PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
A Josefina de Ascanio
by José Tabares Barlett

Desde la crencha de tu oscuro pelo,
que besando acaricia el aura leve,
hasta el sedoso y transparente
                     velo
del encaje que roza tu pie breve;
tus ojos, brilladores como el cielo;
tus manos, lirios de impoluta nieve;
tus líneas, tus contornos, son
                     modelo
que en vano el arte a bosquejar se atreve
Tu voz, como el acorde de una lira,
fuente parece que en brezal suspira;
a los ensueños del amor provoca.
Es tu sonrisa un mundo de quimeras,
y son las ilusiones prisioneras
en el hilo de perlas de tu boca.

Meter: iambic
- XLI -
by Juan Boscan

Amor de mis engaños no se harta;
burlando está de mí de punto en punto;
en toda parte que con él me junto,
de ceguedad mi alma queda harta.
¿Quién habrá ya que tanto mal desparta?
Veo mi bien, a mi parecer, junto;
corro tras él, y siempre está en un punto;
ni llego yo, ni él, pienso que se aparta.
La prisa del correr mayor se hace
con el gran esperar, y con la ira
de no alcanzar lo que tan cerca veo.
Hago verdad lo que quizá es mentira;
sólo admite el querer lo que le place,
que mal se desengaña un gran deseo.

Meter: iambic
17. Gedichte
by Christiana Mariana von Ziegler

Hiermit beschwer ich dich, mein Herze, du sollst sagen,
Was mich im Schlafe stört, und meinen Geist besiegt.
Ich kann mich wachend zwar nicht über dich beklagen,
Weil die Empfindung stets der Einsicht unterliegt;
Allein so bald der Schlaf die matten Glieder strecket,
Und mich zum Träumen bringt, so weis ich selber nicht,
Wer mich zur Zärtlichkeit und Schmeichelung erwecket.
Mein Herze, rede doch, gieb mir hierinn ein Licht.
Was hab ich dir gethan, und was ist mein Verbrechen,
Daß du dich gegen mich so fromm und fremde stellst?
Ach willst du denn nicht mehr, wie sonst, vertraulich sprechen:
Entdeck das Urtheil frey, das du itzt von mir fällst.
So klagte Doris jüngst; drauf schwanden Furcht und Kummer;
Der Schlaf befiel sie gleich den ersten Augenblick;
Sie lag in süsser Ruh; im angenehmsten Schlummer,
Und dachte nicht auf das was sie gestört, zurück.
Doch eh sie es geglaubt, vergnügte sie ein Schatten;
Sie rief voll Ungeduld; Ach – – bist du da?
So wie die Taube girrt nach ihrem treuen Gatten;
Und Doris wuste nicht, wie ihr vor Lust geschah.
Sie schlug die Augen auf; sie dachte hin und wieder,
Sie ward halb ausser sich, und die bewegte Brust
Nahm Lieb und Schrecken ein. Es drang durch alle Glieder
Der Vorschmack süsser Qual, die nie empfundne Lust.
Nun, sprach sie, kann ich erst den schönen Ursprung wissen,
Daraus mein Leiden fließt, und der mir doch gefällt.
Ach holder Schatten komm, ich will dich feurig küssen,
Bis mir das Schicksal auch den Körper zugesellt.

Meter: iambic
LV. Leč i hmota prostě měkká
by František Ladislav Čelakovský

Leč i hmota prostě měkká
V mrtvu věčném šamotá,
Neplodné i jí se leká
Blahá jiskra života.
Z kruhů ve kruhy se točí
Duté její obvody,
Odpor čijíc rozdivočí
Se na lůně přírody.
Tak bezmezným klame ruchem,
Jak by valným žila duchem,
An předc nikde ze středu
Nehýbe se ku předu.

Meter: trochaic
EN LA ALCOBA
by José Santos Chocano

Olor de nido. Sonrosada lumbre,
tras la pantalla, esplende en la cortina,
entre la cual a Venus se adivina
llena de placidez y mansedumbre.
Como el pálido copo de la cumbre,
yace Venus, helada y cristalina;
mientras que afuera el campo desafina
con su rumor de ronca muchedumbre.
Duerme ella al fondo de su cuja blanca,
luciendo un brazo que torneado arranca
y el alabastro de su seno combo,
sin más testigos en la paz nocturna
que el Cristo agonizante entre la urna
y los chinos bordados sobre el biombo...

Meter: iambic
Túmulo a Scévola
by Quevedo

Tú que, hasta en las desgracias envidiado,
con brazo, Mucio, en ascuas encendido,
más miedo diste a Júpiter temido
que el osado Jayán con ciento armado;
tú, cuya diestra con imperio ha estado
reinando entre las llamas; tú, que has sido
el que con sólo un brazo que has perdido
las alas de la fama has conquistado;
tú, cuya diestra fuerte, si no errara,
hiciera menos, porque no venciera
un ejército solo cara a cara,
de esas cenizas, fénix nueva espera,
y de ese fuego, luz de gloria clara,
y de esa luz, un sol que nunca muera.

Meter: iambic
PÍSEŇ.
by Jaroslav Kvapil

Ty povznesla’s mne do nebe,
ó snivá duše spanilá –
já modlil bych se za Tebe,
i kdybys mne snad zradila.
A kdybys mne i zradila
a roztrhala snů mých květ –
ó snivá duše spanilá,
já klnout bych Ti nedoved’!
Když večer slunce zapadá
a hasne v mraků obryse,
chví krajem teskná nálada –
a země přece modlí se.
A země dále modlí se,
když táhne smutná mračen moc
a v jejich němém obryse
lká tmavá noc, lká tmavá noc.
Já klnout bych Ti nedoved’
a modlil bych se za Tebe,
neb z moře běd, kde zmírám hned,
jsi povznesla mne do nebe.
Tak vysoko, až do nebe,
kde bytost Tvá dlí spanilá –
já modlil bych se za Tebe,
i kdybys mne snad zradila!

Meter: iambic
Uberschrifften und Sinn-
 Gedichte.
by Hans Assmann von Abschatz

Zweymahl muß den Beutel ziehn
Wer zu früh das Geld giebt hin:

Meter: trochaic
- XXII - A la paciencia de sus celosas esperanzas
by Luis Carrilloy Sotomayor

Ausente el claro sol, el cielo hermoso,
viudo, tristeza viste, viste celos
(pues, por pequeño que es, llega a los cielos
Amor niño, gigante poderoso);
de su querido ausente tan celoso
se muestra, ¡oh amor fuerte!, que sus velos
cubren ojos nacidos de recelos
del largo olvido del ausente esposo.
Triste, con ser ejemplo de mudanzas,
siente firme, cual cielo, no cual peña,
mientras abre a su bien la Aurora puerta.
Pues si a temer, amando, el cielo enseña,
¡tened paciencia, muertas esperanzas,
hasta que el Sol de Celia de su vuelta!

Meter: iambic
- 712 - Acto I, ÁLVARO
by Lope de Vega

Si se sustenta amor con esperanza,
materia de la forma de su fuego,
¿cómo a querer sin esperanza llego?
¿por dónde me engañó la confianza?
En tanto que el Amor el bien no alcanza
camina asido a la esperanza, y luego
ella le guía, y él, que siempre es ciego,
por donde le encamina se abalanza.
Sin duda es esperanza quien me guía,
pues que mi amor no admite desengaño,
y crece en sus desdenes mi porfía.
Que como en el temor de cualquier daño
hasta que el sol se pone todo es día,
también es esperanza nuestro engaño.

Meter: iambic
Umwechslung aller Dinge.
by Hans Assmann von Abschatz

Drey Könge zahlen mir verdienten Mutter-Sold;
Der Spanien regiert/ giebt Indianisch Gold/
Den Weyhrauch schickt der Herr der Britten/ Schotten/
Irren/
Aus Franckreich kommen mir des Sohnes herbe Myrrhen.

Meter: iambic
83. Auf den Fell
by Gotthold Ephraim Lessing

Als Fell, der Geiferer, auf dumpfes Heu sich streckte,
Stach ihn ein Skorpion. Was meint ihr, daß geschah!
Fell starb am Stich? – Ei ja doch, ja!
Der Skorpion verreckte.

Meter: iambic
18.
by Hermann von Lingg

Wie blinkte durch die Nacht
Um deinen Hals gewunden
Der goldnen Kette Pracht!
Wie flogen uns die Stunden!
Durch heller Bäume Glanz
Erklang Musik herüber
Und ging so eigen ganz
In unser Schwärmen über.
Was wir uns da entdeckt,
Wie viel wir uns vertrauten,
Wie viel wir halbversteckt
Errieten und durchschauten,
Zur Maske ward das Wort
Zur heitern, bald zur ernsten,
Und wob sich spielend fort
Bis zu der Sterne fernsten.
Oft sah uns an im Flug
Aus düstrem Schlangenhaare
Ein Schmerz, o groß genug
Für lange Leidensjahre!
Doch sank davor sogleich
Ein Elfenschleier nieder
Und ließ uns in ein Reich
Des Glücks und Friedens nieder.
In einem Augenblick
Kam Freud' und Leid wie Wogen
Der rauschenden Musik
An uns vorbeigeflogen.
Vorbei flog frühe Zeit
Mit goldnen Kinderjahren
Und Zukunft im Geleit
Bekränzter Hoffnungsscharen.
Vorbei flog Sturm im See
Und Fels und Palmenküste,
Indes ich, süße Fee,
Dein Händchen hielt und küßte.

Meter: iambic
II.
by Adolf Černý

Moje minulosti, moje příští –
kam jste, cesty moje, zmizely!
V dálku šíré vody jen se blyští,
uprostřed můj balvan omšelý.
Bolest obě cesty zatopila,
stiskem zubů krvaví se ret –
skála přítomnosti jen mi zbyla,
bych měl o co lebku rozbíjet...

Meter: trochaic
KUČERA
by Viktor Dyk

„Všelijak jste to povídali,
měli jste svou hlavu, táto.
Děti vše lépe než vy znali.
Zlato je všechno, zlato!
Bez zlata jsi jak beze zbraně,
Jak nahý trním jdeš pozemskou poutí.
Tatíčku, mluvili jste planě:
Vše v světě zbohatnouti!“
Tak mluvil Kučera. Húhúhú!
Vzor to byl pěkného sobce!
Divil se, marně že podruhu
vykládá o zájmech obce...

Meter: dactylic
In einem alten Garten
by Georg Trakl

Resedaduft entschwebt im braunen Grün,
Geflimmer schauert auf den schönen Weiher,
Die Weiden stehn gehüllt in weiße Schleier
Darinnen Falter irre Kreise ziehn.
Verlassen sonnt sich die Terrasse dort,
Goldfische glitzern tief im Wasserspiegel,
Bisweilen schwimmen Wolken übern Hügel,
Und langsam gehn die Fremden wieder fort.
Die Lauben scheinen hell, da junge Frau'n
Am frühen Morgen hier vorbeigegangen,
Ihr Lachen blieb an kleinen Blättern hangen,
In goldenen Dünsten tanzt ein trunkener Faun.

Meter: iambic
8. Verfall
by Hermann von Lingg

Schwer ist der Völker Schlaf, wenn eingeschlafen
Fern im Gebirg der Adler ihrer Taten,
Wenn ihre Banner Fremde niedertraten,
Wenn ihre Schiffe ruhn im seichten Hafen.
Auf Trümmern blühn Zypressen und Agaven,
Und wo sonst Knaben schon um Waffen baten,
Stehn jetzt die letzten Männer, stumm, verraten,
Und sterben ruhmlos hin wie andre Sklaven.
Die Sitten kranken, tot sind Ruhm und Ehre,
Die Kraft versiegt, man schlägt die freie Wehre,
Man schlägt voll Furcht das freie Wort in Bande.
Entschleiert durch die Gassen wallt die Schande,
Der Schönheit Blüte reift gemeinen Lüsten,
Und schuldig ist das Kind schon an den Brüsten.

Meter: iambic
Tajemství noci.
by František Zelenka

Hvězdná noc nad vískou dýchá,
ta dříme únavou tichá.
Na nebi světů dav září
s tajemnou unylou tváří.
Luna se do větví shýbá,
s vlnkami řeky se líbá.
Stříbrné v listech tká třásně,
v řece se zrcadlí jasně.
Do chalup vkradlo se snění,
světel juž bledých tam není.
Po stromech vánek jde jemně,
rosou se zmlazuje země.
Tiše klid noci jde s jasem,
pes jenom zaštěká časem.
Do sadů padají stíny,
jedem v nich dýchají blíny.
Netopýr zbloudilý kdesi
svaté kol uspání děsí.
Vzduch letním sycen je chladem,
vůně bdí ve květu mladém.
Spí ves a mrtvo je všude,
v statku i chaloupce chudé.
Slyš, tamo kdos bolně sténá!
Ve stínu stodoly žena.
Do klína hlavu svou sklání,
s čela krev utírá dlaní.
Proč nocí chví se tu skrytě?
V klíně jí zalkalo dítě...

Meter: dactylic
281.
by Friedrich Rückert

Daß mit Unthätigkeit ist Ueberdruß verbunden,
Und nur in Thätigkeit die Ruhe wird empfunden;
Dis, was ein Grämlicher hält für der Menschheit Fluch,
Erklärt ein Heiterer für weisen Götterspruch.
Wenn jener sagt: es ist der alten Sünd' Ererbnis,
Daß unbefriedigt sich der Mensch fühlt in Verderbnis;
Sagt dieser ihm darauf: es ist des Himmels Fügung,
Daß ihm zum Wohl der Welt nur Arbeit gibt Vergnügung.

Meter: iambic
1791 – 1891 (2)
by Jaroslav Vrchlický

Té svaté, neúmorné práce,
již Adam poprv chytil rýč,
jež v květ budoucí generace
křtí na ideál každý chtíč;
jež zkrotí vzdorných živlů vádu
a obrněna duchem jen,
zří klidna každou na záhadu,
myšlenkou poutá vše a řeší,
vpřed žene silné a mdlé těší,
jíž vpravdě člověk svoboden!

Meter: iambic
JULIU ZEYEROVI.
by Josef Václav Sládek

Tys nezoufal nade mnou v chmurné chvíli,
když Genius mým vzkřikem vyplašen
zved od básníka křídla ustrašen –
Tys děl: Jen vyplač se – on zas je schýlí!
I přišel – jaks jen Ty jej v sobě tušil,
však jiný anděl za ruku jej ved,
jejž nepoznals; – kéž po bok též Ti sed
a polibkem, jak můj – Tě z psaní vzrušil.

Meter: iambic
Der Wiederspruch
by Johann Joachim Ewald

Als neulich mir ein Weiser,
Den Widerspruch erklärte,
Sprach ich: ist das nicht einer?
Wenn Iris mit mir zürnet,
Daß ich sie jüngst geküsset,
Und itzt noch immer zürnet,
Daß ich sie nicht mehr küsse?

Meter: iambic
Disculpa de una injusta desconfianza
by Vicente García de la Huerta

Perdona, Lisa mía, la extrañeza,
si en dicha que es mayor que la esperanza,
en idioma de mi desconfianza
lastima tus oídos mi fineza,
que hiciera agravio a la mayor belleza,
si tranquilo en mi torpe confianza
no temiera en mis dichas la mudanza
que tu mérito inspira y mi rudeza
Disculpe tu gallardo entendimiento
mis tiernos siempre apasionados modos,
dialecto del temor más importuno,
nacido de mi fiel conocimiento;
que, aunque gloria mayor logro de todos,
también merezco menos que ninguno.

Meter: iambic
SVATUŠČINY PÍSNIČKY. (XIX.)
by Ferdinand Tomek

Odpluly ledy,
sníh je pryč,
do ruky tedy
chutě rýč!
V měkkou tak zemi
vnikne už,
v kaši jak se mi
boří nůž.
Práce mě ztuží
veselá,
v tváři zas růží
nadělá.
Ať je co stáro,
ať kdo mlád, –
kdo by tě, jaro,
neměl rád?!
Anda jen naše
ztrácí smích,
na jaře páše
samý hřích,
hubuje na to,
až je strach;
nač? na to bláto
na botách.

Meter: dactylic
-VII-
by Fray Luis de León

Tiéneme el agua de los ojos ciego,
del corazón el fuego me maltrata,
cualquiera de los dos por sí me mata,
mas nunca al fin de aquesta muerte llego.
De esta agua alguna parte mata el fuego,
y el agua parte de este fuego mata,
lo que el uno deshace y desbarata
el otro torna y lo renueva luego.
El uno viene cuando el otro muere,
y con entrambos vivo y muero junto.
¡Ay, gran dolor! ¡Ay, desigual ventura!
Por sí cualquiera darme muerte quiere,
pero impedido el uno y otro al punto
la vida me renuevan triste y dura.

Meter: iambic
263.  GOtt forcht sich niemals auß.
by Angelus Silesius

Die Ewge GOttheit ist so reich an Raht und That/
Daß sie sich selbst noch nie gantz außgeforschet hat.

Meter: iambic
Nápady, nápisy etc. I. (Boží požehnání.)
by Josef Svatopluk Machar

Je to radosť, jaké má teď
poesie výhledy,
co ji vřele protěžují
dychánky a besedy!
Je to radosť pro poety –
chutě, hoši, do lovu!
Hleďte, co se spotřebuje
vzletných veršů, proslovů!
Je to radosť pro kritiky –
Páni, zamknout ústa svá!
Pro lid psaná, v lid náš vniká
poesie lidová!

Meter: trochaic
Los volcanes
by José Santos Chocano

Cada volcán levanta su figura,
cual si de pronto, ante la faz del cielo,
suspendiesen el ángulo de un vuelo
dos dedos invisibles de la altura
La cresta es blanca y como blanca pura:
la entraña hierve en inflamado anhelo;
y sobre el horno aquel contrasta el hielo,
cual sobre una pasión un alma dura.
Los volcanes son túmulos de piedra,
pero a sus pies los valles que florecen
fingen alfombras de irisada yedra;
y por eso, entre campos de colores,
al destacarse en el azul, parecen
cestas volcadas derramando flores.

Meter: iambic
J. VRCHLICKÝ
by Josef Svatopluk Machar

Ba, nevíš, nebudou-li verše tyto
tím posledním, cos vůbec napsal v žití,
a kniha, kterous dočet, nemá-li to
poslední lekturou tvou navždy býti.
I jasný den, i stromy v novém květu,
stisk ruky přátelské, i slovo vlídné,
i polibek, jenž dán byl tvému retu,
i všední kus z kaleidoskopu týdne –
být mohou nyní, budou v jisté době
posledním douškem z číše nedopité.
Ty světu ztratíš se a svět zas tobě
a potom sobě nic už nepovíte.
Dnes – zítra – ale jedno je tu jisté:
ty svazky asi lehce rozvážete –
se světem na chuť sobě nepřišli jste
a proto se as klidně rozejdete.

Meter: iambic
Graf Olbertus von Calw .
by Justinus Kerner

Bey hellem Vogellied
Was sollen Saitenklänge?
Was Sagen und Gesänge,
Wann bunt die Blume blüht?
Nur wann die Aue leer
Und stumm in Wintertagen,
Da kann man füglich sagen
Und singen bunte Mähr'. —
Bey Calw, in jenen Gau'n,
Die Würtemberg man nennet,
Wo man viel Sagen kennet
Von Rittern und von Frau'n,
Da liegt in Waldes Schooß
Ein alter Bau verstecket,
Jahrhunderte bedecket
Von Epheu und von Moos.
Der Wind durchrauscht den Saal,
Gleich klagendem Gewimmer,
Wo einst in goldnem Schimmer
Klang Laute und Pokal;
Wo einst in üpp'ger Pracht
Olbertus Frau gelebet,
Nach Weltlust nur gestrebet,
Niemals an Gott gedacht,
Olbertus aber trüb
Und still gelebt in Schmerzen,
Dem Gott geweihten Herzen
Stets fremd die Uepp'ge blieb.
Ich scheide, sprach er, Weib!
Leb wohl und sey mein Erbe!
Ich scheid', eh' ich verderbe
Allhier an Seel' und Leib!
Will seh'n, wie Armuth thut;
Reichthum hab' ich genossen.
Leb' wohl! Dir zum Genossen
Verbleibt der leichte Muth!
Und fröhlich legt vom Leib
Er sein Gewand von Seide,
Und zieht im Linnenkleide,
Ein Bettler von dem Weib.
Ihr Ring nur hält ihm fest
Am Finger, eng gespannet,
Bleibt, wie ins Fleisch gebannet,
So sehr er zieht und preßt.
Es brennt, wie Höllenglut,
Das eitle Pfand der Bösen.
O! möcht's vom Finger lösen
Mir bald ein Engel gut!
Er wallt in's Schweizerland,
Treibt dort als Hirt die Heerde,
Und schläft auf harter Erde,
Und trinkt aus hohler Hand,
Und kniet auf blum'ger Au
Am Kreutze manche Stunden.
Sein Fleisch das ist geschwunden,
Sein Bart ist lang und grau.
Im späten Abendroth,
Die Sage singt's, bei Schaafen
Da find't den frommen Grafen
Ein irrer Ritter todt.
Ein Glanz sein Haupt umfließt,
Licht, liegt er, wie verkläret,
Vom Finger abgezehret
Der Ring gefallen ist.
Es ist dieselbe Nacht,
Da in dem hellen Saale
Beym zweyten Hochzeitmahle
Die Gräfinn scherzt und lacht.
Hoch hebt sie den Pokal,
Es glüh'n ihr Wang' und Lippe,
Da tritt ein bleich Gerippe,
Der Tod, dumpf durch den Saal.
Der läßt, zu ihr gewandt,
Hoch vor den Gästen allen
Den Ring ins Glas ihr fallen,
Sie hat ihn wohl erkannt.
Die Saiten springen laut
Von Harfe und von Leyer,
Und an das Herz dem Freyer
Sinkt todt die üpp'ge Braut.

Meter: iambic
Uber den unglückseeligen und dabey gelässigen N.N.
by Christian Friedrich Hunold

Man flieht unglückliche/ dich hat man gern um sich.
Denn so dich deine nicht/ erfreun dich andrer Sachen.
Wenn andre/ die betrübt/ betrübte wieder machen/
Vergnügst du sie und dich.
Darum Großmüthiger/ so wie aus allen scheint/
Ist nicht dein eigen Unglück dein.
Denn dieses muß ein fremdes seyn/
Wo ein fremder Mund nur klaget/ und ein fremdes Auge weint.

Meter: iambic
KRÁLOVSTVÍ
by Antonín Sova

Mně Podzim zabzučel divný zpěv
za břinkotu mandolíny.
Krev krvavě zrála v ohni rév
a krajinou ztmavěly stíny.
Na mandolínu si vítr hrál
a vzpomínky pobídnul zníti...
Mé dítě... Já moh’ jsem kdys býti král...
Víš... Moh’ jsem tvé království míti...
A ona drobounkou nohu svou
z pod koketní nadzdvihla řízy:
Já mohla tvou býti královnou...
Dnes, žebráci, jsme si tak cizí...

Meter: amphibrachic
[behängt mit Orden ihn, vergoldet nur das Kalb]
by Franz Grillparzer

Behängt mit Orden ihn, vergoldet nur das Kalb,
Ein Hofrat und ein Tropf gilt anderthalb.

Meter: iambic
1L: Zerlege nur und ruhe nimmer!
by Emanuel Geibel

Zerlege nur und ruhe nimmer!
Wie fein dein Scharfsinn mißt und trennt,
In allem Höchsten bleibt dir immer
Ein unergründlich Element.

Meter: iambic
Tauff- und Pathen-Wünsche.
by Hans Assmann von Abschatz

Wohl/ Pathe/ dir/ denn dich befreyt das neue Jahr
Der alten Adams-Schuld/ die angeerbet war/
Du trittst den neuen Bund mit GOtt im Tauff-Bad ein:
Die Gütte GOttes muß auch täglich neu dir seyn/
Mit neuem Segen dir/ den Deinen beyzustehn/
Biß du ins neue Land der Ewigkeit wirst gehn.

Meter: iambic
Sertor
by Gotthold Ephraim Lessing

Sagt nicht, daß seiner Frau, dem Inventar der Zeit,
Sertor den Tod gewünscht. Was sonst? Die Ewigkeit.

Meter: iambic
El magistral
by Joaquín G. Losada

Como el gimnasta vive del trapecio,
él vive de la cátedra sagrada:
sube al púlpito erguido, con mirada
arrogante y con aire de desprecio
Escupe, agita el brazo, chilla recio,
aturde el templo con su voz cascada,
y aunque habla mucho sin que exprese nada,
admira su oratoria el vulgo necio.
Es un santo, es un hombre docto y grave,
dicen, el magistral Luis Elice,
y el eco lo repite por la nave.
Mas yo juro, aunque al vulgo escandalice,
que es un barbián que dice lo que sabe
y no sabe jamás lo que se dice.

Meter: polymetric
- CLVII -
by Gutierre de Cetina

Por el airado mar a la ventura
va el marinero con tormenta fiera,
y viéndose perder, salvarse espera
en el batel do su morir procura;
porque lo ordena así su desventura
que allí donde pensó salvarse muera,
volviendo al puerto, al fin, salva y entera
la nave que juzgó menos segura.
Así, señora, yo buscando un medio
que me pueda escapar de un mal tan fuerte,
do me pensé ganar vine a perderme.
Mas ¿qué puedo hacer quien su remedio
vio puesto en el arbitrio de la suerte?
¿De quién sino de vos puedo valerme?

Meter: iambic
- XLVII -
by Juan de Arguijo

Vierte alegre su copia en que atesora
bienes la primavera; da colores
al campo, y esperanza a los pastores
del premio de su fe la bella Floa:
pasa ligero el sol adonde mora
el Cancro abrasador, que en sus ardores
destruye campos y marchita flores,
y el orbe de su lustre descolora.
Llega el húmedo otoño, cuya puerta
Baco de dulces dones vestir quiere:
sigue el invierno y su rigor extrema.
¡Oh variedad común! ¡Mudanza cierta!
¿Quién habrá que en sus males no te espere?
¿Quién habrá que en sus bienes no te tema?

Meter: iambic
X. Na nebi měsíc chladně svítí.
by Viktor Dyk

Na nebi měsíc chladně svítí.
Je dlouho, nežli ráno vstane.
– „Má úcta, Vaše Excellence!“
„Má úcta, pane Eckermanne!“
„Jakž?! Země těžká, čas je nudný.
Klid olympský se zvolna ztrácí!“
„Já píši k básni o počasí
poslední hořkou variaci!“
„Chci nové verše své Vám přečíst.
– Jsem konservován, leccos umím!“
„Jsem, Excellence, velmi dojat,
ač zcela dobře nerozumím!“
„Zdá se mi, přec Vás schvátilo to.
A vaše tvář – což? – je tak bledá.“
„O řečích zápisky jsem ztratil,
mluvených včera u oběda!“
„Věc ovšem smutná!“ – „Excellence,
zápisky moje mnoho platí.
Pan Vilém Mrštík v dálných Čechách
začal nás... žel Bůh!... citovati!“
Tak chladnou nocí stíny chodí,
dva pyšné stíny beze žáru.
Wolfgang von Goethe s Eckermannem
se procházejí po Výmaru.
Zdvořilé řeči spolu vedou,
jež vyznívají ironií.
S grandezzou odstavených bohů
strašidel hrají komedii!

Meter: iambic
FILÉMON A BAUCIS.
by Jaroslav Vrchlický

Nám vskutku nebe přálo,
byl plný vždy náš stůl,
v týž směr se žití bralo,
vždy vlídný vítr dul.
My dočkali se stáří,
tíž let nám květný pýr,
z tvých očí láska září,
z mých očí svítí mír.
Nevím, co ještě zbývá,
kde jaký květ a plod
nám k utrhnutí zbývá
a k zlomení ký hrot.
Nám ke dni den se klade
a každý vyzlacen,
co krásné kdys a mladé,
jest líbezný nám sen.
A přece i tu propast
se děsná šklebí nám,
tu strašnou chvíli propást,
kdy vzdechneš: Umírám!
Pak vzbuditi se k ránu,
necítit prázdno, tíž,
za černou snů že bránu
tě vyved’ Hermes již.
Ten stín mít na své skráni –
mně nelze myslit dál...
Bláh’, koho bez čekání
blesk jedním rázem sklál!

Meter: iambic
3.
by Gerhard Tersteegen

Handelt, bis daß ich wiederkomme! Luk. 19, 13
Umsonst zeigst du mir deine Waren!
Das süße Gift der tollen Eitelkeit
Als deine beste Beut'
Verführt mich nicht, ich lass' es fahren;
Du blendest solche Herzen nicht,
Den'n Gottes Liebe Schutz verspricht.
Kreuz, Nägel, Dornen sind mir schöner,
Was du zeigst, ist dabei nur Dunst,
Des höchsten Gottes Gunst
Und Gnaden ohne Zahl gibt jener;
Die Geißeln, und was mehr gehört
Zu Jesu Kreuz, ist mir recht wert.
Geh hin, such andre zu verführen,
Weil ich schon meines Bräut'gams bin
Und dies mein fester Sinn,
Mein Haupt mit seiner Kron' zu zieren;
Sein Kreuz ist meines Herzens Lust,
Kein süß'res Gut ist mir bewußt!
Dir, Gotteslieb', ich mich ergebe,
In deiner Hand mein Schicksal sei!
Ich lass' mich deiner Treu,
Ich will wohl leiden, weil ich lebe,
Und tragen deine Dornenkron';
Auch bis in'n Tod mich nicht verschon!

Meter: iambic
1L: Noch einmal sprangen auf die Kerkerpforten,
by Louise Otto

Noch einmal sprangen auf die Kerkerpforten,
Die um den freisten Geist sich einst geschlossen,
Zu neuer Freiheit führen neue Sprossen –
Und »
So wie ein Wintersturm aus kaltem Norden
Den Blumen naht mit tötenden Geschossen,
So kam der Tod, das Glück, das wir genossen,
Mit einem einz'gen Schlage hinzumorden.
Gefangen noch, allein auf öder Erde,
Die Du verließt, mein herlicher Gefährte!
Und möcht' ich Dir wie einst am Herzen hangen,
Mit Blumen schmücken Deine kahle Zelle,
So leg ich sie auf Deines Grabes Schwelle.

Meter: iambic
5. Jako vlnky na potoku
by Jan Evangelista Nečas

Jako vlnky na potoku
popěvky mé plynou hravě,
mezi břehy květnatými
vzpomínky se šinou v hlavě.
Voda ku předu a dolů
vzpomínky zas běží zpátky,
nejednou již unesly mne
z života až do pohádky.

Meter: trochaic
Požívání.
by František Vladislav Hek

Dokud svědčí ti štěstí, hleď, bys všeho
moudře užíval. Moudré požívání
štěstí rozmnoží; zlou pak krásný kvítek
potřebou zvadne.

Meter: trochaic