PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Auff einen ihr abgezognen schwartz-
 geätzten ring.
 C. E.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Schatz/ dem kein demant gleicht/ du bild der ewigkeit/
Das keinen anfang zeigt und auch kein ende kennet;
Du abriß des gestirns/ das um den welt-kräyß rennet/
Und uns bey stiller nacht die bleiche strahlen beut;
Bald stell ich mir durch dich und deines zirckels zier
Das grosse rund der welt/ bald gar den himmel für;
Bald wieder auch die pracht und schönheit meiner sonnen/
Die ihrem wesen nach ist eine kleine welt/
Die allen überfluß von anmuth in sich hält/
Und durch verborgne krafft den sieg mir angewonnen.
Die Phillis liegt in dir/ und du in ihr geprägt/
Sie ist/ wie du/ ein ring der reinsten liebligkeiten;
Jhr auge kan die krafft den diamanten streiten;
Das haar/ das sich verwirrt in runde locken legt;
Der mund/ der wie ein ring von purpur und rubien/
Durch seine rothe glut beschämt den corallien;
Die brust/ die selbst umkräntzt mit weißen marmol-ringen;
Diß und ein mehrers/ das die mißgunst uns verhüllt/
Trägt in sich eingedrückt dein süsses ebenbild/
Und kan durch stilles feur die kältste hertzen zwingen.
Vor trug die Phillis dich an ihrer rechten hand/
Zum zeugniß/ daß sie dich in höchsten würden hielte.
Ach! aber/ da das glück so freundlich mit dir spielte/
So wurd’stu ihr mit list/ ich weis nicht wie/ entwand.
Jtzt fordert Phillis dich mit ungestüm zurück/
Und gönnt mir ferner nicht das längst gewünschte glück/
Das ich dich soll/ wie sie/ an meinem finger tragen;
Sie nimt kein reden an/ sie hört kein bitten nicht/
Du selber sehnst dich auch nach ihrem sonnen-licht/
Und fliehst vor meiner noth/ wie sie vor meinem klagen.
Geh dann/ du leichtes bild der unbeständigkeit/
Daß/ wie ein rad sich dreht/ bald auff-bald abwerts steiget/
Jtzt uns in himmel hebt/ und drauff die hölle zeiget/
Du spiegel meines glücks/ das lauter unglück dräut.
Dein schwartzer anblick spricht von marter/ angst und noth/
Von finsternis und nacht/ gefängnis/ grab und todt;
Du stellst die fesseln vor/ die meinen geist umringen/
Die banden/ die/ wie du/ ohn alles ende seyn/
Die meine lust verkehrn in sorgen-volle pein/
Und hoffnung und gedult letzt zur verzweiflung bringen.

Meter: iambic
A Sevilla
by Rafael María Baralt

Deja los juegos ya; deja de amores
la liviana canción que te adormía
con blando arrullo en la ribera umbría
del Betis claro, entre galanas flores
Ya probaste del arte los ardores
y al ronco son de bélica armonía
lidiar supiste en temeroso día,
ganar laureles, merecer loores
Ciñe pues, a tu frente la corona
de inmarcesible lauro con que el
                     cielo
de potente y de justo en ti blasona
Y ya libre del yugo el patrio suelo
por tu esfuerzo feliz, lleva a
                     Helicona
de más noble cantar el raudo vuelo

Meter: iambic
- I - A un cupido de nieve, aludiendo a la firmeza de un efecto
by Trillo y Figueroa

¿Qué es esto, Amor? ¿Acaso soñolientas
están tus flechas y tu engaño ciego?
¿De nieve tú, que la región del fuego
con ansias encendidas alimentas?
¿Adónde están las iras que sangrientas
en la rueda se afilan del sosiego?
¿Helado tú? Sin duda que mi ruego
o de Filida el pecho representas.
¡Oh Filida cruel! ¡Oh amor tirano!
¿con el ardor de mi encendido pecho
tu hielo impío a combatir se atreve?
¿Mi afecto vencer quieres soberano?
Pues yo en su abono (bien que a su despecho)
quemaré el hielo, abrasaré la nieve.

Meter: iambic
- XCIV -
by Lope de Vega

Este mi triste y miserable estado
me ha reducido a punto tan estrecho,
que cuando espero el bien, el mal sospecho,
temiendo el mal, del bien desconfiado.
El daño me parece declarado
y entre mil imposibles el provecho,
propios efectos de un dudoso pecho,
cobarde al bien y al mal determinado.
Deseo la muerte para ver si ella
halla tan grave mal el bien extremo;
mas quien por bien la tiene no la alcanza.
Quién la pasara ya por no temella,
que estoy tal de esperar, que menos temo
la pena del morir que la tardanza.

Meter: iambic
A Teresa de Jesús
by José María Gabriel y Galán

Mujer de inteligencia peregrina
y corazón sublime de cristiana,
fue más divina cuanto más humana
y más humana cuanto más divina.
Hasta el impío ante tu fe se inclina
y adora la grandeza soberana
de la egregia doctora castellana,
de la santa mujer y la heroína
¡Oh, mujer! Te dará la humana historia
la gloria que por sabia merecieres;
mas con el mundo acabará esa gloria,
que por ser terrenal no es sempiterna
¡Tú, Teresa de Ahumada, al cabo, mueres!
¡Teresa de Jesús, tú eres eterna!

Meter: iambic
NOC.
by Emanuel Lešehrad

Noc, velký polyp, paže rozpíná
a hledá ve tmách svoje oběti...
Je sino – trudno – šedá krajina.
(Slyšíte vodní hady syčeti?)
Potulný básník hledá v noci té
lastury, které v písku zůstaly.
Je smutno. – Vidíš lodi rozbité
na boku rozeklaných úskalí.
Bezvětří. Slyšte moře hučeti
posupnou píseň věčné Dalily,
tisknoucí ve své zrádné objetí
mdlou duši, kterou vlny zalily...

Meter: iambic
- II - A un chopo, semejante en desgracia a su amor
by Luis Carrilloy Sotomayor

Remataba en los cielos su belleza,
alivio, a un alto chopo, a un verde prado,
amante de una vid, y de ella amado,
que amor halló aposento en su dureza.
Soberbia, exenta altiva su cabeza
era lengua de céfiro enojado;
del verde campo rey, pues coronado
daba leyes de amor en su corteza.
Le robó su corona, airado, el viento;
sintió tanto su mal, que fue tornada
en verde oscura su esperanza verde.
Yo, sin los lazos de mi Celia amada,
¿qué mucho a mal me traiga un pensamiento,
si un árbol me dio Amor que me lo acuerde?

Meter: polymetric
[schmäht, soviel euch beliebt]
by Franz Grillparzer

Schmäht, soviel euch beliebt, ihr lautrezensierenden Zungen!
Über den Reichen zu Pferd schimpfet das Volk, das zu Fuß.

Meter: polymetric
26. Ó už ne tak.
by Jan Karafiát

Ó už skřivan tak nezpívá,
Ó už slunko tak nesvítí,
Ó už se tak neusmívá
Žádný keř a žádné kvítí,
Ó už ne tak!
Ano, tenkrát, když jsem já byl
Mladičký syn u své matky,
Tenkrát i ten brouček vábil,
Všední pak dny byly svátky,
Ano, tenkrát!
Ale nyní vše jinaké,
Lidé, brouci, a já také.

Meter: trochaic
En San Juan de los Reyes
by Salvador Bermúdez de Castro

Allá en el tiempo en que Colón
                     abría
nuevo horizonte al esplendor hispano,
el astro del imperio mahometano
a su ocaso, en Granada, descendía
Una reina en sus brazos recogía,
mártir cautivo, al fuerte castellano,
y las cadenas suspendió su mano
sobre estos muros, en ofrenda pía
Mas ¡oh Isabel! vendieron, como escoria,
las férreas joyas de tu templo santo,
recuerdo grande de tu grande historia:
Que para alzar y deshacer su encanto,
si tanto pudo tu piadosa gloria,
la barbarie del hombre pudo tanto.

Meter: iambic
Hablando con una niña que por su elección se entró religiosa
by Jacinto Polo de Medina

Borrar supiste -oh Clori, oh rosa pura-
el albedrío de la contingencia,
ya a los rizos de nácar su violencia
no podrá destrenzarles la hermosura.
No admire, no, que sin edad madura
solicites galán que no hace ausencia,
que si el silencio es rostro en la prudencia
la virtud es la edad de la cordura.
En peligros de un mal y de un engaño
es más sabia razón, más advertida,
prevenir, no enmendar el desengaño.
Ciencia de escarmentados no es lucida
y tú, por no ver males desde el daño,
los ves desde el discurso prevenida.

Meter: polymetric
REQUIEM.
by Jaroslav Vrchlický

Ze světa až půjdu kdys,
na věčnosti temný mys,
tam se ztratím – co tu zbude?
Bledá tvář a klidný rys.
Chvilku promluví on k vám,
k tomu, kdo tu kráčí sám,
že již nevím, co mne hnětlo,
vše již zapomněno mám.
Tvář ta neřekne mu víc,
leda snad: tuch na tisíc
nadějí a snů zde hřmělo,
celé světy! – dnes již nic.
Poutníku, kdo přijdeš sem,
naučení to si vem’:
Vrchol moudrosti zde tvář jest
obepjata věčným snem.

Meter: trochaic
V POLEDNE.
by Karel Dostál-Lutinov

O polední hodině
v tiché lesní dolině
uleh’ jsem si do trávy.
Slunce vršky prokmitá,
v trávě muška zlatitá
houpá se mi u hlavy.
Mlčení jde samotou,
jen mé tělo s duší mou
tajné vede rozpravy.
Poslouchám a nedýchám,
směju se jich pletichám –
člověka to pobaví:
Mé tělo, tělisko, ty žoku masa a kostí!
To žádný neví, co mám s tebou mrzutostí.
Když řeknu: Ulétněm tomu pozemskému dusnu –
ty zívneš jako lev a lehneš si: „Já usnu.“
A vztahuji-li ruku po hvězdnatém kvítí,
ty cupeš jako děcko a chceš dýmku míti.
Když závoje tajemství už počínám se chápat,
ty myslíš jen, co bumbat a co papat...
Ach, já bych chtěl být lehkým andílkem,
ty obrůstáš mne sádlem, sádýlkem –
ty protivná masitá taško!
Nu, počkej, počkej, však ty budeš plakat,
až po mém hrobě žabky budou skákat!
Nu, počkej, přijdeš ty špendlíčkem kopat –
a nebude už rýčů, nebude už lopat –
ty protivná větroplaško!...

Meter: trochaic
Obstinación
by Julián del Casal

Pisotear el laurel que se fecunda
con las gotas de sangre de tus venas;
deshojar, como ramo se azucenas,
tus sueños de oro entre la plebe inmunda;
doblar el cuello a la servil coyunda
y, encorvado por ásperas cadenas,
dejar que en el abismo de tus penas
el sol de tu ambición sus rayos hunda;
tal es ¡oh soñador! la ley tirana
que te impone la vida en su carrera;
pero, sordo a esa ley que tu alma asombra,
pasas altivo entre la turba humana,
mostrando inmaculada tu quimera,
como pasa una estrella por la sombra.

Meter: polymetric
PO SMRTI.
by Irma Geisslová

Pakli z té rmutné pozemské dráhy
vybočím záhy,
kdo pak mých vidin čarovné zjevy
oslaví zpěvy?
v průvodě v život mladistvých tužeb
prokáže služeb?
a kdo ty sny mé, divoké krásy,
dosněním spasí?
zápoly moje odvážné, strastné –
nebyly šťastné;
podmílal peň, kde úmysl dřímal,
osudu příval.
Kdož by se v chmurném, prokletém domě
uhostil po mně?
vyměnil za můj úděl svůj ladný? – –
žádný, ach ,– žádný!

Meter: polymetric
Respuesta de Nerón a Séneca, no admitiéndole lo que le volvía
by Quevedo

Séneca, el responder hoy de repente
a tu razonamiento prevenido,
gloria es de tu enseñanza que ha podido
formar mi lengua contra ti elocuente.
A lo que yo te debo aún no es decente
eso que de mi mano has recibido;
y, para lo que a mí me debo, ha sido
empezar a premiarte escasamente.
Quieres, a costa de la fama mía,
que alaben tu modestia y tu templanza,
y que acusen mi avara hidropesía.
El premio, pues, debido a mi enseñanza
goza, porque el volvérmele este día
y no admitirle yo, no sea alabanza.

Meter: polymetric
46.
by Friedrich Rückert

Die Sprache wirst du bald unter- bald überschätzen,
Jenach du willst in sie und aus ihr übersetzen.
Denn jede hat in sich etwas Unübersetzbars,
Das dann bei dem Versuch dir scheinet ein Unschätzbars.
Und wie dein Geist sich mit der Uebertragung quält,
Scheint seine Sprach' ihm arm, weil grade das ihr fehlt.
Doch übersetz' aus ihr, so findest du sie reich;
So findest du zuletzt die zwei ungleichsten gleich;
Verschiednen Blumen gleich, in ihrer Art vollkommen,
Daß nichts hinzugethan kann seyn noch weggenommen.
Es wäre doch, beim Lenz! ein seltsames Ergetzen,
Rosen in Mohn und Mohn in Rosen übersetzen.
In fremder Sprache sieht befremdlich Alles aus,
Wie alles ungewohnt im unbekannten Haus.
Doch willst du dir daselbst gefallen als ein Gast,
Mußt du vergessen daß zu Haus du's anders hast.
Dann von dem fremden Schmuck, soviel dir mag behagen,
Magst du in deinem Sinn mit dir nach Hause tragen,
Und dort anbringen, was du dir hast eingeprägt,
Soweit es sich mit Hausbequemlichkeit verträgt.
Dazu nützt der Verkehr der Sprachen und Gedanken,
Daß man erweitert, wenn schon auf nicht hebt, die Schranken.
Beschränktheit nur ist arm, Beschränkung aber reich;
Wer etwas seyn will, kann nicht alles seyn zugleich.

Meter: iambic
Otta Boleška.
by Josef Lukavský

Pln erudice, theoretik mladý
již v ranných dnech svých metu svoji zočil
a místo, aby jak Tyl zmíral hlady,
hned s blahobytem na svět bystře vkročil.
Efekty platí všude. Také tady –
a dnes již chybným skok, jímž's včera skočil,
neb vyniknout z života maškarády
ten muže jen, kdo po větru se točil.
Veliké gesto? Dobrá. Velká slova?
Paradox vždy se najede po sentenci
a harlekýni mají býti tencí.
A sensace? Co den a vždy a znova.
A nestačí-li? Pah! Lze stát se králem
i uměním i dobrým veronálem.

Meter: iambic
- V -
by Juan de Almeida

«Deshechas esperanzas, que algún día
pudisteis aliviar mi pensamiento,
y ahora sois despojos de un contento
que el riguroso cielo me desvía:
Fuisteis alegres cuando Dios quería
que a Alcida le doliese mi tormento,
y pues que con su fe os llevó el viento,
lleve también con vos el alma mía.
Vivía, el tiempo que vivió mi suerte,
dichoso, si jamás mi dura estrella
me diera a conocer el tiempo bueno...»
Aquí acabó su lástima Fileno;
también quiso acabar la causa de ella,
mas diole vida amor, para más suerte.

Meter: iambic
Von sich selbst
by Nicolaus Götz

Von allen Sterblichen auf Erden
Bin ich gewiß der Ärmeste;
Ein Lämmgen dient mir statt der Heerden,
An Felder statt ein Fleckgen Klee.
Doch wenn man auf Verdienste säh,
So müst ich mindstens König werden,
Denn ich bin der Verliebteste
Von allen Sterblichen auf Erden.

Meter: iambic
TANČIL BYCH
by Jiří Mahen

Tančil bych, kdybych uměl.
Tomu však jsem nikdy nerozuměl,
abych slova svůdná šeptal
v kruhu – potom vlek tě ven...
Jinak chci já mluvit s tebou,
když mi hasne den.
Tančil bych, kdybych uměl.
Tomu však jsem nikdy nerozuměl,
že bych takhle začít moh’
někoho snad míti rád.
Býval já vždy příliš tichý
hochům kamarád.
Nemuč mne už tedy déle!
Váhaní to není smělé,
jaké duši mou zas trápí,
nevím proč a nevím jak.
Pojď! Náš měsíc čistě svítí,
kraj je tichý tak...
Nemuč mne už tedy déle,
lásko má, ať v chorém těle
usnou všechny vášně, hněvy,
které duši otráví.
Chci být tvým, má spraved’nosti,
soudce bezhlavý...

Meter: trochaic
Hrál tulák šumař pod okny,
by Božena Benešová

Hrál tulák šumař pod okny,
vím ještě jakou píseň hrál,
však děti byly samotny.
Tu píseň ještě v noci hraje,
neví, kdo lásky nepoznal,
jak v modři vlaje chochol máje.
Jak hladí ruka maminčina,
jak voní dědečkovy stáje,
a jaká byla Fanka líná.

Meter: iambic
A mi virgen
by Juan Martínez Nacarino

No me atrae hacia Ti mi hondo quebranto,
ni el hallarme tan solo y abatido,
que Tú, Virgen del Carmen, siempre has sido
mi amor más puro y mi mayor encanto.
Mas si en horas felices te amé tanto,
y tu divino amor busqué rendido,
ahora que estoy tan triste y dolorido,
¡cómo no he de acogerme a tu amor santo!
¡Y ya que tu hermosura me fascina,
consérvame la vista y la memoria
para llevar grabada en la retina,
cuando deje esta vida transitoria,
la dulce imagen de tu faz divina,
celestial anticipo de la gloria!

Meter: polymetric
Cigán.
by Václav Hes

Pospěš si, hochu, dřív než hlad
z těla mi duši vypoví,
bystrý zrak tvůj a rychlý krok –
snad rámě tvé cos uloví.
A mladý cigán vyskočil,
a ze rtů zazněl divý smích:
„Hoj, proklatá to brloha –
těch lotrů srdcí kamenných.“
A jeden skok a jeden cval,
jak s větrem chtěl by závodit,
a prstama si zalusknul,
jak byl by cigán tím již syt.
Ve městě bylo tmavo již;
jen cigána zde svítil zrak,
a měsíc jakby zahanben
ukryl se před ním v hustý mrak.
Ve městě bylo ticho již;
jen z hospody ryk zazníval.
Zde cigán krok svůj zastavil
a divoce si zazpíval.
A sotva vstoupil do dveří,
již hosté známou naň notou:
„Vyhoďte toho tuláka,
ven se zlodějskou holotou!“
A cigán máchnul nožem kol,
hosté se dali do skřeku,
a cigán zrakem zajiskřil
a obrátil se k útěku.
A jeden cval a jeden skok,
hoch nazpět k matce utíkal,
a za ním hostů divý řev
a zbraně hluk tmou pronikal.
Kol dvorce pádil do polí
a pes naň uvnitř zavířil,
pán dvorce okno otevřel
a na cigána zamířil.
A rána nocí zahřměla,
a mladý cigán zaskučel,
za ním na blízku hlídky dav
co smečka vzteklic zahučel.
Tu vyrotil se zástup ven,
a mladý cigán k zemi kles –
co v hospodě byl ukradl,
to staré matce nedones.

Meter: iambic
De La elección por la virtud
by Tirso de Molina

Pintadas aves que al pulir la aurora
con peines de oro sus compuestas hebras,
al son de arroyos, arpas de estas quiebras,
lisonjeáis cada mañana a Flora.
Aura suave que con voz sonora,
murmurando las aves, te requiebras,
y las obsequias fúnebres celebras
de Pocris muerta, que tras celos llora.
Los pastores imitan la armonía
con que resucitando la memoria
de mi Sabina vivo entretenido.
Cantad, amigos, la firmeza mía;
que es la música imagen de la gloria,
y mientras dura, mi tormento olvido.

Meter: iambic
PŘÍBOJ.
by Adolf Heyduk

Vinul plachty, rudnul v líci
Šaša temnovlasý,
viděl sličné krasavici
slzy padat’ s řasy;
viděl, jak se ňádro vlní
ve tajemné muce,
a jak žalem, hruď jenž plní,
k nebi vzpíná ruce.
Vinul, balil plachty bílé,
dokonal své dílo,
srdce kol mu téže chvíle
také žalno bylo;
hlava níž se ukláněla,
ruka srdce tiskla,
v oči jak by vlna smělá
dvě mu perly tryskla.
Svinul, sbalil; klesna v dumy
hleděl v mořské vření,
a jak vlny jdou a šumí,
šlo i jeho snění;
příboj citů zachvěl duší.
při pohledu krásky;
a juž roste, v ňádra buší
jarý příboj lásky!

Meter: trochaic
1L: Ja trutze nur, trutz',
by Christian Morgenstern

Ja trutze nur, trutz',
hartnäckiger Nord,
dem begeistert Hinschreitenden!
Setze nur deinen hündischen Atem
wider den seinen –
und türmt sein Werk,
ein ragendes Riff,
das steil
über Erddunst und Erdwind
im heiligen Frieden
ewiger Ätherbläue
weltvergessen
sein Haupt sonnt.
Und die Adler des Himmels
rasten auf ihm.

Meter: iambic
The Worship of Nature
by John Greenleaf Whittier

The harp at Nature’s advent strung
      Has never ceased to play;
The song the stars of morning sung
      Has never died away.

And prayer is made, and praise is given,
      By all things near and far;
The ocean looketh up to heaven,
      And mirrors every star.

Its waves are kneeling on the strand,
      As kneels the human knee,
Their white locks bowing to the sand,
      The priesthood of the sea!

They pour their glittering treasures forth,
      Their gifts of pearl they bring,
And all the listening hills of earth
      Take up the song they sing.

The green earth sends its incense up
      From many a mountain shrine;
From folded leaf and dewy cup
      She pours her sacred wine.

The mists above the morning rills
      Rise white as wings of prayer;
The altar-curtains of the hills
      Are sunset’s purple air.

The winds with hymns of praise are loud,
      Or low with sobs of pain,—
The thunder-organ of the cloud,
      The dropping tears of rain.

With drooping head and branches crossed
      The twilight forest grieves,
Or speaks with tongues of Pentecost
      From all its sunlit leaves.

The blue sky is the temple’s arch,
      Its transept earth and air,
The music of its starry march
      The chorus of a prayer.

So Nature keeps the reverent frame
      With which her years began,
And all her signs and voices shame
      The prayerless heart of man.

Meter: iambic
- XLII - Demóclito y Heráclito Demócrito Heráclito Demócrito Heráclito
by Hernandode Acunya

De tu tristeza, Heráclito, me espanto,
y de nuevo me admiro cada hora
que, viendo el mundo y lo que pasa ahora,
ya no hayas convertido en risa el llanto.
Yo me admiro, Demócrito, que cuanto
en este triste siglo que empeora
crecen más las miserias de hora en hora,
más crece tu placer tu risa y canto.
¿Pues quién no reirá si, en paz o en guerra,
el gobierno del mundo y del consejo
es todo desconciertos y locura?
Lo que a ti te da risa a mí me aterra,
eso me tienen ya doliente y viejo,
y eso me llevará a la sepultura.

Meter: iambic
- IV -
by Diego Hurtado de Mendoza

Dícenme, Don Jerónimo, que dices,
que me pones los cuernos con Ginesa;
yo digo que me pones cama y mesa;
y en la mesa, capones y perdices.
Yo hallo que me pones los tapices
cuando el calor por el octubre cesa;
por ti mi bolsa, no mi testa, pesa,
aunque con molde de oro me la rices.
Este argumento es fuerte y es agudo;
tú imaginas ponerme cuernos; de obra
yo, porque lo imaginas, te desnudo.
Más cuerno es el que paga que el que cobra;
ergo, aquel que me paga, es el cornudo,
lo que de mi mujer a mí me sobra.

Meter: polymetric
NÁPIS NAD VCHODEM KLÁŠTERNÍM.
by Karel Babánek

Zde najdeš klid a mír, když těžkým život zdá se,
tu k sobě, poutníče mdlý, navracíš se zase.
Zde, za zdí klášterní, radosti, žalu není,
jen ticho bezhlasé a věčné zapomnění.
O fortnu klášterní se tříští žití shon,
zde k nebi modlí se klášterní zvon.
Pokorně zavřeš zrak tu sám a s ničím spiat,
až přijde poslední den, čas už jíti spat...

Meter: polymetric
157. Na paničku za sedláka se vdávajícý.
by Matěj Josef Sychra

Jak pak medle přišla chuť ti na chrapouna,
Jemuž žádný v maňaství se nevyrovná?
Budeš tedy ubožátko! hra pro Fauna.

Meter: trochaic
- XXIII - A un retrato de Cintia, antes de haberla visto
by Agustin de Salazar y Torres

Copiado tu esplendor llegué a mirar,
adelantando, Cintia, el padecer;
y no pudiendo, por fingida, arder,
aun fingida la voz, pudo abrasar.
Imaginada te llegué a mirar,
no imaginando nunca merecer;
¿cómo idolatrará quien llega a ver
lo que adoró de sólo imaginar?
Toda el alma de mí se enajenó,
y a ti sin alma el alma te ofrecí,
sin albedrío mi pasión quedó;
y así, en amarte nunca te ofendí,
puesto que sin mí mismo te amé yo,
y tan atento, que era a ti sin ti.

Meter: iambic
Abanico
by Amado Nervo

Flamean corruscantes las chaquetillas,
la luz sobre las ropas tiembla y resbala,
y fingen pirotecnias las banderillas
y auroras las bermejas capas de gala
El sol arde en los gajos de las sombrillas,
el clarín su alarido de muerte exhala,
y el diestro, ante los charros
                  y las mantillas
a la bestia que muge brinda y regala
En tanto, una damita, toda nerviosa,
se cubre con las manos la faz
                     hermosa
que enmarcan los caireles de seda y oro,
y entreabre en abanico los leves dedos,
para ver tras aquella reja, sin miedos,
cómo brota la noble sangre del toro.

Meter: amphibrachic
O básníku ***.
by František Ladislav Menhard

Kdo může býti než On básník větší?
On „vynalézavostí“ všechny předčí –
jen, prosím, sbírky „jeho“ básní čtěte;
co Vlachové, Francouzi, Angličané
napsali krásy vzácné, nevídané:
vše v „jeho“ básních jistě naleznete...

Meter: iambic
Das Eichhorn.
by Barthold Heinrich Brockes

Dem, der darauf achtet, zeigt, so, daß es sich fast nicht
regt,
Da es nicht durch seine Stellung uns zur Munterkeit be-
wegt.
Da es, nebst der Zierlichkeit, auch zugleich sehr gut
zu essen,
Ist es billig, daß wir es auch als ein Geschöpf er-
messen
Eines wunderbaren Schöpfers, der auch hier sein’ Allmacht
zeigt,
Und von dessen Lieb und Weisheit nichts, was er geschaffen,
schweigt.

Meter: polymetric
An den Neid.
by Georg Neumark

Wje köm̃ts vergifft er Neid/ du dein stets eigner Henker/
Du böses Schlangenkind/ du hellisches Geschlecht/
Du Friedenstörer du/ du Teussels Stekkenknecht/
Du blauvergalter Mund/ du dein selbst eigner Kränker/
Wie kömmt es/ sag’ ich noch du Unglüks angedenker/
Daß du must allezeit verüben deine Tükk’
Und wetzen deinen Zahn/ wenn wor ein gutes Glütk
Der Tugend ist beschehrt? sag an du Ehrversenker.
Doch schweig ich weis es schon. Gleich wie dem klahren
Liecht/
(jm fall der göldne Glantz Apollens zu uns bricht.
Und denn der Silberschein von seinen Ehegatten/)
Der dunkle Schatten folgt; so folgstu überal
Der ädlen Tugend nach. Kurtz/ wisse dieses mal
Die Tugend ist das Licht/ du aber schwartzer Schatten.

Meter: iambic
Na pražské domy o půlnoci.
by Rudolf Pokorný

Pro bůh! držte se jen, domy, vší svou mocí,
zapomeňte špatné na zdivo,
byste na ty nespadly, jimž o půlnoci,
když jdou z klubů – stojíte vždy na křivo!

Meter: trochaic
Adam and Eve
by Marjorie Pickthall

When the first dark had fallen around them
And the leaves were weary of praise,
In the clear silence Beauty found them
And shewed them all her ways.

In the high noon of the heavenly garden
Where the angels sunned with the birds,
Beauty, before their hearts could harden,
Had taught them heavenly words.

When they fled in the burning weather
And nothing dawned but a dream,
Beauty fasted their hands together
And cooled them at her stream.

And when day wearied and night grew stronger,
And they slept as the beautiful must,
Then she bided a little longer,
And blossomed from their dust.

Meter: polymetric
Siesta.
by Julius Skarlandt

Truchlé žáry záříjových dní
bez síly a vášně plamene.
Všude ticho. Pták na větvi sní
o Jaru ve vlasti vzdálené.
Chvílí vítr v stromech šelestí
smutně tak, jak květy na hrobech.
Srdce mé své žhavé bolesti
v podzimních zas hořkých spřádá snech.

Meter: trochaic