PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Avemarías
by Carlos Valverde López

Murió al albor del alba madrugada
en estertor helado sobre el suelo
y en postrera merced cuajara el
                     cielo
de golondrinas blancas la alborada
Del céfiro silbante la balada
que aventara zorzales en su pelo
ha labrado en su piel rosas de hielo
y velado sus ojos despiadada
Y no volvió a las ondas cristalinas
ni el juncal alfombró dulce a su
                     paso
en cortejo de azul algarabías,
sólo el ámbar de hiel y las espinas
sembradas en el surco de su ocaso
musitan vendaval de avemarías

Meter: polymetric
Utěcha pacholete.
by František Alexandr Rokos

Lkajíc vdova
Ptá se znova
Jiříčka:
„Kde máš svého
Milostného
Tatíčka?“
„„Vždyť pak bdíte,
Dobře víte,““
Dítě zas
Povídalo,
„„Co se stalo
S ním v ten čas.
Mnoho věrných
V pláštích černých
Přišlo sem,
Otce vzali,
Zahrabali
V chladnou zem.““
„Ty pro něho
Synu jeho
Nekvílíš?
Nepříjemnou
Bolest semnou
Nezdílíš?“
„„Milá máti!
Máte znáti,
Co pravil;
By mé lkání,
Bědování
Zastavil:
Živli bude
Ctnostně všude
Jiříček;
Tvůrce všeho
Bude jeho
Tatíček!““

Meter: trochaic
- XXXII -
by Argensola

En la Holanda, bañada del tributo,
que a todas las calendas paga Lice,
clava una rana viva el infelice
Clito, su esposo, felizmente astuto.
Púsole en odio el adulterio (fruto
del ranicidio, según Plinio dice);
de hoy más ni Tolomeo a Berinice
de casta ni a su Porcia alabe Bruto.
Oh César, oh repúblicas y reyes,
si Lice excede a egipcias o romanas
edificad a Clito estatuas y arcos.
Perezca la ley Julia. Vengan ranas;
pesquen los magistrados por los charcos,
pues hacen más las ranas que las leyes.

Meter: iambic
A Aminta, que se cubrió los ojos con la mano.
by Quevedo

Lo que me quita en fuego, me da en nieve
la mano que tus ojos me recata;
y no es menos rigor con el que mata,
ni menos llamas su blancura mueve.
La vista frescos los incendios bebe,
y, volcán, por las venas los dilata;
con miedo atento a la blancura trata
el pecho amante, que la siente aleve.
Si de tus ojos el ardor tirano
le pasas por tu mano por templarle,
es gran piedad del corazón humano;
mas no de ti, que puede, al ocultarle,
pues es de nieve, derretir tu mano,
si ya tu mano no pretende helarle.

Meter: iambic
K PÍSNÍM.
by Václav Jaromír Picek

Písně, holubinky bílé,
Těšitelky každé chvíle,
Obletujte otcův stan!
Pěvec již co klouček něžný,
Leskot váš hladíval sněžný,
Vámi sladce obsypán.
Zasedněte na okence,
Tam spatříte polní věnce,
Zavěšené pro radost;
Klasy zlaté, chrpy modré,
Z pěvce mládí doby bodré,
Kde měl vaši nevinnost.
Písně, bílé holubinky,
S okem věrným jak hvězdinky,
Až tak pěvec půjde spat:
Sleťte se na jeho stánek,
Mít kde bude věčný spánek,
Žalostivo zavrkat.
Bude-li tak duše čistá,
Jak je vaše bělost jistá,
Vyprovoďte sproštěnou,
Věčné lásky kde studánky,
Dajíce tam v radovánky
Ratolest jí zelenou.

Meter: trochaic
[widmung]
by Anna Ovena Hoyers

Seht daß euch niemand daran hinder/
So macht Gott euch zu Vberwinder.

Meter: iambic
ASTRA.
by Arnošt Czech z Czechenherzu

Mám bílou astru rád,
jež slední pozdrav dává,
když vítr v stromech hrává
a žloutne starý sad.
Mám bílou astru rád,
jež hlavu sem tam kloní
ve větru, jenž se honí
za listem, který spad’.
Mám bílou astru rád,
jak čelo mrtvé krásky,
jež tají sen své lásky
a zná tak srdce rvát.
Mám bílou astru rád,
jak dotek chladných retů,
mám bílou astru rád,
jak pozdrav z jiných světů.

Meter: iambic
2
by Heinrich Heine

Es hatte mein Haupt die schwarze Frau
Zärtlich ans Herz geschlossen;
Ach! meine Haare wurden grau,
Wo ihre Tränen geflossen.
Sie küßte mich lahm, sie küßte mich krank,
Sie küßte mir blind die Augen;
Das Mark aus meinem Rückgrat trank
Ihr Mund mit wildem Saugen.
Mein Leib ist jetzt ein Leichnam, worin
Der Geist ist eingekerkert –
Manchmal wird ihm unwirsch zu Sinn,
Er tobt und rast und berserkert.
Ohnmächtige Flüche! Dein schlimmster Fluch
Wird keine Fliege töten.
Ertrage die Schickung, und versuch,
Gelinde zu flennen, zu beten.

Meter: iambic
An Friedrich Nietzsche
by Richard Fedor Leopold Dehmel

Und es kam die Zeit,
daß Zarathustra abermals
aus seiner Höhle niederstieg vom Berge;
und viel Volkes küßte seine Spuren ...
Der Jünger aber, der ihn liebte,
stand von ferne,
und der Meister kannte ihn nicht.
Und der Jünger trat zu ihm und sprach:
Meister, was soll ich thun,
daß ich selig werde? –
Zarathustra aber wandte sich
und schaute hinter sich,
und seine Augen wurden weit,
und sagte Antwort:
Folge mir nach! –
Da ward der Jünger sehend
und verstand den Meister
und folgte ihm
und verließ ihn ...
Da er aber seines Weges wanderte,
ward er traurig
und sprach also zu seiner Sehnsucht:
Wahrlich! viele sind,
deren Zunge trieft vom Namen Zarathustras,
und im Herzen beten sie zum Gotte Tamtam;
wahrlich,
Seinen Adler sahen sie fliegen,
welcher heißt – der Wille zur Macht
über die Kleinen;
und seine Schlange nährten sie an ihrer Brust,
die Schlange Klugheit.
Aber seiner Sonne ist ihr Auge blind,
welche heißt – der Wille zur Macht
über den Einen:
den Gott Ich.
Wiedergeburten feiern sie
und Wiedertaufen ihrer Götzen,
aber Keiner wußte noch
sich selber zu befruchten
und seinem Samen jubelnd sich zu kreuzigen.
Der Du Deine neue Sünde lehrtest,
habe Dank! o dürft' ich dir
dein letztes Wort vom Munde küssen,
du lächelnder Priester des zeugenden Todes!
und mancher Art
sind die Sonnenpfeile
und Blumengifte
des zeugenden Todes!
Ach, daß du Manchem auch

Meter: polymetric
- CCXXVII - En la muerte de la princesa doña María
by Gutierre de Cetina

La gran dea de los partos envidiosa
de ver que haya en el cielo alguna estrella
de mayor resplandor y beldad que ella,
del marido y hermano está quejosa.
Júpiter que agradar desea a la esposa,
si bien conoce injusta su querella,
«traigamos acá -dijo- otra más bella
y así Venus será menos hermosa.»
Por el mundo la va Juno buscando,
y en Pincia, por común desaventura,
de una princesa al parto se destina.
Mas no tan presto la ha mirado, cuando
al cielo se llevó su hermosura.
¡Ay, envidia cruel, fiera Lucina!

Meter: polymetric
October XXIX, 1795
by William Stanley Braithwaite

Time sitting on the throne of Memory
Bade all her subject Days, the past had known
Arise and say what thing gave them renown
Unforgetable, ‘Rising from the sea,
I gave the Genoese his dream to be;’
‘I saw the Corsican’s Guards swept down;’
‘Colonies I made free from a tyrant’s crown;’—
So each Day told its immortality.

And with these blazing triumphs spoke one voice
Whose wistful speech no vaunting did employ:
‘I know not if ’twere by Fate’s chance or choice
I hold the lowly birth of an English boy;
I only know he made man’s heart rejoice
Because he played with Beauty for a toy!’

Meter: iambic
XV. Nechť po boji nás svatý mír zas blaží,
by Adolf Heyduk

Nechť po boji nás svatý mír zas blaží,
ať nedí svět, že totéž srdce vřela
co mysl králů dvou, když vykypěla,
po válce rukou dáním nedokáží. –

Meter: iambic
The World Below the Brine
by Walt Whitman

The world below the brine,
Forests at the bottom of the sea, the branches and leaves,
Sea-lettuce, vast lichens, strange flowers and seeds, the thick tangle, openings, and pink turf,
Different colors, pale gray and green, purple, white, and gold, the play of light through the water,
Dumb swimmers there among the rocks, coral, gluten, grass, rushes, and the aliment of the swimmers,
Sluggish existences grazing there suspended, or slowly crawling close to the bottom,
The sperm-whale at the surface blowing air and spray, or disporting with his flukes,
The leaden-eyed shark, the walrus, the turtle, the hairy sea-leopard, and the sting-ray,
Passions there, wars, pursuits, tribes, sight in those ocean-depths, breathing that thick-breathing air, as so many do,
The change thence to the sight here, and to the subtle air breathed by beings like us who walk this sphere,
The change onward from ours to that of beings who walk other spheres.

Meter: polymetric
- IX -
by Hernandode Acunya

Dijo el doctor Petrarca sabiamente:
«Pobre y desnudas vas, Filosofía»,
lamentando su tiempo en que antevía
las faltas y miserias del presente;
do el vicio reina ya tan sueltamente,
que valen poco, y menos cada día,
la bondad, el saber, la valentía,
del mejor, o más sabio, o más valiente.
Mas cuanto el mal está más encumbrado
y el mundo aprueba más lo que debiera
tenerse por infamia y maleficio,
tanto merece ser más estimado
el virtuoso obrar, pues ya no espera
la virtud premio, ni castigo el vicio.

Meter: iambic
[wär ich ein Vögelein]
by Friederike Kempner

Wär ich ein Vögelein
Und wär' ich noch so klein,
Flög' ich von Feld zu Feld
Rasch durch die ganze Welt.

Meter: iambic
De La joya de las montañas
by Tirso de Molina

Virgen, paloma cándida que al suelo
trajo la verde paz, arco divino,
pues en los tres colores a dar vino
fe del concierto entre la tierra y cielo,
dadme remedio, pues sabéis mi celo;
no casé con Fortunio, que imagino
que más dichosa soy, si más me inclino
a conservarme pura en blanco velo.
No me dejéis, cristífera María;
favoreced mi intento puro y santo
hasta que llegue de mi muerte el día.
Mi pureza guardad, pues podéis tanto,
si mereciere la esperanza mía
que del sol que pisáis pase mi llanto.

Meter: polymetric
There was an Old Man of Thermopylæ
by Edward Lear

There was an old man of Thermopylæ,
Who never did anything properly;
But they said, "If you choose, To boil eggs in your shoes,
You shall never remain in Thermopylæ."

Meter: amphibrachic
- 77 - Jornada III, LISARDO
by Lope de Vega

Comparaba un discreto el casamiento
a la vida de un hombre mal fundada,
que en su presente edad y la pasada
fue de ofender a Dios su pensamiento.
Y por un breve rato de contento,
de una ocasión que tuvo deseada,
es al infierno el alma condenada
luego que el cuerpo queda sin aliento.
Cásase un hombre, y en sus alegrías
se ven también aquestos mismos daños,
pues por gozar sus locas fantasías.
del cuerdo ejemplos y del necio engaños,
escoge un cielo de tan breves días
por el infierno de tan largos años.

Meter: polymetric
LA HOJA DE ORO
by Rubén Darío

En el verde laurel que decora la frente
que besaron los sueños y pulieron las horas,
una hoja suscita como la luz naciente
en que entreabren sus ojos de fuego las auroras;
o las solares pompas, o los fastos de Oriente,
preseas bizantinas, diademas de Theodoras,
o la lejana Cólquida que el soñador presiente
y adonde los Jasones dirigirán las proras.
Hoja de oro rojo, mayor es tu valía,
pues para tus colores imperiales evocas
con el triunfo de otoño y la sangre del día,
el marfil de las frentes, la brasa de las bocas,
y la autumnal tristeza de las vírgenes locas
por la Lujuria, madre de la Melancolía.

Meter: polymetric
69.
by Friedrich von Logau

Du brennst für Lieb und bist doch blaß, Pyrinna; mich bedunckt,
Der Brand zeucht sich von aussen ein auff seinen Mittel-Punct.

Meter: iambic
2.
by Gustav Schwab

Eilf Jahre sind's, ich steh' in Schweden,
Des Bootes Dampfrauch hinter mir.
Von dir, geliebtes Kind, von dir!
Verzweifelt stürzt mit wildem Schäumen
Ein ganzer See dem Meere zu:
So riß nach langen Hoffnungsträumen
Dein Tod mein Leben aus der Ruh'.
Hier steh' ich in der Wellen Brandung,
Und sehne mich, und suche dich,
Und find' im Strudel keine Landung;
Ach, Tod und Nacht umbrausen mich!
Und deiner Mutter muß ich denken:
Wie diese Fichten hängt ihr Mut,
Die sich in ew'gem Thaue tränken
Mit Haupt und Wurzel in der Flut. –
Doch sieh! es funkeln alle Wellen,
Und plötzlich glüht der Hain in Pracht,
Der Abendsonne Stralen quellen
Zurück aus Schwarzwaldwassernacht.
Und dräng' ein Augenwink vom Himmel
Nicht auch ins finstre Herz hinab?
Er spielt im Wogenstaubgewimmel,
Er perlt im Thau auf einem Grab.

Meter: iambic
III. Oj, naše rovina...
by František Serafínský Procházka

Oj, naše rovina
v šíř i v dál,
a na té rovině
já jsem král.
Zlatem mám podstláno,
to je klas,
hraje mi královskou
cvrčkův hlas.
Široká rovina,
zlatý lán,
a na té rovině
já jsem pán,
podkovy břinkají
mojich brun,
v řebřinách na voze
to můj trůn.
Zavolám přes pole:
králko, hej,
makovou kytičku
natrhej!
Kytičku makovou
tu mám rád,
za čapkou musí mi
z rána vlát.
Až bude k večeru
povadlá,
ty, moje panenko,
nebuď zlá.
Přiběhneš uzounkou
cestičkou,
a mně ji zaleješ
hubičkou.

Meter: dactylic
20.
by Emanuel Geibel

Willst du den Unsinn überwinden,
Lern' ein Symbol der Wahrheit finden;
Die Welt wird nie das Abgeschmackte
Aufgeben für das bloß Abstrakte.

Meter: iambic
Procura también persuadir aquí a una pedidora perdurable la doctrina del trueco de las personas
by Quevedo

Que no me quieren bien todas, confieso;
que yo no soy doblón para dudallo.
Si alguno tengo, gusto de guardallo;
si me aborrecen, no será por eso.
Con quien tiene codicia, tengo seso;
en pagar soy discípulo del gallo,
y yo ningún inconveniente hallo
en estas retenciones que profeso.
Es lenguaje de poyos y de establo
«Tengamos y tengamos»; y «lo cierto
es lo de taz a taz», si yo le entablo.
No se tome en la boca el perro muerto:
quebremos de esta vez el ojo al diablo;
y pues cojuelo le hay, háyale tuerto.

Meter: iambic
[all the time I pray to Buddha]
by Kobayashi Issa

All the time I pray to Buddha
I keep on
    killing mosquitoes.

Meter: polymetric
- LXXVII - Traducción de un soneto toscano
by Gutierre de Cetina

Querría saber, amantes, cómo es hecha
esta amorosa red que a tantos prende,
cómo su fuerza en todo el mundo extiende
o cómo el tiempo ya no la desecha.
Si Amor es ciego, ¿cómo se aprovecha
a hacer las saetas con que ofende?
Si no las hace Amor, ¿qué se las vende?
¿Con cuál tesoro compra tanta flecha?
Si tiene, como escriben los poetas,
en una mano el arco, en otra el fuego,
¿las saetas, la red, con qué las tira?
Las armas del Amor, tirano ciego,
un volver de ojos es que alegre os mira,
no el arco ni la red, fuego y saetas.

Meter: iambic
- XCII -
by Fcode Borja

Si lloró Fili, o si juró, pregunto.
¿Qué te mueve a inquirir si verdad jura?
Que yo en ti, pues contemplas su hermosura,
más que interior, curiosidad barrunto.
Silvio, el más cuerdo, que llegó tan junto
al daño, si cuidarle no procura
huyendo, cuando apela a su cordura,
suele quedar en la ocasión difunto.
Y así pues ves, que sigue los perdidos.
el que a su afecto la licencia alarga,
admite los ejemplos, y los ruegos.
Huye de lo que aprecian los sentidos;
que aunque el entendimiento amor lo encarga,
él, apremiado gime, y ellos ciegos.

Meter: iambic
A Ariadna
by José Asunción Silva

Mientras que acaso piensa tu tristeza
en la patria distante y sientes frío
al mirar donde estás, y el desvarío
de la fiebre conmueve tu cabeza,
yo soñando en tu amor y en tu belleza,
amor jamás por mi desgracia mío
de la profundidad de mi alma, envío
a la pena un saludo de terneza
Si cuando va mi pensamiento errante
a buscarte en parejas de otro mundo
con la nostalgia se encontrara a
                     solas
sobre las aguas de la mar gigante
entre el cielo purísimo y profundo
y el vaivén infinito de las olas.

Meter: polymetric
- CLIX -
by Juan de Tassis y Peralta

En cuanto tu valor el limpio seno
alimentando está de la serpiente,
que se mantiene de veneno ardiente,
convirtiendo en mal propio el mal ajeno,
logra dulce quietud, cielo sereno
en el de este horizonte dulce ambiente,
sin ver del tiempo la sañuda frente
de tempestades y portentos lleno.
Aquí negados al rigor del hado,
seremos en la escena espectadores,
en el del mundo trágico tablado.
Viendo, pues, menos dignos los mayores,
un menosprecio tengan y un estado,
vencidos de fortuna y vencedores.

Meter: iambic
Ten nástroj nekoupím,
by Adolf Racek

Ten nástroj nekoupím,
ten nástroj ukradnu!
Jest ještě jistě čas,
nu vždyť je ještě kdy!
Na píseň nejlepší,
na píseň úchvatnou,
na píseň poslední.

Meter: polymetric
- LXVI -
by Fcode Borja

Mario, después que el límite Africano
pisó, desobligado a la fortuna,
y en parte a sus tristezas oportuna
miró a Cartago en el destierro llano.
Ruinas dejó, ejemplos de la mano
del tiempo, que hasta el cerco de la Luna
no consintió jamás firmeza alguna,
a que el poder caduco aspira en vano.
Aliento sois a la desdicha mía,
que siempre halaga la enemiga suerte,
tener en sus afrentas compañía.
Mas no igualdad, porque en rigor tan fuerte,
si el más soberbio mal, en su porfía
le cura el tiempo, a mi dolor la muerte.

Meter: iambic
MOŘSKÁ VLNA
by Emanuel Lešehrad

Písčité, skalnaté pobřeží,
předhistorické nábřeží,
s kterého Básník se dívá
na moře, jež s nebem splývá:
ku břehu tancuje vlna
pitvorných obrazů plna,
škeblí a trosek lodních,
přeludů, příšer vodních,
květeny cizích krajů
a předpotopních rájů,
úsměvů záře, mraku
i utopenců zraku,
tím vším je prosycena
vlna, jež rozražena
o břeh neb o skaliska
zpět v pravěký zdroj tryská,
by pěla hymnu věčnou,
jak vesmír nekonečnou,
v níž Země zrodila se,
aby v ní zašla zase.

Meter: iambic
- 07 - Acto II, EMBAJADOR De La adversa fortuna de don Bernardo de Cabrera
by Lope de Vega

En ánimo, Señor, de tiernas damas
es justo y piadoso el sentimiento.
Sabe el excelso Júpiter que tengo
deseo que a tu corte insigne llegue,
mi buen señor y príncipe Lotaro,
para que, como tengo confianza
en el supremo coro de los dioses,
llevando la victoria que merece,
le des el premio que le tienes dado;
para que goce la divina Infanta,
sus verdes años con igual esposo,
la cual espero que será muy presto,
según espero de esta carta suya
que ahora poco ha me dio un correo.

Meter: iambic
ČESKÁ KNIHA.
by R. Bojko

Když předkové se potáceli v tmách,
jak bojovníci s hrudí proklanou
kdes bojištěm; když duší zlekanou
mrak za mrakem jak černý pohřeb táh',
a oči ztrhané se zrosily
i při úsměvném dítěti i v snách;
když osudem až k zemi sehnuti
kdes marně o přístřeší prosili –:
tu v tobě, kniho, zapomenutí
a klidu došli, svaté posily.
Když nám, jich dětem, v těžkém zápasu
vzkřik hněvu, bolestného úžasu
a strachu o budoucnost, úpění
se k nebi z hrdel dralo nadarmo;
když biti, posmíváni, tupeni
jsme všeho vzdávali se raději
a zase otrocky šli pod jarmo –:
tu kniho, tyčila ses před námi
jak prorok s velikými věštbami
a v bědné srdce, prolomenou hruď
vždy vlévala jsi balšám nadějí,
vzdor hrdý, sílu, touhu závratnou
kams k výšinám a v příští daleká,
a víru, víru velkou, posvátnou
v řád božský, ve sny velké člověka.
Ó česká kniho, požehnána buď!
Buď vůdcem vždy! A jako dřív i teď
nás přes bezedná moře hrozných běd
a krve prolité a slzí veď
v zem zaslíbenou, nový, lepší svět!

Meter: iambic
3.
by Joseph von Eichendorff

Schlag mit den flamm'gen Flügeln!
Wenn Blitz aus Blitz sich reißt:
Steht wie in Rossesbügeln
So ritterlich mein Geist.
Waldesrauschen, Wetterblicken
Macht recht die Seele los,
Da grüßt sie mit Entzücken,
Was wahrhaft, ernst und groß.
Es schiffen die Gedanken
Fern wie auf weitem Meer,
Wie auch die Wogen schwanken:
Die Segel schwellen mehr.
Herr Gott, es wacht dein Wille,
Ob Tag und Lust verwehn,
Mein Herz wird mir so stille
Und wird nicht untergehn.

Meter: iambic
MIRAMARE.
by Adolf Bohuslav Dostal

Lekníne, vykvetlý z modravé hlubiny,
obláčku pěnový na skálu zbloudilý,
bělostný půvabe přešťastné hodiny,
blednoucí krásou tvou dlouho jsme chodili.
Do oken západ když zasadil rubíny,
teprve mlčky jsme k moři se vraceli,
ozvěny polibků zněly nám z hlubiny,
vlny jak pode zdí ke dnu se ztrácely...
Ale pak šero se sesmeklo se strání,
slzavá vzpomínka kmitla se na rose,
nad bílý leknín se teskliva naklání.
A jakby zvedlo se z večerní temnoty,
na vlnách jakoby za moře vztáhlo se
šílené vzlyknutí ubohé Charlotty.

Meter: dactylic
DVĚ NÁRODNÍ PÍSNĚ PORTUGALSKÉ. (I. Námořnická.)
by Jaroslav Vrchlický

Čertový má lodník život,
plný samých úrazů,
ve dne běhá, v noci běhá
od provazu k provazu.
K snídaní má tvrdé boby,
k obědu má suchary,
shnilou vodou chudák hasí
žízně svojí požáry.
A když stůně, na palubě
bouř jej léčí s vichřicí,
mrtvý letí, u sta čertů,
v ráz ve příval kypící!

Meter: trochaic
An des Prinzen Friedrich Wilhelm, ältesten Sohn des Prinzen von Preußen, Königliche Hoheit
by Johann Wilhelm Ludwig Gleim

Die Tugend sei, sagt man, erschienen
Einnehmend schön, mit holden Mienen,
Dem jungen Prinzen
Dem Sohn des Kaisers Choun, der sie
Von seinem Maler malen ließ,
Sie täglich seinem Prinzen wies,
Und sie
Sie sagte, sagt man, zu dem Prinzen:
Erkennen dich für ihren Herrn!
Ich rate, Lieber! geh auf Reisen
In jegliche, du reisest gern!
Geh! lerne kennen ihre Weisen,
Und liebe sie wie deine Brüder,
Und setze dich bei ihnen nieder
Auf Rasen, oder wo es ist,
Und sage Keinem, wer du bist!
Und sei wie stumm und froh, zu hören
Der weisen Männer weise Lehren,
Und merke dir die weisesten,
Und schreib sie dir ins Herz, und hier
Auf diese goldnen Täfelchen;
Zu dem Gebrauch schenk ich sie dir.
Der Prinz ergriff mit schneller Hand
Die Täfelchen; die Schenkerin,
Die Liebliche, die Zauberin,
Die
Auf ihren Tafeln aber stand:
Sei weise! sei gerecht! sei gut!
Und wenn ein Weiser Thaten thut
Noch edler als die Deinigen, dann eile
Sie nachzuthun; hast keine Weile,
Mein Sohn! auf Polstern auszuruhn!
Wir leben einmal! was uns fehlet
An guten Thaten, wird gezählet,
Und alles, was wir Gutes thun!
Der Prinz besah die Schrift an hellem Lichte, stand
Betreten lange, fand,
Sie sei von seines Vaters Hand.

Meter: iambic
Entremés olímpico
by Gastón Fernando Deligne

La raza de Saturno, derribada
por el ligero soplo de una idea,
baja a morar sobre la triste Gea,
en una lamentable desbandada
Con su atributo y distintivo, cada
dios osa abrir nueva pelea;
y mueve la dolosa contra-idea,
penetrante y sutil como una espada
A devolver sonrojo por sonrojo
al nuevo cielo, voluntad y brío
previene airado su rencor tremendo;
y se apresta a la acción, pero creyendo
que el Olimpo a la postre es un enojo,
y la inmortalidad un grave hastío.

Meter: iambic
- XVIII - Espumoso caballo…
by Francisco de La Torre

Espumoso Caballo, en quien procura
ser señal, como Estrella, el Norte frío,
carreras se le imponen a tu brío,
y Pasos se le miden a tu altura.
Formidable Relincho, es tu voz dura,
tienes como extendido señorío,
una torcida Crin en cada Río,
y en cada fuerte Puerto, una Herradura.
Haces mil caracoles de contino,
paras fiel a la calma, que te enfrena,
y pifas lo que abate tu camino.
Pícate Espuela, el Aire que te llena,
el Hombre te inventó, Silla de pino,
y Dios te señaló, Freno de Arena.

Meter: polymetric
Hory a Bory.
by Karel Alois Vinařický

Hory, hory,
Čemu vy se vypínáte?
„Ku nebi se my díváme,
Na zeminu nicotu,
A na lidí lichotu
Ve výši zapomínáme.“
Bory, bory
Čemu vy se zelenáte?
„Ve zímy i léta době
Neměníme líce:
Kážeme naději tobě:
Nenaříkej více!“

Meter: trochaic
93.
by Friedrich von Logau

Wann sich mit Gewalt Unverstand verfreyt,
Wird geboren drauß tolle Wütigkeit.

Meter: polymetric
XIX Po smrti dal jsem do tvých rukou, teplých ještě,
by František Zavřel

Po smrti dal jsem do tvých rukou, teplých ještě,
červený květ.
Z venku bylo slyšet šum jarního deště,
hlas jiný neslyšet.
Druhý den zmizel květ a v rukou běli
cos bílého se tmělo, jaká tíž!
V té drsné změně byl tvůj život celý:
na místo květu kříž.

Meter: iambic
Ein untergehendes Land
by Kurt Tucholsky

Was kündet dir von ihrem Baum Frau Holle?
Das reinste Glück hängt an der Heimatscholle.
Aus diesem Baume sprechen deine Ahnen,
Sie wollen dich zum Bleiben hier gemahnen.
Das Vaterhaus, von Holder übersponnen,
Wird bergen dir den reichsten Liebesbronnen.
Dies niedre Dach, verhängt von Blütendolden,
Gerät dir wohl zu einer Halle golden.
Denn nicht die Arbeit birgt sich drin von heute,
Auch des Vergangenen ferne Siegesbeute.
Es haust ein Ahnherr drin, ein grauer Alter,
Es wohnen Geister drin als Hausverwalter.
Was das Geschlecht zusammen sich gewoben,
Dir, ihrem Enkel, ist es aufgehoben.
Das war einmal, Blonde, und über all das hinweg geht eine neue Zeit.

Meter: iambic
I.
by Viktor Dyk

Úžlabím vede cesta v tmách.
Sto rýnských. Celý kraj se děsí.
Nejistá pole. Zrádné lesy.
Z té hlavy mají všichni strach.
A tak se chodí nad propastmi.
Sklouzneš a konec. Mlčí hloub.
Krev teče z rány. Oči v sloup.
Vzpomínku věnuje snad vlast mi.
A cesta vede šerem skal.
Farář, ten káže oheň, síru.
To už je tak, kdo nemá víru.
Ovečky spí. Má pastýř žal.
Hartusí páni od práva.
Tak dlouho zbojník řádí v skrytu.
To podkopává autoritu.
Kdo žandarmy to uspává?
A cesta vede sídly sov
a časem slyšet píseň sýčka.
Smrt chodí lesem? Přivřem’ víčka.
To je ta cesta na hřbitov?
Nad propastmi jde naše stezka,
kam biřiců se noha bála.
Sto rýnských včera bratru stála –
co naše hlava stojí dneska?

Meter: iambic