PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
SMUTEK
by Jan Opolský

Je smutek touha po štěstí, stesk – touha rozkoš míti
a resignace – křeč mých snah boj vervní podstoupiti.
Jest jako vavřín zahořklý, jak trpká réva vinná,
v niž oheň země odvěčný je skryt, však neshasíná.
A smutek jest jak černý šat, jenž horké tělo halí,
jak temné smyslů vězení, jež světlo milovaly,
kde sám jest, v tůni samoty, jsa pohřben v těžká zdiva,
však krev a plamen sluneční kde s eufemismem vzývá.
Toť od kolébky úděl můj, daň nejkrutější z mála,
neb vědma hlasem člověčím u hlav mých zaplakala.
Pak já jsem, zbaven emocí, sklem mléčným barvy cítil,
kde jiným požár kouzelný se prismaticky nítil.
Ni kapky sladké suchým rtům jsem k osvěžení neměl,
ač horizont mých žádostí se zužoval a temněl.
Až k agonii klesal jsem, hra bezkrvého vjemu,
co život plál... Můj vlastní ryk mne znova budil k němu.

Meter: iambic
- CCXIX - Al Conde de Feria
by Gutierre de Cetina

Mientra el franco furor fiero se muestra
en uno con el bárbaro tremiendo,
mientra el consorcio protestante, horrendo,
turbar piensa la fe y la patria nuestra,
Marte os arma, señor, la mano diestra,
a la cual la victoria está atendiendo,
a aquel vestigio de valor siguiendo
que a la inmortalidad virtud adiestra.
Ya me parece ver de vuestra gloria
el alto resplandor ilustrar tanto
que al paterno poder hará la vista.
Sólo tengo temor que tanta historia
puesta no quedará en eterno canto
si vos de vos no sois el coronista.

Meter: iambic
18. Svazeček tu klíčů nechals; –
by Josef Kuchař

Svazeček tu klíčů nechals; –
jsou to k smrti smutná slova,
že si jimi neotevřeš
nikdy více do domova.
Byls v něm ukryt v teple lásky,
našels oddech v něm a radost,
když jsi světu za kus chleba
v povinnostech činil zadost.
Upřímných pár slov vítalo
v našem hnízdečku tě skrovném,
a ty šťastným cítils se v něm
jako v zámku ve čarovném.
V něm jsi, blažen, zapomínal,
srdce jak svět raní zrádný,
příval zlob a křivdy neměl
u nás k tobě přístup žádný.
V laškování, smíchu, zpěvu
dlel jsi s námi pohromadě,
v naší náruči byls ukryt
bezpečně jak v pevném hradě.
Sladké sny tě obepředly, –
duše vzlétla v rajské nivy,
v srdci tvém když tiše vzpučel
něžné lásky kvítek tklivý.
Cítili jsme tvoje štěstí,
když jsi blažen oknem bytu
v touze hleděl naproti nám
dívčích zraků do blankytu.
V milující ve náruči
čekali tě dnové šťastní;
budovali jste si skromně
teplé hnízdečko své vlastní.
Ale, náhle hrozný Osud
v trosky naše štěstí zvrátil; –
do světa tě zanes v dálku –
v něm jsi se nám na vždy ztratil...
Svazek tu klíčů nechals; –
jsou to k smrti smutná slova,
že si jimi neotevřeš
nikdy více do domova.

Meter: trochaic
A la muerte de una dama rica y hermosa, habla el m
by Alberto Díez

Atenciones prevén al escarmiento,
y advierte en esta losa caminante,
que a la que fue envidiada, y fue triunfante,
en belleza, virtud, y entendimiento.
Sella lo duro de este pavimento,
duélete de suceso semejante,
llore tu voz, lamentaciones cante,
que yo, aunque mármol, hago sentimiento.
Aprenda digo, la que en verdes años,
de hermosura adornada, y de riqueza,
es la que yace en esta sepultura.
Repara bien en tales desengaños,
que Atropos cruel con su fiereza
a cadáver resulta la hermosura

Meter: polymetric
1L: Heimlich aufgeregten Wogen
by Ernst Schulze

Heimlich aufgeregten Wogen
Gleich' ich, wenn bey Windesstille
Dumpf die schwarzen Tiefen zürnen
Und vom Schaum die Fläche bebt:
Aber du dem Himmelsbogen,
Der in dunkelblauer Hülle,
Hell von leuchtenden Gestirnen,
Ruhig ob den Fluthen schwebt.
Ich dem düstern Luftgefilde,
Wenn von Wettergraun umnachtet
Schweigend zum verhüllten Thale
Sturm und Wolke niederdräut:
Du dem lichten Sonnenblicke,
Das den finstern Feind nicht achtet
Und mit
Siegend seine Nacht zerstreut.
Doch nicht ewig lacht die Helle
Segnend von den blauen Höhen,
Wilder tobt des Sturmes Zürnen,
Wenn der gold'ne Strahl verglimmt:
Ach, wer schützt mich vor der Welle,
Vor des Windes rauhem Wehen,
Wenn den rettenden Gestirnen
Fern mein irrer Nachen schwimmt?

Meter: trochaic
NA UVÍTANOU
by Karel Toman

Kdybych byl chlapec, sněženky bych přines’
a první fialky, jež rozvily se v skrytu
a řek’ bych: „Vezměte, náš pane presidente,
nesu Vám pozdrav jara.“
Kdybych byl voják, připomněl bych slávu
i psoty ležení na Rusi, na západě
a snad by se mi hlas nejistě trochu třásl,
když řek’ bych: „Veliteli...“
Než voják zbraně nejdrobnější, péra,
co říci Mistrovi, když zbraň má jenom zpívá?
Muž mlčí o srdci. Však v našich očích čtete
oddanost, vděčnost, lásku.

Meter: iambic
4.
by Gerhard Tersteegen

Erheb dich nicht, o Seel', hätt'st du auch tausend Gaben
Und wärst du noch so fromm bei dir und aller Welt,
Es kommt, es kommt der Tag, da wird in Staub begraben,
Was sich zum Götzen hat so hoch in dir gestellt!
Hinunter, bücke dich ins Nichts, du Wurm der Erden,
Wirf alle Götzen weg, der Herr sei hoch allein!
Dann kann Gott recht und rein in dir verehret werden,
Wenn du im Geist bist arm, entblößt und wahrlich klein.

Meter: iambic
- 46 - Acto II, LEONOR
by Lope de Vega

Amor, amor, porqué te llaman gloria,
siendo forzoso, amando el más querido
vivir con celos, y temer olvido
afrentoso blasón de tu victoria?
Entras a los principios de tu historia
con dulcísimos pasos al sentido,
mas el estilo del hablar perdido
a la mitad ofendes la memoria.
O que duro capítulo los celos,
y aquel imaginar ajenos gustos,
quitando a la verdad confusos velos.
Y si te han de temer, justos o injustos,
vuélvete amor tus gustos a tus cielos,
que no quiero tu bien por tus disgustos.

Meter: polymetric
Soneto
by Juan de Ovando y Santaren

En guardapiés rosado ayer salías
tocándote al espejo de esa fuente,
flor de las flores, rosa; y en
                  tu oriente
al alba rayos de ámbar esparcías;
hoy reparé cuan presto te ponías,
siendo de la floresta sol luciente,
y desmayado el nácar floreciente,
en rosaseca el rosicler teñías;
no sientas, flor, el acabarte rosa,
que en una aurora, eternidad de
                     fama
deja esa pira de carmín hermosa
Duración sin honor antes infama;
muerte es la vida que muriendo acosa;
vida es la muerte que viviendo aclama.

Meter: iambic
A la muerte de Lope de Vega
by Juan Duque de Estrada y Guzmán

Repita aquí el dolor mayor grandeza,
pues cuanto fuere más el sentimiento,
vivirá de la acción el lucimiento
en el áspero ardor de la tristeza.
Faltó, posible fue, naturaleza,
humano se perdió el entendimiento
en el más grave y próspero ardimiento
que pudo fabricarle su belleza
Llore mucho la vida el grave daño,
quéjese que le falta el mayor hombre,
pues no gozará, no, mejor empleo.
Si bien llega tan presto al desengaño
en la opinión, la fama y en el nombre,
que es cortísimo afecto aun el deseo.

Meter: polymetric
- CLXXX - Desengaños del amor
by Juan de Tassis y Peralta

¿Cuándo el templo daré del peligroso
naufragio, en tabla amiga dibujadas,
borrascas con paciencia superadas,
suspendido el rigor del mar furioso?
¿Cuándo veré del tiempo proceloso
negras nubes de ofensa concitadas,
por benéficos vientos separadas,
y sin oscuro velo al sol hermoso?
¿Cuánto de tanto escollo y del incierto
mar de falsas sirenas adulado
me dará la razón seguro puerto?
¿Cuándo verá mi agravio porfiado
de estos grillos al yerro, si no abierto,
con lícito contraste forcejado?

Meter: polymetric
- CLXVIII -
by Fernando de Herrera

Voy siguiendo la fuerza de mi hado
por este campo estéril y escondido;
todo calla y no cesa mi gemido
y lloro la desdicha de mi estado.
Crece el camino y crece mi cuidado,
que nunca mi dolor pone en olvido;
el curso al fin acaba, aunque extendido,
pero no acaba el daño dilatado.
¿Qué vale contra un mal siempre presente
apartarse y huir, si en la memoria
se estampa y muestra frescas las señales?
Vuela Amor en mi alcance y no consiente,
en mi afrenta, que olvide aquella historia
que descubrió la senda de mis males.

Meter: polymetric
1L: Adams erstes Hosen-Tuch waren Blätter von den Feigen.
by Friedrich von Logau

Adams erstes Hosen-Tuch waren Blätter von den Feigen.
Sünde macht sich immer recht oder wil sich ja verschweigen.

Meter: trochaic
Návštěvou ve Hvězdě.
by Josef Pachmayer

Ne, nestich’ ještě boj zde v lánech našich –
dál zuřit bude dlouhé hodiny,
zas padlých houšť, – leč Šliky marně hledám –
a v šiku živém marně hrdiny! – –

Meter: iambic
Der Kranz .
by Ludwig Uhland

Es pflückte Blümlein manigfalt
Ein Mägdlein auf der lichten Au;
Da kam wohl aus dem grünen Wald
Eine wunderschöne Frau.
Sie trat zum Mägdlein freundlich hin,
Sie schlang ein Kränzlein ihm in’s Haar:
„noch blüht es nicht, doch wird es blühn;
O trag’ es immerdar!“
Und als das Mägdlein größer ward,
Und sich erging im Mondenglanz,
Und Thränen weinte, süß und zart:
Da knospete der Kranz.
Und als ihr holder Bräutigam
Sie innig in die Arme schloß:
Da wanden Blümlein wonnesam
Sich aus den Knospen los.
Sie wiegte bald ein süßes Kind
Auf ihrem Schooße mütterlich:
Da zeigten an dem Laubgewind
Viel goldne Früchte sich.
Und als ihr Lieb gesunken war
Ach! in des Grabes Nacht und Staub:
Da weht’ um ihr zerstreutes Haar
Ein herbstlich falbes Laub.
Bald lag auch sie erbleichet da,
Doch trug sie ihren werthen Kranz:
Da war’s ein Wunder, denn man sah
So Frucht als Blüthenglanz.

Meter: iambic
Sonnets from the Portuguese 20: Beloved, my Beloved, when I think
by Elizabeth Barrett Browning

Beloved, my Beloved, when I think
That thou wast in the world a year ago,
What time I sate alone here in the snow
And saw no footprint, heard the silence sink
No moment at thy voice ... but, link by link,
Went counting all my chains, as if that so
They never could fall off at any blow
Struck by thy possible hand ... why, thus I drink
Of life's great cup of wonder! Wonderful,
Never to feel thee thrill the day or night
With personal act or speech,—nor ever cull
Some prescience of thee with the blossoms white
Thou sawest growing! Atheists are as dull,
Who cannot guess God's presence out of sight.

Meter: polymetric
A Donoso Cortés
by Francisco Rodríguez Zapata

Guarde en su margen el dichoso Sena
al que Europa admiró genio eminente,
y por quien dobla la abatida frente
España en el dolor que la enajena
Yace agotada allí la inmensa vena
del escritor, del místico elocuente,
que era el orgullo de la ibera gente
y aun en la tumba contra el siglo truena
Cedióle Tulio sus brillantes galas,
Demóstenes su fuego y energía,
Job su ternura, Ezequiel su vuelo:
prestóle al fin la Religión sus alas,
y cual ciervo sediento en su agonía
voló a la eterna fuente del consuelo.

Meter: iambic
II. Dnes jak křišťál duše má je,
by Josef Kalus

Dnes jak křišťál duše má je,
jako zvučný pramen z hor,
v duhové když barvě hraje,
jako zpěvné ptáče z háje
třepotá se nad obzor.
Dnes má duše světlem plane
jako jarní slunéčko,
z červánků jak nebe stkané –
v krůpěji té písně skane,
chceš-li, ve tvé srdéčko!

Meter: trochaic
LXII. (HYMNA ANDĚLŮ, NESOUCÍCH DUŠI LAZAROVU DO LŮNA ABRAHAMOVA.)
by František Leubner

– – Hossana bolu!
Květ z puklých srdce ran, ovívaný lkáním,
v běd nivách rosený ručejí slz tichou,
květ touhou uvadlý na úhorech lásky
k dnu žní, buď žehnán!
On v chvíli tajemné, ve hvězd bílých svitu
v noc chladnou zaplane nad bohatstvím srdcí
jak zlatý klíč a v tmách otvírá si na vděk
soucitu poklad.
Však z ruky padá-li nad skalnými srdci
– běd stonům kdys ni vzdechy nedá skála v odvět –
snů tichá sestra Smrt rozmachem jej kosy
podetne v letu.
Pád anděl podchytí s pocely mu retů,
jež hymnou jásanou k chválám Tvůrce zmlknou,
a na hruď Bohu dá; ač svadlý, v Jeho srdce
zapouští kořen!
Květ bolesti ssaje rosnou lásku v Slunci
a v nově zakvete od úžasu blaha,
by palmou voněl sad věčných studní v Elim.
Hosanna bolu!
Bol – souzvuků jest hlas v Alleluja plesu,
tÓn dolu hluboký do étherných chvění.
Jdou na zem andělé, orosit harf struny
perlami slzí.
Buď bolest žehnána! I v mlhách měnou jasu
zrá víno jeseně, hrozen sladce botná;
z mlh na dni bez mrazu k vinobraní svítá
tušení písní!

Meter: trochaic
En la Parasceve
by Joaquín Arcadio Pagaza

Dicen que el Tracio fue tan inspirado
poeta, que al tañer su blanda lira
llevaba en pos de sí (¡dulce mentira!)
la selva, el arroyuelo y el collado
¡Vate, no tú, por vates sublimado!
Aquel cisne divino cuando expira
el sí, por más que el báratro conspira,
se atrajo el universo consternado
Al resonar su postrimer acento,
despierta el mar y airado se incorpora
enviando a las estrellas su lamento;
el Infierno sus pérdidas deplora;
treme la Tierra en su hondo firmamento,
y en luto el cielo con los astros llora.

Meter: iambic
An den Schöpfer
 an ihrem Geburtstage den 1ten des Weinmonats
  1761 .
by Anna Luise Karsch

Wo lag ich, als dein Arm der Erde Gränzen

Meter: iambic
- 986 - Jornada III, ISABELA De El valiente Céspedes
by Lope de Vega

Fuese, que es hombre, y despreciado olvida;
déjome, en fin, que el hombre más honrado
procura su venganza despreciado,
sin que el valor de ser quien es le impida.
Perdí las esperanzas de la vida,
y tú la honra, catalán, vengado;
que no es honor de amante, ni soldado,
querer vengarse de mujer rendida.
¿De qué sirvió, español, desengañarme?
que cuanto más cruel tu amor me llama,
mayor gloria ganaras en librarme.
Mátame, envidia, el tiempo te difama;
mira lo que aventuras en dejarme,
que yo pierdo la vida, y tú la fama.

Meter: iambic
150
by Josef Vlastimil Kamarýt

Požehnání Boží s vlastní pilností
objednává zboží všeho v hojnosti.

Meter: trochaic
Na manžely.**
by Josef Košín z Radostova

Vy co milencové plány přestkvělé
k chrámu štěstí svého jste si dělali,
brzy po svatbě však jste co manželé
s těží na čtvrt roku činži sehnali.

Meter: trochaic
- LIX - Soneto al Marqués de Vasto
by Hernandode Acunya

Señor, bien muestra no tener Fortuna
empresa alguna por dificultosa,
pues ha osado emprender tan alta cosa
como a vuestro valor ser importuna;
que ni pudo hallar hazaña alguna
que acometer pudiese tan famosa,
ni menos a la fuerza poderosa
de vuestro corazón igual ninguna.
Así todo su intento ha sido vano,
y su poder, al mundo tan terrible,
ha sido para vos poco y liviano,
que con saber, con ánimo increíble,
con gran constancia y valerosa mano
venciste la que llaman invencible.

Meter: iambic
- LV -
by Lope de Vega

Cuando por este margen solitario
villano agricultor os trasponía,
verdes olmos, apenas yo sabía
que fuese honesto bien ni mal contrario.
Treinta veces el sol al Sagitario,
saliendo de la casa húmeda y fría
del Escorpión, tocó desde aquel día,
curso inmortal de su camino vario.
Crecisteis y crecí; vuestra belleza
fue mi edad verde, como ya a mis años
espejo vuestra rígida corteza.
Los dos sin frutos vemos sus engaños.
Mas ¡ay que no era en vos naturaleza!
Perdí mi tiempo, lloraré mis daños.

Meter: iambic
Na letním bytě.
by Bohdan Kaminský

Vám divno, druzi, je, že dosud jsem
zoufalých nářků v samotě své neved’
po ulic pražských žáru dusivém
i po kouzlu všech malicherných klevet.
Leč já tu svléknul kabát měšťáka
i vše, co hloupá moda na nás žádá,
a věru, dnes mne pranic neláká
všedními davy všední promenáda.
Já mám tu lesy, volný, čistý vzduch
a stromy místo hluchých, prázdných davů,
kde čeká stále každý dobrodruh
a fiflena, že skloníš před ní hlavu.
Zde není, kdo ti hloupou, drzou lež
a starou frási stokrát ve tvář vmete,
a krásy té zde také nenajdeš,
jež o šábesu zahání tě z Letné.
Zde není, kdo by řek’ ti do očí,
jak božská je tvá báseň v „Světozoru“ –
a sotva jen se autor otočí,
se s kamarády směje v plném sboru.
Zde není druha, s jehož rukou moh’
bys sejít se na milenčině pasu,
ni psaníčka, z nějž dobrý, věrný hoch
nevěda pustí vínek její vlasů...
Ni jí tu není, kterou měl jsi rád,
jíž dotknout bál se’s žíznivými rety
a s níž tvůj dobrý, věrný kamarád
do Chuchle tajně jezdil na výlety...

Meter: iambic
1L: Als du die griechischen Götter geschmäht, da warf dich Apollo
by Friedrich Schiller

Als du die griechischen Götter geschmäht, da warf dich Apollo
Von dem Parnasse; dafür gehst du ins Himmelreich ein.

Meter: iambic
94.
by Gerhard Tersteegen

Wenn dir's Gesetz die Sünde straft, so willst du's baß erfüllen,
Doch kann
Die Sünde wird nur sündig mehr, es ist kein andrer Grund
Als Jesu Blut, das Sünden tilgt nach Gottes Gnadenbund.
Ja, Herr, ich denke noch daran und muß mich schweigend schämen,
Daß du mir alle Sünd' vergibst und willst sie von mir nehmen;
Aus Gnaden ohne mein Verdienst soll ich dein Kind nun sein,
Ach, so erfahr' ich, daß du Herr und Heiland bist allein.

Meter: iambic
Hvězdy.
by Jan Nejedlý

Hádaly se hvězdy; kteráby z nich lépe svítila,
Slunce vyšlo, hádka hned se skončila.

Meter: trochaic
En la muerte de mi hermana
by José Joaquín Olmedo

¿Y eres tú Dios? ¿A quién podré quejarme?
inebriado en tu gloria y poderío
¡ver el dolor que me devora impío
y la mirada de piedad negarme!
Manda alzar otra vez por consolarme
la grave losa del sepulcro frío,
y restituye, oh Dios, al seno mío
la hermana que has querido arrebatarme
Yo no te la pedí ¡Qué! ¿es por ventura
crear para destruir, placer divino,
o es de tanta virtud indigno el suelo?
¿o ya del todo absorto en tu luz pura
te es menos grato el incesante trino?
Dime, ¿faltaba este ángel a tu cielo?

Meter: iambic
1L: Ich hab' einen schönen Traum geträumt
by Ada Christen

Ich hab' einen schönen Traum geträumt
In einer langen Nacht;
Da warst du gut und freundlich mit mir,
Doch hat's mich traurig gemacht.
Du hieltest mich an die Brust gedrückt,
Unser Athem hat sich vereint;
Ich habe dir die Hände geküßt
Und leise dabei geweint.
Du legtest die Hände mir auf's Haupt
Und sahst mich forschend an;
Ich aber weinte immer fort,
Du hast mir Leides gethan.
»und hab' ich dir auch Leides gethan,
Vergiß es nur geschwind
Und weine nicht« – so sprachest du –
»mein armes verlorenes Kind!
Du sollst nicht mehr verlassen sein,
Ich will dich hegen und pflegen,
Und weil du bald stirbst, so will ich
Dich selbst zur Ruhe legen.« –
Ich aber weinte immer fort
In der langen bangen Nacht –
Und bin im Arm eines Andern
Am Morgen aufgewacht.

Meter: iambic
Sacamuelas que quería concluir con la herramienta de una boca
by Quevedo

¡Oh, tú, que comes con ajenas muelas,
mascando con los dientes que nos mascas,
y con los dedos gomias y tarascas
las encías pellizcas y repelas;
tú, que los mordiscones desconsuelas,
pues en las mismas sopas los atascas,
cuando en el migajón corren borrascas
las quijadas que dejas bisagüelas;
por ti reta las bocas la corteza,
revienta la avellana de valiente,
y su cáscara ostenta fortaleza!
Quitarnos el dolor, quitando el diente,
es quitar el dolor de la cabeza,
quitando la cabeza que le siente.

Meter: polymetric
TAJEMSTVÍ SÍLY
by František Serafínský Procházka

Tak silně je mi za jara,
když slyším vody hřmíti,
a stráň kdy zmladle zahárá
v slunci a v bílém kvítí.
Květ nesu v ruce nachový
s višňovou zkvetlou snětí,
a pouta má i okovy
zlomeny k zemi letí.
Však silněj stokráte mi jest,
když po národu všade
tisíce duší vidím kvést
jak ono jaro mladé.
Tisíce zraků zjasněných
ždát slávu v příštích dějích,
tisíce paží vztyčených,
by bránily, co jejich.
A semknuti tak na povel
srdcem i věrnou paží
se nelekneme děl, ni střel,
ni sveřeposti vraží.
I doma rozšlapeme blín
a zmijí úklad smetem.
Vlast volá. Vzhůru! Pro vavřín!
Buď náš před celým světem.

Meter: iambic
- XLV -
by Juan Boscan

En alta mar rompido está el navío
con tempestad y temeroso viento,
pero la luz que ya amanecer siento,
y aún el cielo, me hacen que confío.
La estrella, con la cual mi noche guío,
a vueltas de mi triste lasamiento,
alzo los ojos por mirarla atento,
y dice que, si alargo, el puerto es mío.
Da luego un viento que nos da por popa;
a manera de nubes vemos tierra;
y ha rato ya que dicen que la vimos.
Ya comenzamos a enjugar la ropa,
y a encarecer del mar la brava guerra,
y a recontar los votos que hicimos.

Meter: iambic
Ich fuhr die lange Straße im Staub dahin
by Max Dauthendey

Ich fuhr die lange Straße im Staub dahin,
Sah hundert mal hundert Leute vorüberziehn.
Die in Staub und Sorgen gehen, wann sind selig die?
Ich glaube, sie wandern und sterben, und wenn sie nicht liebten,
Lachten sie selig –

Meter: polymetric
JEMNOU PŘÍZI MLADÝCH SNŮ...
by Antonín Klášterský

Jemnou přízi mladých snů
sudby ruka neurvalá
za větrných, chladných dnů
ukrutně mi zpřetrhala.
Ale tvoje bílá dlaň
váže zas ty jemné niti,
a ve chvějnou jejich tkáň
čarovně tvůj úsměv svítí.
Setkává je citem svým,
splétá je a spřádá znova –
bude z nich, ó, vím, ó, vím,
celá clona pohádková.
Báje závoj bude z nich,
do něhož se tiše skryjem,
by nás více nepostih’
všední život s hrubým kyjem.
Opředeni tajemně,
půjdem, sníh kde ihned taje,
odletíme se země
do vznešených duší kraje.
Lnouce k sobě ze všech sil,
na tkanivu onom třpytném
zlatá hejna krásných chvil
pro svůj celý život chytnem!

Meter: trochaic
Prosba.
by Adolf Heyduk

Svůj vesna kvítím přizdobuje vůz,
jas slunce zářný padá na haluz
i do mých zápisků se vkrádá;
ó, postůj, příteli můj dlouholetý,
a rozviň poupata mých písní v květy,
jen za to vroucně pěvec tebe žádá.
Mé dumné čelo zjasni, laskav buď,
změň slzy v perel skvost, v květ rozviň hruď,
dej síly písni mé, jež právě vzchází,
než přijde žal – ach, často kolem klusá! –
a její útlý kalíšek mi zdusá,
jenž vůni svou mě světem doprovází.

Meter: iambic
- 1216 - Acto I, LAÍN
by Lope de Vega

Non queda más helado y pavoroso,
zabulléndose el sol, el pajarillo
que de uno y otro pálido ramillo
fabricaba su nido artificioso,
que yo sin ti, dulce desdén hermoso,
tanto, que de vivir me maravillo,
posándome por horas el cochillo,
desesperanzas de mi bien dudoso.
¿Vaste a León? Bien faces, que ese nome
conviene a tu cruel naturaleza;
diamante que no hay sangre que te dome,
deja para las fieras la dureza,
que Dios hizo la fembra para el home,
y non para ti misma tu belleza.

Meter: iambic
V.
by Christian Gotthold Spindler

Dein Nahmens-Fest, o süsse Lust!
Entzündet meine treue Brust,
Die fromm und reine Wünsche heget,
Und dir diß Blat zu Füssen leget.

Meter: iambic
54.
by Friedrich von Logau

Man pfleget mehr, was Mahler mahlen,
Als was Poeten, zu bezahlen,
Da doch die Farben werden blind,
Reim aber ohne sterben sind.

Meter: iambic
11.
by Heinrich Heine

Es drängt die Not, es läuten die Glocken,
Und ach! ich hab den Kopf verloren!
Der Frühling und zwei schöne Augen,
Sie haben sich wider mein Herz verschworen.
Der Frühling und zwei schöne Augen
Verlocken mein Herz in neue Betörung!
Ich glaube, die Rosen und Nachtigallen
Sind tief verwickelt in dieser Verschwörung.

Meter: iambic