PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
A las ruinas de Numancia
by Francisco Pinel y Monroy

Estas piedras que miras esparcidas,
fueron un tiempo muro; aqueste llano
que contemplas desierto, a culto
                     vano
fábricas nobles ostentó erigidas
Aquí más de una vez fueron vencidas
las coronadas huestes del Romano;
yacen del tiempo agora y del tirano
olvido sus grandezas confundidas
De las ruinas apenas se presume
que fue Numancia: pues de tantas glorias
ni a la ceniza perdonó la llama
La edad, Fenisa, todo lo consume:
no adquiere la constancia más memoria;
ni ha de tener la obstinación más fama.

Meter: iambic
Přemožená žádost pomsty.
by Jan Alois Zabranský

Frycek malý trhal kvítí
chtěje z něho vínek víti,
v tom jej pichla včelička
do pravého malíčka.
On tu polekav se skočí,
slzy vytíraje s očí,
v patách za ní harcuje,
všecko zlé jí slibuje.
„Počkej včelko! nemáš více
z květin zbírat sladké píce.
Dostiť mám tvé krutosti;
umřeš bezvší lítosti.“
K tomu štěstí na otcova
ještě sobě vzpoměl slova:
„Neheský bys Frycek byl,
kdybys za zlé zlým se mstil.“
Hned se tedy pozastavil,
včelce pardon dal a pravil:
„Líp jest heským Fryckem být,
nežli včelce život vzýt.“

Meter: trochaic
[euch ihr beiden]
by Friedrich Rückert

Euch ihr beiden,
Muß ich neiden,
Daß ihr fühlet
Keine Leiden,
Daß ihr frühe
Durftet scheiden
Von des Lebens
Oeden Heiden,
Rauhe Stürme
Zu vermeiden,
Die des Pilgers
Herz durchschneiden.
Eure Ruhstatt
Ist bescheiden
Unter stillen
Trauerweiden,
Wo der Frühling
Kommt zu kleiden
Euer Bett mit
Grünen Seiden,
Und mit Thränen –
Thaugeschmeiden,
O wie seid ihr
Zu beneiden!
Schlaft in Frieden
Meine beiden!

Meter: trochaic
EL ÁNFORA
by Rubén Darío

Yo tengo una bella ánfora, llena de regio vino,
que para hacer mis cantos me da fuerza y calor;
en ella encuentra sangre mi corazón latino
para beber la vida, para latir de amor.
Grabó en ella un artífice, con su buril divino,
junto a una viña virgen, a Baco y su esplendor,
y a Pan, que enseña danzas, el rostro purpurino,
a cabras y pastores, bajo un cítiso en flor.
El ánfora gallarda contiene la alegría;
Dioniso su carquesio sobre ella derramó;
el sátiro gallardo su aliento, su armonía,
y Venus, una perla que en sus cabellos vio.
El vino rojo tiene mi luz, mi poesía:
quien lo hace son los dioses y quien se embriaga, yo.

Meter: anapestic
Al árbol de Guernica
by Mariano de Eguía

Signo de libertad, inmortal roble,
a cuya sombra, entre infanzones fieros,
reyes juraban populares fueros
a esta tierra apartada, franca y noble
Devorador del tiempo en noche innoble
esconde tus orígenes primeros:
él pasa, imperios descuajando enteros,
él pasa, tu raíz dejando inmoble
Y mientras en América y Europa
cien Gobiernos varía tanto Estado
cual mudas, cada Abril, tu verde ropa
Vizcaya aclama el código heredado
y elevas al zafir la espesa copa
de mil generaciones venerado

Meter: iambic
- VI - Al licenciado Cristóbal de Mesa en su poema de «La restauración de España»
by Francisco de Medrano

Hizo astillas el yugo, y la coyunda
afrentosa rompió con que oprimida
se vio España, la espada no vencida
que imperio nuevo al gran Pelayo funda.
Tanto mal grato el tiempo con profunda
envidia olvida gloria tan crecida,
y a los ojos del sol y a nueva vida
hoy la ofrece tu pluma sin segunda.
A aquella la morisca infame muerta,
a esta el olvido bárbaro vencido,
y a una y otra su gloria debe España.
Mas, si una de los moros la liberta,
y si otra la liberta del olvido,
¿cuál hace de las dos mayor hazaña?

Meter: polymetric
Soneto
by Josefa Estévez

Dad jaula de oro al ave aprisionada,
poned en ella flores y verdura,
en limpia y ancha taza linfa pura
y otra de alpiste y cañamón colmada.
Dadle todo esto, sí; mas desdichada
veréis que de su cárcel la hermosura
desprecia, y con afán sólo procura
romper ansiosa su prisión dorada
De la materia vil en las prisiones
así el alma también vive sujeta
y el mundo con sus dichas e ilusiones
calmar no puede su ansiedad inquieta
Libre es el ave cuando tiende el vuelo;
la libertad del hombre está en el cielo.

Meter: iambic
Mein Neujahrswunsch
by Karl Henckell

Was ich erwünsche vom neuen Jahre?
Daß ich die Wurzel der Kraft mir wahre,
Festzustehen im Grund der Erden,
Nicht zu lockern und morsch zu werden,
Mit den frisch ergrünenden Blättern
Wieder zu trotzen Wind und Wettern,
Mag es ächzen und mag es krachen,
Stark zu rauschen, ruhig zu lachen,
So in Regen wie Sonnenschein
Freunden ein Baum des Lebens zu sein.

Meter: polymetric
NÁVRAT Z PRÁCE.
by Antonín Koukl

Vracím se vám, děti, zpět
z práce – dnes mi půl sta let.
Nevím, co mi z očí slzu nutí –
toužím po vašem tak obejmutí.
Dnes je svátek rodinný:
starosti ať matčiny
ustoupí dnes radovánkám plaše –
dnes je, děti, radost naše!
Nevěděl jsem, co je klid,
v práci pro váš blahobyt,
ale také nejdu s holou dlaní –
vizte: plno mozolů je na ní!...

Meter: trochaic
Jiná píseň o štěstí.
by Jaroslav Vrchlický

O štěstí, co jest?
z dalekých hvězd
do našich cest
nebeské světlo,
jak plachá zvěst
zázrakem slétlo.
Tvář dívčí, vděk,
smích, polibek,
hlas, který slzou změk’,
slza, jež v smíchu hasla,
kdos jen dvě slova řek’,
a srdce při tom se třásla.
Co o něm vím?
Jak růžový dým
šlo žitím zlým,
jak z jehněd padá zlato;
zda sním, či bdím,
já sám nemyslil na to
Ať bylo snem,
ať přeludem,
já vím, že v srdci mém,
jež divoký žár svíral,
ač byl jsem něm,
nejlepší zpěv můj zmíral.

Meter: iambic
13.
by Friedrich Rückert

Lob oder Schmähung tritt nur durch das Wort ins Leben,
Doch Segen oder Fluch kann dir ein Stummer geben.

Meter: iambic
77.
by Friedrich von Logau

Unsre Welt und diese Zeit
Steckt voll Ehr und Redligkeit,
Weil der Sünden gantzer Stamm
Neulich Adels-Brieffe nam.

Meter: trochaic
Teď lze vám ještě veleti
by František Zavřel

Teď lze vám ještě veleti
omámenému teleti
(národe, jak je ti?)
a diktovat mu provaz.
Až zmizíte, zbude po vás
poušť, puch a prokletí.

Meter: iambic
SALVE, MAJESTAD
by José Hernández Gavira

¿Majestad? ¡Por qué no! Vos sois reina
augusta del país de la ilusión;
es azul vuestra tierna peregrina
y tenéis por solio el corazón;
donde el odio no alcanza, ni la inquina
humana triunfa sobre la razón,
donde es amor y la canción divina,
tranquila y suave como una oración.
Porque vos sois mujer y yo poesía
por vuestro reino cante la armonía,
y siendo el amor la única verdad,
como en los cuentos de hadas, yo os deseo
un rey galante o un audaz Romeo.
Y por ser mujer, ¡Salve, Majestad!

Meter: iambic
Hacia la sima
by S. Fernández Vanga

¡Treinta años! Las nubes en el cielo
se espesan más; los seres y las
                     cosas
van tomando ese tinte de las rosas
cuando, marchitas, las reclama el suelo
Cuanto diera placer, causa develo;
y se han vuelto -por arte misteriosas-
moscardones las áureas mariposas;
cardo la flor, y el entusiasmo, hielo.
Y el mundo sigue su correr, en tanto;
ni amor, ni risa, ni dolor, ni
                     llanto
obstaculizan su fatal jornada
¡Ay! Si posible al corazón le fuera
detener, en su espléndida carrera
al Tiempo, que nos lleva hacia la Nada!

Meter: iambic
Der Traum
by Johann Martin Miller

Am Himmel blinkte
Dianens Schein,
Und Liebe winkte
Mir in den Hain.
Ich warf die Glieder
Auf junges Mos
Am Bache nieder,
Der vor mir floß.
Auf glatten Kieseln
Quoll er daher,
Und auf sein Rieseln
Kam Morpheus her.
Ein Traum erquickte
Mich himmlisch süß,
Ich schlief und blickte
Ins Paradies.
Durchirrte Fluren
Voll Seligkeit,
Sah keine Spuren
Von Haß und Neid.
Ging, wie ein König,
Voll Stolz einher,
Und dachte wenig
An Mädchen mehr.
Allein Elise
Küßt' aus dem Glück
Im Paradiese
Mich schlau zurück:
Und süßre Freude,
Als kurz vorher,
Schuf um uns beide
Die Liebe her.
Erwacht' ich immer
Vom Traum so süß:
Dann wollt' ich nimmer
Ins Paradies.

Meter: iambic
- C -
by Fernando de Herrera

Despoja la hermosa y verde frente
de los árboles altos el turbado
Otoño, y dando paso al viento helado
queda lugar al aura de Occidente.
Las plantas que ofendió con el presente
espíritu de Céfiro templado
cobran honra y valor y esparce el prado
olor de bellas flores dulcemente.
Mas ¡oh triste! que nunca mi esperanza,
después que la abatió desnuda el hielo,
torna a avivar para su bien perdido.
Cruda suerte de amor dura mudanza
firme a mi mal, que el variar del cielo
tiene contra su fuerza suspendido.

Meter: polymetric
Friedensgebet
by Ernst Moritz Arndt

Gib Frieden, Herr, gib Frieden,
Du milder Liebeshort!
Einst bist du abgeschieden
Mit süßem Freudenwort:
Gib Frieden, Herr, gib Frieden!
Die Welt will Streit und Krieg,
Der Stille wird gemieden,
Der Wilde hat den Sieg,
Und Unruh' herrscht auf Erden
Und Lug und Trug und List –
Ach! Laß es stille werden,
Du stiller Jesus Christ!
Gib Frieden, Herr, gib Frieden,
Du milder Liebeshort!
Dann wird es schon hienieden
Ein Paradiesesort,
Und Sorgen fliehn und Schmerzen
Aus jeder schweren Brust,
In Freuden glühn die Herzen,
In Lieb' und Himmelslust.

Meter: iambic
XCI. HORLITEL ZÁSADNÍ
by Josef Svatopluk Machar

Dokud Drtina žil,
byl by jej ten článek možná velmi blažil –
takto chudák vzat byl za důvod a za štít,
by Nejedlý moh zas do něčeho praštit.

Meter: trochaic
Al lector
by Juan Ciberio de Vera

Valor de castellanos ha triunfado
de todas las indómitas naciones,
y en cualesquier honrosas ocasiones
su lanza satisfizo su cuidado
Y Castellanos es quien ha cantado
sus proezas sin uso de fricciones,
porque las flores de sus guarniciones
salieron de la tela del brocado
Y ansí, lector, veréis pura sustancia
de verdades y cosas tan extrañas,
que ninguna merece mal oído
Pues demás del estilo y elegancia,
son obras, son grandezas, son hazañas,
indignas de la cárcel del olvido.

Meter: iambic
CUASIMODO
by José Santos Chocano

Las campanas anuncian la fiesta;
el petardo revienta rotundo;
y el pilluelo taimado y jocundo
con sus risas perturba la orquesta.
Procesión fervorosa y honesta
luce el palio, en que arroja este mundo,
con las rosas de campo fecundo,
las de triste y malvada floresta...
A la vez que el repique en la torre
rimar logra con raudo cohete,
que cual sierpe metálica corre.
Judas arde y se lanza al infierno
por los aires, volando, jinete
en enorme y diabólico cuerno...

Meter: anapestic
- CXXXVII - A la noche
by Lope de Vega

Noche, fabricadora de embelecos,
loca, imaginativa, quimerista,
que muestras al que en ti su bien conquista
los montes llanos y los mares secos;
habitadora de cerebros huecos,
mecánica, filósofa, alquimista,
encubridora vil, lince sin vista,
espantadiza de tus mismos ecos.
La sombra, el miedo, el mal se te atribuya,
solícita, poeta, enferma, fría,
manos del bravo y pies del fugitivo.
Que vele o duerma, media vida es tuya;
si velo, te lo pago con el día,
y si duermo, no siento lo que vivo.

Meter: iambic
Quéjase un galán de que lo ha olvidado su dama por otro
by Alberto Díez

No he de vengarme, Lisi, de agraviado,
del golpe de mi gusto penetrante,
mejor acuerdo, en caso semejante,
es dejar el castigo de olvidado.
Mi sentimiento, aunque disimulado,
lo miraré contento de triunfarte,
que cuando fácil te verá tu amante,
se ha de mudar, y quedaré vengado.
Escarmiento seré de mi porfía
con tan cruel, y desdichada estrella,
pues que de amor me falta confianza
O mal haya mil veces quien se
                     fía
de mujer, aunque sea la más bella,
que tiene la firmeza en la mudanza

Meter: polymetric
LA CULEBRA
by José Santos Chocano

Bajo la yerba se desliza y salta,
rompiendo el tallo y profanando el nido,
en zig zag caprichoso y aturdido
como presa de fiebre que la exalta.
Al rededor de la robusta y alta
encina secular trepa, sin ruido;
y enroscada después, lanza el silbido
alentador de la primera falta...
Entre los sueños de mi mente oscura,
triunfante en el macábrico dominio,
la he mirado surgir reseca y dura;
y vibrar en los aires, empuñada
por el Genio infernal del Exterminio,
matadora y viril, como una espada.

Meter: polymetric
- 116 - Venció una dama cómica a otra que presumía haberla vencido delante de sus majestades
by Lope de Vega

A breve vida exhalación sujeta,
plaza de estrella presumió atrevida,
y volando en aplausos encendida,
risa del aire feneció cometa.
Tú, Fénix; tú, Leonarda; tú perfeta
luz de la acción y de los versos vida,
triunfaste ilustre, al firmamento asida,
que por estrella fija te respeta.
Vuelve después de tantas tempestades,
sol del teatro, más hermoso en ellas,
desengaña las altas majestades:
y sepan las que pisas y atropellas
lo que va de mentiras a verdades,
que hasta salir el sol fueron estrellas.

Meter: polymetric
IV
by Božena Benešová

Jak světélkuje citem
osudné ztráty den!
Vzpomínky šerosvitem
i černých strastí krytem
jak krvavě je zřen!
A marně život loudí,
bez cíle je-li hruď!
Kdo kaje se? Kdo soudí?
Ó pamět nezabloudí,
když zářijová ruď
na ratolesti lehá,
tu vždycky zamrazí
i kořen. Marná něha
jak vítr srdce šlehá
a jíním je a rzí.
Jak nehasne a rudna,
přec mrazí onen den!
Jak hvězda stoupá bludná
a hloubí se jak studna,
z níž čas je napájen.

Meter: iambic
1L: In jenem Thal, wo Veilchen blühn,
by Johann Wilhelm Ludwig Gleim

In jenem Thal, wo Veilchen blühn,
Sah ich den zärtlichen Elpin,
Vor seiner Phyllis auf den Knien!
Er bat, und seiner Bitte Schluß
War: Wisse, daß ich sterben muß,
Giebst Doris du mir nicht den Kuß!
Sie schlug mit ernsterfülltem Blick
Den Kuß ihm ab, er sank zurück,
Und starb vor ihr den Augenblick.

Meter: iambic
- XLIV -
by Fernando de Herrera

Amor en mí se muestra todo fuego,
y en las entrañas de mi Luz es nieve,
fuego no hay que ella no torne en nieve,
ni nieve que no mude yo en mi fuego.
La fría zona abraso con mi fuego,
la ardiente mi Luz vuelve helada nieve,
pero no puedo yo encender su nieve
ni ella entibiar la fuerza de mi fuego.
Contrastan igualmente hielo y llama,
que de otra suerte fuera el mundo hielo
o su máquina toda viva llama.
Mas fuera, porque ya resuelto en hielo
o el corazón desvanecido en llama,
ni temiera su llama ni su hielo.

Meter: iambic
Calderon
by Friedrich Schlegel

Ein Zaubergarten liegt im Meeresgrunde;
Kein Garten, nein, aus künstlichen Krystallen
Ein Wunderschloß, wo blitzend von Metallen,
Die Bäumchen sprossen aus dem lichten Grunde;
Kein Meer, wo oben, seitwärts, in die Runde,
Farbige Flammenwogen uns umwallen,
Doch kühlend, duftend alle Sinne allen
Entrauben, süß umspielend jede Wunde.
Nicht Zaub'rer bloß von diesen Seligkeiten,
Bezaubert selbst wohnet, zum schönsten Lohne,
Im eignen Garten selig selbst der Meister;
Drum sollen alle Feen auch bereiten
Des Dichterhimmels diamantne Krone,
Dir, Calderon! du Sonnenstrahl der Geister.

Meter: iambic
- 1202 - Acto I, HERNANDO
by Lope de Vega

Halla el herido ciervo de la hierba
de la flecha veloz, en cristal puro
de clara fuente, alivio, y por lo oscuro
del monte llama a su amorosa cierva.
El unicornio cándido preserva
todo animal del áspid fiero y duro;
en verdes brazos de álamo seguro
el ruiseñor su pájaro reserva.
La medicina, a enfermedades graves
con que este ser mortal nos pone asedios,
halla reparos dulces y suaves.
A todos dio Naturaleza medios,
¡y yo sólo entre fieras, hombres y aves,
para afrentar nací de sus remedios!

Meter: iambic
Košík mořských ryb
by Jiří Mahen

Zas mne nikdo nepřemluví,
zas mne nikdo nepřesvědčí,
když je v koši všechny vidím,
že to není práce něčí!
Jaké živé barvy mají,
když je chytíš, barvy svěží,
všechno však je práce ruční,
jak ji dneska najdeš stěží!
Tolik čar a tolik teček,
tolik hvězd a tolik pruhů!
Proč nemají tyto ryby
hezké jméno pestrých pstruhů?
Tam ty zase nejsou pestré,
září mladých růží hrají,
proto také zcela správně
hezké jméno růžich mají.
Tu je ryba jako zajíc,
tam je jiná jako myška,
jaké hřbety perleťové,
jaká nahá, bílá bříška!
Tu zříš modrou čáru v rudé,
malíř však ji nějak přetáh’,
když ji mazal, rozmazal ji,
marně skryl ji v siluetách
značek divných, prapodivných –
ale vždyť to písmena jsou!
Jak jsou pyšně vyšnořena
a jak celá zkroucena jsou!
Že je ryba výtvor dávný,
co to pravíš, starý lháři?
Ejhle, rybka zas jak výkres,
s čtením jako v slabikáři!
Kdo to písmo schválně kroutí?
Ejhle, jak jsme došli k cíli:
ryby jsou přec práce žáčků,
děti si je vymyslily!

Meter: trochaic
Al señor Conde de San Luis
by Rafael María Baralt

Sublima al cielo la sagrada frente
el poderoso; a su anhelar estrecho
es el ámbito patrio; al pie del
                     lecho
encadenada la fortuna siente
Vuelo a mirar y el héroe prepotente
por tierra está como ídolo deshecho
al gran soplo de Dios, y el
                  áureo techo
guarida es de traición y odio furente
¡Oh mengua del poder y su pujanza!
hoy sella el labio, en su defensa mudo,
el que ayer le ensalzó de zona en zona.
Y muriera sin gloria y sin venganza,
si amigo el Arte no le diera escudo
y de oro y lauro su inmortal corona

Meter: iambic
Pod lesem.
by František Táborský

V zahradě ležím,
včelín kde bzučí,
květem kde svěžím
větev se kryje
do melodie.
Šumějí jedle,
pohádka živá,
a sedě v sedle
na vraném koni
pohůnek zpívá,
píseň jen zvoní.
Pluh zvolna hrouží
sedlák v zem tvrdou,
po žni už touží;
a vraník frčí,
šíj vzpíná hrdou,
sedlák však mlčí.
O žita ceně,
o požehnání,
z květného luhu
starost se shání
nad ním tu k pluhu.
Jak řinčí kosy,
blýskaví hadi,
děvečky bosy
jak na otepi
i chlapci mladí
zanotí cepy.
„Vjó! vraný koni!“
radostně volá –
vesele zvoní
píseň v to vroucí,
již pěje zdola
dívčina žnoucí.
Za zpěvu nůši
nažala v krátce,
s planoucí duší
hoch přilít’ včelkou
pomoc jí sladce
s nůší vstát velkou.
Jak hlemýžď s budkou
k dědině kráčí,
a za ní s prudkou
hoch zapěl touhou
zpěv medu sladší
s ozvěnou dlouhou. –
Červené kravky
s vozíkem jedou.
Hrsť svěží travky
žvýkají vážně,
po boku vedou
telátko strážně.
Jak bujně běží,
škubá si trávy!
Teď v potok svěží
vběhlo a pije.
Pijou i krávy,
vztahují šíje.
Jak páchnou hvozdy,
jedlové hory!
Slyším i drozdy.
S křikem se honí
kol vrabců sbory.
Vzduch jarem voní.
Hlas volá čísi –
List rosa koupá,
na stéblech visí
perličky zlaté,
a tiše vstoupá
výš slunce svaté.

Meter: iambic
Das Schreien
by Johann Wolfgang Goethe

Jüngst schlich ich meinem Mädchen nach,
Und ohne Hindernis
Umfaßt ich sie im Hain; sie sprach:
»laß mich, ich schrei gewiß.«
Da droht ich trotzig: »Ha, ich will
Den töten, der uns stört.«
»still«, winkt sie lispelnd, »Liebster, still,
Damit dich niemand hört.«

Meter: iambic
Einleitung.
by Barthold Heinrich Brockes

Zufrieden mit mir selbst, verbringe,
Ein selbst verfertigt Liedchen singe,
Vergangner Widerwärtigkeit,
Nach überstandnem Sturm, vergesse,
Und, in vernünftiger Gelassenheit,
Mein gegenwärtigs Glück ermesse.
Jetzt will ich hier, in meines Schöpfers Werken,
Sein’ Allmacht, Lieb und Weisheit merken.
Jetzt will ich, halb entzückt, bald von der Sonnen Gluht,
Bald von der tiefen Meeres-Fluht,
Bald von der Erden Pracht und Zier,
Jetzt dort, dann wieder hier,
Zu aller Dinge Quell, dem grossen All zu Ehren,
Beseelte Lieder lassen hören.
Zu diesem Endzweck stärk, o Schöpfer, meine
Sinnen,
Und segne, fernerhin, wie vormahls, mein Be-
ginnen!

Meter: iambic
Al mismo tema
by Juan Pérez de Montalbán

Llorar tu ausencia, LOPE, no es fineza,
porque el llanto es alivio al que padece;
escribir tus elogios más parece
gala de ingenio, que de amor terneza.
Sentir es poco, porque la extrañeza
imposibles despeños apetece;
morir es algo, porque no merece
quien no sabe morir de su firmeza
Mas ay, que aun el morir, a lo que entiendo,
es mucho menos, porque el ser faltando
falta de los dolores el estruendo
Y así es mejor vivir agonizando,
pues se añaden los méritos viviendo,
y se acaban las penas acabando.

Meter: polymetric
1L: Mein Gott, ich kenne deine Liebe,
by Johann Christian Günther

Mein Gott, ich kenne deine Liebe,
Du ziehst mich, doch ich folge nicht.
Ach hilf doch nur dem schwachen Triebe,
Der mir nur stets zuwider spricht,
Und mehre das getreue Sehnen,
Das dir mit Thränen
Gewis dein Vaterherze bricht.
Ich bin verdammt, ich bin ein Sünder;
Dies weis ich, doch erbarme dich!
Du rufest die verlaufnen Kinder,
Du hörest, komm und rette mich!
Ach rette die bedrängte Seele;
Die Marterhöhle
Mehrt Creuz und Jammer innerlich.
Du bist ein Arzt und hilfst dem Krancken:
Mein Aussaz greift schon ziemlich weit.
Der Glaube stärcke die Gedancken,
Worein der Satan Zweifel streut.
Doch will ich hier mit Glauben schweigen,
Und du wirst zeigen:
Es würckt die Reu zur Seeligkeit.
Der Glaube würcket durch die Wercke,
Allein die Wercke helfen nichts:
Mein Glaube kommt von deiner Stärcke,
Du bist der Vater alles Lichts,
Du wirst mich auch bey finstern Zeiten
Zur Tugend leiten;
Sprich nur ein Wort, ach, so geschichts.
Ach, so geschichts, daß ich erkenne,
Was dein Gesez und Wort befiehlt;
Denn ob ich gleich vor Liebe brenne,
So ist doch alles blind gezielt,
Wenn nicht mein eußerstes Verlangen,
Dich zu umfangen,
Schon auf der Welt den Himmel fühlt.
Ich sterbe so, wie alle müßen;
Es ist der Tod der Sünden Sold.
Verklagt mich endlich mein Gewißen,
Genug, mein Heiland ist mir hold.
Ich wälze mich in seinem Blute
Mit freyem Muthe;
Schimpft, Welt und Satan, wie ihr wollt.
Es kommt ein Tag, der alles richtet;
Mein Heiland richtet, klagt mich an!
Der Feind, so mich und alle sichtet,
Hat doch mit allen nichts gethan,
Mit allen, welchen seine Liebe
Durch heilge Triebe
Die Eitelkeit verbittern kan.
Ich weis nicht, wenn und wo ich sterbe,
Doch sterb ich allemahl vergnügt,
Sofern ich nur den Trost erwerbe,
Daß dir mein Herz im Schooße liegt.
Erdrücke mich in deinen Armen,
Denn dein Erbarmen
Macht, daß mein Herz die Noth besiegt.

Meter: iambic
22. An Fulvium
by Andreas Gryphius

Du schenckst vor Demand mir ein Glaß und lehrst dabey/
Daß unsre Freundschafft nicht so fest als Gläsern sey.

Meter: iambic
12
by Gustav Pfleger Moravský

Ty’s dařila mne lásky nebem
A v pramen krásy znořila;
Ty’s ku životu sladkých bájí
Můj mrtvý život vzbudila.
Ty’s zázraky mně odclonila
Těch říší, v nichž Tvůj stkví se byt ––
Ty’s milovati naučila,
Co noc mi kryla za blankyt.
Ty’s čárným prutem vykouzlila
Zdroj písní v srdci vymřelých:
Tak při svém z mrtvých vstání kladu
Ti v klín Tvůj zlato písní svých!

Meter: iambic
- CXLVIII - Josefa Vaca, comedianta
by Juan de Tassis y Peralta

Oye, Josefa, a quien tu bien desea,
que es Villa-nueva aquesta vida humana,
y a Villa-flor se pasará mañana,
que es flor que al sol que mira lisonjea.
Más hace Peña-fiel al que desea,
si en ferias te da Feria ya Pastrana
que anda el diablo suelto en Cantillana
y en Barca-rota tu caudal se emplea.
Que es Río-seco aquesta Corte loca;
que lleva agua salobre ya Saldaña;
que pica el gusto y el amor provoca;
que a tu marido el tiempo desengaña,
que mucha presunción con edad poca
el valor miente y el amor engaña.
Que hallarás si plantares,
fáciles Alcañices, no Olivares.

Meter: iambic
247. Daß alte ist hinweg.
by Angelus Silesius

So wenig du daß Gold kanst schwartz und Eisen
nennen:
So wenig wirstu dort den Mensch am Menschen
kennen.

Meter: iambic
Las almas tristes
by Manuel Reina

Yo amo las tristes almas dolorosas
que la intensa amargura ha devorado:
el valle, por la lava calcinado,
da ricas vides y fragantes rosas
¡Lejos de mí las risas bulliciosas!
¡Lejos de mí el placer emponzoñado!
Yo amé siempre el dolor, raudal
                     sagrado
de purísimas lágrimas hermosas
Triste es todo lo grande, noble y fuerte,
el libro de la Historia, los Profetas,
los abismos, los templos seculares.
Tétrico es el amor como la muerte,
lúgubre el corazón de los poetas,
y amargos son los dilatados mares.

Meter: polymetric
2.
by Friedrich Gottlieb Klopstock

Seldständiger! Hochheiliger! Allseliger! tief wirft, Gott!
Von dem Thron fern, wo erhöht Du der Gestirn’ Heer schufst,
Sich ein Staub dankend hin, und erstaunt über sein Heil,
Daß ihn Gott hört in des Gebeinthals Nacht.

Meter: iambic
LOĎ
by Růžena Jesenská

Loď ztroskotaná vnořila se do hlubin,
a spěchal měsíc, ticho modlilo se,
a jako řetěz potácel se ustrašených lidí stín,
až na břeh dopadli jak ponořené květy v rose.
Prsteny ke dnu padaly, a lidé zachránění
se chvěli jako písně bezbolestné znění,
loď klesala a mizela, stožáry bledly,
a ruce bílé k popelavé obloze se zvedly,
blouznila srdce o hloubkách a výších
tišších a tišších – – nejtišších.
O těch, kde divní žijí tvorové a není světla
a křídla pro vzlet nevykvetla...
A ztroskotaná loď? Jí není již. Jen skutečnost, že byla
a utonula, ční kdes na obzoru
azurných vidin, – stožár němý, zasmušilá
mátoha Štěstí. Není sporu,
jest pouze žal a smutek krajin bleskem zasažených,
ostrovů osamocených a srdcí potopených.
kalichů kouzelných a marně zdvižených –
tišších a tišších – – nejtišších...

Meter: iambic