PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Shakespeare.
by Jaroslav Vrchlický

Ne poesii jen, o Calderonu,
jak pravil Goethe, možno z tvého díla
navrátit světu, kdyby pohrobila
moc nepřátelská tu říš bájných tónů,
však člověka též v jeho vášní shonu,
v čem úpí jeho cit, hřmí vůle síla,
čím klesá, vzletá, ďábel nebo víla,
když duše jeho v spárech visionů.
Ba ještě více: Sfingu všeho děsnou
s hvězd legiony jako s pískem pouští
i s hrobů mlčením i trhů ruchem.
A s bitev hřměním, s pitek písní plesnou!
Tvé dílo, Boha dech, se v chaos spouští,
nic vteřiny by pro vždy vzplálo duchem.

Meter: iambic
172. Gott sieht, ehe du gedenkst
by Angelus Silesius

Wo Gott von Ewigkeit nicht siehet die Gedanken,
So bist du eh als er: er Stüpfchen und du Schranken.

Meter: iambic
Lucrecia
by Martina Pierra de Poo

De patrio ardor el corazón se inflama,
y lucha en la batalla Colatino:
mientras el hijo del feroz Tarquino,
urde contra su honor, horrible trama.
Vuela aquel do su esposa le reclama,
y oye su acento, noble y argentino,
que le dice morir es mi destino,
manché mi honor, pero salve tu fama.
Perdona, pues, si a nuestro amor esquiva,
y de vergüenza y de dolor cubierta
un puñal en mi seno calvé altiva
Ya la existencia es para mí desierta
Y antes que intentes perdonarme, viva,
¡honrada quiero que me llores muerta!

Meter: iambic
KONEC SVĚTA
by Jan Neruda

Hned led, hned oheň, mrak a jas,
jak na obvrtlíku asi –
až, drahoušku, přijdeš do nebe,
ach dělej nám odtamtud časy!
Mámť v nenávisti celý svět,
má duše mu vymstít se hoří –
a zavládne-li mu rozmar tvůj,
svět za čtrnáct dní se zmoří!

Meter: trochaic
54.
by Daniel Czepko von Reigersfeld

Der Abgrund ist das Nicht. Das Nicht ist dann die Sucht,
Draus kam die Welt und ich: Gott hat es bloß vermocht.

Meter: iambic
Pie
by Manuel José Othón

Ancas de rana en son de
                  batahola
van del sijú al pulso en la torcaza
Cuatro hijos en cruz de calabaza
perfilando la güira cimarrona.
El caimito dorado, si la
                  loma
empercude de cundiamor su falda
La rabiche midiéndose en el gualda
del conuco sembrado fuera de hora.
Allá lejos la alzada de un bohío;
aquí cerca la sombra de un guajiro
en la rama que esconde el boniato.
Y un cebú que padrea a cada rato
La gallina pujando su postura
Una mata con rayo, que perdura.

Meter: anapestic
Von den Elementen.
by Barthold Heinrich Brockes

Auch nicht geschickt, daß er, was wahr ist, lehrt:
Und durch verwirrte Wort’ allein sind wir bethört.
Was man nun sonst zu
Als
Gerad und Ungerad, die Zahl, die Harmonie,
Die können gleichfals nicht dafür gerechnet seyn,
Indem, daß sie
Nur gar zu sehr vertiefft, zu dunckel und zu fein.

Meter: iambic
jasná noc
by Stanislav Kostka Neumann

ztmavělo modré hedvábí
jarního nebe vysokého,
noc, která světlo odplaví,
mu nechala jen hvězdy z něho.
nad stromy září hluboce,
tah lživých očí uhrančivých
či košatosti ovoce
nad hladným spánkem spravedlivých.
a přece klamný poklop ten
na zemi strašně neduživé
je v takou noc nám nakloněn
a něhou posypává živé.
ta lživá krása sladce zní,
zpěv nejtišší a nejmírnější,
soucitný kontrast k hrůze dní,
jež seje zlatá pýcha zdejší.

Meter: iambic
Wie es geht
by Emanuel Geibel

Sie redeten ihr zu: Er liebt dich nicht,
Er spielt mit dir - Da neigte sie das Haupt,
Und Tränen perlten ihr vom Angesicht
Wie Tau von Rosen; o, daß sie's geglaubt!
Denn als er kam und zweifelnd fand die Braut,
Ward er voll Trotz, nicht trübe wollt' er scheinen;
Er sang und spielte, trank und lachte laut,
Um dann die Nacht hindurch zu weinen.
Wohl pocht' ein guter Engel an ihr Herz:
»er ist doch treu, gib ihm die Hand, o gib!«
Wohl fühlt' auch er durch Bitterkeit und Schmerz:
»sie liebt dich doch, sie ist ja doch dein Lieb,
Ein freundlich Wort nur sprich, ein Wort vernimm,
So ist der Zauber, der euch trennt, gebrochen.«
Sie gingen, sahn sich - o, der Stolz ist schlimm! -
Das
Da schieden sie. Und wie im Münsterchor
Verglimmt der Altarlampe roter Glanz -
Erst wird er matt, dann flackert er empor
Noch einmal hell, und dann verlischt er ganz -
So starb die Lieb' in ihnen, erst beweint,
Dann heiß zurückersehnt und dann - vergessen,
Bis sie zuletzt, es sei ein Wahn, gemeint,
Daß sie sich je dereinst besessen.
Nur manchmal fuhren sie im Mondenlicht
Vom Kissen auf. Von Tränen war es naß,
Und naß von Tränen war noch ihr Gesicht;
Geträumet hatten sie - ich weiß nicht was.
Dann dachten sie der alten schönen Zeit
Und an ihr nichtig Zweifeln, an ihr Scheiden,
Und wie sie nun so weit, so ewig weit. -
O Gott, vergib, vergib den beiden!

Meter: iambic
- XXIII - Al rey Salomón edificando el Templo de Jerusalén
by Joseph de Litala y Castelvi

El Líbano tu fábrica desnuda
vistiendo de sus Cedros su techumbre,
cuyos clavos del Sol fueron la lumbre
bordando a trechos su materia ruda.
Rompieron tus Armadas la sañuda
Cerúlea, y tormentosa pesadumbre
del Mar de Tharsis, y en su undosa cumbre
nado tu flota a sus bramidos muda.
De el pálido metal de sus veneros
ceñiste el Sacro, y estupendo Templo
bañando en lluvia de oro sus cruceros.
Un milagro erigiste sin ejemplo,
que vestido de espléndidos luceros
Casa de Dios, y aun gloria le contemplo.

Meter: iambic
Robert Harley, Graf von Oxford
by Friedrich von Hagedorn

Der Harley, welchen Swift und Pop' und Prior loben,
Ward in den Grafenstand durch Annens Wahl erhoben.
»wie? Harley? fragt erstaunt Britanniens Bathyll,
Le Sac, ein Mann voll Geist, schnellfüßig wie Achill.
Ja. Lobt ihn, wie ihr wollt! erhebt ihn zu den Sternen!
Was sieht doch, ruft er aus, in ihm die Königin?
Zwei Jahre gingen mir mit diesem Klotze hin!
Doch konnt' er nie recht tanzen lernen!«

Meter: iambic
L. Z nesvornosti ku národu zkáze
by František Jaroslav Vacek Kamenický

Z nesvornosti ku národu zkáze
Mnohý vylíh’ ještěr se a had;
Ona mnohý rozbořila hrad,
Přivedla nás těžké ve nesnáze.
Zarazila nás na slávy dráze,
Hojnost země obrátila v hlad,
Pleníc královský ten vlasti sad,
Pěstovaný ke národní bláze.
Zlobou její synové se bili
Jedné matky, takže potoky
Krve bratrské zem zatopily.
Uvalila na nás strast a hoře,
Nepřátelské vábíc outoky,
Až jsme octli se – na Bílé Hoře!

Meter: trochaic
- XXVI - Por la victoria de Lepanto
by Fernando de Herrera

Hondo Ponto, que bramas atronado
con tumulto y terror, del turbio seno
saca el rostro de torpe miedo lleno,
mira tu campo arder ensangrentado,
y junto en este cerco y encontrado
todo el cristiano esfuerzo y sarraceno,
y cubierto de humo y fuego y trueno,
huir temblando el impío quebrantado.
Con profundo murmullo la victoria
mayor celebra, que jamás vio el cielo
y más dudosa y singular hazaña,
y di que sólo mereció la gloria,
que tanto nombre da a tu sacro suelo,
el joven de Austria y el valor de España.

Meter: polymetric
28.
by Friedrich Rückert

Was Heil uns bringet, ist ein Unheil nicht zu nennen,
Und jedes Unheil bringt uns Heil, wenn wirs erkennen.

Meter: iambic
LÁSKA
by Jan Neruda

Srdce to lidské – ach bože, prebože –
za zlobu móže snad, za lásku nemóže!
Že prý jsi, národe, božím tom na světě
jako to bodláčí, v cestě jež zakvěte,
jako to děťátko, které se z chudiny
zrodilo za těžké, neblahé hodiny.
Takému dítěti, nouze jež kolíbá,
každý se ve světě zdaleka vyhýbá,
a kdo se přiblíží, blíží se v pohaně:
„Kéž jsi se zalklo už, proklaté cikáně!“
Ej co ty řeči! co všechny ty klevety!
Letím ti, miláčku národe, v ústrety,
jako ta dívčice, lidská ta pěnice,
milenci letí vstříc v horoucí písničce:
„Hledím ti v oči, byť světu se rouhaly.
Hladím ti ruce, byť hadi v nich šlehali.
Rty moje na tvojich hladově ulpějí,
byť jsi měl po retech jedových krůpějí.
Rámě mé toužebně hrdlo tvé ovíjí,
byť ti zlá choroba visela na šíji.“
Nejsi však, nejsi, jak lidé tě dělají:
ruce a šíje tvá sněžně se bělají.
Nejsi, jak říkají, zvětřilý v chudobě,
na prsou matky své slýchal jsem o tobě:
tlouklo tak měkounce srdce to mateří
ptačí jak srdéčko, ustlané do peří.
Nejsi, jak říkají, zlotřilý v porobě,
v očích své matičky čítal jsem o tobě:
povídka dojemná o zlatém člověku,
jehož bůh zachovej od věků do věků!
Koho bych miloval širém tom na světě!?
Srdce je vždycky ach srdcem jen dítěte –
do stáří, do skonu volá si po matce.
Přežil jsem matku svou, žiju jen památce,
přežil jsem lásku svou, měl jí tak nakrátce –
všechno jsem oplakal, zase se osvěžil –
tebe bych, národe, tebe bych nepřežil!

Meter: dactylic
Jaro proletáře.
by František Cajthaml-Liberté

Rodí se něco ve zmatku doby,
do temna věků již letí svit,
hle! vánek vlahý chví v dusné koby,
slunce krov líbá, v němž dříme lid.
Parobek dlouhých budí se věků
a v probuzení svírá svou pěsť,
a chápe, jakých za pot má vděků –
a poznává, že člověkem jest.
„Chléb chcem a volnost!“ hřmí pevným hlasem.
A v jedno splývá všech řečí zvuk.
„My vládnout chcem nad své práce klasem –
z mozolů našich vám roste tuk!“
Již lidu starý svět odpovídá –
obrací k němu jícny svých děl.
Lid necouvá. Ví, kdo děla hlídá.
Co ztratit lze? Té bídy úděl?
Jaro se rodí ve vřavě doby,
do temna věků již září svit,
a vánek Máje chví v dusné koby –
slunko uvítá svobodný lid.

Meter: polymetric
- XV -
by Juan de Almeida

-¿Qué haces, hombre? -Estoime calentando.
-¿Tu dama dónde está? -Donde ella quiere.
-¿Cómo no mueres, di? -Ya nadie muere.
-¿En qué casa sin ella? -Esperando.
-¿A do estás entre día? -Al sol jugando.
-¿Y si ella se te va? -Como quisiere.
-¿No debe amor herirte? -Ya no hiere.
que el tiempo cualquier fuerza va gastando.
-¿Date favores, di? -Por ciertas vías.
-¿Y si no te los da? -Paso sin ellos.
-¿Qué dice si te habla? -Niñerías.
-¿Qué te enamora de ella? -Los cabellos.
-¿Por qué razón? -Porque a infinitos días
que no he visto carbón más negro que ellos.

Meter: iambic
- XI -
by Fernando de Herrera

Corta alegría, inútil vanagloria,
deseos en ingrato afán perdidos,
suspiros tarde en mi dolor crecidos,
despojos que aborrezco, de impía historia,
Para amargo temor de la memoria
vos halláis en mi daño reducidos;
mas, después de mis males pretendidos,
mal podéis pretender mayor victoria.
Conozco al fin y siento bien mi engaño,
que el dardo que en mi pecho temblar veo
mostró fiera experiencia de mi afrenta.
Dejadme, pues huís, mi desengaño;
que ni vuestra promesa ya deseo,
ni el bien de vuestra pena me contenta.

Meter: polymetric
Soneto
by Juan B. Camacho

Virgen más pura que el empíreo Cielo,
Aurora en quien se muestra el Sol
                     divino
con esplendor más claro, y peregrino,
que en los demás que visten mortal velo
Ni el ángel que levanta más su
                     vuelo
pudo con vos correr igual camino,
limpia en cualquier instante (así convino)
os hizo Dios con amoroso celo
Esta verdad, con voto, alegre
                     canta
del Sacerdocio santo lo escogido,
lo ilustre, lo acendrado, y más devoto
Y esta es la causa que con fiesta
                     tanta
sólo suene entre el célebre ruido,
Virgen, Limpieza, Sacerdocio, y voto

Meter: iambic
Ubersezte Spruch-Reimen.
by Hans Assmann von Abschatz

Ob die Eiche wird belaubt
Und der Frost die Blätter raubt/
Pflegt sie doch der Lentz zu weisen/
Unbesiegt durch Eyß und Eisen/
Neue Zweige schüssen nach
Wo man Laub und Aeste brach:
Unter Sturm/ Gefahr und Grämen
Weiß die Tugend zuzunehmen.

Meter: trochaic
- CXIII -
by Fernando de Herrera

Rojo sol, que con hacha luminosa
coloras el purpúreo y alto cielo,
¿hallaste tal belleza en todo el suelo
que iguale a mi serena luz dichosa?
Aura suave, blanda y amorosa
que nos halagas con tu fresco vuelo
cuando el oro descubre y rico velo
mi luz, ¿trenza tocaste más hermosa?
Luna, honor de la noche, ilustre coro
de los errantes astros y fijados,
¿consideraste tales dos estrellas?
Sol puro, aura, luna, luces de oro,
¿oísteis mis dolores nunca usados?
¿Visteis luz más ingrata a mis querellas?

Meter: iambic
Möllergesellen
by John Brinckman

Dor prügeln de Möllergesellen
dor baben all wedder sick af;
nu will ick di mal wat vertellen,
un sünd't ok man olle Kamellen
un dösch ick man leddiges Kaff.
De Winter – de Winter de kümmt nu,
un wenn vör din Dönsk he nu sitt,
dat pickelsteenkolt is dor buten,
denn kriegen witt Blömers de Ruten,
witt Blömers as Lilgen so witt.
Un schint denn de Vullmand dor achter,
denn blänkern de Ruten so blank
in richtige Eddelsteenpracht se,
denn blitzen so hell in de Nacht se,
as wiren rod' Rosen dormank.
Un bullert denn lustig din Aben,
is warm dat, wu dull dat ok friert,
ründüm di un ünnen un baben,
un wust denn den Winter nich laben,
denn büst du sonn Winter nich wirt.
Dor prügeln de Möllergesellen
dor baben all wedder sick af;
nu möt ick di noch wat vertellen,
un sünd't ok man olle Kamellen
un dösch ick man leddiges Kaff.
Din Winter – din Winter de kümmt nu.
Kik, wu up din Schullern he sitt!
As wirst du'n richtigen Möller,
so hett all instöwt di dat Öller,
so witt büst, allœwer so witt.
De Frost de hett snurrig väl Blömers
di malt üm din Ogen un Münd;
'ne kakelsnaksche Ort Bläder
hett teekent dat rusig oll Wäder
grad œwer din Branen di ründ.
De Blomen de sehn all so duff ut,
un säd ick: smuck laten se di,
un wat as'n Struß se utsegen,
denn müßt as'n Spitzbow ick leegen,
un denn wir keen wohr Wurt dorbi.
Brennst achter din Ruten in'n Aben
du œwerst dat richtige Holt,
is hell in din'n Kopp di dat baben,
denn wœl wi din'n Winter di laben,
denn büst du, denn würrst du nich olt.
Un gläuht gor din Hart dor noch achter,
denn blänkern de Blomen so blank
in richtige Eddelsteenpracht se,
denn blitzen so hell dörch de Nacht se,
as wir'n rod' Rosen dormank.
Dor prügeln de Möllergesellen
dor baben all wedder sick af;
dat müßt ick di doch man vertellen,
un sünd't ok man olle Kamellen
un dösch ick man leddiges Kaff!

Meter: polymetric
- LXXVI - Dice a Cintia lo que por ella padece
by Joseph de Litala y Castelvi

Hecho de piedra soy, pues que no lloro
Cintia, la pena de un rigor tirano,
cuando bajando de este Monte al llano
hallé en tus redes las prisiones de oro.
Suspenso el corazón, juzga que ignoro
la causa del sentir, pero es en vano,
pues confieso la herida de tu mano
a vista de la luz de lo que adoro.
Que importa, que en dureza convertido,
estén los ojos, si en el Alma han hecho
violento estrago en la oprimida calma.
Consuman sus arroyos los sentidos,
y abrasen en el Etna de mi pecho
el mal que no es capaz, sino del Alma.

Meter: iambic
Parcere non didicit Mors ulli, est omnibus æqua
by Simon Dach

Raffet auch der Tod die greisen Haare,
Hilfft nicht alle Weißheit vieler Jahre,
Was kan denn stehen,
Oder seiner grossen Macht entgehen?
Wo ist Salomon der weyse blieben?
Ist er durch den Tod nicht auffgerieben?
Was soll die Jugend,
Vnd der zarten Jahre frische Tugendt?
Trotzt jhr Reichen nur auff ewre Schätze;
Könnt jhr auch entgehn des Todes Netze?
Er wird nicht hören,
Sitzt jhr auch dazu in grossen Ehren.
Hat er nicht auch an den starcken Riesen
Seines Zorns vnd Eifers Macht bewiesen?
Was pocht jhr Helden!
Schawt! Der Tod wil euch das End' anmelden.
Darumb lasst vns all' in allen fällen
Stets des Todes Bild vor Augen stellen!
Auch stehn vnd wachen,
Vns in Christo von der Welt zu machen!

Meter: trochaic
Jitro.
by Jaroslav Vrchlický

Jak bůh mladý jitro v azur vchází,
v nebe úsměv, perly v trávu hází,
šafranově barví nebes lem,
zlatem vroubí zubaté hor srázy;
orel skřekem, včela bzučením,
ptáče písní krok mu doprovází,
velké, němé oko k němu pozvedá
v luhu skot a brav a kolouch v mlází.
Duše, v dumách věštích celou noc
jež jsi plula mořem beze hrází,
stav svůj let a příchod jitra zdrav,
vstříc mu pošli z nitra svého vasy
vůni všecku, a jak pod ním kouř
mlhy, páry, mračen změt se plazí,
děj se tobě: Jako anděl vstaň,
který zmoku v tlamu kopí sází.

Meter: trochaic
- XXIV -
by Juan Boscan

Delgadamente amor trata conmigo,
con dulzuras ablanda el sentimiento,
porque mejor con el primer tormento
me derrueque y me deje sin abrigo.
En viendo el bien, a Dios doy por testigo,
un sobresalto viene al pensamiento,
que el temor basta a ser mi enterramiento
aunque nunca tuviese otro enemigo.
Cobrado miedo a cualquier aventura;
mi sentido consigo se aborrece;
resiste a todo, por tentar su cura,
a su dolor, porque es contra natura,
y al deleite, pues tanto le enflaquece,
que le dispone para más tristura.

Meter: polymetric
- 7 - En elogio a doña Juana de Guardo
by Lope de Vega

Bien pudo yo pintar una hermosura,
y de otras cinco retratar a Elena;
pues a Filis también, siendo morena,
ángel Lope llamó de nieve pura.
Bien puedo yo fingir una escultura
que disculpe mi amor, y en dulce vena
convertir a Filene en Filomena,
brillando claros en la sombra oscura.
Mas puede ser que algún lector extrañe
estas musas de amor hiperboleas,
y viéndolas después se desengañe,
pues si ha de hallar algunas partes feas,
Juana, no quiera Dios que a nadie engañe:
basta que para mí tan linda seas.

Meter: polymetric
- LIII -
by Argensola

Incorregible Néstor, de los daños
que trae consigo la vejez te dueles,
porque ardes en afectos más noveles
que Venus alentó en robustos años;
y obligando la barba y frente a baños
que ofuscan pelos y taladran pieles,
negros (sin culpa de los poros fieles),
peinas y enrizas hoy tus desengaños.
Mas no sin gran prudencia los profanas,
hasta que nuestra risa te convenza
a que los restituyas o jubiles;
porque vergüenza fuera o desvergüenza,
que hablaran de lascivias juveniles
labios cercados de inocentes canas.

Meter: iambic
Take all my loves, my love, yea, take them all; (Sonnet 40)
by William Shakespeare

Take all my loves, my love, yea, take them all;
What hast thou then more than thou hadst before?
No love, my love, that thou mayst true love call;
All mine was thine before thou hadst this more.
Then if for my love thou my love receivest,
I cannot blame thee for my love thou usest;
But yet be blamed, if thou thyself deceivest
By willful taste of what thyself refusest.
I do forgive thy robbery, gentle thief,
Although thou steal thee all my poverty;
And yet, love knows, it is a greater grief
To bear love’s wrong than hate’s known injury.
    Lascivious grace, in whom all ill well shows,
    Kill me with spites; yet we must not be foes.

Meter: polymetric
Lobspruch auf einen bewunderten Dichter
by August Wilhelm Schlegel

Er war groß im Grassen
Und im Großen graß.
Ich will's rathen laßen:
Wen bezeichnet das?

Meter: polymetric
52.
by Friedrich von Logau

Sind Martis Kinder nicht feine, gesegnete Leute?
Was Gott, Mensch, Feind, Freund hat, wird ihre tägliche Beute.

Meter: iambic
STARÝ DŮM
by Jan Neruda

Tak vetchý dům, tak starý dům,
a je mi posud milý,
že zažil jsem v něm nejprvších,
nejsladších světa chvílí.
Jak často na ten starý dům
mé oko se zadívá,
ach divu-li, že oko to
pak slzou se zalívá!
Mně bývá, jak by starý dům
mluvíval matkou ke mně,
a jeho slova, ach ta zní
jak lásky šepot jemně.
On zná mé srdce skrz a skrz
a před ním pýcha hyne,
vždyť modlíval se se mnou vždy
mé modlitby dětinné!

Meter: iambic
Lucri bonus odor
by Friedrich Schiller

Gröblich haben wir dich behandelt; das brauche zum Vorteil,
Und im zwölften Band schilt uns, da gibt es ein Blatt.

Meter: polymetric
XiI .
 An die gute Gesellschafft/
 Von Anapästischen und Dactylischen Versen.
by Philipp von Zesen

Jhr Liebesten Brüder/ seyd lustig und munter/
und schlucket den Malvasier wacker hinunter/
Erzeiget Euch frölich/
und ob Jhr gleich ehlich
Des meistentheils lebet/
Denn sehet wie schwebet
Doch alles in freuden/
Drümb meidet das Leiden/
Lebet in freuden biß kommet die Nacht/
Da sich ein jeder nach Bettlehem macht.

Meter: amphibrachic
SLAVNÝ INTERVIEW
by František Zavřel

Na Bílé Hoře
starý pán oře
a lid je z toho zjevený:
Němci prý vyhráli u Jeny
a Češi na Bílé Hoře.

Meter: dactylic
- V -
by Juan Boscan

Antigua llaga que en mis ojos cría,
no deja resillar el buen deseo.
Yo por caminos ásperos rodeo,
por llegar a sosiego el alma mía.
Hurto algún gusto, mas mi fantasía
me le embaraza cuando le poseo;
medrar no puede aquello que granjeo
que en tierra se sembró cruda y sombría.
El bien que el seso ofrece al sentimiento,
hace que amor me ponga diligencia,
para cerrar mis ojos al tormento.
Porque bien sé que un blando pensamiento
da causa de tener menos paciencia,
y a veces es peligro estar contento.

Meter: polymetric
METAMORFOSA.
by Karel Dostál-Lutinov

Mnohý kozák tužený
nelekal se rány,
a přec také na konec
sežraly jej vrány.
Tak se ten svět obrací:
Z kozáků jsou časem vrány,
ale ne z vran kozáci.

Meter: trochaic
- CVI - A Cristo Nuestro Señor crucificado
by Luis de Ulloa y Pereira

Llegó al Calvario él que a morir venía
para la vida del linaje humano,
el Cordero de Dios, que Soberano,
los pecados del mundo deshacía.
El pueblo pertinaz en su porfía,
sin moderar el corazón tirano,
ejercitó la ingratitud villano,
aun cuando vio, que el Redentor moría.
Estremeciose la naturaleza,
oscureciose el Sol, desanimando
todas las luces, que su fin reunieron.
Las piedras conmutando su dureza
con pechos racionales, y cobrando
compasiva blandura, y fe rompieron.

Meter: iambic
S IEG   D ES   S OMMERS
by Stefan George

Wenn von den eichen erste morgenkühle
Die feuchten perlen uns ins antlitz blies
So knirrte auf dem pfad der spitze kies
Erinnerte die schweigenden gefühle
Und auch die eigene stimme schien dir rauh
Wenn du im takt verwandter pulse bangen
Vernahmst die enger zu den deinen drangen
Und laues schmiegen trocknete den tau.

Meter: iambic
Nothwendigkeit GOTT hier zu sehen.
by Barthold Heinrich Brockes

Wilst du den grossen Schöpfer sehen,
So muß es im Geschöpf geschehen:
Weil man ihn sonst nicht sehen kann.
Er will von uns gesehen werden;
Drum schuf er Himmel, Meer und Erden,
Und spricht:
Jhr aber hört nicht was er spricht,
Er zeigt sich, und ihr seht ihn nicht.
Zwar hofft ihr künftig ihn zu sehen;
Allein ihr werdet schlecht bestehen,
Da ihr, in seiner Wercke Pracht,
Jhn hier zu sehn nicht wehrt geacht’t.
Hat er, daß ihr ihn mögtet fassen,
Sich hier nicht unbezeugt gelassen:
Müßt ihr auch hier, zu seinen Ehren,
Jhn schmecken, fühlen, sehn und hören.

Meter: iambic
XXV. Dnes den je poslední, co doma jsem.
by Vojtěch Martínek

Dnes den je poslední, co doma jsem.
A za hodinu budu cizincem.
Jen tento les když noha překročí
a zachmuřené mine úbočí,
už budu domovské své země prost
a v cizí zemi prosit o milost –
Domovská země kůrku nedá mi,
mne bije železnými ranami
a srdce rve mi z hrudi... Pane náš,
jenž na dno dějů mocně prohlédáš,
Ty vidíš: jak jsme mdlí a zmámeni,
posil nás nyní v chvíli loučení,
posil nás, posil! Vždyť jsme hlouček Tvůj!
A veliké nás víry nezbavuj:
Zas přelomí se ruka kovová!
Zas uvidíme střechy domova!

Meter: iambic
Al Cristo de mi cabecera
by Amos de Escalante

Tú velas en la Cruz, donde clavado
te deja y vergonzoso y dolorido,
más que el odio de un pueblo fementido,
la pesadumbre inmensa del pecado.
Tú velas en la Cruz, y descuidado
duerme a tus pies mi espíritu rendido
en brazos del silencio y del olvido,
de un sueño en otro sueño transportado.
No sabe si hallará cuando despierte
los dolores y halagos de la vida
o el juicio y resistencia de la muerte
Si tú, Señor, le compadeces, cuida
de hacerle amar tu hora, la de verte,
si esperada quizás, siempre temida

Meter: iambic