PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
328
by Josef Vlastimil Kamarýt

Budeme-li muset nésti
po boku kdy ostrý meč,
ó toť necháme se vesti
lásce k vlasti v lítou seč.
Svaté heslo: „Bůh, král český, Vlast!“
osladí nám každou trpkou strast.

Meter: trochaic
Improvisación
by Adelardo López de Ayala

Tomar pretendo la expresión guerrera;
miro la luz de tus brillantes ojos,
y al punto se convierten mis enojos
en endecha meliflua y lisonjera.
Me animo, y pienso, cual la vez primera,
en batallas, soldados y despojos
te contemplo otra vez, y mis arrojos
otra vez se derriten cual la cera
Guerras ya de mi numen no demando:
mas tú no formes contra mí querella,
si voy tus peticiones dilatando:
culpa no más a la piadosa estrella
que a mí me diera corazón tan blando,
o a ti, primita, te formó tan bella.

Meter: iambic
Outcast
by Claude McKay

For the dim regions whence my fathers came
My spirit, bondaged by the body, longs.
Words felt, but never heard, my lips would frame;
My soul would sing forgotten jungle songs.
I would go back to darkness and to peace,
But the great western world holds me in fee,
And I may never hope for full release
While to its alien gods I bend my knee.
Something in me is lost, forever lost,
Some vital thing has gone out of my heart,
And I must walk the way of life a ghost
Among the sons of earth, a thing apart;
For I was born, far from my native clime,
Under the white man's menace, out of time.

Meter: iambic
BUBENÍČEK
by František Gellner

Tluče páter Šrámek,
tluče na buben,
volá černé ptáky
z temných doupat ven:
„Každý, kdo se světla štítí,
ať se našich šosů chytí,
hola, hola, hej,
nikdo nemeškej!“

Meter: trochaic
by Georg Neumark

Den Wäldern nimmt der Herbst und Winter alle Zier:
Dein
mark/ für und für.
Die Vögel haben längst schon auffgehört zu singen:
Dein süsses
gen.
Was kan nicht kluge
Fleiß/
Der die
Dieses hinterließ in Hamburg seinem
wehrten Freunde

Meter: polymetric
- XLVII -
by Fernando de Herrera

Triste esperanza, incierta, en blando pecho
por luengo tiempo inútil engendrada,
que mi descanso y gloria aventurada
en temor truecas vano y en estrecho,
huye de mí, que sobra el daño hecho;
sigue en otra ocasión mejor entrada;
porque en vida tan mísera y cansada
es toda tu porfía sin provecho.
Si este lugar lloroso te contenta,
busca mejor fortuna al pobre estado,
y sosiego al furor del dolor mío;
que atendiendo el deseo me atormenta,
y caído y sin fuerzas mi cuidado,
me estrecha el corazón con torpe frío.

Meter: iambic
- - Acto I, CERVÍN
by Lope de Vega

No siento ¡oh muerte! que a mi espalda vienes,
que es el morir común a los mortales,
el límite más cierto de los males,
y el principio más cierto de los bienes;
mas siento ¡oh vida! que quedarte tienes
con la luz de unos ojos celestiales,
a aquellos con que mira el cielo iguales,
de quien tan larga ausencia me previenes.
Una mujer me dio vida, y hoy muero
por otra ingrata, injusta y mentirosa,
que es animal de conocer tan fuerte,
que ya regala a quien burló primero,
y ya es cruel para quien fue piadosa,
que está en su mano nuestra vida y muerte.

Meter: iambic
LiI .
by August von Platen

Geschieht's, indem ich bey mir selber sage:
Er weiß ja nicht, wie sehr ich meiner Tage
Zufriedenheit an seinen Namen reihe!
Er weiß ja nicht, wie sehr ich ihm verleihe,
Was Liebevolles ich im Herzen trage,
Was gerne theilt des Lebens Lust und Plage,
Ja, was dem Leben giebt die höchste Weihe!
Du weißt es nicht, und soll ich dir's beschwören?
O nein! Ich wage kaum, mit dir zu sprechen,
Um nicht den Traum, der mich beglückt, zu stören.
Wie sehr mich Schönheit auch und Reiz bestechen,
So fürcht' ich doch, sie könnten mich bethören,
Es könnte doch an Liebe dir gebrechen!

Meter: iambic
DELIRIUM.
by Josef Václav Frič

Zhlížela se v milé, věrné zraky,
jenž dnes neuvyklým ohněm plály;
zděšena tou vášní, halila se v mraky,
ale tajný žár co z oka číhal,
divným odporem ty mraky stíhal,
svědče, že ty ústa v hněvu lhaly.
Luzný purpur, hřích to, že přec marně,
nad tím klamem roztopil jí líce,
a ta ňádra zdmula se tak čarně,
zjevujíc mu srdce svatyni –
že jsem nezřel v ní jen pannu více,
ale sladké vášně čirou bohyni.
Jaký div, že opojen jsem zlíbal,
co mi vstříc tak půvabně se zdmulo! –
Byl to míru vrah, jenž nás teď ukolíbal?
Z očí tvých mne náhlý stihl blesk,
z prsou tvých se vyrval temný stesk,
a co vřelo, v páry rozplynulo.
Ale tys tu slzu, co mi zkanula,
proniknouc ku zřídlu, odkud zplanula,
provázela zřejmým vděkem lítosti;
vzájemné pak lásky přesvědčení
v nejblažší nás vrhlo rozčilení,
jímž nám pravý svátek vzešel milosti.
V dávno ždanou proměněna milku,
již bez bázně jsi se přitulila,
řkouc: ach, odpust mi tu vzdoru chvilku;
byla poslední, však nyní budu tvou;
zlíbej, co ti draho, zkoj tu touhu svou,
láska tvá si dávno vděk ten zasloužila.
Zulíbána, jen ses usmívala,
nevýslovně sladkou hrdostí.
an z tvých vděků duše rozkoš ssála,
tak že zpita zdrojem blahosti
hlava má ve víru kolovala,
až jsem ti kles’ k nohám – zmámen vděčností.

Meter: trochaic
K rovnoprávnosti.
by Eliška Krásnohorská

Aj, zákony přec za to nemohou,
že kulatý je svět náš ubohý,
ty hořejší že stojí na nohou
a tam ti spodní visí za nohy.

Meter: iambic
56.
by Friedrich Rückert

Ihr Hügel, unter die ich legte meine Lieben,
Nicht ganz verlor ich sie, denn ihr seid mir geblieben.
Was ist des Todes Macht? da Blumen sanfter Pracht
Mir nun an Orten blühn, wo ich es nie gedacht.
Was ist das ich verlor? wenn solch ein Liebesflor
Nun eine Stelle schmückt, mir öd' und leer zuvor.

Meter: iambic
- X -
by Pedro de Padilla

Ya no me espanta amor tu bizarría,
ni temo en verte en cólera metido,
yo de Lucida sólo fui rendido,
que tu fuerza sin ella no podría.
Dejarme libre como estar solía,
y de arco y flechas, ven apercibido,
y si acaso de ti fuere vencido,
castiga en pena eterna el alma mía.
No vales nada tú si no es por ella,
pues con armas, mi pecho desarmado
no osaste acometer amor sin ella.
Y si yo te he servido, y regalado
no fue por ti, si no por causa de ella,
que el tierno por su amor es bien matado.

Meter: iambic
- XLVII - Despídese arrepentido de la ceguedad de su pasión, ofreciendo firmeza a otro cuidado (Falta el último terceto en el original.)
by Luis de Ulloa y Pereira

Quédate, Lesbia, a dispensar barato,
lo que insaciable, y frágil solicitas,
anégate en el cieno que ejercitas,
parecido a tu pecho, y a tu trato.
No usurpes la fineza, no el recato,
que con opuestos términos limitas,
deja de amor las glorias infinitas
a la Deidad, que las suspendo ingrato.
Y tú, Celia Divina, en mi accidente
lo irracional perdona del sentido,
que con torpes halagos se conforma.

Meter: iambic
ŠERO SE SKLÁNÍ NAD SNÍCÍM KRAJEM...
by Jaroslav Havlíček

Šero se sklání nad snícím krajem...
Krajkové mlhy, bělavé páry
nad zemí chladnou v podzimním spánku
v tajemných stínů se srážejí tvary.
Vzduchem se vznáší vlhkota slzí,
prolitých smutnou přírodou kdysi
nad zašlým létem – – A žal ten v mlhách
na holé větve zachycen visí.
A já jdu cestou zavátou listím
se smutkem v srdci, s touhami v hrudi
pomalu, zvolna zvykaje smutku,
který mou duši dusí a trudí...

Meter: polymetric
53.
by Johann Gottfried Herder

»bezwungen ist mein Gegner Hahn,
Freund
So flog der Hahn
Zur Zinn' heran
Und sang den Sieg der Welt,
Als schnell ein Gei'r ihn
Am Kamme hält.
Du stolzer Narr, siehst immer unter Dich.
Schau über Dich!

Meter: iambic
Die Staatskunst
by Ludwig Achim von Arnim

Hingebeuget nach Einer Seite fast alle die Bäume!
Sage, was deutet das an? Kommt das vom Sturme der Zeit?
Festere ältere Stämme brachen im Zuge der Völker,
Nur in dem jüngeren Stamm wächst die Gewohnheit der Noth.
Lasse Dein Urtheil nimmermehr richten nach vielen von keinem,
Schliff sich der Spiegel doch schief, weil doch alles so schief,
»feuer!« schreit er am Fenster. »Feuer?« lachen die Knaben,
»männchen, ei siehst du denn nicht, daß dir die Mütze hell brennt.«
Freilich, die Lampe ergriff die überhangende Kappe,
Wo die Schelle versteckt, zeigt uns das Licht und die Angst,
Freilich so leuchtet nächtlich die Lampe den Erdkreis erhellend,
Wenn sie lange genug nur die Kammer geschwärzt,
Zweimal hörtet vergebens ihr Völker Philippische Rede,
Schweige zum drittenmal still, dreifach thue was recht.
Manches Pulver verknallt zur Übung und fehlet im Kriege,
Mancher Vorsatz verfliegt, sage, wo blieb denn das Wort,
Sage, wo blieb denn die That, wo blieben die herrlichen Menschen,
Lerne des Augenblicks Werth, nur will Worte und That.
Wahnsinnig nennt ihr den Mann, der meinte, er sei schon geköpfet,
Denn ein anderer Kopf sei ihm gegeben zurück,
Werdet wie er und gebet nur auf vergangene Klugheit,
Setzet den Kopf nicht darauf, setzet den Kopf nur daran.

Meter: hexameter
Náufrago amante entre desdenes
by Quevedo

Molesta el Ponto Bóreas con tumultos
cerúleos y espumosos; la llanura
del pacífico mar se desfigura,
despedazada en formidables bultos.
De la orilla amenaza los indultos
que, blanda, le prescribe cárcel dura;
la luz del sol, titubeando obscura,
recela temerosa sus insultos.
Déjase a la borrasca el marinero;
a las almas de Tracia cede el lino;
gime la entena, y gime el pasajero.
Yo ansí, náufrago amante y peregrino,
que en borrasca de amor por Lisis muero,
sigo insano furor de alto destino.

Meter: polymetric
Mohren.
by Friedrich Rudolph Ludwig von Canitz

Allein die heisse Gluht die in verliebten Hertzen
Entflam̃t/ hat unsre Haut so heßlich können schwärtzeñ/
Und das ist wunderns werth in unserm Moren-Land/
Wir beten das noch an/ was uns hat schwartz gebrant.

Meter: iambic
Duélese un preso en los términos mismos de sus visitas
by Quevedo

Preso por desvalido y delincuente,
más pagó la prisión que mi pecado.
Yo tengo de señor lo visitado
y del yermo, lo solo y penitente.
No entiendo, ¡vive Cristo!, aquesta gente;
mandan que siga, y tiénenme cerrado;
lo de a prueba y estése me ha cansado,
y el ser el susodicho eternamente.
Siempre me están pidiendo los derechos:
conversación que a Bártulo cansara
y a cincuenta letrados barbihechos.
Yo presento testigos cara a cara;
mas si pudiera presentar cohechos,
el siga como el diablo, se soltara.

Meter: polymetric
Teoría y práctica
by Amyr

Sobre la castidad don Lino Estrella
ayer tarde en San Pablo predicaba;
¡con qué elocuencia el vicio fustigaba!
¡qué discreta su plática y que bella!
Salí del templo, y al pensar en que ella
a las diez de la noche me esperaba,
juré por mi salud que si pecaba,
la última vez sin falta fuese aquella;
que si es locura la pasión sin tasa,
no procurar vencerla es desatino
Repitiendo mil veces: «de hoy no pasa»,
antes de dar la diez tomé el camino,
y al entrar por la puerta de su casa,
a un hombre vi salir ¡Era don Lino!

Meter: polymetric
66. Der Ausschluß
by Friedrich (Maler Müller) Müller

Ausschließt ... sich selbst von Deutschland, wahrlich, zu loben
Ist der Entschluß; er beweist, daß es sich redlich geprüft.

Meter: polymetric
XII. Piniovou šišku z Apenin
by Jaroslav Vrchlický

Piniovou šišku z Apenin
přinesl jsem v penatů svých stín,
dlouho těsně uzavřená zcela
těžítkem na papírech mých dlela.
Náhle přišed domů v noční čas
vidím šišku otevřenou v ráz,
odchlípeny listy všecky byly
a za každým listem bod byl bílý.
Semínko jsem viděl. – Na tom dost!
Nezdolají léta budoucnost;
síla žití na povrch se dere,
rozchlípí i šišky krovky steré.
Suchá šiška – ! Kolik to let jest?
Chce žít znova, bujet, kypět, kvést,
otvírá své krovky do daleka...
símě v nich – to trpělivě čeká.
Srdce lidské! Oč jsi lepší v tom?
Malé semínko být může strom,
ať se každá struna tvá chví, leká...
Símě myšlenky – to tiše čeká.

Meter: trochaic
[schön ist das Leben, ach schön, sehr schön]
by Friederike Kempner

Schön ist das Leben, ach schön, sehr schön,
Schön ist's und herrlich in Gottes Hut steh'n,
Schau'n in die Sonne und Blumen hinein,
Heiter und glücklich und friedfertig sein.

Meter: dactylic
149.  Den Trunckenpold kan GOtt nicht
 träncken.
by Angelus Silesius

Gott wil den sättigen den hungert und den dürst/
Dir kan ers nimmer thun der du nie nüchtern wirst.

Meter: iambic
An Caspar Rodemann zum Namenstage
by Simon Dach

Was suchen wir euch doch, Herr
Herr
Hat um uns hergelegt, reißt Clotho strenge Hand
Den Lebensfaden ab. Gott lässt davor ihn winden
Ein Band der Ewigkeit des Lebens, das nicht schwinden
Noch Abgang nehmen soll, versetzt ihn in ein Land,
Das Ruh und Freude bindt. Wir stehn von uns getrannt
Und können unsrer selbst noch nicht Ergänzung finden.
Nehmt aber gleichwohl hin ein Band ohn allen Schein.
Schwartz zeigt Betrübte, schwartz müßt ihr gebunden seyn,
Ein bessers ziemt euch nicht vor diesmal zu begehren.
Ach, nehmt es hin! Lebt wohl! Erkennet unsre Pflicht,
Doch mangelt es ihm auch an schöner Zierrath nicht.
Was führt es? Perlen. Was? Ja, Perlen unsrer Zähren.

Meter: iambic
Soneto
by Cervantes

Cual vemos del rosado y rico oriente
la blanca y dura piedra señalarse
y en todo, aunque pequeña, aventajarse
a la mayor del Cáucaso eminente,
tal este (humilde al parecer) presente
puede y debe mirarse y admirarse,
no por la cantidad, mas por mostrarse
ser en su calidad tan excelente.
El que navega por el golfo insano
del mar de pretensiones verá al punto
del cortesano laberinto el hilo.
¡Felice ingenio y venturosa mano
que el deleite y provecho puso junto
en juego alegre, en dulce y claro estilo!

Meter: iambic
ČESKÁ MODLITBA
by Karel Havlíček Borovský

Svatý Jene z Nepomuku,
drž nad námi svoji ruku,
ať nám Bůh dá, co dal tobě,
by náš jazyk nezhnil v hrobě!

Meter: trochaic
4.  Frühlingsfeier .
by Ludwig Uhland

Süßer, goldner Frühlingstag!
Inniges Entzücken!
Wenn mir je ein Lied gelang,
Sollt’ es heut nicht glücken?
Doch warum in dieser Zeit
An die Arbeit treten?
Frühling ist ein hohes Fest:
Laßt mich ruhn und beten!

Meter: trochaic
Mi asilo
by Luis Vargas Tejada

De un bosque enmarañado en la espesura,
bajo un peñasco inmóvil y musgoso,
negra mansión del búho pavoroso,
hubo una cueva, aunque pequeña, oscura.
En las entrañas de la tierra dura,
aquí mis manos con afán penoso
cavaron un asilo tenebroso,
de un ser viviente triste sepultura
Un giro anual el sol ha completado
desde que ausente y solitario moro
en mi lóbrega tumba confiando.
Aquí mi amarga situación deploro;
y cuanto tiempo en tan fatal estado
he de yacer, ¡ay infeliz! ignoro.

Meter: iambic
Desde lejos
by Delmira Agustini

En el silencio siento pasar hora tras hora,
como un cortejo lento, acompasado y frío
¡Ah! Cuando tú estás lejos, mi vida toda llora,
y al rumor de tus pasos hasta en sueños sonrío.
Yo sé que volverás que brillará otra aurora
en mi horizonte, grave como un ceño sombrío;
revivirá en mis bosques tu
                  gran risa sonora
que los cruzaba alegre como el cristal de un río
Un día, al encontrarnos tristes en el camino,
yo puse entre tus manos pálidas mi destino
¡y nada de más grande jamás han de ofrecerte!
Mi alma es frente a tu alma como el mar frente al cielo:
pasarán entre ellas, tal la sombra de un vuelo,
¡la Tormenta y el Tiempo y la Vida y la Muerte!

Meter: polymetric
El despertar
by Julio Herrera y Reissig

Alisia y Cloris abren de par en par la puerta
y torpes, con el dorso de la mano haragana,
restriéganse los húmedos ojos de lumbre incierta,
por donde huyen los últimos sueños de la mañana.
La inocencia del día se lava en la fontana,
el arado en el surco vagoroso despierta
y en torno de la casa
                  rectoral, la sotana
del cura se pasea gravemente en
                  la huerta
Todo suspira y ríe La placidez
                     remota
de la montaña sueña celestiales rutinas
El esquilón repite siempre su
                  misma nota
de grillo de las cándidas églodas matutinas
Y hacia la aurora sesgan agudas golondrinas
como flechas perdidas de la noche en derrota.

Meter: anapestic
Sonetos – IV
by Melchor Palau y Català

Cuando el sol caminaba hacia su ocaso,
vio Nise a Amor en su florido otero,
y, acercándose a él con lento paso,
cogióle entre sus brazos prisionero.
Queriendo engalanarse con sus galas,
fue arrancándole plumas de las alas;
tantas, que cuando quiso alzar el vuelo,
quedose el dios como adherido al suelo.
Desde aquel día, en los
                     torneados brazos
de mi amada reposa el ciego niño,
a hurto disparando esos flechazos
que abren hondas heridas de cariño
Por eso cuantos a mi Nise miran
flechados pro Amor, de amor suspiran

Meter: iambic
Což se těším v nejhlubší své duši,
by František Sušil

Což se těším v nejhlubší své duši,
Že žně blaží naše podkrají;
Žita moje ovšem nezrají,
Leč si duše jiných slastí tuší.
Rozkošných-liž zpěvů tvoje uši
Z polí oněch nepojímají?
Z bouří času jako podtají
Odkazem nás došly po Libuši.
Slyš jen! Pojí se v nich rosa s mannou,
Růže vonné z nich svou sladkost vanou,
Krása s hudbou slaví spolu sňatek.
Z přemilostných zpěvu toho vratek
Blaženosti rájské pro mne kanou,
Toť mé žatvy, to můj celý statek.

Meter: trochaic
- 983 - Jornada III, PELAYO De El valeroso catalán
by Lope de Vega

España bella, que de Hispán te llamas,
y del lucero con que nace el día,
el tronco de los godos fenecía
si no quedaran estas pobres ramas;
ves aquí el Fénix de sus muertas llamas,
que nuevas alas de su incendio cría,
para que ocupes con la historia mía
versos y prosas, lengua y plumas, famas:
Yo soy Pelayo, España; yo la piedra
que te he quedado; sola en esta vuelve
a hacer tus torres que no ofenda al rayo,
las que de sangre vestiré de hiedra;
que, puesto que Rodrigo se resuelve,
de sus cenizas nacerá Pelayo.

Meter: iambic
XxXII.
 Mariæ Magdalenæ.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Hie ruht das schöne Haupt/ hie ruht die schöne
Schoß/
Auß der die Liebligkeit mit reichen Strömen floß.
Nach dem diß zarte Weib verließ den Huren-Orden/
So sind die Engel selbst derselben Buler worden.

Meter: iambic
JARNÍ NEDĚLE.
by Alois Škampa

Ráno je, a vítr svěží
chladným dechem s pole běží,
zbouzí lesy v šum;
všecka země skví se v rose,
jedva slunko vyhouplo se
nad zamlžený chlum...
Koroptev si tíkla v luhu – –
perlatou je vidět duhu
na osině trav;
červánků plam na východě
v rybníka se rozlil vodě
jako zlatohlav!
Jitřenka juž kvapem hasne,
z bílé páry nebe jasné
modře svítí ven,
všade cítit po vůkoli
hlinovatou vláhu rolí –
bude krásný den...
Mír a ticho vzduchem pluje.
Div to! nikdo nepracuje
v širém lánu dnes!
Prázdno, kam se oko dívá,
jako v snění odpočívá
role, sad i ves...
Po cestách kol nehlomozí
ani pluhy, ani vozy,
mlýn dnes nemele...
Za to v dálce zvony znějí
hlasněji a líbezněji –
je dnes neděle!
Znějí plně, slavným ruchem,
velebně se nese vzduchem
každý jejich ráz...
V daleké až zvoní kraje
z malé vsi, jež ukryta je
v tmavých lesů hráz.
A jak v jitřním tichu bijí
a vítěznou melodií
zvučí dokola:
ze samot i po dědině
pantáty a hospodyně
hlas jich vyvolá!
V poli časnou dobou ranní
po pěšinách venkovani
do kostela jdou;
skřivan vylét’ z teplé skrýše
a je pozdravuje s výše
něžnou písní svou...
Krajina, jež pusta byla,
najednou se oživila,
v roli stal se div:
svěží barvy dívčích šatů
houpají se v pestrém chvatu
nad zelenem niv.
Panenky to – na mou duši! –
Bože, jak jim pěkně sluší
malebný jich šat!
Každá v rukou knížky nese
a jen cestou zamihne se,
nechtíc zameškat...
K jedinému všechny cíli
od domovských krbů pílí
z dálky přes pole,
a ten cíl juž vidět zblízka
nad lesy, kde zlatem blýská
kříž a kupole!
Umlklo již zvonů znění,
času není ku prodlení –
dívky zašly v háj...
Pouze jedna z jejich řadu
zpozdila se chvíli vzadu –
líbezná, jak máj!
Prostovlasá, v chudém kroji
na pokraji lesa stojí,
zapomněvši spěch;
do šípkových keřů sahá – –
v tom jí zavzněl výkřik blaha
na úsměvných rtech!
Jarní vůně, jak se hnula,
od země k ní zadychnula
houští rozpletlou...
A panenka bez okrasy –
fialku z ní utrhla si
prvně vykvetlou!

Meter: trochaic
XiI.
by August von Platen

Oft auch nehm' ich mich zusammen vor den Leuten, dir
Oft in deiner Freunde Zirkel hab' ich angehört geduldig
Worte, welche nichts verfangen, nichts bedeuten, dir
Und damit des Lenzes Reize sich erhöhn in meinen
Denk' ich, daß sich Flur und Garten nur erneuten dir
Auf verschiednen Wegen haben sich der Trunkenheit er-
Für sich selbst die Stumpfgesinnten, die Gescheuten dir
Laß in deinem Schatten endlich schlummern uns, o
Da wir nur zu lang' an Schatten uns erfreuten, dir

Meter: trochaic
A Juan de Castellanos
by Gabriel de Minaya

Poeta lleno de licor divino,
por influjo del alto firmamento,
para manifestar vuestro talento
tentaste asperísimo camino
Y en el progreso que de vos es dino
adelante pasáis del pensamiento
fabricando perpetuo monumento
al español en Indias peregrino.
Homero tuvo de los suyos cargo,
Virgilio de la lacial arena
y reliquias fugaces de troyanos:
Mas en las Indias, un mundo tan largo,
¿Quién puede? Nadie, fuera de la vena
casta del casto y llano Castellanos.

Meter: polymetric
Soneto amoroso
by Quevedo

Cuando a más sueño el alba me convida,
el velador piloto Palinuro
a voces rompe al natural seguro,
tregua del mal, esfuerzo de la vida.
¿Qué furia armada, o qué legión vestida
del miedo, o manto de la noche oscuro,
sin armas deja el escuadrón seguro,
a mí despierto, a mi razón dormida?
Algunos enemigos pensamientos,
cosarios en el mar de amor nacidos,
mi dormido batel han asaltado.
El alma toca al arma a los sentidos;
mas como Amor los halla soñolientos,
es cada sombra un enemigo armado.

Meter: iambic
Dios
by Marcos R. Blanco Belmonte

El que reina en católicos altares
y nos tiende sus brazos redentores,
el que matiza las pintadas flores
y refrena las olas de los mares;
el que endulza del hombre los pesares,
al calor de dulcísimos amores,
el que duerme los vientos bramadores
y enciende los radiosos luminares.
Ese es Dios, el Creador, el Soberano,
el que disipa del error el velo
y redime de culpas al humano.
Ese es Dios, el que calma el hondo duelo,
el que tiene los mundos en su mano
y el que nos muestra con la Cruz el cielo.

Meter: polymetric
To Wordsworth
by Felicia Dorothea Hemans

Thine is a strain to read among the hills,
The old and full of voices — by the source
Of some free stream, whose gladdening presence fills
The solitude with sound; for in its course
Even such is thy deep song, that seems a part
Of those high scenes, a fountain from the heart.

Or its calm spirit fitly may be taken
To the still breast in sunny garden bowers,
Where vernal winds each tree’s low tones awaken,
And bud and bell with changes mark the hours.
There let thy thoughts be with me, while the day
Sinks with a golden and serene decay.

Or by some hearth where happy faces meet,
When night hath hushed the woods, with all their birds,
There, from some gentle voice, that lay were sweet
As antique music, linked with household words;
While in pleased murmurs woman’s lip might move,
And the raised eye of childhood shine in love.

Or where the shadows of dark solemn yews
Brood silently o’er some lone burial-ground,
Thy verse hath power that brightly might diffuse
A breath, a kindling, as of spring, around;
From its own glow of hope and courage high,
And steadfast faith’s victorious constancy.

True bard and holy! — thou art e’en as one
Who, by some secret gift of soul or eye,
In every spot beneath the smiling sun,
Sees where the springs of living waters lie;
Unseen awhile they sleep — till, touched by thee,
Bright healthful waves flow forth, to each glad wanderer free.

Meter: iambic
81. Auf Mævium
by Andreas Gryphius

Meff nimt ein schwartzes Weib. Ursach ist leicht zu keñen/
Weil Kolen schwartz und doch eh' als der Schnee entbrennen.

Meter: polymetric