PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
SCHÄMEN SIE SICH!
by František Serafínský Procházka

Jsou historické výroky,
jež člověk zapisuje
a smysl jejich hluboký
si dobře pamatuje.
Ze srdce trysknou sytého,
a nemůže být mýlka,
že smyslu hloub v ně skrytého
jsou jenom zrcadýlka.
Onehda zas se zrodila
větička k upomínce,
jenom že spíš se hodila
do knížecího psince.
Mířena byla trochu dál,
než padla, cíle jista,
a než kde při své práci stál
v čamaře žurnalista.
Feudál své žáze povolil
v nekavalírský žertík
a zase jednou osolil
přídomek „münderwertig“.
Z Urachu přišel praděd – host,
a běželo mu o víc,
neb bylo v Čechách vždycky dost
panen a mladých vdovic.
Lancknechtsky přišel z Urachu
a před ním děs a strachy,
erb nesl, ale bez prachů,
a v Čechách byly prachy.
Zde kyrysarům bylo hej,
neb uměli se ženit
a modrou svoji privilej
jak náleží vždy zcenit.
A ženy znaly držet rod
líp nežli mladé kočky
a vydávaly věkům vhod
právo i levobočky.
Tak smísila se dokona
čest, láska, hrdost, víra
dle železného zákona,
jenž živ a neumírá.
Toť dvojích plemen záhada,
krev krvi frontu dala,
je možno, valná hromada
aby to spořádala?
Hrdosti vlastní pevnou hráz
a ruku v ruce svazem,
sic běží o víc: o provaz
a ne jen za provazem.*)

Meter: iambic
Havele Hahne
by Ludwig Achim von Arnim

Havele havele Hahne,
Fastennacht geht ane,
Droben in dem Hinkelhaus,
Hängt ein Korb mit Eier raus;
Droben in der Firste,
Hängen die Bratwürste,
Gebt uns die langen,
Laßt die kurzen hangen,
Ri ra rum,
Der Winter muß herum;
Was wollt ihr uns denn geben,
Ein glückseligs Leben,
Glück schlag ins Haus,
Komm nimmermehr heraus.

Meter: polymetric
Traum
by August Stramm

Durch die Büsche winden Sterne
Augen tauchen blaken sinken
Flüstern plätschert
Blüten gehren
Düfte spritzen
Schauer stürzen
Winde schnellen prellen schwellen
Tücher reißen
Fallen schrickt in tiefe Nacht.

Meter: trochaic
Cuando todo repose
by Mariblanca Saras Aloma

A media noche cuando cese el ruido
de la ciudad; cuando en la azul
                     esfera
se esfumen y se pierdan la postrera
palpitación y el último sonido
Cuando en la sombra lóbrega escondido
el astro de la noche tiemble y muera,
y silenciosa torne la agorera
ave a la dulce placidez del nido
Cuando todo repose en el arcano
¡Yo juntaré mi mano con tu mano,
miraré en tusa pupilas lo infinito,
y al besarte en los labios y en la frente
turbando ese silencio, de repente
nuestro amor inmortal dará su grito !

Meter: polymetric
- 1 - Acto II, MACÍAS De Por la puente, Juana
by Lope de Vega

¡Oh confusión de mi amoroso engaño!
¡Esto faltaba sólo a mi tormento!
¿En qué puede ofender mi pensamiento
la hermosa causa de mi eterno daño?
¡Oh ley cruel! ¡Oh injusto desengaño!
¿Qué aun no quiere que sienta el mal que siento?
¿Qué honor puede quitar mi entendimiento,
con cuyos versos mi esperanza engaño?
Mandarme que no quiera es la violencia
mayor que puede hacer a mi sentido,
y en presencia del bien sufrir ausencia,
que estando, como estoy, de amor perdido,
aumentará el amor la resistencia;
que para largo amor no hay breve olvido.

Meter: iambic
- IV - El engaño de la vida humana
by Antonio Enriquez Gomez

Pasos errantes de mi loco engaño,
¿a dónde conducís mi entendimiento
si en el amago del atrevimiento
asiste el principio de mi daño?
Volved la cara al cuerdo desengaño,
asegurad la acción del movimiento,
que retirarse sabio de un intento
que ofende el alma, no es afecto extraño.
Oprimir la razón no es providencia;
atropellar las leyes de la vida
tiene mucho de error, nada de ciencia.
Si la queréis perder por ser perdida,
alargadle la tienda a la conciencia,
y la veréis en polvo convertida.

Meter: iambic
V květu lípy.
by Jaroslav Vrchlický

Lípy v květu; opojivá
vůně jejich kolem táhne,
tajůplná, sladká, snivá
rozvlnila noční vzduch;
i v mé srdce, které práhne,
balsám svého kouzla vlívá,
toužím zas po době dráhné
v oceán svých snů a tuch!
Divná vůně! V moje snění
vkrádá se jak sny o štěstí,
jako v tonů rozvlnění
tvůj, milenko, sladký hlas!
Co mi dýše? Co mi věstí?
Tklivý mír a zapomnění?
Či máš, srdce, láskou kvésti
novým jarem znovu zas?!
Vyšla luna – stříbro její
hraje v lípách v záři jasné,
ty se kloní, ty se chvějí
novou vůní tajemnou!
Tichý bol v mém srdci hasne,
mír tam jak v tvém obličeji,
když tvé oči čarokrásné
skláněly se nade mnou!

Meter: trochaic
VARHANY.
by Antonín Klášterský

Sním v chrámě... V šeru světla hoří.
Jak příval větrem vzdouvaný,
jak obrovité vlny moří
zní chrámem stmělým varhany.
Hned slabě zní to pouhým echem,
jak v slunný den a veselý
by větrem teplým, jara dechem,
jen z dálky lesy šuměly.
A zas to hučí, hřímá mžikem
a v tónů roste potopu,
jak tisíc ptáků s plesným křikem
by křídly bilo do stropu.
A pak tak vážně, zádumčivě
a s klidem duší věřících,
tak jímavě to zní a tklivě,
že pohne se cos v prsou tvých.
Ó, vidím se tam, školák malý,
zpěvníček v ruce, prostřed řad,
těm tónům, jež se chrámem valí,
s tak zbožnou tváří naslouchat.
A v záři světel, vonném kouři
již slyším, jak se k hudbě té
můj hlásek pojí, jako v bouři
když zatíká hlas ptáčete.
Mé oko vlhne, vážní líce,
mně líto – čeho? – nevím sám.
Za svící hasne zvolna svíce,
a plný stínů celý chrám...

Meter: iambic
The Dying Child
by John Clare

He could not die when trees were green,
         For he loved the time too well.
His little hands, when flowers were seen,
         Were held for the bluebell,
         As he was carried o'er the green.

His eye glanced at the white-nosed bee;
         He knew those children of the spring:
When he was well and on the lea
         He held one in his hands to sing,
         Which filled his heart with glee.

Infants, the children of the spring!
         How can an infant die
When butterflies are on the wing,
         Green grass, and such a sky?
         How can they die at spring?

He held his hands for daisies white,
         And then for violets blue,
And took them all to bed at night
         That in the green fields grew,
         As childhood's sweet delight.

And then he shut his little eyes,
         And flowers would notice not;
Birds' nests and eggs caused no surprise,
         He now no blossoms got;
         They met with plaintive sighs.

When winter came and blasts did sigh,
         And bare were plain and tree,
As he for ease in bed did lie
         His soul seemed with the free,
         He died so quietly.

Meter: iambic
An einem Hochzeitstag
by Richard Fedor Leopold Dehmel

Hier, liebe Leute, in diesem schönen Wagen
fahren zwei Menschen seit vielen schönen Tagen.
Sie fahren bei Regen wie bei Sonnenschein
immer gradaus ins Blaue hinein.
Auch das schlechteste Wetter ist ihnen nicht grau;
hell lacht der Mann, warm lächelt die Frau.
Sie schaukeln das Glück auf ihren Knien,
und an einem Hochzeitstag fragt sie ihn:
Wenn wir so immer weiter reisen
und lassen die Sterne den Weg uns weisen,
kümmern uns um kein irdisch Ziel,
treiben nur mit dem Glück unser Spiel,
aber endlich wird's uns vom Tod da genommen –
was meinst du wohl, wohin wir kommen?
Der Mann blickt nach den milchweißen Kühen,
die den bunten Wagen ruhig ziehen,
er blickt nach dem Kutscher, der Augen macht
so unergründlich schwarz wie die Nacht –
dann sagt er heiter:
Ich meine, wir kommen immer weiter!
Der Kutscher nickt. Der Himmel ist blau;
warm lächelt der Mann, hell lacht die Frau.
Und die weißen Kühe sagen sich beide:
zwei Menschen fahren auf lebensgrüner Weide.

Meter: iambic
- XXIX -
by Juan de Arguijo

Mientras, llevado de un delfín piadoso,
pasa Arión el mar, suspende el viento
y las aguas enfrena el blando acento
de la cítara y canto artificioso.
Las Nereidas, dejando el espumoso
albergue, al dulce son de su instrumento
tejen en concertado movimiento
festivo coro en el teatro undoso.
Tetis, Nereo y Doris con espanto
oyeron su armonía; ni faltaste,
grande Neptuno, y tú, Glauco, saliste.
¡Oh inmensa fuerza del suave canto!
Si la fiera codicia no amansaste,
aguas, vientos, delfín, dioses, venciste.

Meter: polymetric
6.
by Theodor Storm

Musikanten wollen wandern;
Ei, die hielte mich wohl fest!
Noch 'nen Trunk, Herr Wirt, vom Roten;
Dann ade, du trautes Nest!
Hoch das Glas! Zu neuen Liedern
Geb es Kraft und Herzenswonne!
Ha, wie lieblich in die Adern
Strömt der Geist der Heimatsonne! –
Wie dort hoch die Wolken ziehen!
Durch die Saiten fährt der Wind;
Und er weht die leichten Lieder
In die weite Welt geschwind.
Musikanten wollen wandern!
Schon zur Neige ging der Wein;
Ziehn die Lieder in die Weite,
Muß der Spielmann hinterdrein.

Meter: trochaic
16.
by Friedrich Rückert

Die Sonne selber siehst du nur durch Sonnenlicht,
So schaust du Gott durch Gott, durch andres Mittel nicht.
Die Sonne, die das Licht die Welt zu sehn, dir spendet,
Siehst du ihr Angesicht, bist du davon geblendet.
Und so im Menschengeist erlischt was in ihm denkt,
Wenn er sein Denken dreist im höchsten Geist versenkt.
Mußt du die Sonne sehn? sieh Fluren sonnerhellt;
Und willst du Gott sehn, sieh die gotterfüllte Welt.
Der Sonne echte Kraft siehst du im Schmelz der Flur,
Und Gott, den du nicht siehst, in seinen Werken nur.

Meter: iambic
Podzimní motiv.
by Jaroslav Vrchlický

Kol stráně měly sametový nádech,
mha v nekonečnou roztáhla je dál,
a příkopy jak v žlutých vodopádech
se listím tměly, jež tam vítr svál,
vzduchem se chvěla vůně dřímotná
a pustou cestou žena samotná
šla zvolna, suchou klesť na shrblých zádech...
Sem tam jen světélko se mihlo kvapem
a zhaslo, – stromy jako strašidla,
nám zdálo se, že po snech zvadlých šlapem
a po srdcích, jež záhy ustydla,
nás jalo mocně kouzlo jeseně
a zavzdychli jsme hlasně, zděšeně
tím čárem jati, který sotva chápem...
A když se v páře mihly věže města,
my rádi byli, domov teprv řek’
nám, jak je luzná podzimní ta cesta,
ty stíny, v listí šum a větrů jek,
jak milý je ten hovor v dvou neb třech
o lásce, umění a zašlých snech,
jak čas nás teprv, tím že letí, trestá!...

Meter: iambic
- - Acto II, COMENDADOR De Pobreza no es vileza
by Lope de Vega

Cuentan de un rey que a un árbol adoraba,
y que un mancebo a un mármol asistía,
a quien, sin dividirse noche y día,
sus amores y quejas le contaba;
pero el que un tronco y una piedra amaba,
más esperanza de su bien tenía,
pues en fin acercársele podía
y a hurto de la gente le abrazaba.
¡Mísero yo, que adoro en otro muro
colgada, aquella ingrata y verde hiedra,
cuya dureza enternecer procuro!
Tal es el fin que mi esperanza medra;
mas, pues que de morir estoy seguro,
¡Plega el amor que te convierta en piedra!

Meter: iambic
- CXXVII -
by Juan de Tassis y Peralta

Pulse en dulce quietud canoro leño,
si no escuchado plectro, plectro blando,
hoy que rústicos himnos emulando
de fatigas de amor me desempeño.
Ya que de mis acciones no soy dueño
de avisos en los sauces coronando
en clima aunque infeliz viva logrando
sin culpa el ocio y sin cuidado el sueño.
Recoja, no ya lágrimas Henares,
voces sí, de una voz que al tiempo pudo
violar su ley con bien sentido canto.
Fiaré a la corteza mis pesares,
de la que ninfa un tiempo, hoy tronco rudo
tanto dio que sentir y calló tanto.

Meter: iambic
- II -
by Mira de Amescua

¿Has visto al tiempo que en el mar esconde
sus rubias hebras del señor de Delo,
cubrir de luto el cristalino cielo
la enemiga del día? Di, responde.
¿Has visto que en el mismo lugar donde
bordado estuvo el cristalino velo
un bordado terliz de escarcha y hielo
hace que el campo de verdor se monde?
¿Has visto tú abrasarse al mismo fuego
el monte, el prado y ser del mismo modo
lo que hay desde el Antártico al Calixto?
¿Has visto serenarse el tiempo luego?
Sí, mi señor; que ya lo he visto todo.
Y ¿qué se me da a mí que lo hayas visto?

Meter: iambic
Květinářce.
by Antonín Klášterský

Na třídě stát líno,
obcházeti stoly,
viďte, signorino,
že to bolí, bolí,
prodávati květy,
které nikdo nechce,
ke vší bídě, již vám život dává,
usmívat se lehce.
Davy jdou, a vozy
hrčí – táhne k páté,
a vy tuberosy
stále v koši máte;
vonných vašich růží
málokdo si přeje,
zdá se mi, že vaše ruka bílá
zimničně se chvěje.
Vzpomínáte s mukou,
před deseti lety
jak vám drali z rukou
vaše bílé květy,
platili je draze
z rozmaru i z touhy
za ten z vašich krásných tmavých očí
jeden pohled dlouhý?
Plné rty vám plály
jak list kamelie,
svítila již z dáli
sněžná vaše šíje,
sama květ jste byla,
žel, tak krátce, krátce,
dnes už se jen usmíváte při tom
jako při pohádce.
Vlny, zniklé vlny,
a tak dávno k tomu!
dnes už košík plný
vrátíte as domů
do špíny a puchu,
do té bídy kleté,
signorino, co tu ještě muky,
nežli dovadnete!
Ó, tak vědět pouze,
mládí květ kde mají,
létla byste v touze
pro něj po všem kraji,
nocí, dnem a nocí,
šíleně se hnala
a teď byste, signorino, viďte,
již jej neprodala!
Marné fantasie,
viďte, signorino,
jednou se jen pije
mládí sladké víno;
dnes je tak a zítra?
dobře víte, jednou
že vás svadlou pohozenou kytku
na ulici zvednou...

Meter: trochaic
In Deutschland.
by August Heinrich Hoffmann von Fallersleben

Noch ist Freude, noch ist Leben
Ueberall im deutschen Land.
Deutsche Fraun und Männer geben
Sich einander noch die Hand.
Und der schöne Glaube lebt noch
An die deutsche Ehrlichkeit.
Und der Geist der Treue schwebt noch
Ueber uns und unsrer Zeit.
Und es wird noch Frühling wieder
Auch für uns in Wald und Feld,
Und es singt noch frohe Lieder
Ueberall die deutsche Welt.
Wahrheit findet noch und Dichtung
Ihre Herzen, ihren Mund,
Und es thut nach mancher Richtung
Sich das Schön' und Bessre kund.
Tadelt nicht die Zeit die neue
Wünschet nicht das Heute fern!
Zeit ist daß sich jeder freue,
Jeder lobe Gott den Herrn.
Sprecht ihr Weisen, sprecht ihr Thoren!
Und wer wäre nicht ein Kind? —
Ach! ich bin zu früh geboren!
Eine neue Welt beginnt.

Meter: trochaic
A una vieja, del mismo
by Quevedo

En cuévanos, sin cejas y pestañas,
ojos de vendimiar tenéis, agüela;
cuero de Fregenal, muslos de suela;
piernas y coño son toros y cañas.
Las nalgas son dos porras de espadañas;
afeitáis la caraza de chinela
con diaquilón y humo de la vela,
y luego dais la teta a las arañas.
No es tiempo de guardar a niños, tía;
guardar lo mandamientos, noramala;
no os dé San Jorge una lanzada un día.
Tumba os esté mejor que estrado y sala;
cecina sois en hábito de arpía,
y toda gala en vos es martingala.

Meter: iambic
El hipócrita
by Antonio García Gutiérrez

Siempre afectando místico lenguaje,
es prevaricador impertinente
Cándido amor a la pobreza miente,
y al oro, que es su dios, rinde homenaje.
Modestia finge con sencillo traje,
como al lirio odorífico y riente
intenta remedar la pestilente
corola azul del fraude más salvaje
Sus ojos, en que brilla la impaciencia,
buscan la tierra y con mentido celo
se condena a incesante reverencia,
mas no por humildad se inclina al suelo:
es que le abruma tanto la conciencia,
que ya no puede ni aun mirar al cielo.

Meter: polymetric
- LVII -
by Juan de Tassis y Peralta

¡Ay loco Amor, verdugo de la vida,
confuso laberinto del cuidado,
hoz del sosiego, siempre desdichado,
de caer en tus manos de homicida!
¿Tú te atreves a mí, tú que perdida
tuviste la victoria que has ganado,
hallándote de mí tan despreciado
que no temí tu flecha endurecida?
Ya te vengas cruel, que ejecutaste
tus efectos en mí de tus furores.
Mira que estoy, sino rendido, muerto;
y aunque así de vencerme te gloriaste,
dirás que me mataron tus rigores,
que me rendiste no lo dirás cierto.

Meter: polymetric
Soneto
by Quevedo

Yo te untaré mis obras con tocino,
porque no me las muerdas, Gongorilla,
perro de los ingenios de Castilla,
docto en puyas, cual mozo de camino.
Apenas hombre, sacerdote indino,
que aprendiste sin christus la cartilla;
chocarrero de Córdoba y Sevilla,
y, en la Corte, bufón a lo divino.
¿Por qué censuras tú la lengua griega
siendo sólo rabí de la judía,
cosa que tu nariz aun no lo niega?
No escribas versos más, por vida mía;
aunque aquesto de escribas se te pega,
por tener de sayón la rebeldía.

Meter: anapestic
SVATOPLUKU ČECHOVI.
by Adolf Bohuslav Dostal

Znaven písní v šeření podvečera
prostřed květů v zahradě usnul Horác.
Modré zvonky ševelem rozhoupaly
v tichou se píseň.
V starých stromů listoví přitemnělém
stichly ptačí důvěrné rozhovory,
včely zvučně šumící nad záhony
svěsily křídla.
Básník zmlkl. Večera klid si žádá.
Ale v teplém západu rozjiskření
slunné lásky záplava dlouze v čelo
člověka líbá.

Meter: trochaic
- CVIII -
by Juan de Tassis y Peralta

Esta no es culpa, aunque su inmensa pena
a inmortales asuntos me destina,
si amar hombre mortal beldad divina
en tus leyes, Amor, no se condena.
Estrella, pues, de luz siempre serena,
a venturosa muerte me encamina,
Fénix etérea, pompa peregrina,
de los bosques deidad, del mar sirena.
Los montes la veneran cazadora,
las selvas ninfa y diosa las riberas;
próvido amor le rinde sus despojos.
La suya venturosa edad honora,
la que en orbes de luz formando esferas,
rayos vibra, que rayos son sus ojos.

Meter: polymetric
- CXCI - A San Francisco Xavier
by Juan de Tassis y Peralta

Ve, ¡oh gran Francisco!, y vibra el gran tridente
de sacra diosa con la sacra mano,
que por virtud, si no por años, cano
darás a España gloria floreciente.
Desempeñe tu pecho heroicamente
del talento la fe, y el soberano
obsequio que a tu nombre no da en vano
el uniforme aplauso de la gente.
Logra y logre por ti la blanca Astrea,
no sólo incorruptible el terso acero,
sino el neutro nivel de su balanza.
Querrán los cielos que tu nombre sea
al de Numas y Néstores primero,
mi fe desempeñando y tu esperanza.

Meter: iambic
Luis Hurtado de Toledo, en alabanza del valeroso e
by Luis Hurtado de Toledo

De Achiles, y de Ulises cante Homero,
Virgilio, de su Eneas peregrino
Ariosto, de Orlando Paladino,
Mena, del Rey don Juan el justiciero.
De Bernardo del Carpio, el caballero,
yo canto en nuestra España su destino,
que persiguiendo el pueblo sarracino,
fue el Marte más pujante y verdadero.
Josué, ni David, ni el Macabeo,
Alejandro, ni César, ni el Troyano,
Artus, ni Carlos, ni Gudufre alcanza.
Donde los hechos de Bernardo leo,
y así sobre los nueve este cristiano,
en todo el mundo es digno de alabanza.

Meter: iambic
166.
by Friedrich von Logau

Wer wil einer fetten Kuchel alle Mücken abetreiben?
Heuchler werden nie vergehen, weil die Höfe werden bleiben.

Meter: polymetric
1L: Wie selig ists, zu sehn, wenn Stunden wieder tagen,
by Friedrich Hölderlin

Wie selig ists, zu sehn, wenn Stunden wieder tagen,
Wo sich vergnügt der Mensch umsieht in den Gefilden,
Wenn Menschen sich um das Befinden fragen,
Wenn Menschen sich zum frohen Leben bilden.
Wie sich der Himmel wölbt, und auseinander dehnet,
So ist die Freude dann an Ebnen und im Freien,
Wenn sich das Herz nach neuem Leben sehnet,
Die Vögel singen, zum Gesange schreien.
Der Mensch, der oft sein Inneres gefraget,
Spricht von dem Leben dann, aus dem die Rede gehet,
Wenn nicht der Gram an einer Seele naget,
Und froh der Mann vor seinen Gütern stehet.
Wenn eine Wohnung prangt, in hoher Luft gebauet,
So hat der Mensch das Feld geräumiger und Wege
Sind weit hinaus, daß Einer um sich schauet,
Und über einen Bach gehen wohlgebaute Stege.

Meter: iambic
Nad mrtvolou.
by Hynek Grunert

Hle tu se číše pění,
sbor hostů kolem stolu –
a přec – to k víře není,
že nářku tu a bolu!
Ach, slza máčí líc,
už jí tu není víc –
mé srdce mocně bije,
jako když tryskem klusá,
zde leží, víc nežije,
zabitá chudák – husa.
Co malé house z mládí
jí celovala matka,
tu líbá jí a hladí,
jak ostatní housátka –
travičku dobrá máti
učí jí pojidati;
a je-li kdesi v sadě,
tu všady i ve všem
jak doma ve posadě
jest jí vždy příkladem.
A takž jí jako snové,
dětinného ach ráje,
uplynou žití dnové –
již dorůstá a zraje.
A její konání
pouhé štěbetání.
Již housátko to milé
počíná nabývati
a peří pěkné bílé
co husičku je šatí.
Ale v tom z nenadání
již ozbrojená ruka,
an se venku prohání,
mu chystá hrozná muka –
a v ruce této nůž
se pozableskl juž.
Na sklonku její žítí,
jeť vykrmená vhod,
se světa musí jíti,
jediný stačí bod!
Co vězně ubohého
je kuchynský ten kat
sevře do klína svého –
nic platno naříkat –
a po malé práci
již dokrvácí.
Když pak šťastnější husy
ve smutku tu a pláčí,
tu ona ještě musí
se péci na pekáči.
Buď tobě klid, ty milá,
zaváníš líbě nám,
tys povždycky mi byla
na školách k odměnám,
jak přišlo ku examen,
tu bylo se mnou amen.
Že hloupá jsi, tak praví
o tobě vůbec lid,
však chápe se jak dravý
kdekoliv tebe zřít,
pečenou někde ráčí
dlít na pekáči.
Nuže, páni, vzhůru sklínky,
na zdraví pijme husy té
přípitek ten jedinký,
a věnce z zelí uvité.
Jeť ona, abych zkrátka řek’,
přeslavných předků potomek –
nechť jazyk můj již zvěstuje
vám shromážděným kolem stolu,
že husám pouze děkuje
Řím zachránění kapitolu.

Meter: iambic
4.
by Johann Gottfried Herder

»hab' ich das lange nicht gedacht,«
So höhnet nun der Erdwurm, »Zeit vertreibe
Die kurze Herrlichkeit? Nun muß er fort,
Ich aber bleibe!«
Und lacht und lacht.
Der Adler hörte nicht ein Wort
Und flog in seinen Himmel fort.
Und, Edler, Dich, wenn Du die kleine-große Welt
Nun lässest, Deines kahlen Gipfels Feld
Dem Wurme willig lässest und zeuchst fort
In Deine Königshöhle:
Dich kränkt in Deiner Seele
Des Wurmes Wort?

Meter: iambic
Der Traum eines Dervis
by Friedrich von Hagedorn

Ein Dervis sah im Traum den Himmel und die Hölle:
Hier traf er einen Mönch, dort einen König an.
In jener Welt allein erkläret unsre Stelle
Der Menschen wahren Werth, da nichts mehr täuschen kann,
Er wird bestürzt, und fragt, wie sie dahin gekommen.
Ein Fürst im Paradies! Das scheint ihm wunderbar.
Der Todesengel spricht: Er war ein Freund der Frommen,
So wie der Geistliche des Hofes Schmeichler war.

Meter: iambic
- LXV - A una mujer, que siendo muy puerca presumía que la querían por hermosa
by Gongora

Sin esperar la lucha picaril
el Zeroma previenes infernal,
cuando tienes un asco el carnaval,
anegado en tu sucio perejil.
Si eres torcida en morro de candil,
y tu tálamo huele al Hospital,
como quieres matarle lo carnal
al que llegue a probar de tu pernil.
Púsole a resistencias tu desdén,
a las pruebas que hacía el más galán,
por parecer jinete muy de bien.
No presumas, que más te esforzaran
porque te ven de bruja Almagacén
y volar por los aires te verán.

Meter: anapestic
A la noche
by Gaspar Melchor de Jovellanos

Ven, noche amiga; ven, y con tu manto
mi amor encubre y la esperanza mía;
ven, y mi planta entre tus sombras guía
a ver de Clori el peregrino encanto;
ven, y movida a mi ardoroso llanto,
envuelve y llena en tu tiniebla
                     fría
el malicioso resplandor del día,
testigo y causador de mi quebranto
Ven esta vez no más; que si piadosa
tiendes el velo a mi pasión propicio,
y el don que pide otorgas a mi ruego,
tan solo a ti veneraré por diosa,
y para hacerte un grato sacrificio
mi corazón dará materia al fuego.

Meter: iambic
Sobě ježek kadeřav
by Petr Křička

V kraji řádil tygr. Kravky ulekané
přepadal a vraždil, děs a hrůzu šíře.
Vzchopili se k honbě na něj vesničané.
„Inu, jsem jim příliš cituplné zvíře.“

Meter: trochaic
14.  Küssungs Begierde.
by Angelus Silesius

Ach laß mich doch mein Kind mein Gott an deinen Füssé/
Nur einen Augenblik das minste Brünklein küssen.
Ich weiß werd’ ich von Dir nur bloß berühret seyn/
Daß straks verschwinden wird/ mein’/ und auch deine
Pein.

Meter: iambic
- LXXXIV -
by Argensola

Cloris, este rosal, que libre o rudo,
del arte huyó al favor de la floresta
su arrogancia selvática depuesta,
vecinas flores le verán desnudo.
Nota esta rosa, que aun ahora pudo
abrir el paso a su niñez modesta.
Pero ¡cuán breves términos apresta
la grana que libró del verde nudo!
Vive su planta los estivos meses;
mas el honor de los purpúreos senos
(mísera edad) la madurez de un día.
Pues si lo raro, oh Cloris, dura menos,
la pompa de tu abril ¿por qué confía
que ha de reinar con hados más corteses?

Meter: iambic