PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Julio
by Julio Herrera y Reissig

Flota sobre el esplín de la campaña
una jaqueca sudorosa y fría,
y las ranas celebran en la umbría
una función de ventriloquia extraña
La Neurastenia gris de la montaña
piensa, por singular telepatía,
con la adusta y claustral monomanía
del convento senil de la Bretaña
Resolviendo una suma de ilusiones,
como un Jordán de cándidos vellones
la majada eucarística se integra;
y a lo lejos el cuervo pensativo
sueña acaso en un Cosmos abstractivo,
como una luna pavorosa y negra

Meter: polymetric
Vespertino
by Julián del Casal

Pensativo, vagando entre las ruinas
de las viejas moradas señoriales,
que rodean espesos matorrales
erizadas de múltiples espinas,
veo las azuladas golondrinas
llegar a las regiones tropicales,
donde no braman vientos invernales
ni oscurecen el cielo las neblinas
Pasan después los rudos labradores,
caído el hombro al peso de la azada
en que dejó la tierra impuras huellas;
y mostrando sombríos esplendores
aparece la noche coronada
con su diadema fúlgida de estrellas

Meter: anapestic
- LXVIII -
by Hernandode Acunya

Tal novedad me causa haber probado
el bien pasado, que, en el mal que pruebo,
lo mucho que me duelo, a lo que debo,
no puede ser con mucho comparado.
Y Amor me tiene tan escarmentado,
que casi a desear bien no me atrevo;
determino moverme, y no me muevo,
voy vacilando de uno en otro estado.
De todos vengo a conocer que el mío,
por natural razón, es apartarme
del derecho camino que me guía;
pero cuando en seguirlo más me fío,
hallo que voy por tan contraria vía,
y al cabo escojo por mejor quedarme.

Meter: iambic
- 1294 - Acto II, ARMELINA
by Lope de Vega

Atada a un risco Andrómeda lloraba,
de las ajenas culpas inocente,
y el mar, con blanca espuma, diligente,
quebrándose en las peñas, le ayudaba.
Entre su hondas cuevas voz formaba,
Conque los dos al cielo tristemente
favor pedían, cuyo mal presente
por los ojos del sol mirando estaba.
Bajó Perseo con igual deseo.
batiéndole las alas a Pegaso,
y diola libertad con presto vuelo.
Mas yo ¡cuitada! no hallaré a Perseo,
que me pueda sacar del mal que paso,
porque enojado amor y airado el cielo.

Meter: iambic
1) An seinen ehmahligen Lehrer.
by Christian Gotthold Spindler

Mein Lehrer, dessen Huld und Treue ich zu lobẽ,
Hier bringt die Danckbarkeit gantz schlecht,
doch ächte Proben,
Denn sie erkennet wohl, wie viel du mir gethan,
Drum nimm diß schlechte Blatt, statt ihres Opf-
fers an.
Durch dich fand ich mein Glück in
Fluhren,
Du mein Gamaliel, du zeigtest mir die Spuhren
Von meinem Wohl und Glück, du nahmst dich
meiner an,
Daß Ehrfurcht, Danck und Treu nicht gnug ver-
dancken kan.
Den Grund, so du in mir durch deinen Fleiß ge-
bauet,
Den habe ich nunmehr Herr
Verzeihe noch ein Wort, die Zeit setzt mir das Ziel,
Ein eintzigs wäre noch, so Spindler wissen will:
Wie? lodern nicht bereits in deinem werthen Hertzẽ,
(wie man geschrieben hat) die frohen Hochzeit-
Kertzen?
Weñ nun der frohe Schall in unsre Mauren dringt,
Denn bin ich eine Gans, so unter Schwanen singt.
Indessen lebe wohl, diß sey der frohe Schluß,
Ich aber bleibe stets dein treuer

Meter: iambic
1L: Der Zucker ist ietzt so gemein; Fisch, Vogel, Thier und Frucht
by Friedrich von Logau

Der Zucker ist ietzt so gemein; Fisch, Vogel, Thier und Frucht
Taug nicht, wie die Natur es gab; im Zucker wirds gesucht;
Iedoch der Zucker machet Schleim, und Krafftmeel fälscht ihn oft.
Wer, was die Welt so süsse singt, drauff traut und sicher hofft,
Der hat nur Schaum, der nimt nur Schleim; es ist nur Leckerey;
Der Schmack ist gut; doch weist sichs klar, die Krafft ist nicht dabey.

Meter: iambic
XXXIV. V tom hořkost krutá, že jsi vzbudil vzruch
by Antonín Macek

V tom hořkost krutá, že jsi vzbudil vzruch
ne žití triumfem, leč umíráním,
smrtelnou mrákotou, jíž schvácen duch,
jenž rozkoš žití vítal s usmíváním,
kdy ani jaro nedalo tvým skráním
snů v bílé nádheře a plné tuch
a se skřivánčím prvním zajásáním,
jímž zachvíval se modrý jarní vzduch.
Tu slova má se divným smutkem chvějí,
když čtu tvé verše, marně čekající,
jež daly opojný sen mládí mému.
Na ony myslím, kdož jak ty, jas chtějí,
žár srdce živý, sladký, spalující –
a ke konci jdou stejně tragickému.

Meter: iambic
Ptolomäus Evergetes
 und Berenice.
 1765.
by Karl Wilhelm Ramler

O Berenice! schöner als der Morgen,
Für mich geboren, lange mir verborgen,
Ich sahe dich, ich liebte dich:
Doch ach! was fühltest du für mich?
Ich fühlte deine feuervollen Blicke,
Und wandte schnell die meinigen zu-
Schon traut’ ich ihnen selbst nicht mehr;
Denn ach! sie liebten dich zu sehr.
Nach dir kann nichts hinfort mein Herz
Nach dir auch nicht die schönste der Göt-
Vergeblich böte sie mir heut
Mit ihrer Hand Unsterblichkeit.
Vor dir hat nichts mein junges Herz
Nun würde dirs durch keinen Gott ent-
Und gäb’ er mir mit seiner Hand
Die Gottheit über Meer und Land.
Ach! willst du mir nicht bald dein
Dein Ebenbild in einer Tochter ge-
Nicht dieser Augen schlauen Witz?
Nicht diesen Mund, der Suada Sitz?
Dein sey das Ebenbild des ersten
Wann dich dereinst die Sorgen deines
Aus meiner Arme Banden ziehn,
Umarm’ ich doch, statt deiner, ihn.
Wenn mich und dich die Göttinn Isis
Und mir dein Bild in einem Sohne
So bring’ ich diese Schal’ ihr dar,
Die Zeuginn unsres Bundes war.
Und wenn die Götter mir dein Bild
So will ich ihnen diese Locke weihen.
Die funfzehn oder sechzehn Jahr
Die Zierde meiner Scheitel war.
Ach! soll ein Stal diess schöne Haar
So muss ein Gott es an den Pol ver-
Dort ist der Raum noch nicht gefüllt,
Dort flamm’ es als ein Sternenbild.
Bis in den Himmel fliege deine
Dort werde sie, bey jedem Freuden-
Voll Nektar, der die Götter tränkt,
Und voll Unsterblichkeit geschenkt.
Wann, spät nach mir, dich selbst der
Dann thronest du wo deine Locke lo-
Der ganze Norden ehret dich;
Doch lange nicht so sehr, als ich.
Mit mir zugleich geneuss im Sternen-
Den Göttertrank aus deiner goldnen
Geliebter! kann er süsser seyn,
Als dieser hochzeitliche Wein?

Meter: iambic
Divný sen.
by Bohdan Kaminský

Myšlénka mi divná hlavou víří,
jak by, pro bůh, u nás bylo as,
kdyby dávní naši bohatýři
v našem věku žili s námi zas.
A tu v divném nadšení jak planu,
vídám, jak by Záboj, slavný rek,
na Letné nám učil domobranu
znáti systém našich zadovek.
Pěvec Lumír o zimě a hladu
ve svrchníčku chodil by se ptát,
kdo by mu vzal sbírku do nákladu –
pak by hladem umřel jedenkrát...
Truchlila by Praha, truchlil venek,
národ kvítí v rakev by mu klad’,
Popelková slečna z navštívenek
lyru by mu dala udělat...
Otec Žižka, válečník ten tuhý,
v kavárně hrál šach by každý den,
až pak jistě byl by za zásluhy
na majora střelců povýšen.
V hodnosti té na koni i pěšky
nepřátelům přísahal by zmar,
na manévrech šlapal do vojtěšky,
s mužstvem věrným obleh’ pivovar.
A zas vidím: školství slavný znatel,
Komenský, do místních školních rad
byl by volen, nebo za pakatel
dvacet roků musil suplovat.
Vidím jej, a jasně říci mohu,
z „oprávce“ jak svůj by brousil um
a pak večer šel si pro zálohu
do „Jarého Věku“ k Šimáčkům.
Ke Skrétovi jistě jednou z rána,
jak to chce náš pokročilý věk,
deputace šla by žádat pána
o jakýsi ctěný příspěvek.
I jej stih’ by osud krutý, strašný,
před kterým už nikdo není jist
v době, kdy i k vysvěcení kašny
slavnostní se vydat musí list.
Lomnický by psával u notáře,
či los měl snad méně nevděčný:
za usmání místo honoráře
památníky psal by pro slečny.
Ze starých by znělek dělal nové,
u „Věnec“ je krasoumně vil,
když by kdos po stránce jazykové
poklésky mu levně opravil...

Meter: trochaic
- - Acto II, DUQUESA
by Lope de Vega

Ay fuerte más cruel, Antonio mío,
como tardaste para tanto daño,
mas pues quedó su fuerza en nuestro engaño,
culpar nuestra fortuna es desvarío.
Cuando nació mi hijo, en quien confío
de toda mi desdicha el desengaño,
hubo secreto, y rigor extraño,
trajo consigo de varón el brío.
Cuando nace mi hija, los placeres
del parto mudan en pesar los nombres,
y a fe pone mi honor en pareceres.
Hija, no es mucho que tu padre asombres,
porque desde que nacen las mujeres,
comienza la desdicha de los hombres.

Meter: iambic
7 Jak zář červánků večerních
by Vojtěch M. V. Bělohrobský

Jak zář červánků večerních
déšť věstí zprahlé zemi,
tak pohled na pouť života
mne těšil nadějemi.
Já přál si býti dělníkem
velkého slávy díla.
Já cítil, jak se probouzí
mladistvá ve mně síla.
Svůj život nes' jsem za oběť
bratřím a drahé vlasti.
A klesám cestou k oltáři,
na nějž chci žertvu klásti.

Meter: iambic
V.
 Als er in den Citronen-Keller fiel.
by Christian Weise

Halt bruder/ halt ich falle/
Der absatz gleit mir ab/
Ich portzle schon hinab/
Sind bald die stuffen alle?
Ach komm und hilff mir doch/
Ich halte mich ja noch
Vor zittern und erschrecken
An den gemeinen weiber-stecken,
2. Es ist noch gut/ ich lache/
Mein herr verzeihe mir/
Dieweil ich ihm allhier
So ein gerumpel mache:
Es kan gar bald geschehn/
Und er wird leichtlich sehn/
Daß mein jntent gewesen/
Ein paar citronen auszulesen.
3. Ich tummes mensch ich wolte
Ich lieffe nicht so blind;
Doch wann mein tausend-kind
Den fall erblicken solte/
Sie käme doch gerannt/
Und reichte mir die hand/
Wann niemand sonsten käme/
Der die bemühung auf sich nehme.
4. Da lieg ich übern hauffen/
Und bin von hertzen froh/
Daß dieser fall noch so
Ohn schaden abgelauffen:
Doch seh ich ferner an/
Was draus erfolgen kan/
So fürcht ich mich für allen/
Ich werde wol noch einmahl fallen.
5. Ich sitze zwar dem glücke
Noch gleichsam in dem schoß/
Und fall auff einen stoß
So leichtlich nicht zurücke/
Jedoch/ wer weiß/ wo itzt
Sich irgend einer spitzt/
Der mich in wenig tagen
Kan unverhofft zu boden schlagen.
6. Du freude meines lebens/
Schau/ wie ich furchtsam thu/
Hingegen mache du
Die furchtsamkeit vergebens/
Bleib du mir zugethan/
So lang ich sprechen kan/
Mein kind du wirst vor allen
Mir nicht aus meiner seele fallen.

Meter: iambic
- LVI - En alabanza del libro que el Dr. Soto, muy docto y virtuoso, natural de Granada, imprimió a una dama llamada Fénix y en alabanza de ella
by Lope de Zarate

Fénix laureada, con la voz sonora
del Cisne sacro, que en Genil se baña;
a quien Griegos milagros debe España,
pues lo insensible anima, y enamora.
Cuando al son de tu afecto canta, o llora,
se mueve la más sólida montaña,
tan fácil tus cadencias acompaña,
que a ti se humilla, en fe de él te honora.
¡Iguales, o felices! pues él llega,
por ti a ser inmortal; tú por su objeto,
a que su Fénix traza el Occidente.
El pudo dar, aún lo que el cielo niega;
pues, por los singular grande, perfecto,
hizo dos Fénix, o al ocaso Oriente.

Meter: iambic
A Julián Romea en «El hombre de mundo»
by Marcos Zapata

Brota sin luz de la profunda mina
el precioso diamante solitario,
mas lo talla con arte el lapidario
y abriéndole facetas lo ilumina.
De igual manera la ficción divina
de aquel «hombre de mundo imaginario,
al soplo de tu genio extraordinario
resplandece cual joya peregrina
Dióle ventura su potente vena,
dístele en cambio tú la ejecutoria
de príncipe famoso de la escena
¿Quién merece en justicia mayor gloria,
el general que la batalla ordena,
o el general que gana la victoria?

Meter: polymetric
[lästerzungen, selbst die frommen]
by Hermann von Lingg

Lästerzungen, selbst die frommen,
Stimmen rührend überein,
Wie du herrlich dich benommen,
Alle Schuld trifft mich allein.
Eins nur wird dich still verklagen,
Wenn ans Fenster pocht der Wind,
Niemand wird dann zu dir sagen:
Traute Seele, liebes Kind!
Niemand wird mehr mit dir weinen,
Und wenn erst die Lerche singt,
Sag mir, wer dir dann die kleinen,
Dir die frühen Veilchen bringt?

Meter: trochaic
BŘÍZKY.
by Xaver Dvořák

Jako by právě ve vábném reji
kořen je zachytil v zemi,
v kruhu tu stojí, sotva se chvějí;
ale jsou smutny a němy.
Ještě jsou větve rozpjaty vzájem,
po sobě vztažené ruce,
v plesu jak kdysi tančily hájem,
než-li zlé propadly muce.
Přes ně se listí katarakt lije,
kadeře spuštěné v letu;
neviditelná ňadra jim kryje,
dmoucí se u žhavém vznětu.
Štíhlá jich pnou se bělounká těla,
jak by šly z koupele právě;
věnečky vity kol svého čela,
bez skvrny od paty k hlavě.
Kdo jste vy, břízky, ve svém zde světu,
skutečně hájů-li panny?
Znáte vy také horoucích hnětů?
Jste-li též touhami drány?
Jsou-li to vzdechy, korunou jde-li
tichounké šumění vánků?
západem když jste okrvavěly,
rděním to na vašem spánku?
Rosa-li padne do vaší kštice,
perly to na vaší šíji?
A když tak tiše stojíte sníce,
čím vaše duše se spíjí?
Však vám už svěžest povážně chátrá:
jak listí vaše dnes řídne;
dívám se na vás v soucitu bratra,
závidím, že jste tak klidné!

Meter: polymetric
Mr. Nobody
by Anonymous

I know a funny little man,
    As quiet as a mouse,
Who does the mischief that is done
    In everybody’s house!
There’s no one ever sees his face,
    And yet we all agree
That every plate we break was cracked
    By Mr. Nobody.

’Tis he who always tears out books,
    Who leaves the door ajar,
He pulls the buttons from our shirts,
    And scatters pins afar;
That squeaking door will always squeak,
    For prithee, don’t you see,
We leave the oiling to be done
    By Mr. Nobody.

He puts damp wood upon the fire
   That kettles cannot boil;
His are the feet that bring in mud,
   And all the carpets soil.
The papers always are mislaid;
   Who had them last, but he?
There’s no one tosses them about
   But Mr. Nobody.
The finger marks upon the door
    By none of us are made;
We never leave the blinds unclosed,
    To let the curtains fade.
The ink we never spill;   the boots
    That lying round you see
Are not our boots,—they all belong
    To Mr. Nobody.

Meter: iambic
36.
by Friedrich Rückert

Du bist ein Muttersohn, und von der Mutterbrust
Noch nicht entwöhnt, sie ist noch immer deine Lust.
Du bist ein Muttersohn, doch an der Mutterbrust
Hast du den Vater selbst geahnt in stiller Lust.
Du bist ein Muttersohn, doch auch des Vaters Kind,
Der auch die Kinder liebt, die lieb der Mutter sind.

Meter: iambic
Als er sie das erste mahl küßte.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Ich habe Sylvia/ dich einmahl nur geküßt/
Und meynt’ ich würde mir mein kranckes hertze laben;
O! aber weit gefehlt! ich weiß nicht/ wo es ist/
Und glaub/ es hat sich gar in deinen mund begraben.
Dann meine krafft ist hin: ich fühle nichts als glut/
Und stürbe/ wenn ich nicht aus liebe leben müste.
Ach! wann ein eintzig kuß so grosse würckung thut/
Wie solte mir geschehn/ wann ich dich zehnmal küßte?

Meter: iambic
9. Ja nicht auf das Fest!
by Paul Fleming

Du tötest Gott und trägst der Sünden gleichwol Scheu?
Du scheingerechtes Volk, du bist voll Heuchelei.

Meter: iambic
¡Oh muerte!
by Julio Flores Roa

Amad la muerte, amadla Ella procura
el supremo descanso, ella nos guía
en el camino del silencio, es fría
pero buena; ella mata la amargura
Ella es la maga de la sombra es pura
y eterna y todos la llamáis impía
¿Por qué? ¿Porque nos besa en la agonía,
y un tálamo nos da en la sepultura?
La Muerte es la ceniza de la llama;
es el «no ser» de lo que vibra; muda
ante el placer o el infortunio, ama.
El sueño, matador de los dolores;
la calma, que del daño nos escuda,
y la tierra que es madre de las flores.

Meter: polymetric
460. Dvé písmen na stromě se v jedno vine...
by Adolf Heyduk

Dvé písmen na stromě se v jedno vine...
Proč zamyšlen zde stojím? Přemítám,
zda duší dvou v nich nespí tragedie. –

Meter: iambic
by Georg Neumark

Ach mein Sohn mein liebster Sohn/ der du vormats
mein Verlangen
Und gewisse Hoffnung warst  Ach was hastu doch be-
gangen?
Ach des grossen Hertzeleidens! ach ach weh/ der bittren
Noht!
Mein! wo waren die Gedankken/ daß du doch das
scharff Geboht
Welches dir dein Vater gab hast so schändlich über-
schritten/
Welches Leib und Leben gilt? Nu hilfft dich/ mein Sohn/
kein Bitten/
Du O frisches Blut der Helden! Du must ietzo doch
daran/
Weil du wider die Gesetze dieser Römer hast gethan.
Entweder ich muß ietzund meines väterlichen Hertzen
Gantz vergessen/ und dein Grab mit vergallter Angst
verschmertzen/
Oder den gemeinen Nutzen/ und das liebe Vaterland
Schändlich auf die Seite setzen. (O der unerhörten
Schand!)
Ach die wird man nimmermehr in Torquats Regierung
hören/
Nimmermehr wird solch ein Stükk diesen alten Kopff be-
thören.
Laß ich/ liebstes Kind/ dich leben wo bleibt mein Gehor-
sam dann?
Und der andern Obrigkeiten? es wird bald ein ieder-
mann
Der nur Lust zu sündigen mir ins Angesichte sagen:
Hat doch selbst dein eigner Sohn Manlius vor wenig Ta-
gen
Wider dieß Gesetz gehandelt. Siehstu nun mein liebts
Kind/
Was man hier wird mit dir machen. Wo mein Bit-
ten Stelle find/
Und bey dir verfangen kan/ ach so wollstu meinen Willen/
(ach was willen/ wenn ich muß!) nun mit deinem Blut er-
füllen/
Sey hierzu mein Sohn gedüldig zu der bittren Todes-
pein/
Dieser Tod wird hier im Lande der Gesetze Geltung
seyn.
Dieser Tod wird mir und dir einen Ruhm zuwege bringẽ/
Welcher nimmermehr vergeht/ Dieser Tod wird Rom be-
zwingen/
Daß man wird gehorsam bleiben. Bötel bring das Richt-
beil her/
Thu was dir ist anbefohlen. Nun mag sehen der und
der
Wer ein Römscher Kriegsman ist/ wie er seinen Oberleutẽ
Allezeit gehorchen soll/ und hernachmals tapffer streiten.
Wo es in berühmten Städten wol und glüklich zu- soll-
gehn
Muß Gehorsam bey Gesetzen/ und bey Herren Weiß-
heit stehn.

Meter: trochaic
Opuštěná.
by August Nevšímal

Andulko nebohá,
co jsem to slyšel:
ženich se obrátil,
sotva ti přišel?
Andulka vyšla ven,
teší se z toho:
„Třicátý za měsíc –
to není mnoho!“

Meter: polymetric
11.
by Georg Weerth

Es sind wohl über der Stadt
Die Abendglocken erklungen.
Des Küsters Töchterlein hat
Sie mit weißer Hand geschwungen.
Als der erste Ton erklang,
Da sah ich hinter dem Walde,
Wie die leuchtende Sonne sank –
Und Nacht lag über der Halde.
Der zweite tönte darauf;
Da zogen viel muntere Sterne
Den dunklen Himmel herauf
Und blitzten in duftiger Ferne.
Den letzten hörte ich nicht –
Ihn holten die Abendwinde.
Ich küßte ein rosig Gesicht,
Und über uns rauschte die Linde.

Meter: iambic
Ofrenda
by Juan de Morales

Jamás el cielo vio llegar piloto
al deseado puerto tan contento,
de las furiosas olas y del viento
la nave sin timón y el árbol roto
Y tomando la tierra, tan devoto
correr al templo con piadoso intento,
y en él, por verse puesto en salvamento
colgar las ropas y cumplir el voto,
Cual yo escapé del mar del llanto mío,
pasada la borrasca de mi pena,
y en el puerto surgir del desengaño;
cuyo templo adorné de mi navío,
colgué mis esperanzas y cadena
por ser mi bien el fruto de mi daño.

Meter: iambic
Luis Hurtado de Toledo en la nueva impresión y correción del Orlando Furioso
by Luis Hurtado de Toledo

El furioso, ya manso y Cortesano,
se os presenta, de nuevo arnés vestido,
de sus furias y faltas corregido,
y de Francés tornado Castellano.
Pero López de Haro Toledano
en el palenque Hispano le ha metido,
con tanta discreción, que ha merecido,
ganar en triunfo a César el Romano
Si Ariosto el inventor merece gloria,
y mucha loa Urrea en referirla,
y Francia por dejarnos tal memoria.
Si el de Haro ilustró tanto a Castilla,
al de Haro Impresor se de victoria,
que sobre todos debe conseguirla.

Meter: polymetric
Což plakat mám – –
by Adolf Heyduk

Což plakat mám, že z tvého srdce šera
mně vyšla láska hvězdou za večera,
že tvoje srdce čaroskvoucí, svěží,
co zlaté písmo před mým zrakem leží?
Zda plakat mám, že v úzkém lásky kruhu
tebou jsem míru spatřil vstávat duhu,
že v temném proudu tvého živobytí
tvé oko perlou posvátnou se třpytí?
Zda plakat mám, že naše láska vřelá
nám cit pokojných srdcí odepřela,
že nesmíme, co naše touhy vlastní
tak želejí, říct, že jsme šťastní, šťastní.
Či plakat mám, že v nejbližší snad době
musíme věčně s bohem dáti sobě,
by v nesmírném a krutém orůznění
nám zvadla láska co květ jednodenní?
Ach ano, ano – v životě to psáno,
že přijde noc, kam jednou přišlo ráno,
že bezvolně ten večer všecko dusí,
žel rána, žel – a večer přijít musí!

Meter: iambic
Hechicera nocturna
by Graziella Garbalosa

Sube hasta el alto cielo la torre del castillo,
y la luna se esconde tras
                  la plateada nube
que tamiza la luna con fantástico brillo
y la muestra a mis ojos como un rubio querube
Por la ojival ventana una corneja ronda
y una sombra silente por las almenas vaga,
que al mirarla la luna revuela hacia la fronda
¡porque la luna sabe sus hechizas de maga!
Va recogiendo ortigas de los altos aleros,
desciende hasta los fosos donde
                  da lastimeros
alaridos que llenan el ambiente de espanto
¡Es el ánima en pena de una
                  vieja sibila
que en el aire cabalga y en la
                  noche vigila
por las almas que sienten su fatídico encanto!

Meter: anapestic
Otec k dítkám.
by Adolf Heyduk

Milé děti, ještě posud věřím,
že nás pán bůh z všeho vysvobodí,
já to snad už žitím nevyměřím,
než se onen mesiáš nám zrodí,
ale pravím, po celém že světě
lidé najdou lásku v zlatém květě,
která srovná k samovládci sluhu,
od paláce jdoucí na pláň k pluhu.
Neboť rychlej, než-li blesk a bouře,
smýšlení se v lidstvu často mění,
kde stál chrám, tam rozvalin jsou kouře,
a kde noc, tam na rychlo se dení,
krev tu rázem čile vřelá proudí,
mečem pravdy skutek hanby soudí,
aby srdce jednou vykonalo
to, co ujařměno v srdci spalo. –

Meter: trochaic
Al general Lamar
by José Joaquín Olmedo

No fue tu gloria el combatir valiente,
ni el derrotar las huestes castellanas;
otros también con lanzas inhumanas
anegaron en sangre el continente
Gloria fue tuya el levantar la
                     frente
en el solio sin crimen, las peruanas
layes santificar, y en las lejanas
playas morir proscrito o inocente
Surjan del sucio polvo héroes de un día,
y tiemble el mundo a sus feroces hechos:
pasará al fin su horrenda nombradía.
A la tuya los siglos son estrechos,
Lamar, porque el poder que te
                  dio el cielo
sólo sirvió a la tierra de consuelo

Meter: polymetric
Si de la nada vengo, y en la nada
by Manuel de la Revilla

Si de la nada vengo, y en la nada
triste fin ha de hallar mi amarga vida,
y el alma pura que en mi pecho
                     anida
ha de ser en el polvo sepultada;
si es ilusión la gloria deseada,
y mentira la dicha prometida,
y el eterno ideal sombra fingida,
del vano sueño en la región forjada,
¿por qué me diste, bárbaro destino,
esta sed de placeres insaciable
y este ideal de espléndida hermosura,
si al término fatal de la jornada
me ha de arrojar la muerte inexorable
en el abismo de la nada impura?

Meter: polymetric
Blanco y rojo
by Carlos Alberto Boissier

Envuelta en un ropaje vaporoso
transparente y más blanco que la espuma,
de mi pena cruel entre la bruma
surges como un ensueño delicioso.
A veces tu contorno primoroso
en la penumbra rápido se esfuma,
y el fardo del pesar mi espalda
                     abruma
como el mundo la espalda del coloso
Y luego reapareces, siempre bella,
radiante como el disco de una estrella,
dulce, divina, casta y sonriente;
pero a tu níveo traje preferido,
luces mefistofélico vestido
de un rojo extraño, erótico y ardiente

Meter: iambic
¡El verdadero héroe!
by Antonio Fernández de los Reyes

El férreo arado que su pie oprimía
trocose a su pesar en arma fiera
y del suelo feliz donde viviera,
la Ley levóle a la Manigua impía
El negro artero con tenaz porfía
quiso atajarle en su triunfal carrera
y al negro destrozó con faz severa,
y al yanqui rechazó con gallardía
¡El clima insano con traidora saña
mató su fortaleza y su organismo
y enfermo vino a su querida España!
¡Oh! fuerte campeón soldado rudo,
yo admiro tu valor y tu heroísmo
y lleno de entusiasmo te saludo!

Meter: iambic
MÉ PŘÁNÍ JEDINÉ.
by Ludvík Lošťák

Kéž byl bych orlem perutým
a mohl černou, širou zemi
s touhami svými a sny všemi,
i hřmějícího oceánu valy,
rozletem jedním přeletět,
a v cizích vlastech zapomnít své žaly!
Kéž tam bych mohl zaletět
a svoje touhy se sny spřádat,
kde Carlyle musil trpět, strádat,
kde Keats a Shelley zpěvy z lyry loudil,
„Ztracený Ráj“ kde Milton pěl,
a Byron na pobřeží moře bloudil!
Kéž moh bych mrtvé srdce své
u proudů Golfských budit k žití,
na březích moře nové dumy sníti,
pak jistě bol a smutky mé by klesly
do okeánu modře tmavých vln,
však k Slunci by se moje Písně vznesly!

Meter: iambic