PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Poemas del mar – I
by Tomás Morales

Esta noche, la lluvia, pertinaz ha caído,
desgranando en el muelle su crepitar eterno,
y el encharcado puerto se sumergió aterido
en la intensa negrura de las noches de invierno.
En la playa, confusa, rezonga la marea,
las olas acrecientan en el turbión su brío,
y hasta el medroso faro que lejos parpadea,
se acurruca en la niebla tiritando de frío.
Noche en que nos asaltan pavorosos presagios
y tememos por todos los posibles naufragios,
al brillar un relámpago tras la extensión sombría,
y en que, al través del viento, clamoroso resuena
ahogada por la bruma, la voz de una sirena,
como un desesperado lamento de agonía.

Meter: anapestic
211. Was ist die Heiligkeit?
by Angelus Silesius

Rechtschaffne Heiligkeit ist wie ein guldnes Glaß/
Durchauß polirt und rein. Geh/ und betrachte daß.

Meter: iambic
- XXII - Al rigor de Filis con alusión a Anaxarte convertida en piedra
by Lope de Zarate

Filis si bien no tiene tu hermosura
ejemplo, que temer, por soberana;
en Anexarte, con la parte humana,
que no hay advierte ingratitud segura.
Mas no la mires cuerpo, y alma dura,
que harás, si empedernida, no te humana,
la imagen del divino asombro vana
y temo se duplique la pintura.
Por redimir el riesgo tus desdenes,
de hoy más, tendré mi pena por gustosa,
será tu culto de mi gloria esfera.
Ablandarte, cuanto de mármol tienes,
bien que en toda otra forma rigurosa
menos que hacer mi adoración tuviera.

Meter: iambic
SVATÝ DŮM
by Xaver Dvořák

Ty svatý dome nad Vltavou,
tak zadumaný v noc i den,
vzpomínky jaké jdou ti hlavou,
že stojíš jako okouzlen?
Jakými asi postavami
se prostory tvé míhají
a čí to hlas, ten vroucně známý,
zachvívá tebou potají?!
V svých nocích zříš zas řady zjevů
se vznášet, stíny, k oltáři;
znít slyšíš ohlas zbožných zpěvů,
extasi svatou ve tváři!
Za koho asi prosby lkavé
se odtud k nebi vznášejí?
Za koho tisíceré „ave“
k té Matce všechněch nadějí?!
Za koho zvedá abatyše,
ozářená jak světice,
své bílé ruce k nebi výše
a komu žehná pravice?! –

Meter: iambic
A una bella que huyó
by José Cornelio Díaz

¿Huyes? ¿qué huyes? ¿De una
                  hircana fiera
en la sombrosa selva acometida,
verte en sus garras temes oprimida?
¿quién al rendido de ese modo huyera?
¿o más bárbara tú, y más severa,
que feroz parto, hieres en la huida,
y acabarme imaginas homicida
lanzando el dardo en la veloz carrera?
Vuelve, y si quieres en tu saña herirme,
vibra los dardos de tus bellos ojos,
o el ceño muestra de la altiva frente:
Si bastan tales armas a rendirme
¿a qué fin emplear fieros enojos?
¿qué venganza merece un inocente?

Meter: iambic
Soneto a San Francisco
by Cervantes

Muestra su ingenio el que es pintor curioso
cuando pinta al desnudo una figura,
donde la traza, el arte y compostura
ningún velo las cubra artificioso:
vos, seráfico padre, y vos, hermoso
retrato de Jesús, sois la pintura
al desnudo pintada en tal hechura
que Dios nos muestra ser pintor famoso.
Las sombras de ser mártir descubriste,
los lejos en que estáis allá en el cielo
en soberana silla colocado;
los colores las llagas que tuviste
tanto las suben que se admira el suelo,
y el pintor en la obra se ha pagado.

Meter: polymetric
Memento.
by Ladislav Quis

Lidé naši
hned se plaší
pro milostný pohled s hůry:
Kéž by raděj’ dbali chmury
v pohledu, jenž z dola
o pomoc k nim volá.

Meter: trochaic
- 8 - Preguntole un caballero si haría comedias, por el principio de una que le enviaba
by Lope de Vega

Si haré Comedias, me preguntas Cloro,
y un acto de Penélope me envías,
¿qué fama te engañó, que en tales días,
de Falaris te metes en el toro?
Después que un Autoron cantante loro
con idiotismos y objeciones frías
la exponga al vulgo, comerante Harpías
el dulce néctar del Castalio coro.
Es el teatro de ámbar un escudo
en un carro de estiércol, o en un coche,
donde habla el ganso y está el cisne mudo.
Y cuando más tu ingenio se trasnoche,
veraste en una esquina con engrudo,
y no te faltará para la noche.

Meter: iambic
Fui y soy
by Francisco Lles

Fui Jasón y mi nave, lanzada
                  en la tormenta
de los psíquicos mares,
                  combatió la violenta
marejada que obstruye el
                  áspero sendero
de las desolaciones Inició el
                     derrotero
sobre el oleaje mudo y torpe del Destino
mi barca, tras las huelas del áureo Vellocino
del Bien y, en la terrible lucha de la jornada,
sobre el mar impasible, quedó desmantelada.
Fui Cristo y, en el Gólgota de mis desilusiones,
secáronse los lirios de todas mis pasiones
y como Cristo tuve el horror de un Calvario
en la neblina roja del hosco
                     tenebrario
de mi dolor, y tuve, en mi niñez divina,
mis buenos reyes magos en otra Palestina

Meter: anapestic
Bez otázky.
by Adolf Heyduk

Babička sedla ke krbu,
ruce jí do klínu klesly,
ze sivé hlavy pohádky
na bledé rty se ji snesly;
hned dětská drůbež okolo,
kuřátkům rovna, se staví,
v řetízek ruce spjaty jsou,
v kytičku svity jsou hlavy.
Babičce se rtů zvoní to
pěkně, jak zlato když padá,
zvuky ty v malá srdíčka
ukládá drůbež si mladá;
tvářičky rudnou červánkem,
slunéčkem oko se jasní –
babička vzdychla. „Babičko,
patří to také k tvé básni?“
„Patří, děťátka, dojista,
i toho vzdychání dbejte;
světem až život potkáte,
na vše se pozorně ptejte.
U mne již oko shasíná,
pozdě je, líce mi vadne,
též bych se ráda zeptala,
nemám však otázky žádné!“

Meter: polymetric
Germania misera.
by Karel Červinka

K válce lehko mohla hledět,
kulturu pak drtit v kusy.
Mír však nelze vypovědět,
o ten nyní prosit musí.

Meter: trochaic
A Arión Músico
by Juan de Arguijo

Mientras llevado de un delfín piadoso
corta Arión el mar, suspende el viento,
y las agua enfrena el blando acento
de la cítara y canto artificioso.
Las Nereidas, dejando el espumoso
albergue, al dulce son de su instrumento
tejen en concertado movimiento
festivo coro en el teatro ondoso.
Tetis, Nereo y Doris con espanto
oyeron su armonía. Ni faltaste,
grande Neptuno, y tú, Glauco, saliste.
¡Oh, fuerza ilustre del suave canto!,
si la fiera codicia no ablandaste,
ondas, vientos, delfín, dioses venciste.

Meter: polymetric
Z OSUDU RUKOU...
by Josef Václav Sládek

Z osudu rukou vzal jsem svůj los,
jak zrno, jež hodil na brázdu kdos.
Jak obilné stéblo, jež vyroste v klas
a k zemi se chýlí, když dospěl mu čas.
Vzklíčí a roste, dá zrno a dost;
jak ono na zemi jsem jenom host.
Tak všichni jsme z lidí, vládce i rob;
a mne život těší a neděsí hrob.
V zem, jež ho vydala, schýlí se klas;
– kdes v boží zahradě vyrostu zas.

Meter: dactylic
Všelijací blázni.
by František Vladislav Hek

Krásná hleděla hlava z okna; z důlí
na ni hleděli zase. Rád bys věděl,
proč to hledění na se? – „Blázen hledá
většího blázna.“

Meter: trochaic
1L: Sage, was klapperst du denn auf deinem Neste, und rufest,
by Leopold Friedrich Günther von Goeckingk

Sage, was klapperst du denn auf deinem Neste, und rufest,
(was du sonst nicht thatst,) Gattin und Kinder herbei?
Sind dir etwa so früh zu kalt die Nächte geworden,
Und du sehnest dich schon hin in das wärmere Land,
Wo der Bach das Eis, den Reif die Weyde nicht kennet,
Wo noch Niemand sah fallen die Flocken des Schnees?
Wenn wir gern dich auch als Hausgenossen behielten,
Wenn die Köchin gleich, weil du vor Feuer das Haus
Schützest, mit manchem Hecht' verstohlen dich würde bewirthen,
Dennoch verdenk' ich dir nicht, daß du verlässest die Flur,
Die seit deiner Geburt dich jeden Sommer zurückzog,
Nun der Gallier hier leider! die Frösche dir stiehlt.
Tröste dich, Storch! mit mir; du siehest, er raubet mir alles;
Gold und Silber und Wein, Ruhe und Lebensgenuß.
»was du hast, gib her, und was du nicht hast, das schaffe!«
Dieß ist, wenn er erwacht, Morgens sein höflichster Gruß.
Hätt' ich Flügel wie du, so flög' ich nach Albions Insel,
Die der Gallier nie, was er auch prahlet, erreicht
Hätt' ich Kräfte wie sonst, der vorderste wäre mein Säbel,
Hoch in die Lüfte gezückt, niederzuhauen die Brut.
Ach! du ziehest davon, doch ich, ich Armer, muß bleiben. –
An dem Ufer des Nils hauset kein Gallier mehr,
Seines Gewehres Knall wird dich am Delta nicht schrecken,
Seine Knochen allein findest du modernd im Sumpf'.
Lebe denn wohl, o Storch! Ich wünsche dir glückliche Reise!
Aber warte! Noch Eins! Sieh! meine Enkelin winkt,
Bindet ihr Halsband los, und will am Fuße dich zeichnen,
Daß sie dich, kehrst du zurück, wieder erkenne daran.
Sie, noch ohne Gespielin, allein, sie bittet dich freundlich,
Bring' ihr im Schnabel doch ja dann ein Schwesterchen mit.
Sollst dagegen, wie sonst, Herr seyn der Frösche. Entweder
Findest du mich nicht mehr, oder den Gallier nicht.
Aber ich hoff', o Storch! wir sehen uns wieder im Frühling',
Wer kann zweifeln am Sieg', kennet er

Meter: polymetric
O štědrý večer.
by Alois Škampa

Můj Ježíšek je letos chudý
a vázaného nenese...
Kdo se stromečku v naše trudy
nám jablek za něj setřese?
Ach, nemám víc, než touhu svoji
a vznět, jenž hasne za krátko,
jen lístek prázdný, kam se rojí
mých veršů třpytné pozlátko!
Však nechvěju se bázní plaše
a věřím v dobré anděly:
když nikdo – aspoň láska naše
nám jistě dárků nadělí!
Nechť Ježíšek nám letos brání,
mít statky v úděl vezdejší:
já v líbání a milování
chci býti sám – tím štědřejší!

Meter: iambic
1L: Zum Menschen wird dir Gott, wilt du was zu ihm legen,
by Daniel Czepko von Reigersfeld

Zum Menschen wird dir Gott, wilt du was zu ihm legen,
Zu Gott wird dir der Mensch, läst er sich nichts bewegen.

Meter: iambic
A Andrés Muruais, muerto
by Manuel Curros Enríquez

Cesado había el cántico sonoro
que fue a la Patria nuncio de rescate,
y a la voz del profeta, a la del vate,
siguió en las tribus silencioso lloro
Resto inmortal del apolíneo coro,
sobre las frentes que el dolor abate,
himno terrible entona de combate
la férrea lira de las cuerdas de oro.
No enmudeció; calló ¡Gloria al que brega
con ánimo valiente y diestra brava,
y antes muere en la lucha que se entrega!
¡Oh, tierra de mis padres, tierra esclava,
tu redención es huésped que no llega,
sol esperado en noche que no acaba!

Meter: polymetric
Auf der Venus wirthschafft-spiel
 in Dreßden.
  D.  V. A.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Ich gebe, sagte nächst die Venus, etwas zu;
Als nach dem Sachsen-fest schon alles war zur ruh,
Ein Meyer soll sich bald mit einer Vogtin paaren,
Und meine wirthschaffts-lust zu tag und nacht erfahren.

Meter: iambic
- XXIX -
by Franciscode Aldana

Desde la eternidad, antes que el cielo
amaneciese al mundo el primer día,
nombrado -¡oh, gran Felipe!- Dios te había
por rey universal de todo el suelo;
y así como esparció con tanto celo
Bautista la venida del Mesía,
así ahora Juan de un polo al otro envía,
tras su fama inmortal, tu cetro al vuelo.
Ha seis mil años casi que camina
el mundo con el tiempo a consagrarte
la grey diversa, reducida en una.
¡Oh, cómo en ti paró la edad más dina,
bien dignamente, y va tras tu estandarte
la gente, el mundo, el tiempo y la fortuna!

Meter: iambic
NORSKÁ LEGENDA.
by Jaroslav Haasz

Když do kola je nebe deštěm šedé
a slunce záře padne v slzy země,
tu klesne záclona, již anděl přede,
a v oči smrtelníků svítí jemně
Kruh Nebeský, jenž k obloze až vede.
Jím vystupují v nebes modré témě
těch, kdo zem opustili, stíny bledé,
jím nesou andělé v dol zlaté sémě.
Tam, kde Kruh onen s nivou v jedno splývá,
klíč zlatý pustí – tam se poklad skrývá.
– A ten most pial se také mezi námi,
jím prchal žal, a k nám šel anděl známý;
když viděl, že snů mých most k vám se snáší,
klíč zlatý dal mi k zlaté duši vaší.

Meter: iambic
Al mismo Señor Infante
by Quevedo

Tu alta virtud, contar los tiempos fuerte,
tanto, don Carlos, dilató su vuelo,
que dio codicia de gozarla al cielo
y de vencerla al brazo de la muerte.
Si puede, donde estás, de alguna suerte,
entrar cuidado de piadoso celo,
mira, envidioso y lastimado, al suelo,
anegado en las lágrimas que vierte.
Si el cielo adornas, vuelto estrella hermosa,
cual ojo suyo, puedes ver el llanto
que de los nuestros es razón que esperes.
Pues, según fue tu vida, generosa,
no dudo que tu pie, en el coro santo,
pise estrellas, si estrella en él no fueres.

Meter: iambic
VII. Jaká pro nás nepříhoda –
by Josef Jaroslav Langer

Jaká pro nás nepříhoda –
Sami za holkou si jít!
Teď je pro nás hezká moda!
Teď nám třeba doma bít;
Neb už každá za svím chodí,
Ba i maminka ji vodí. 9)

Meter: trochaic
1L: Wie ich niedersteige von der Academie
by Ludwig Tieck

Wie ich niedersteige von der Academie
Und über den Platz des Pallastes gehe,
Gewahr ich schon aus der Ferne hoch zu Pferde
Einen umstreifenden Doktor und Wunderthäter,
Der durch das Land, die Dörfer und Städte streift,
Am Sattel hängend neben ihm die Apotheke,
Arcana und miraculöse Mixturen.
Um ihn sind Bürger und Bauern versammelt,
Und er preist die hohe Kraft seiner Werke.
Wie ich langsam und lächelnd näher schreite,
Erfreut den Wundermann zu hören und zu sehn,
Ruft er plötzlich lauter und feuriger:
Und wollt ihr mir nicht glauben, so seht dahin,
Dort kommt einer meiner Patienten,
Noch hinkt er ein weniges, aber von welcher Gicht,
Von welcher Lähmung ich den edlen Mann geheilt,
Läßt sich kaum schildern, und nicht genug rühmen die Kur.
Alle betrachten mich staunend,
Doch ich, zürnend zum Propheten gewandt, erwiedre:
Soll ich Hörer seyn und Zuschauer eurer Comödie,
Müßt ihr mich nicht selbst als Person auftreten lassen.
Er, ohne gestört zu seyn, fährt fort,
Und noch aus der Ferne vernehm ich:
Seht ein Beispiel von der Menschen Undankbarkeit,
Nicht Wort will er es nun haben, was ich an ihm gethan,
Aber er komme mir nur zum zweitenmal,
Da wird kein Mittel für ihn in allen meinen Schachteln seyn:
Drum kauft, ihr Landesgenossen, kauft für Weniges
Heil, Gesundheit, Schmerzlosigkeit, heitern Geist,
So lang' es euch von mir noch so gut geboten wird.

Meter: iambic
Sestřičky.
by Karel Sudimír Šnajdr

Bětuška je jak beránek
Mírná, způsobná, tichá;
V koutku sedíc pilně přede,
Jemňounce při tom dychá.
Hochů zdaleka se bojí,
Žádného sy nevšimne,
V samotě je nejraději,
V nocy jako y ve dne.
Baruška pořád jen zpívá,
Slavíček jak ve houšti,
Skáče jako švihlé srnky,
Když je jaro rozpouští.
Na jinochy y na starce
Bez upejpky se směje,
Lítá po domě jak zefyr,
Jenž skrz volšinu věje.
Která se ti lépe líbí,
Kterou sy chceš namlouvat? –
Barušku, a ne Bětušku,
Budu, věru! milovat.
Neboť u Bětušky vidím
Rouškou zahalený bič – –
„Tichá voda břehy mele,
Prudká běží vrchem pryč.“

Meter: trochaic
Taje!
by Adolf Heyduk

Taje, taje, slunce na sad dýše,
s vršku štěpu zvonek cvrliká,
květnou zkazku Vesna světu píše,
ach, to bude báseň veliká!
Z jasmínu a z bezu verše budou,
z hlasu žežulčina zvučný rým,
k tomu růži červánků dá rudou...
Však kde myšlenka? To nepovím!
Najdeť si ji každý v mysli vzletu,
až se vnoří v půvab ten a lad,
nesvitne-li rosou z nitra květů,
zjeví se mu slzou v očích snad.

Meter: trochaic
Thine eyes I love, and they, as pitying me (Sonnet 132)
by William Shakespeare

Thine eyes I love, and they, as pitying me,
Knowing thy heart torments me with disdain,
Have put on black and loving mourners be,
Looking with pretty ruth upon my pain.
And truly not the morning sun of heaven
Better becomes the grey cheeks of the east,
Nor that full star that ushers in the even
Doth half that glory to the sober west,
As those two mourning eyes become thy face:
O, let it then as well beseem thy heart
To mourn for me, since mourning doth thee grace,
And suit thy pity like in every part.
    Then will I swear beauty herself is black
    And all they foul that thy complexion lack.

Meter: iambic
1L: Der Lenzwind stürmt dem Gutshof zu
by Bruno Wille

Der Lenzwind stürmt dem Gutshof zu
Durch Zeilen schwanker Pappeln
Und läßt auf braunem Ackerland
Die Vogelscheuche zappeln.
Am Pappelwege sitzt ein Strolch;
Der knotet an einem Strick
Und legt die Schlinge zur Probe
Zerrend um sein Genick.
»die hält! Ach wohl, nun kannst du gehn
Aus dieser verdammten Welt.
Nur schade, daß hier unterm Gurt
Noch immer der Hunger bellt!
O Schande, mit Bauchweh zu verrecken!
Giebt Keiner den letzten Happen? – –
Vielleicht ist drüben im Hofe
Bei den Knechten was zu erschnappen.« –
Und müde humpelt die hungerfahle
Dürre Lumpengestalt zum Gutshof,
Drängt das Thor behutsam auf,
Spähend vorgestreckt den Kopf ...
Verdammt! Da steht der Gutsherr,
Reitstieflig, zornrot das feiste Gesicht;
Er pfeift dem Hunde gellend;
Schon rennt das Vieh, die Zähne gefletscht ...
Hastig zugeschlagen das Thor!
Fort! mit schlotternden Knieen ...
Fern hält der Arme zitternd, keuchend,
Und schüttelt die Händeknochen:
»warte nur! Was ein Sterbender flucht,
Ist nicht in den Wind gesprochen.
Ihr Reichen rafft uns alles weg
Und freßt es in den Magen,
Und wollt uns selbst den Abfall
Nicht gönnen zum Benagen?«
Wutglotzend, knirschend hastet er
Auf braunes Ackerland
Zur Vogelscheuche und zerreißt
Ihr zundriges Gewand;
Dem Holzgerippe zieht er an
Den eignen Lumpenrock
Und seinen schäbigen Filzhut
Stülpt er über den Stock;
Und schaut sein Werk mit Grinsen an:
»du dürres Lappenluder,
Du gleichst fürwahr mir bis aufs Haar
Als wie ein Zwilligsbruder.
Das bin ich selbst! Nun kann ich
Dem reichen Hunde trotzen
Und, wenn mein Leib als Aas verwes't,
Die Satten frech beglotzen.« –
Am Weg ein greiser Pappelbaum
Mit niedrigem Geäst,
Der hilft dem Strolch zu sich herauf
Und hält die Schlinge fest:
»hinein den Hals, du Menschenkind!
Ich will dich treulich henken.
Spring ab! Nun mag der tolle Wind
Die zuckende Leiche schwenken.« – – –
Doch drüben auf dem Ackerland
Da flattert des Toten Rock,
Schüttelt die schlaffen Arme grimm
Und zerrt an seinem Stock;
Er möchte würgelustig
Zum Hals des Feindes zappeln ...
Der Lenzwind aber wächst und heult
Bedrohlich in den Pappeln.

Meter: iambic
Sonetos – III
by Juan Martínez Villergas

Inés, moza criada en Fuencarral,
¿Usted gusta cenar? Clamó cerril,
y su ama, Concepción, dama sutil,
«Ya es después» contestó con mucha sal.
¿Ya es después?, dijo Inés,
                     modismo tal
no comprendo; mas juro por
                     San Gil
encajarle una vez y ciento y mil,
cuadre o no, venga bien o venga mal
Sintió grandes dolores Concepción,
y ofreciose la Inés con interés
en tanto que llegaba el comadrón.
Chica, dijo la enferma viendo a Inés,
¿Gustas salir por mí del apretón?
Y respondió la moza »Ya es después»

Meter: polymetric
Dios y Satán
by José de Diego

Hace algún tiempo que Satán impío
riñe con Dios en portentosa brega,
y a cada instante oscila la refriega
entre el uno y el otro poderío
¡El globo -dice Dios- el globo es mío!
y al globo el diablo su derecho alega
«¡Y el globo en tanto sin cesar navega
por el piélago inmenso del vacío!»
Sigan esos señores mis consejos;
déjense de batallas y locuras,
más propias de rapaces que de viejos.
Y no olviden, haciendo travesuras,
la fabulita de los dos conejos
sorprendidos de pronto por los curas

Meter: polymetric
Klage eines alten jungen-gesellen
 nach der heyrath.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Wje schickt sich funfftzig jahr, und ein verliebter orden?
Wie reimt sich kalt und warm? ein kuß und graues haar?
Dort fehlte mir ein weib, da ich noch jünger war;
Jtzt fehlt der frau ein mann, da ich zu alt bin worden.

Meter: iambic
LEANDRO LACÓNICO LUNA
by Zoilo J. Hilario

Buen Don Leandro: cuando dirigías
El Imparcial en mi pueblo nativo,
el culto de las letras era vivo
y pasaban felices nuestros días.
Consagrabas tus nobles energías
de periodista intrépido y activo
a la promoción del bien colectivo
con los editoriales que escribías.
Aun tengo en la memoria bien grabada
aquella periodística cruzada
por reavivar el nacionalismo.
Olvidarte no puedo, Señor Luna,
porque te debo, para mi fortuna,
mi afiliación al noble periodismo!

Meter: polymetric
- XIX -
by Lope de Vega

Pasando un valle oscuro al fin del día,
tal que jamás para su pie dorado
el sol hizo tapete de su prado,
llantos crecieron la tristeza mía.
Entrando en fin por una selva fría,
vi un túmulo de adelfas coronado,
y un cuerpo en él vestido, aunque mojado,
con una tabla, en que del mar salía.
Díjome un viejo de dolor cubierto:
-Este es un muerto vivo, ¡extraño caso!
anda en el mar y nunca toma puerto-.
Como vi que era yo, detuve el paso,
que aun no me quise ver después de muerto
por no acordarme del dolor que paso.

Meter: iambic
II. Nový stesk Jimeny.
by Jaroslav Vrchlický

„Leká mne to, Rodrigo můj,
že když věrnost moji znáte,
již k vám v svojí duši chovám
(věrnost s láskou vždy jsou spjaté),
že tak dlouho v dálce dlíte
beze mne, neb víme, muže
vzdálenost že stálosti hrou,
nebezpečím býti může.
Nevím, jaké oklamání
tak vám jeví všecko zcela,
se mnou že tak zacházíte,
jakbych v skutku umřít měla,
budete-li dlouho meškat v dáli,
Jimeně s žitím jste již trpělivost vzali.
Že vás zbožňuji, vám známo,
času přísnost nepoznává
soud váš, a přec čas jak míjí,
za sebou čas zanechává.
Rodrigo, vám nechci hrozit,
Jimeny to nejsou mravy,
byť i žárlivost ji hnětla,
nevžene ji do bezpráví.
Co vás žene, mne opustit
na příklad, co na mne zříte,
rcete spíš, vám schladla láska,
v mou se věrnost bezpečíte,
budete-li dlouho meškat v dáli,
Jimeně s žitím jste již trpělivost vzali.
Ó vy srdce mužů plna
nevděku, jen vědět paní,
změna jak jest vaším leskem,
víry nedají vám ani.
Rodrigo, kde jsou tvé slzy,
krásná slova lichotící,
podvodné kde ty jsou sliby
tolik slastí slibující.
Všecko změnila kol doba,
ze všeho mi pouze zbývá
smutná těcha, tiché lkání,
kvil, jenž v hloubi srdce zpívá:
Budete-li dlouho meškat v dáli,
Jimeně s žitím jste již trpělivost vzali.

Meter: trochaic
191. Truchlivá pravda.
by Matěj Josef Sychra

Nepodobné k víře
Jest, že za pastýře
Máme nájemníků
Hrůzu na krmníku.

Meter: trochaic
1L: Komm Pfand der Eintracht komm/ die grimmen Völcker wütten/
by Andreas Gryphius

Komm Pfand der Eintracht komm/ die grimmen Völcker wütten/
In rasend vollem Zanck/ die Kirche wird getrennt/
Und zwar von dieser Schaar/ die sich von Christo nennt/
Du findest nichts allhier/ als ungebundne Sitten/
Ach wenn des Höchsten Hertz von Menschen zu erbitten
Daß Er/ der einig nur die Eintrachts Mittel kennt/
Durch seines Geistes Glut/ die nur bey Frieden brennt/
Wolt aller Menschen Sinn/ weil du noch lebst/ begüten.
Ists möglich/ es gescheh: Bit aber ich zuviel/
So bleibe deinem Gott mit Eintracht doch verbunden/
Die lieblich' Einigkeit sey deiner Sinnen Ziel/
Es werd' in deinem Mund kein zornig Wort gefunden.
Erreichst du diesen Wuntsch/ so wirst du nicht nur mein:
Nein: sondern dreymahl mehr/ des Höchsten Tochter seyn.

Meter: iambic
Dar.
by František Kyselý

Družní jinochové, samý žert a smích,
vyprávěli o svých láskách mladických.
Jeden prohodil: „Mně roven nikdo z vás,
od královny děv jsem dostal drahý pás.“
„Láska má,“ řek’ druhý, „vzorem blondýnek,
od ní na památku nosím prstýnek.“
Třetí zažertoval: „Kochám brunetku,
ta mi chutné mlsky dává k posnědku.“
Tomáš Bekket jen se zdráhal vyjevit,
která láska něžný vznítila v něm cit.
Že však na něm všichni zrakem utkvěli,
konečně jim vyznal cudně zardělý:
„K dámě vzácné hořím lásky plamenem,
ona též mě chová v srdci vznešeném.“
„Zřídka,“ zvolal kterýs, „potká koho čest
jako ty smět srdce k Matce Boží vznést.“
„Zdali s’,“ ptal se jiný, „za své lásky žár
od nebeské kněžny dostal jaký dar?“
Tomáš mlčel, rozpak traplivý ho jal;
dosud jako druzí daru nedostal.
Když se rozešli a Tomáš meškal sám,
litoval, že zjevil svojí lásky plam.
„Tomáši,“ hlas jemný jako stříbro zněl,
„zbytečný a marný je tvůj tichý žel.
Já že milována tebou a ty mnou,
po právu jsi vyznal řečí důstojnou.
Toto vyznání svým druhům opětuj,
na důkaz mé lásky ukaž jim dar můj!“
Zvedl Tomáš hlavu pochýlenou v dlaň –
spanilá Máť Páně usmála se naň.
V ruce krabici mu dala úhlednou
a jak přišla, tak mu zmizla pojednou.
V krabici zrak junův blahem zjasněný
shledal mešní ornát krvočervený.
Jakou milost asi dar ten znamená,
již mu vymohla Máť Páně milená?
Je to mešní roucho vážnou předzvěstí,
že jej láska Boží v kněze vypěstí?
Značí roucha toho barva krvavá,
že naň mučednická čeká poprava?
Tomáš, neoddálen rajské od lásky,
dlouho marně řešil ty dvě otázky.
Prvou rozřešil, když v mužském věku svém
stal se kanterburským arcibiskupem.
Z daleka i druhou řešit počínal,
jakmile se v útěk před svým králem dal.
Když se do Anglie toužně navracel,
mučednickou palmu blízko v duchu zřel.
Vrátiv se práv církve věrně dbalý byl,
až své rozhorlení krví zaplatil.

Meter: trochaic