iambic
J.J. PALMA
by Rubén Darío

Ya de un corintio templo cincela una metopa,
ya de un morisco alcázar el capitel sutil;
ya, como Benvenuto, del oro de una copa
forma un joyel artístico, prodigio del buril.
Pinta las dulces Gracias, o la desnuda Europa,
en el pulido borde de un vaso de marfil,
o a Diana, diosa virgen de desceñida ropa,
con aire cinegético, o en grupo pastoril.
La musa que al poeta sus cánticos inspira
no lleva la vibrante trompeta de metal,
ni es la bacante loca que canta y que delira,
en el amor fogosa, y en el placer triunfal:
ella al cantor ofrece la septicorde lira,
o, rítmica y sonora, la flauta de cristal.

Meter: polymetric
- 783 - CONFUSIÓN
by Lope de Vega

¿Es Sol este hombre? sí, que resplandece;
¿es cielo? sí, pues da tales estrellas;
¿es fuego? sí, también, pues da centellas;
¿es luna acaso? sí, pues embebece;
¿Es rey? pienso que sí, pues lo merece;
¿es gloria? sí, pues vence mis querellas;
¿es ángel? sí, por sus facciones bellas;
¿es Dios este hombre? mucho lo parece.
Sol, cielo, fuego, luna, rey y gloria,
ángel y Dios, de ti me voy huyendo,
confusa más que nunca mi memoria,
que aunque tu ser en ti se está leyendo,
y eres tú el libro de tu misma gloria,
estás escrito en lengua que no entiendo.

Meter: iambic
V před!
by Jaroslav Vrchlický

Ne, více nesmí nářku jedno slovo
práh retů přejít, uměním jež vzňaty
v žár prorocký svůj hymnus pěly svatý!
Ty nesmíš lkát, má písni, sirá vdovo!
Vpřed! Buduj dále, co je nehotovo,
spěj v žalu netečnosti hloub vrýt paty,
svým čelem rozčeřit hvězd písek zlatý!
Být žebrák, bylo věno Homerovo.
Svět snům se směje a jen žádá činy,
ty zoři sij a jitro v jeho stíny,
ty jásej, hřímej, když on mdlý a líný!
A za tvou snahu, za tvou dlouhou práci
máš onen pocit, jímž svět neodplácí,
tu volnost ptáka, v éther když se ztrácí.

Meter: iambic
POHÁDKA
by Viktor Dyk

Jdou udušené sny, zkrocené záchvaty;
jdou lesklé vidiny, jež nikdy nejaty...
A bledé tolik jsou, jak mor by na ně dých’,
jak dole mrtvoly v jezerech zelených.
Tam na dně hnijí teď – a zhyzděná jich líc...
My mnoho cítili a neřekli jsme nic. –
Až bude smutno nám, tam k jezeru jen pojď,
my tiše sedneme a odvážeme loď.
(A divno bude nám po vodách těchto plout!)
Pochodně dohasly, a nelze dohlednout
jen v svitu měsíce, jenž čistý, nejatý,
na lesklé vidiny, zkrocené záchvaty. –

Meter: polymetric
Auf Denselben
by Johann Gottfried Herder

Aus Sympathie
Behagt mir besonders ein Meister:
Domenico Feti heißt er.
Der parodirt die biblische Parabel
So hübsch zu einer Narrenfabel,
Aus Sympathie.
Du närrische Parabel!

Meter: iambic
The New Colossus
by Emma Lazarus

Not like the brazen giant of Greek fame,
With conquering limbs astride from land to land;
Here at our sea-washed, sunset gates shall stand
A mighty woman with a torch, whose flame
Is the imprisoned lightning, and her name
Mother of Exiles. From her beacon-hand
Glows world-wide welcome; her mild eyes command
The air-bridged harbor that twin cities frame.
“Keep, ancient lands, your storied pomp!” cries she
With silent lips. “Give me your tired, your poor,
Your huddled masses yearning to breathe free,
The wretched refuse of your teeming shore.
Send these, the homeless, tempest-tost to me,
I lift my lamp beside the golden door!”

Meter: iambic
Die Peitsche euch!
by Gustav Falke

Mit Peitschen will ich euch schlagen,
Mit flammenden Peitschen,
Bis ihr aufschreit:
Halt ein,
Wir haben gefrevelt!
Wo sind die gemordeten Seelen,
Die Opfer eurer schlangengiftigen Klugheit?
Leicht, froh, sprang er ins Feld,
Der Genius mit dem Kinderlachen,
Seine Hand klatschte Lust,
Und sein Mund tönte
Freudengesänge.
Wehe! er kannte euch nicht,
Die ihr in Erdlöchern haust,
Stumpf,
Himmelsbotenklängen taub
Und maulwurfsweisheitgebläht.
Tötet ihn, tötet ihn,
Er lästert Gott!
Und ihr schlugt ihn
Und kreuzigtet ihn mit Hunger
Und lachtet:
Seht, welch ein Narr!
Peitschen will ich euch,
Bis ihr im Staube heult!
Wo ist die Sonne, die aufging,
Die ihr nicht begeifert,
Weil sie eure glückliche Nacht störte,
Eure schlafwarmen Höhlen
Dem Tag preisgab.
Wo die Sonne,
Der ihr nicht
Die Sonne von gestern lobtet:
Schäm dich,
Wie matt du brennst.
Die Peitsche euch!
Die ihr vom Blut des Genius lebt
Und ans Kreuz des Gemordeten
Eure grabschänderischen Kränze hängt:
Seht, welch ein Gott!

Meter: iambic
Volal jsem Vás, ....,
by Jan Evangelista Nečas

Volal jsem Vás, ....,
uctivě a ctnostně,
když mne osud těžkým smutkem
svíral nelítostně.
Vaše dobrá, vlídná slova
v tesknu lékem byla,
duši mou i z tíhot těžkých
zvedla, vybavila.

Meter: trochaic
Respuesta del galán a la dama
by Antonio de Silva

Es tal tu gracia, y aunque yo
                  al probarla
di gloria a cuantos tratan de verterla,
y tu rostro es un pez llamado merla,
que nace en la laguna que hay en Parla
Tus ojos son de aguja, que al pasarla,
se pica cualquier sastre por meterla,
pues lo que es tu nariz, si fuera perla,
no tuviera oro Ofir para pagarla.
Cierta bola interior tu boca verla,
tu barba a tener barbas fuera borla
al pendón de una cara que almas turba.
A toda tu beldad tu boca merla,
y ves aquí tu rostro, aunque sin orla,
en parla, perla, borla, merla, y burla.

Meter: iambic
MÍR A VOJNA. (4.)
by František Odvalil

Letí, letí, švarné děti,
jiskry srší z obočí –
palaš blýská, píseň výská,
kam se jenom zatočí?
Zatočí, zatočí
kol vaší zahrádky,
rádi by rozmarýn
na modré kabátky.
Holky zlaté, kde jej máte?
Dejte nám ho raděj hned!
Zítra nás již neuzříte,
pohltí nás šírý svět.
Nedáme, nedáme,
až se zas vrátíte,
váš bude rozmarýn
i růže rozvité.

Meter: polymetric
I. Jak jsme tu mladí, přátelé, tak smavě zříme do světa,
by Josef Kubelka

Jak jsme tu mladí, přátelé, tak smavě zříme do světa,
neb z citu prsti úrodné nám lásky růže vykvetá
tak vonná, sladká, ohnivá, jak Saadi juž ji opěval
a tisíc jiných básníků, jichž písní roj ji oblétá
jak tlum opilých motýlů. – Ba každý, který miluje
a který trpěl pro lásku, je světec nebo poeta; –
však čím je vzdech, čím zaštkaní ve velkém moři rozkoše – –
je lásky růže nejkrasší, když slznou rosou poseta.

Meter: iambic