PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
SVÉ ŽENĚ.
by Jaromír Borecký

Na louce není z jara tolik květů,
a tolik míru není v lesní hluši,
co poupat štěstí rozdechla’s mi v duši,
co klidu jsi mi dala proti světu.
Tvých očí zář tíž se mne rve, jež kruší,
bol rozplývá se úsměvem tvých retů,
má duše v tobě jásá plna vznětu,
a divý spleen jí více nezasmuší.
Tvá krása těla vždy mi do snů svítí,
jak Venuše kdy v štítu svém se zhlíží,
z tvé mysli znám teď, co dá sílu k žití.
Má láska roste, jíž se k tobě víži,
vždy novým žárem větších vzletů hárá –
ne, louka nemá tolik květů z jara!

Meter: iambic
Antwort eines Teutschen/ in form einer
 retorsion.
 † † †
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

So glücklich und vergnügt der Adam schien zu seyn/
Alß er das Paradies zur wohnung einbekommen;
Sprach doch der schöpfer selbst: Er wäre noch allein/
Und gab ihm eine frau vom Adam selbst genommen.
Er schlief/ und Gott der Herr führt’ ihm die Eva zu.
Er kriegte sie im schlaf/ sie war auch seine ruh/
Und dacht’ ihm/ durch den fall/ mehr gutes zu erlesen.
Daß aber sie dadurch den ruhestand verlohr/
War ihre meinung nicht/ sie wust’ auch nicht zuvor/
Daß Adams fleisch und bein so schwacher zeug gewesen.

Meter: iambic
Soneto
by José García de Salcedo Coronel

Céfiro, que en la hojas deleitoso
de laureles espiras vencedores,
y despertando las dormidas flores
suave olor les robas codicioso:
Deja (si a hurto aspiras más dichoso)
tus lascivos y próvidos errores,
y donde Lisi ostenta resplandores,
vuela agradablemente licencioso.
Lleva, si fueres a mi ruego humano,
estos suspiros y estas amorosas
quejas donde envié mi pensamiento
Podrás robar a las purpúreas rosas
de sus labios olor más soberano,
y darle a mis deseos por sustento

Meter: polymetric
A Eros...
by José Rodríguez Díaz

No gastes, niña, tu sonrisa loca,
no derroches en vano tus venenos,
ni con la nieve de tus blancos senos,
pienses vencer mi corazón de roca.
Es para hablarte la elocuencia poca
de tu cuerpo gentil Tus ojos llenos
de lujuria inmortal no son ajenos
al labio ardiente que besó mi boca
Sigamos embriagados Tu blancura
me brindará champañas de hermosura,
que a chorros brotan de tu cuerpo mago
Loba y Chacal, tú y yo nos conocemos
y sin hablar de amor nos marcharemos
cuando quede la fuente sin un trago.

Meter: polymetric
4. Trinklied
by Johann Heinrich Voß

Der weise Diogenes war
Liebhaber ambrosischer Klarheit,
Und sang in der zechenden Schar:
Trinkt, Brüder! im Wein ist die Wahrheit!
Und kam er betrunken vom Schmaus,
Dann wählte der Alte, so heißt es,
Ein lediges Oxhoft zum Haus,
Und freute sich atmend des Geistes.

Meter: polymetric
Vieja que aún no se quería desdecir de moza. Castígala con la similitud del jardín y del monte
by Quevedo

Ya salió, Lamia, del jardín tu rostro;
huyó la rosa que vistió la espina;
y la azucena huyó y la clavellina,
y, en el clavel, el múrice y el ostro.
Entro en el monte, a profesar el mostro,
tu cara reducida a salvajina;
toda malezas es, donde la encina
mancha a la leche el ampo del calostro.
Los que fueron jazmines son chaparros,
y cambroneras son las maravillas,
simas y carcabuezos, los desgarros.
Jarales yertos, manos y mejillas;
y los marfiles, rígidos guijarros.
¿Por qué te afeitas ya, pues te traspillas?

Meter: polymetric
SESTRA LÁSKA.
by Adolf Černý

Chřadla jsi jak lilije v stínu,
zahleděna Bůh ví kam,
ruce uloženy v klínu,
v oku slzy drahokam.
U Tebe vždy šeřila se
smutná žena, sama stesk,
z vosku kvítí v šedém vlase,
v zracích horečnatý lesk.
S ní šlas kol mne zamyšlena,
žal v mé duši hlavu zved:
s Tebou proč ta smutná žena,
proč Tvůj kalich v stínu zkvet? – –
Chudé pole své jsem osil,
vzešlo slunce květnové –
a já sestru Lásku prosil,
by šla se mnou k duši Tvé.
Ruku její v Tvou jsem vložil,
setkaly se vaše rty –
život rozléval se do žil,
keře vzplály poupaty.
Slzu, jíž Tvé vlhly řasy,
vypil slunce jitřní jas –
smutná žena povzdychla si,
v štěstí když se usmálas.
A když jsi se blahem chvěla
v sestry Lásky objetí –
smutná žena odcházela
jako zima v podletí!

Meter: trochaic
21.
by Friedrich Rückert

Der Baum legt niemals selbst die Axt an seinen Fuß;
Du bist der Thor, den solch ein Sinnbild warnen muß.

Meter: iambic
J rdisches
  V ergnügen
 in
  GOTT .
  F ünfter  T heil.
by Barthold Heinrich Brockes

Mich deucht, als ob ich sie,
In schwartzer Luft, die blos durch Schnee-Gestöber grau,
Auf tausend Art bereits beschäftigt schau;
Wie sie, mit starrer Hand, und mit verwegner Müh,
Sich, zwischen Eis-Gebirg-und abgerissnen Schollen,
Die krachend überall in strengen Strudeln rollen,
Mit mehr als tödtlicher Gefahr, begeben,
Und, in entstandnem Sturm, bey Rasen, Wüten, Sau-
sen
Der Winde, beym Gebrüll, Geknirsch, Geheul und
Brausen
Der Wellen, zwischen Meer- und Wasser-Wundern
schweben.
Geliebter Leser! laß uns nun,
Dem Schreck-Bild’, unserm Stand entgegen setzen:
Du kannst in Sicherheit auf deinem Bette ruhn,
Du kannst in Feld’ und Wald’ auf Blumen dich ergetzen,
Du kannst, in warmer Luft, wenn laue Winde wehn,
Auf einem sichern Boden gehn.
Ach, laß uns dieses denn doch vor ein Glücke schätzen!
Ach laß uns oft den Unterscheid besehn,
Und in Erkänntlichkeit, des Schöpfers Huld erhöhn!
Indessen wünschen wir den Arbeit-seel’gen Leuten,
Auf ihrer schlüpfrichen, beschwerlich-rauhen Bahn,
Zu ihrer Reise Glück von gantzen Hertzen an,
Daß sie, was sie gesucht, in Ueberfluß erbeuten!

Meter: iambic
Los mudos elocuentes
by Antonio Cidón

Como apoyo a la humana consistencia
la ley de la virtud es firme valla
como el alma tras sólida muralla
que constante vigila la conciencia
Sometido el mortal, en apariencia,
la pasión envolvió en pujante malla,
diciendo al corazón: «padece y
                     calla
que no hay dicha y placer sin violencia»
De allí fue, que apuntaron los abrojos
en lo arcano del pecho más vehemente,
por matar con espinas los antojos,
y al hacer el rubor, con tintes rojos,
vióse escrito un precepto incoherente:
«Callar los labios y hablarán los ojos »

Meter: anapestic
Český kůň.
by Karel Alois Vinařický

Český kůň se k vojně hodí
udatným kyrysníkům,
po rytírsku statně chodí,
neboje se střelby pum.
Beze strachu v bitvu hledí,
vzor českého vojína;
nepochybně ví, že sedí
na něm statný hrdina.
Ba, když poboden žene se
v šiku prudkým útokem,
tepaná se půda třese
pádným jeho kopitem.

Meter: trochaic
131.
by Friedrich Rückert

Der Bauer hat die Noth, der Ochse hat die Plage;
Der Bauer schreit ums Brot, der Ochs' hat keine Klage.

Meter: iambic
MÍA
by Rubén Darío

Mía: así te llamas.
¿Qué más harmonía?
Mía: luz del día;
Mía: rosas, llamas.
¡Qué aroma derramas
en el alma mía
si sé que me amas,
¡oh Mía!, ¡oh Mía!
Tu sexo fundiste
con mi sexo fuerte,
fundiendo dos bronces.
Yo triste, tú triste...
¿No has de ser entonces
mía hasta la muerte?

Meter: polymetric
1L: Die Fremde starb. – Nur ich sah sie verlodern.
by Ada Christen

Die Fremde starb. – Nur ich sah sie verlodern.
Erloschen ist ihr Leben und ihr Lieben.
Der Knabe ist als Erbe mir geblieben,
Sie ist dahin – und bald wird sie vermodern.
Auf einem Hügel hab' ich sie begraben,
Um den sich Epheu dicht und Reben schlingen,
Und morgen will ich ihr ein Kreuzlein bringen
Und wilde Rosen soll sie nächstens haben.
Mir ist so weh! – ich hör' den Knaben lallen,
Er läßt sich lächelnd von den Hunden tragen,
Lauscht auf die Drosseln, die im Busche schlagen,
Ein Vöglein selbst – das aus dem Nest gefallen. –

Meter: iambic
97.
by Friedrich von Logau

Es schrieb ihm Pravus an sein Haus:
Hier geh nichts böses ein und auß.
Ich weiß nicht, soll sein Wuntsch bestehen,
Wo Pravus auß und ein wird gehen.

Meter: iambic
On the Loss of the Royal George
by William Cowper

Toll for the brave—
The brave! that are no more:
   All sunk beneath the wave,
Fast by their native shore.
   Eight hundred of the brave,
Whose courage well was tried,
   Had made the vessel heel
And laid her on her side;
   A land-breeze shook the shrouds,
And she was overset;
   Down went the Royal George,
With all her crew complete.

     Toll for the brave—
Brave Kempenfelt is gone,
   His last sea-fight is fought,
His work of glory done.
   It was not in the battle,
No tempest gave the shock,
   She sprang no fatal leak,
She ran upon no rock;
   His sword was in the sheath,
His fingers held the pen,
   When Kempenfelt went down
With twice four hundred men.

     Weigh the vessel up,
Once dreaded by our foes,
   And mingle with your cup
The tears that England owes;
   Her timbers yet are sound,
And she may float again,
   Full charg'd with England's thunder,
And plough the distant main;
   But Kempenfelt is gone,
His victories are o'er;
   And he and his eight hundred
Must plough the wave no more.

Meter: iambic
- CXXXIX - De Venus y Palas
by Lope de Vega

La clara luz en las estrellas puesta
del fogoso León por alta parte
bañaba el sol, cuando Acidalia y Marte
en Chipre estaban una ardiente siesta.
La diosa por hacerle gusto y fiesta
la túnica y el velo deja aparte,
sus armas toma y de la selva parte,
del yelmo y plumas y el arnés compuesta.
Pasó por Grecia, y Palas viola en Tebas
y díjole: -Esta vez tendrá mi espada
mejores filos en tu blanco acero.
Venus le respondió: -Cuando te atrevas
verás cuanto mejor te vence armada
la que desnuda te venció primero.

Meter: iambic
XXVI.
by Gustav Pfleger Moravský

Tu jistou protekcí se náhle dostal
K jakémus zámožnému hraběti;
Bylť písařem, však v přízni pána vzrostal –
Proč asi, to sám nemoh’ zvěděti –
Neb sekretářem se pak za krátko stal,
Ač neměl úcty ke svým vědomostem;
Však rozumu jsa zdoben drahým stkvostem
Nahradil rozvahou, co scházelo mu,
A stal se brzy vládcem toho domu,
Hned na to radou a pak sám bůh ví čím,
To najednou však tady nevykřičím.

Meter: iambic
- XXII - Soneto en prisión de franceses I
by Hernandode Acunya

Como el poderos ver, señora mía,
me sustentaba sin usar de otra arte,
cuando en segura y reposada parte
Fortuna tanto bien me concedía;
así, después que por contraria vía
volvió su rueda, y con el fiero Marte,
sin que cese su furia ni se aparte
de mí, los dos me dañan a porfía,
ni su poder ni la prisión francesa,
do por nuevo camino me han traído,
privarán de su bien mi pensamiento;
con que no sólo ningún mal me pesa,
mas aun, señora, viéndome perdido,
conozco que lo estoy, y no lo siento.

Meter: iambic
- 923 - Jornada II, FEBO De El nombre de Jesús (Auto)
by Lope de Vega

Amore, bosancé sa gran bellaca;
a mala cuchiyara en san bariga,
pues cuando mase pareçemo amiga
ariamo el corbo que los ojos saca.
A uno damo fuegos, a otro aplaca,
aquel dezimo que huya, aquel que siga
Bayaca, ¿para ella toma higa
por dioso que asi daya masitraca?
Samo turo colérico eso rías
no comingos machacho bapuyeras
que somo neglo que tenemos iias.
Ya sabemo que es hijo de un herreras
y que su padre andar perrançurías
y su madre unan putan cutureras.

Meter: iambic
Lied im Zwetschgenherbst
by Ludwig Eichrodt

Herunter, ihr Zwetschgen,
Herunter vom Baum,
Die Buben und Mädchen
Erwarten es kaum,
Ihr habt nun schon lange
Die Zweige beschwert,
Klipp, klapp, mit der Stange
Die Aeste geleert.
Was wie ein Magnet wirkt,
Das nennt man magnet'sch,
Was leicht sich enzwei macht,
Ist zweitsch oder zwetsch,
Von zwei entsteht Zwilling,
Zwirn, Zwusel und Zwist,
Wahrscheinlich, daß Zwetschge
Ein Schwesterwort ist.
So mag es entstanden
Das Zwetschgenwort sein,
Nun ist es vorhanden
Wir fügen uns drein,
Auch Strickstrumpf klingt häßlich,
Am niedlichsten Bein,
Was kümmert das Wort uns,
Das Fleisch soll uns freu'n.
Juchheisa, wie's prasselt,
Nur hurtig gepflückt,
Nur hurtig die Leitern
Stets weiter gerückt,
Gerüttelt, geschüttelt,
Gestreift und gerupft,
Gebengelt, geschwengelt,
Gestupft und gezupft.

Meter: iambic
131. Daß Hertze.
by Angelus Silesius

Mein Hertze weil es stäts in GOtt gezogen steht/
Und jhn herwieder zeucht/ ist Eisen und Magnet.

Meter: iambic
VÁNOČNÍ LITERATURA.
by Jaroslav Vrchlický

Ó hleďte, jak se předstihují tady!
Zde zlato, sloň a pestré arabesky!
Věk starší má tu všecko i věk mladý,
dnes vyplnění mezer – prázdné stesky!
A spisovatel? – Může umřít hlady,
jen když je vypraven a svázán hezky!
Tak bylo to a bude vždy a všady,
proč výminkou by byl jen autor český?

Meter: iambic
1L: König Styrbiörn kam an Sästnes Strand:
by Moritz von Strachwitz

König Styrbiörn kam an Sästnes Strand:
»nun will ich erfassen das Schwedenland!«
In die Boote werfen sie Schwert und Schild,
Und ans Wasser sprangen die Helden wild:
Der König immer der Erste!
König Styrbiörn sprach: »Die Geier zieh'n;
Nun gilt's zu streiten und nicht zu fliehn!
Daß keiner zurück mehr komme von Euch,
So sollen verbrennen die Schiffe gleich!
Des Königs Schiff das Erste!«
König Styrbiörn warf den ersten Brand,
Rot glüht die Flut und rot das Land,
Und als verglommen der letzte Schein,
Da legten die Helden die Speere ein:
Der König immer der Erste!
Auf Fyriswall, da war die Schlacht,
Laut war der Tag und still die Nacht.
Da fragte wohl keiner nach Schiff und Meer,
Erschlagen die Helden, erschlagen das Heer,
Der König immer der Erste!

Meter: iambic
4. Der klagende Bräutigam. 1
by Paul Fleming

Du, die du warest mein, mein Leben, meine Zier,
wie liegstu hier so blaß, so ganz unähnlich
Die Fenster sind entzwei, der Mund, die Zung' erstarret,
die Hände hangen dir, der Leib will sein verscharret.
Wo ist, o meine Sonn', ietzt deiner Liechter Schein?
Wo ist, o meine Braut, die schöne Schönheit dein?
Die Schmerzens-Töchter mir, die Tränen, tun ausbrechen,
Herzquälen, Augenangst, Hauptschmerzen, Seitenstechen,
die stürmen alle bald einmütig zu mir ein,
wenn ich dich sehe, ja, wenn ich nur denke dein.
Dein denk' ich aber stets, drumb hab ich steten Schmerzen
in Augen, in dem Häupt', in Seiten und im Herzen;
doch kan ichs lassen nicht, ich muß dich sehen an
und denken dein, solt' ich gleich noch mehr Schmerzen han:
diß tu' ich nur darumb, daß durch solch stetes Quälen
die Seele mir vergeh' und folge deiner Seelen.

Meter: iambic
CHVÍLE BLAHA.
by Josef Václav Frič

Uprchly tedy již ty utěšené chvíle,
ty nejšťastnější dny mého života;
pojala činolačnou duši dřímota,
že zapomněla ráda na závratné své cíle.
Kdož rád by nezapomněl na hrozivé ty víry,
když tužné oko tvoje na něj se pousmívá,
v němž zrcadlí se jasně tvá duše libě snivá,
jak pěvce tklivá láska ve zvuku jemné lyry.
A když v tvých loktech leže, jsem četl v luzném oku
tu dávno ždanou lásku, tu dávno oplakanou;
zabolelo to duši, tu plachou, světem štvanou,
že nebude jí přáno po tvém tu žíti boku.
Ach žel! žes první touze umlknout poručila!
Nebylbych u zoufalství tím širým bloudil světem;
nebylbych doznal cílů tak nebezpečných dětem –
má duše by se byla i málem spokojila.
Ach, kýž smím zadoufati, že navrátí se časy,
v nichž znova odpočinu si v blízku srdce tvého;
jak rád bych tu dal výhost sirenám losu svého –
bych tvé milosti vroucí jen slouchat mohl hlasy.

Meter: iambic
- LIV -
by Juan de Tassis y Peralta

Tengo que decir tanto de mi estrella
que de la de los otros no sé nada,
si vos no la dejáis acreditada,
siendo la esfera el fijo norte de ella.
Nueva y alta noticia; aunque tenella
no deja la memoria perturbada,
sino a nuevos peligros entregada
de seguir luz y de morir sin ella.
Al ciego dios de amor, recién nacido,
pagando parias el tributo ofrezco
de mis ocasos últimos traído.
Feliz yo si a la causa compadezco,
y cuando no pagado conocido,
estrella y luz de aceptación merezco.

Meter: polymetric
3. Zurückerinnerung und Stärke der Einbildungskraft
by Jakob Immanuel Pyra

Ein edler Geist der seiner Sinnen Hülfe
Nicht immer nöthig hat, und der auch ohne sie
Wohl zu empfinden weiß, kan was er will vollbringen.
Der zaubernden Gewalt der feuerreichen Kraft
Die tausend Bilder selbst, in unsrer Seele wirket,
Muß alles in der Welt so gleich gehorsam seyn.
Sie überholet selbst durch ihre schnellen Flügel
Die räuberische Flucht der schon entwichnen Zeit,
Entreisst ihr wiederum, was sie schon in die Tiefe
Zum Untergang versenkt, wohin sie alles das,
Was diese Welt umschliesst, mit schnellem Sturme reisset,
Und zwingt die Jahre selbst, die ihren Lauf vollbracht,
In ihrer Gegenwart die Bahn zu wiederholen.
Sie ruft die Todten oft aus ihrer Gruft hervor,
Um noch einmal vor ihr den Schauplatz zu betreten.
Sie geht mit ihnen um, kein Schrecken hält sie ab,
In der Gesellschaft sich aufs neue zu ergötzen.
Ein solcher weiser Geist geniesset bald sein Glück,
Ob es ihm gleich nicht mehr in seine Sinne wirket.
Sein Glück und Unglück steht allein in seiner Macht.

Meter: iambic
A Rosa
by Manuel María Flores

¡Qué! ¿por qué nada el porvenir
                  me guarde
buscaré, luchador desfallecido,
el rincón solitario del olvido
para morir allí triste y cobarde?
¡Jamás, mi corazón, jamás! Aun arde
bajo tu dura nieve comprimido
el fuego de un volcán No estás vencido,
y para combatir jamás es tarde.
Lucharé y venceré Todo se inmola
de amor ante el esfuerzo, temerario;
y en mi alma, del amor bajo la aureola,
como Dios en el alma del santuario,
bella, serena, indestructible y sola
resplandece la imagen de Rosario.

Meter: polymetric
Archy's Song from Charles I (A Widow Bird Sate Mourning)
by Percy Bysshe Shelley

Heigho! the lark and the owl!
     One flies the morning, and one lulls the night:
Only the nightingale, poor fond soul,
     Sings like the fool through darkness and light.

          "A widow bird sate mourning for her love
               Upon a wintry bough;
          The frozen wind crept on above,
               The freezing stream below.

          "There was no leaf upon the forest bare,
               No flower upon the ground,
          And little motion in the air
               Except the mill-wheel's sound."

Meter: iambic
METAMORPHOSY.
by Karel Dewetter

Když první slavíci v noc jara vonnou tlukou,
má duše ve flétnu se změní sedmizvukou,
v jíž písni dumavé, ve sladkém žalování
kol skráně dýchne ti májových vánků vání,
s niv vůní rašících a s prvních viol dechem – –
V ní jarem zkvetlý háj zašumí měkkým echem,
slyš, kosů píšťaly! – a na zelenou mez
křepelka stříbrných svých střásá „pět peněz“,
hrdliček sladký smích, jenž zvoní podvečerem,
kdy první polibek se zachví vonným šerem,
kdy labuť měsíční klid noci snivě čeří
a tichých ve vodách své bílé koupe peří –
Ó, první slavíci kdy sladce v keřích tlukou,
má duše zazní vstříc ti flétnou sedmizvukou.
Až v růží kalichu noc hvězdná usne vonném,
má duše uvítá té čárných houslí tonem – –
Ó, píseň jásavou ti, dítě, střesu v duši,
jak s letním deštěm v luh kdy tisíc perel prší,
uslyšíš skřivánka, ve zvonu blankytovém
jak srdce stříbrné když zvoní v jitru novém,
a sladce v loktech mých když sníš, na rtech mých visíc,
žežulka zakuká ti na polibků tisíc –
uslyšíš pramének jak bublá v lopuchoví,
čím šeptá mech i keř, i starých sosen krovy,
Ó, v žhoucí písni mé hvězd hudba bude skryta,
kdy v šeru starých lip vlá vůně medovitá,
kdy s retem splývá ret, k hlavě se sklání hlava
a v sladkých zásnubách se srdce srdci vzdává...
Ó, v růží kalichu až hvězdy usnou vonném,
má duše uvítá tě čárných houslí tÓnem.
A krajem tichý stesk až dýchne v podjesení,
má duše v zlatý roh se čarozvuký změní...
Ó, v tklivé písni mé, jak v tichém, teskném plesu,
uslyšíš jeleny, jak říjí v hloubi lesů,
při luně zarudlé, jež jako oko v pláči
slzami sinými květ svadlých růží smáčí – –
A rákos žloutnoucí ti zašepotá stenem,
o utonulých snech, o štěstí potopeném – –
uslyšíš větrů kvil v černavých kostrách stromů,
kdy poutník zpožděný se zmlkle vrací domů,
a listí spadalé kdy jeho pod kročeji
o smutku šelestí a marné beznaději...
Ó, krajem tichý stesk až dýchne v podjeseni,
má duše v zlatého se rohu píseň změní.
A zem až zahalí se sněhů do závoje,
jak zlatá rolnička ti zazní píseň moje – –
kdy v saních stuleni druh k druhu, skráně k skráni,
my nocí hřmíme v dál, po stříbrnaté pláni,
kdy kraj jak bílá báj, pod nebes hvězdným krovem,
se sněhem pozaskví ve třpytu démantovém – –
A tichem rolničky jak zlatě zašelestí,
my spolu budem snít, Ó dítě, o svém štěstí,
jež v dálce, za lesy nás v teplé chatě čeká – –
Tam sladce ovine nás jeho ruka měkká,
až žhoucím při krbu si sednem v záři rudé
a cvrček písničku nám do snů zvonit bude – –
Ó, kraj až zahalí se sněhů do závoje,
jak zlatá rolnička znít bude píseň moje...

Meter: polymetric
MILENCI.
by Lila Bubelová

Šli lidé dva, hoch, děvče, krásní, mladí,
šli v duši s neklidem, ač věděli to, že se mají rádi.
Já dobře znala je, a proto zřela jsem,
jak s láskou pohlížejí na se, s úžasem.
Ty sladké děti byly smutny obě,
že nedovedou prostě přitulit se k sobě,
a bály se, to z očí plálo jim,
že láska jejich zajde, jako spáleniště dým.
V tu chvíli líto bylo mi, že nemohu jim říci:
– Vždyť přijde chvíle, moje sladké děti snící,
až po letech k vám dnešek ve vzpomínce přijde na táčky,
že řeknete si: Byli jsme to rozkošnými hlupáčky!

Meter: iambic
175. „Dnes si musím popíliti,“
by Eduard Just

„Dnes si musím popíliti,“
pravím ráno k matince,
„abych první s gratulací
přišel k milé kmotřince.“
Nuže, tu jsem – gratuluji
ku dnešním Ti jmeninám;
že mě posud v lásce chováš,
za věc jistojistou mám.

Meter: trochaic
MODLITBA OVIDIOVA
by Josef Svatopluk Machar

Helie otče,
chválím tě, vševidoucí, zářící, zlatý!
V žilách mých bije
krev tvoje nesmrtelná, děckem jsem světla!
Co myslím, cítím,
vyvěrá veršem z duše chvící se slastí!
Verš ten žít bude
nezničen času vlnou, nezhlodán stářím!
Helie otče,
i za tvé proudy zářné, v kterých se koupám,
i za tok révy,
jež pod tvým usmívavým pohledem zraje,
i za to dík ti,
že nemá nad mnou moci mrzuté stáří,
že srdce moje
vzplát může pronikavým pohledem ženským!
Helie otče,
a já mám všechny rád i plavé i tmavé,
rád v oči patřím
i v ty, kde noc spí, i v ty s odleskem nebes.
Helie otče,
rty moje spravedlivy jsou jak tvé světlo,
jež líbá stejně
květy všech barev, vůní, zahrad i lučin –
Helie otče,
život je nesmrtelných velikým darem,
básníkův život
snem bohů o štěstí je, Helie otče!

Meter: polymetric
Kinderreigen
by August Heinrich Hoffmann von Fallersleben

So geht's auf unsre Weise,
So ist es Kinderbrauch:
Wir dreh'n uns um im Kreise
Und tanzen auch –
Immer herum,
Bum bidibum! bum!
Wir brauchen keine Geigen
Und brauchen keinen Baß,
Wir spielen uns zum Reigen
Schon selber was.
Immer herum,
Bum bidibum! bum!
Und ist ein Tanz zu Ende,
Gleich fängt ein andrer an,
Wir reichen uns die Hände
Und tanzen dann
Immer herum,
Bum bidibum! bum!

Meter: iambic
DON CUAN.
by Václav Hlaváček

Již prý ho nevábí mladistvé třeštění
záletné románky a noční pití – –
Domu se navrátil – po letech hýření,
chce prý již mravně a pokojně žíti.
Předčasně sestárlý, nemocný, znavený,
mrazivý smrti dech v těle svém cítí,
proto se s bohatou nevěstou ožení,
jež musí pannenkou čistou však býti...
Vážné čte autory, na příklad Tolstého,
(nervosní stává se při čtení Danteho)
obzor tak rozšíří na všechny strany.
A světu mladému zakáže zahálku
a práci přikáže – Rozvážně brání
nábožnost, čistotu, pokoru, morálku.

Meter: dactylic
338.  Die Ewigkeit ist je länger je undurch-
 schaulicher.
by Angelus Silesius

Das Meer der Ewigkeit je mehr’s der Geist beschifft
Je undurchfchifflicher und weiter ers betrifft.

Meter: iambic