PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
A Dialogue between the Soul and the Body
by Andrew Marvell

SOUL
O who shall, from this dungeon, raise
A soul enslav’d so many ways?
With bolts of bones, that fetter’d stands
In feet, and manacled in hands;
Here blinded with an eye, and there
Deaf with the drumming of an ear;
A soul hung up, as ’twere, in chains
Of nerves, and arteries, and veins;
Tortur’d, besides each other part,
In a vain head, and double heart.

BODY
O who shall me deliver whole
From bonds of this tyrannic soul?
Which, stretch’d upright, impales me so
That mine own precipice I go;
And warms and moves this needless frame,
(A fever could but do the same)
And, wanting where its spite to try,
Has made me live to let me die.
A body that could never rest,
Since this ill spirit it possest.

SOUL
What magic could me thus confine
Within another’s grief to pine?
Where whatsoever it complain,
I feel, that cannot feel, the pain;
And all my care itself employs;
That to preserve which me destroys;
Constrain’d not only to endure
Diseases, but, what’s worse, the cure;
And ready oft the port to gain,
Am shipwreck’d into health again.

BODY
But physic yet could never reach
The maladies thou me dost teach;
Whom first the cramp of hope does tear,
And then the palsy shakes of fear;
The pestilence of love does heat,
Or hatred’s hidden ulcer eat;
Joy’s cheerful madness does perplex,
Or sorrow’s other madness vex;
Which knowledge forces me to know,
And memory will not forego.
What but a soul could have the wit
To build me up for sin so fit?
So architects do square and hew
Green trees that in the forest grew.

Meter: iambic
- 998 - Acto III, LAURENCIA De Guardar y guardarse
by Lope de Vega

Amando, recelar daño en lo amado,
nueva pena de amor se considera;
que quien en lo que ama daño espera,
aumenta en el temor nuevo cuidado.
El firme pensamiento desvelado,
si le aflige el temor, fácil e altera;
que no es a firme fe pena ligera
ver llevar el temor al bien robado.
Mi esposo adoró; la ocasión que veo
al temor de su daño me condena,
si no le ayuda la felice suerte.
Al bien suyo se inclina mi deseo;
si está presente, está cierta mi pena;
si está en ausencia, está cierta mi muerte.

Meter: iambic
- - Acto III, ANA De La portuguesa, y dicha de forastero
by Lope de Vega

Tristezas, si el hacerme compañía
es fuerza de mi estrella, y su aspereza
vendréis a ser en mí naturaleza,
y perderá el vigor vuestra porfía.
Si gozar no merecen de alegría
aquellos que no saben que es tristeza,
¿cuándo se mudará vuestra firmeza?
¿cuándo veré de mi descanso el día?
Sola una gloria os halla conocida,
que si es el fin el triste sentimiento
de las alegres horas de esta vida,
vosotras le tendréis en el contento.
Mas, ¡ay!, que llegaréis a la partida,
y llevarase mi esperanza el viento.

Meter: iambic
Soneto
by Fray Bernardo de Cárdenas

Ensilla, Sancho amigo, a Rocinante,
dame la lanza y yelmo de Mambrino,
acomoda la alforja en el pollino
y el bálsamo precioso pon delante.
Pues Dios me hizo caballero andante,
hoy desfacer un tuerto determino,
que face una Doncella a un malandrino,
jayán desaforado y cruel gigante.
Dice que fue su esclava esta Doncella,
y miente, pues sé yo, que cuanto él dice,
ella gentil deshizo su cabeza.
A mi me toca, Sancho, el defendella:
yo soy su caballero, y voto hice
de defender su virginal Pureza
Subió con ligereza,
y tomando su yelmo, escudo y lanza,
le siguió su escudero Sancho Panza

Meter: polymetric
Die theure Stelle .
by Ludwig Uhland

Die Stelle, wo ich auf verschlungnen Wegen
Begegnete dem wunderschönen Kinde,
Das, leicht vorübereilend mit dem Winde,
Mir spendete des holden Blickes Segen:
Wohl möcht’ ich jene Stelle liebend hegen,
Dort Zeichen graben in des Baumes Rinde,
Mich schmücken mit der Blumen Angebinde,
Zu Träumen mich in kühle Schatten legen.
Doch so verwirrte mich des Blickes Helle,
Und so geblendet blieb ich von dem Bilde,
Daß lang ich wie ein Trunkner mußte wanken;
Und nun mit allem Streben der Gedanken,
So wie mit allem Suchen im Gefilde,
Nicht mehr erforschen kann die theure Stelle.

Meter: iambic
PANÍ HANY KVAPILOVÉ.
by Antonín Macek

Vzpomínám: To chvíle byla, bolesti ta chvíle dravá,
když se Ona rozloučila, Blaženina bytost smavá
naposled se zachvěla –
s úsměvem, s nímž prvně hrála, naposledy srdce hřála;
bytost krásná v říši stínů
navždy, navždy zmizela!
Jako tiché echo zbývá, z písně sladce kdysi znící,
melodie teskná zpívá, tiše září profil snící
mrtvé Paní z námoří –
vzpomínky na bytost drahou, jako hvězdy nocí vlahou,
sladká duše přítelkyně,
na dně srdce zahoří.

Meter: trochaic
Burlase de la astrología de los eclipses
by Quevedo

¿Porqué el sol se arreboza con la luna
en la cabeza horrible del severo
dragón, pretendes, pérfido agorero,
amenazar de túmulo a la cuna?
El metal de sus rayos importuna
tu ciencia, con examen de platero,
cuando eclipsarse el sol en el Carnero
influye calidad sólo ovejuna.
Hoy se eclipsa en Carnero, y otro día
se eclipsará de viernes en los Peces,
signo Corvillo en buena astrología.
Eclipses hay picaños y soeces,
amigos de canalla y picardía:
que no son linajudos todas veces.

Meter: iambic
323. Bratře, tobě nechci zamlučeti
by Jan Kollár

Bratře, tobě nechci zamlučeti
V důvěrné to sardce prostotě,
Že já mnoho sem už v životě
Pro svůj národ musel vyterpěti;
Nechci však to nosit na paměti,
Ani láti zlostné holotě,
Aniž lituji v té trampotě
Najkrásnější věk můj strávivšeti?
Životy dva dej mi, sardce volí
Oba za Sláviu složiti,
Ale jedna věc mne velmi bolí:
Že sme hlas jen v poušti volající,
Že to lid náš nezná cítiti,
Zotročilý jsa a nedbající.

Meter: trochaic
Prudencia
by Ricardo Gil

No con reserva inútil, irrisoria,
de nuestro amor ocultaré el tesoro
Busca la luz para brillar el oro
¿Por qué lo he de ocultar siendo mi gloria ?.
En tu huerto las flores de memoria
saben, hace ya tiempo, que te adoro
Lo repiten los pájaros en coro
Las estrellas conocen nuestra historia
Mas de quien no comprenda el verdadero
valor de mi tesoro, tenazmente
como el avaro recatarme quiero
No digas, no, que oculto mi ferviente
amor; lo sabe el universo entero
¿Quién lo ignora? Los hombres solamente

Meter: polymetric
Du sagst, du siehst nicht mehr zur Luft
by Max Dauthendey

Du sagst, du siehst nicht mehr zur Luft,
Weil jetzt die Wiesenblumen blühen!
Ich weiß, daß jede dich nur ruft,
Der rote Mohn will dir nur glühen.
Und all die tausend Wiesenkleinen
Sich blühend nur um dich vereinen.
Doch manchmal fällt noch zu den Steinen
Ganz nebenbei ein Blick von dir,
Und dann blühn alle Steine mir.

Meter: iambic
[Ovčín] (III)
by Jaroslav Kolman Cassius

Také ty, ovčíne starý, s bledým a vysokým nebem,
kolébko vzpomínek mých, kde kotec má králičí rod
s mláďaty v temnotách koutů tam tajemně dupajícími,
také ty, ovčíne můj, byls mladosti mé stará stráž.
Ovíván stříbrnou třásní topolů stojících v řadě
a hejny holubích křídel tam s praskotem vzlétajícími,
ohňostroj sněhobílý v dávno pohřbeném nebi,
na prahu dnů mých stáls, v noci mé úsvitu zář.
Sotva noc snesla se v sad a děcka kdes běhala venku,
domácí lampu má matka stavěla na náš práh.
Dosud mi zahřívá noc mou ozářené zápěstí snědé
a náramku granátového zlatově rudý třpyt.
Nezhasni, poslední světlo očí, jež zvykají temnu,
znamení na starém prahu, jež zaclání průsvitná dlaň.
Nasloucháš, sladký ty stíne, z tmy přicházejícím krokům?
Vítej, můj majáku dětství. Tvůj toulavý hoch už jde spat.
Oběhl tmící se sad odkvétajícího světa
a v zahradu života jeho se snáší pomalu noc.
Jak tajemně stojí tam v temnu ten špalír slunečnic spících,
jak děsí ho lyšajů let, černé noci, jež přichází, hmat.

Meter: polymetric
Z nové „Moudrosti otcovské“. (II.)
by Josef František Karas

Na Rakousko nevypouštěj blesky,
milý synu, z oka zlostného.
Stát to vzácný. Darebáky pouští?
Do vězení zavrou ctnostného?
Daně platit! To je přece něco!!
Jak bys zvěděl, že jsi občanem?
Daň-li platíš, berní zve tě pánem.
Jinak hluch být musíš, slep a něm.
Klerus tady privilej má vzácnou,
s kudlou ras dře a on bez kudly.
Aby Krista člověk nezpomněl si,
censor bibli schoval do truhly.
Ba! I písmo svaté konfiskují!
Myšlének tvých slyším ohlasy.
Synu! Mlč! Jen slovem zavadíš-li,
cito poputuješ do basy!

Meter: trochaic
Mateo María Boiardo
by Fernando Maristany

Del mar vi el sol surgir, por tan
                     divina
melena de áureos rayos circundado,
y el rostro tan rojizo e iluminado,
que un incendio hizo en toda la marina
Vi abrirse, a la rociada matutina,
las rosas de un color tan inflamado,
que se hubiera de lejos estimado
que un fuego ardiera por su verde espina.
Vi en la alegre y florida primavera,
salir la muelle hierba perfumada
y abrir sus hojas en la pronta edad;
y a una mujer graciosa y hechicera,
bellas rosas coger de madrugada,
y vencer a esas cosas en beldad.

Meter: polymetric
Die Dritte Abtheilung.
by Philipp von Zesen

——— er setzet auff den
Vor grosser sonnenhitz/ vnd helt die Herd
in  huth.

Meter: iambic
ČESKÝ HONZA.
by Antonín Klášterský

Potkal jednou Honza Smrt
blízko rodné vsi:
„Kam pak, Kmotra? vrať se, vrať,
u nás všecko spí!“
Chtěla Smrt jít klidně dál,
ale Honza zas:
„Pojď, budem si povídat,
máš-li chvíli čas!“
Smrt šla dál, však Honza náš,
jak už silák byl:
„Rád bych věděl, kdo z nás dvou
má přec více sil?“
Tu se, v prázdných důlkách šleh,
obrátila Smrt,
na Honzu se vrhnula
jako vzteklý chrt.
Ale Honza kosu hned
s ramene jí strh,
bili se, a Honza měl
stále v boji vrch.
Rubal ji a rdousil ji,
pozvedal ji výš,
jak by zdvihal děvčete
při tanci jen tíž.
Jak by hrála muzika
u veselý rej –
Honzo, s kým to zápasíš,
dobrý pozor měj!
Honza smál se, bil ji, bil,
až ji zmohla řež.
– Vyhrál’s – řekla vztekle Smrt –
však mi neujdeš! –
Domů Honza v smíchu šel,
řekl jaře svým:
„Do světa jdu – nikoho
již se nebojím!“
Přes hory a přes doly
v město přišel v čas:
jakás cizí kněžna tam
vystrojila kvas.
U kněžny se o práci
hlásil Honza náš:
– Panošem tě udělám,
pěkné líce máš! –
V hedvábí jej oděli,
v střevíc plný vnad,
zlatým pasem opjali
drahocenný šat.
Po boku se houpalo
kordisko mu teď,
z všeho pouze zbyla mu
zdravá jeho pleť.
Vesele se Honza měl,
tuhé práce prost,
vzácných krmí každý den,
vína bylo dost.
Naučil se drnkati
ku veselým hrám,
líbat dvorným způsobem
bílé ručky dam.
Naučil se jazykem
cizím žvatlat, pět,
ale při tom – divná věc! –
Honza chřad a bled.
Chřad vždy víc a chřad vždy dál,
chřad, až bylo děs,
až pak bez sil na lože
polomrtvý kles.
Nad lůžkem se skláněla
ta, jíž sloužil hrd:
nebyla to kněžna již,
byla to jen – Smrt.
A ta v tváři strašný škleb,
za těch šeptá chvil:
– Chtěl bys vědět, kdo z nás dvou
má přec více sil? –
Honza mlčel, umíral,
v tom však náhle, slyš –
nota písně venkovské
padla v jizby tiš.
Malou, prostou písničku
zpíval kdos, a div!
Honza vstává, zvedá zrak,
Honza je zas živ.
V neznámého chodce zpěv
vpadá jeho hlas,
strhává svůj hedváb v mžik,
kroj svůj hledá zas.
A jak svoji halenu
zas měl na hrudi,
jak když stará síla se
v svalech probudí.
Pocítil, jak roste v něm,
mocné paže vzpřáh,
ale Smrt již letěla
přes paláce práh.
Letěla jak ve hvozdě
vyplašený sýc.
„My dva – Honza zasmál se –
nesejdem se víc!“

Meter: trochaic
RUSKO V LEDNU 1905 (II. „V PETROHRADĚ TICHO...“)
by Josef Svatopluk Machar

V Petrohradě ticho. Zametají sníh,
poněvadž byl zrudlý krví zabitých.
Opraví se dlažba, holých ruk zbraň mdlá,
do vybitých oken dají nová skla.
Ve špitálech pilno: oheň na tváři
obvazují, řežou údy felčaři.
Pilno u soudů je, živo v pevnostech,
řetězy tam řinčí v černých mokrých zdech.
Tesaři mnou ruce: Není bídy víc,
stát objednal u nás řadu šibenic.
V divadlech zas hrají, vracejí se tam
velkoknížata ctná ku svým baletkám.
Žurnálů zas deně spousta vyletá
a že v Rusi klidno, hlásá do světa.
Klidno v svaté Rusi... Denně vlaky jdou,
vezou reservisty na pláň mandžurskou.
V továrnách se robí děla, kulky, zbraň
pro případy všechny – – Bože, cara chraň!

Meter: trochaic
Vi .
by Joseph von Eichendorff

Durch Feld und Buchenhallen,
Bald singend, bald fröhlich still,
Recht lustig sey vor allen
Wer's Reisen wählen will!
Wenn's kaum in Osten glühte,
Die Welt noch still und weit:
Da weht recht durch's Gemüthe
Die schöne Blüthenzeit!
Die Lerch' als Morgenbote
Sich in die Lüfte schwingt,
Eine frische Reisenote
Durch Wald und Herz erklingt.
O Lust, vom Berg zu schauen,
Weit über Wald und Strom,
Hoch über sich den blauen
Tiefklaren Himmelsdom!
Vom Berge Vöglein fliegen
Und Wolken so geschwind,
Gedanken überfliegen
Die Vögel und den Wind.
Die Wolken zieh'n hernieder,
Das Vöglein senkt sich gleich,
Gedanken gehn und Lieder
Fort bis in's Himmelreich.

Meter: iambic
- LXX - Fénix cabello suelto, fortuna de amor
by Pedro Soto de Rojas

Esta que libre al regalado viento,
la madeja derrama de oro hermosa:
sin duda que es fortuna poderosa;
pues da bienes, y quita en un momento.
No es la que el oro con poder violento
distribuye avarienta, y generosa;
mas hace al alma pobre, o venturosa
del tesoro de amor su libre intento.
Ciega no es ya, mas para mí escondidas
las luces trae, que forma mis enojos,
y se finge sin vista a mis heridas.
Ay quien dude en la rueda, y los despojos;
despojos son, las almas ya rendidas;
la rueda son, los giros de sus ojos.

Meter: polymetric
Zukunftsbrot
by Karl Henckell

Wer für die Menschen Brot der Zukunft bricht,
Der mag es selbst mit Spott besudelt kauen!
Der alte Körper taugt noch lange nicht,
Die neue Nahrung richtig zu verdauen.
Sein Magen ist aus Überreiztheit faul,
Sein Muskel träge wie ein Karrengaul,
Sein Maul speit Lästrung wie der König Saul –
Doch David wagt's, ihm kühn ins Aug' zu schauen.

Meter: iambic
- 77 -
by Lope de Vega

Opuesto al Español, como al Tebano
el animal, que a Venus tanto ofende,
las medias lunas, que del sol defiende,
de espumoso furor argenta en vano.
Ni rayo artificial, la tierna mano
con privación de un sol al aire extiende,
divide instantes, átomos enciende,
por senda estrecha tronador Vulcano.
Cayó el terror del Pardo, el horizonte
todo tembló, y entre el humor adusto
Adonis dio sus flores más perfectas.
Vengose Venus; no te admires ¡monte!
que menos rayo de Felipe Augusto
estrellas fijas encendió cometas.

Meter: iambic
- XXXVIII - Al Bautista
by Juan de Almeida

Aquel que de Dios padre fue enviado,
aquel que fue antes santo que nacido,
aquel que de la Virgen fue servido,
aquel que del arcángel fue anunciado,
aquel que fue de Cristo adelantado,
aquel que le mostró siendo vencido,
es el Bautista grande a quien rendido
está mi corazón y aficionado.
¡O, quien tuviera lengua muy subida
y tanto que a los cielos se subiera
para poder decir tan alta vida!
Mas aunque tanta ciencia yo tuviera,
no fuera tu alabanza tan cumplida
ni tal cual la mereces y quisiera.

Meter: iambic
Prolog
by Heinrich von Kleist

Wettre hinein, o du, mit deinen flammenden Rossen,
Phöbus, Bringer des Tags, in den unendlichen Raum!
Gib den Horen dich hin! Nicht um dich, neben, noch rückwärts,
Vorwärts wende den Blick, wo das Geschwader sich regt!
Donnr' einher, gleichviel, ob über die Länder der Menschen,
Achtlos, welchem du steigst, welchem Geschlecht du versinkst,
Hier jetzt lenke, jetzt dort, so wie die Faust sich dir stellet,
Weil die Kraft dich, der Kraft spielende Übung, erfreut.
Fehlen nicht wirst du, du triffst, es ist der Tanz um die Erde,
Und auch vom Wartturm entdeckt unten ein Späher das Maß.

Meter: polymetric
[was selten ist, das liebt man sehr]
by Franz Grillparzer

Was selten ist, das liebt man sehr.
Nun lieb ich dich zwar recht,
Doch säh ich dich so
Ich liebte dich noch mehr.

Meter: iambic
- CXLVI -
by Fernando de Herrera

Dulce fuego de Amor, dulce la pena
y dulce de mi daño es la memoria,
cuando renueva Amor la antigua historia,
que a su grave tormento me condena.
Mas cuando hallo mi esperanza llena
del bien y de promesas de victoria,
un súbito dolor turbia mi gloria
y todos mis contentos desordena:
que será esta luz pura de belleza,
la fe del justo Amor, en poca tierra
vuelta, y el fuego muerto, que me inflama.
¡Oh vano ardor de la mortal flaqueza,
si el fin, que ofrece paz de tanta guerra,
no dejará aun ceniza de mi llama!

Meter: iambic
75.
by Friedrich von Logau

Seither daß unser Stadt verschantzet und bewehret,
Seither ist unser Land verwüstet und verheret.

Meter: iambic
SVĚŽÍ, MLÁD SE NĚKDY CÍTÍM...
by Josef Kalus

Svěží, mlád se někdy cítím
jako palouk s jarním kvítím,
jako bych měl křídel pár,
zapomenuv, že jsem stár.
V zápětí však tíha stáří
ztlumí nitra mého vzlet:
je mi vlaštovce jak v září,
chystá-li se odletět.

Meter: trochaic
Co o Voltairu Fouquè jistí, víra...
by Stanislav Mráz

Co o Voltairu Fouquè jistí, víra
zda, Disa křtí jej jménem kdy. Zda čirá
bezpeč to, jistota, nechť v lásky zmírá
k volnosti vznětu. Králem černých voje
zda, dědičným či nepřítelem z skoje
lidskosti... Kde leč rozžhnutí vzal svoje?!
Či v něhy rozplání či žluči, Christa ssýlá,
Atillu, Napoleona, Voltaira s výše
kdy Elysium. Těm, jimž slán víc, spíše,
vždy břevnem v zor je, zášť jich jej ostýlá.
Však ot chimerský sieclu a díla,
co sok mní, quadratury kruhu tiše
taj stih že, odhalil, jej v dlaň svřel v liše,
jist zbuda v moudrost, jež se nepřežila.
Oválným universum zdá se maní,
leč legitimnosti má boky, zdání
co liberálnosti mní křivek plání
kol za hran, linií léno zrádné v klání.

Meter: iambic
112. Aus und ein, Gebären und Geborensein
by Angelus Silesius

Wenn du in Wahrheit kannst aus Gott geboren sein
Und wieder Gott gebärn, so gehst du aus und ein.

Meter: iambic
- LXXII -
by Bocangel y Unzueta

Ese reloj que mano soberana
(dádiva siendo) le selló de indicio,
y, haciendo más de ley el beneficio,
el estruendo excusó de la campana;
esa cadena que, en labor no vana,
suspende al tiempo su volante oficio,
reduciéndole a eterno sacrificio
(debida pompa a quien pasó de humana):
del sol de Leonor ingeniosa,
que se difunde a España desde Hungría,
es grande honor en átomo lucido,
que una vida, no más, os prevenía,
corta, Fabio, a merced tan ponderosa,
y os da el tiempo en que ser agradecido.

Meter: polymetric
POKROK V DĚJINÁCH LIDSTVA
by Josef Svatopluk Machar

Ano, jde to k výši,
tvrdí mudrc mnohý –
Dřív bolela záda,
potom zase nohy. –
Ano, jde to k výši,
pokroku buď sláva –
záda, nohy zdrávy,
teď zas bolí hlava.

Meter: trochaic
LV.
by Gustav Pfleger Moravský

Pak ke Smečkovu naši známí jedou,
Kde narodil se slavný hippolog,
Jenž zanáší se politickou vědou –
Toť arci ve mudrctví velký skok –
Ach! jak si moří tu svou hlavu snědou,
Div že se její mozek nepopuká.
Neb mnohý dar pro budoucího vnuka
On chystá, ne snad v pojednání mělkém:
Ty plody zahrnuty v dílu velkém
Jsou pro kruh nesmírného obecenstva
Ku blahu národů a člověčenstva9).

Meter: iambic
- LXXIII -
by Fcode Borja

O tú, que siempre mides peregrino
de tu jornada eterna los linderos;
y con iguales pasos, y ligeros,
ni acortas, ni dilatas el camino.
Por ti el gobierno del errante pino
doma indolentes mares extranjeros,
y usando el hombre los comunes fueros,
en él imitas el pode divino.
Jamás la tierra, que tu luz rodea,
con piadosos objetos la retira,
ni altera la igualdad de tu corriente.
Así a la hermosa altiva Galatea
ni el mal que siento, ni el dolor que mira,
turbar pudieron la enemiga frente.

Meter: iambic
Růžový palouček.
by Karel Babánek

Vísky a borové háje,
palouček u Morašic.
Na keři červené růže,
ty už tam nezkvetou víc.
Před věky ze slz tu vzrostly,
svědectví vydaly všem,
vlasti že věrní tu v bolu
slzami skrápěli zem.
Teskno je. Tmí se. A smutný
uprostřed stojí teď kříž.
Lásky a věrnosti růže
nikdy tam nezkvetou již.

Meter: dactylic
An Laura.
by Ludwig Christoph Heinrich Hölty

Wo Lucindens Hülle starrt,
Wo ihr Geist von seiner Sklavenkette
Losgekettet ward.
Helle deinen Thränenblick. Am Throne,
Wo der Gottversöhner thront,
Ist Lucinde mit der Siegeskrone,
Wohl ihr! schon belohnt.
Denke dieser bleichen Todesmiene,
Dieses Lagers, wo du weinst,
Wann du wieder auf der Narrenbühne
Deiner Stadt erscheinst.
Ihres Kampfes denk' und ihres Röchelns,
Erdgedanken zu zerstreun;
Ihres Glaubens, ihres lezten Lächelns,
Gottes dich zu freun.

Meter: trochaic
Der Büffel.
by Barthold Heinrich Brockes

Der auch ist ein' Art von Ochsen, doch in vielem unter-
schieden,
So an Art als an Gestalt. Es ist seine Haut so fest
Und so dicke, daß sie sich kaum durch Kugeln trennen
läßt.
Tüchtig ist dieß Thier zur Arbeit und nicht leichtlich
zu ermüden.
Seine ringelreiche Hörner sind stets hinterwerts gekrümmt,
Die sind als ein hülfreich Mittel gegen allen Krampf be-
stimmt,
Auch zu mancherley Gefäßen, Trinkgeschirren und zu Bo-
gen.
Es zu zähmen, wird ihm stets durch die Nas’ ein Ring
gezogen.
Hieb- und schußfrey sind die Köller, womit der Soldat
sich deckt
Aus der Büffel dicken Haut. Da ihr Fleisch auch nied-
lich schmeckt
Und besonders nahrsam ist, wird es ebenfalls gegessen.
Soll man denn nicht dessen Huld, auch bey diesem Thier,
ermessen,
Welcher es, für uns, formirt? uns nicht durch sein Fleisch
nur nährt,
Uns nicht nur zur sichren Kleidung die so feste Haut beschert,
Sondern auch bey unsrer Arbeit es zur Hülfe uns ge-
wehrt?

Meter: polymetric
La esperanza
by Alberto Lista

Dulce esperanza, del prestigio amado
pródiga siempre, que el mortal adora,
ven, disipa piadosa y bienhechora
las penas de mi pecho acongojado.
Vuelve a mi mano el plectro ya olvidado,
y al seno la amistad consoladora;
y tu voz, oh divina encantadora,
mitigue o venza la crueldad del hado.
Mas ¡ay! no me presentes lisonjera
aquellas flores que cogiste en Gnido,
cuyo jugo es mortal, aunque es sabroso.
Pasó el delirio de la edad primera,
y ya temo el placer, y cauto pido,
no la felicidad, sino el reposo.

Meter: iambic
MASARYKŮV MONSTREPROCES.
by František Serafínský Procházka

Jakžpak se mohli nasytit,
když ze všech zmol i vršků
slítlo se tři sta osm krkavců
na jedinou mršku!?

Meter: iambic
POMSTA.
by Antonín Klášterský

V svém choval jsem tě srdci, Emmo, na dně,
já, zlatovlasá vílo něžné krásy,
jsem ve svých básních opěval tě ladně,
bys jako Laura plála na vše časy.
Však zradila's mne... Nu, zřím na to chladně,
vím, u brunety Karly dojdu spásy,
z muk vyvede mě, rovna Ariadně,
a já v svých básních přebarvím jen vlasy.

Meter: iambic
Book 2, Epigram 8
by Thomas Bastard

Walking the fields a wantcatcher I spied,
 To him I went, desirous of his game:
 Sir, have you taken wants? Yes, he replied,
 Here are a dozen, which were lately ta’en.
 Then you have left no more. No more? quoth he.
 Sir I can show you more: the more the worse;
 And to his work he went, but 'twould not be,
 For all the wants were crept into my purse.
      Farewell friend wantcatcher, since 'twill not be,
      Thou cannot catch the wants, but they catch me.
 ﻿

Meter: iambic
- 99 - Acto I, DOÑA JUANA
by Lope de Vega

Espera, ingrato, y mira lo que debes
a quien te ha dado el alma que desprecias.
¡Oh, cómo somos las mujeres necias,
y en resolvernos al peligro breves!
¿Qué ejércitos, que mar, qué heladas nieves,
si precias el honor, si el amor precias
hierro y fuego de Porcias y Lucrecias
defenderá que mi constancia pruebes?
Si me aborreces, ¿quién habrá que crea
que al paso que tu ingrato desdén crece
crezca mi amor, sin que locura sea?
Mucho a la muerte la mujer parece:
que huye quien la busca y la desea
y se cansa en buscar quien la aborrece.

Meter: polymetric
PO LETECH NA ZNÁMÉ STEZCE V HÁJI...
by Emanuel Čenkov

Po letech po známé stezce v háji
já pod javory v tichých dumách šel...
Krajina v dřímotné spala báji
při kolébavce neúnavných včel.
Napravo stráň je tu kamenitá,
kde s kůzletem zas kozu pase hoch,
nalevo Vltava plyne skrytá,
pruh polí, lučin, lány řepných ploch.
Ze školy bělostné u kostela
ven do svobody řve tu dětí dav –
na vršku hřbitůvek... zhubenělá
jak věchet babka kývá na pozdrav.
Tak se tu rozhlížím v kraji českém,
jenž ke žni zraje, jak by tajil dech...
je v něm tak dusno, ach, divným steskem
a celý obzor kol plá v plamenech.
Hlava se v dřímotě níže kloní,
usedáš mdlobou, uplývá ti sil,
píseň svou hučivou včely zvoní...
Kdos duši tvou zde tiše pokosil.

Meter: polymetric