PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
1L: Bruder, denck an deinen Freund, der dich wohl nicht wieder siehet,
by Johann Christian Günther

Bruder, denck an deinen Freund, der dich wohl nicht wieder siehet,
Und vergieb mir, wenn ich dich oftermahls aus Noth bemühet.
Dein so redliches Gemüthe steht in meinem Herzen fest,
Bis der abgekränckte Cörper den gefangnen Geist verläst.
Hätten mich die Meinigen, wie sie von Natur wohl sollen,
Nach der rechten Eltern Art aus dem Staube reißen wollen,
O so hätt ich manchen Fehler, der mir öfters schaden kan,
Nicht aus unruhvollem Herzen mir zum Spotte selbst gethan.
Lebe du indeßen wohl! Ich bequeme mich den Schlüßen,
Die mich in das Vaterland ehmahls recht mit Zwang gerißen.
Gott vermehre dir dein Glücke! Lebe wohl und denck an den,
Der anjezo sehnlich wüntschet, noch ein Blat von dir zu sehn!

Meter: trochaic
Sentimientos amorosos en el desmayo de una dama ca
by Vicente García de la Huerta

Hermoso y adorado dueño mío,
copia y compendio del hermoso cielo,
origen de mi mal y mi desvelo,
norte de mi cuidado y albedrío;
cobrad aliento, resucite el brío
que muerto yace en tanto desconsuelo;
no así, siendo su sol, neguéis
                  al suelo
la luz que eclipsa ese desmayo frío
Libre del daño que esgrimió a mi
                     vida
en vuestro riesgo mi contraria suerte,
bien podéis ya alentar asegurada;
si no queréis, dulcísima homicida,
que en Fabio sea verdadera muerte
la que en vos sólo es muerte figurada.

Meter: iambic
95. Zdrávas kněžno, do té naší země,
by František Sušil

Zdrávas kněžno, do té naší země,
Vítej jasné světlo severné,
Vítej luno v záři stříberné,
Jenž nám k slasti vyskytla se jemně!
Milovalas tehdá naše plémě,
Když vrah lál mu v řeči rozverné,
A syn vlastní v zášti bezvěrné
Uvaloval na ně potup břémě.
I kněz zhrdal jeho jazykem
Za zlým chodě světa za zvykem!
Tys tu stála nevýslovně výše.
Učila’s se řeči lidu tíše,
Žádných závad nevážilas draze,
Abys lidu mohla činiť blaze.

Meter: trochaic
17. Gott weigert sich niemand
by Angelus Silesius

Nimm, trink, so viel du willst und kannst, es steht dir frei;
Die ganze Gottheit selbst ist deine Gasterei.

Meter: iambic
1L: Willst du richten
by Nikolaus Lenau

Willst du richten
Unser Dichten,
Obs geflattert
Und geschnattert,
Obs geschwungen
Und gesungen,
Birg doch klüglich
Unverzüglich
Deinen Ungeschmack,
Und verscharre
Das Geschnarre:
Deinen Dudelsack.

Meter: trochaic
I. Za stolem za noční chvíle
by Emanuel Lešehrad

Za stolem za noční chvíle
sedí stará bílá paní,
sedí v těžkém zadumání,
v koruně a záři bílé.
Někdy straší lidi v hradě,
civí okny do komnaty,
chodí večer po zahradě,
choré ruce rozepjaty.
Tehdy vítr táhle skučí
v akaciích u jezera,
na něž luna světlo leje...
Půlnoc! V dáli zvony hučí
a jich nářek v tichu šera
alejí se žalně chvěje. –

Meter: trochaic
- XVI - Sobre las propias palabras de San Marcos, aconsejando a los reyes imiten esta acción de Cristo
by Quevedo

Llámanle rey, y véndanle los ojos,
y quieren que adivine, y que no vea;
cetro le dan, que el viento le menea;
la corona, de juncos y de abrojos.
Con tales ceremonias y despojos,
quiere su rey el reino de Judea:
que mande en caña, que dolor posea,
y que ciego padezca sus enojos.
Mas el Señor, que, en vara bien armada
de hierro, su gobierno justo cierra,
muestra en su amor clemencia coronada.
La paz compra a su pueblo con su guerra;
en sí gasta las puntas y la espada:
aprended de Él los que regís la tierra.

Meter: polymetric
- LIII - En la espera del nacimiento del príncipe Baltasar
by Luis de Ulloa y Pereira

Próvida Juno, que astros encontrados,
tímida huyes, y cobarde esperas,
fausta disposición, en las severas
formas de los Planetas elevados:
Atiende al voto público, y airados
asistan en las lúcidas esferas.
Que por eterna ley, causas primeras
no nacen inferiores a los hados.
El Cesar tierno, opuesto a la fortuna,
verá adquiriendo defendidas glorias,
mejor logrado su valor en ellas.
Y si lugar debajo de la Luna
no ha de dejar Filipo a sus victorias,
déjale que vencer en las estrellas.

Meter: polymetric
- 1339 - Acto I, LUCINDO
by Lope de Vega

Dijo Laura que celos son heridas
y que mayores son manifestadas,
más manifiestas para ser curadas
mejor es que tenerlas escondidas.
Cortan en voluntades ofendidas
los celos, Laura, más que las espadas,
que las heridas en el alma dadas
suelen con más rigor quitar las vidas.
Calle la voluntad cuando es traidora;
quéjese la verdad del desengaño,
que la nobleza del amor desdora.
Celos, dad voces y decid su engaño,
porque más celos dan celos de un hora
que gusto puede dar amor de un año.

Meter: polymetric
21. U potoka růže stála,
by Vincenc Furch

U potoka růže stála,
Potok k ní toužebně pěl,
Milostná jej touha hnala,
K sobě stáhnout krásku chtěl.
Růžin zápach k němu vane,
Marná jeho snaha – zpět
V chladné lože klesne – vstane –
Už uchvátil drahý květ.
Růže ubohá se třese –
Lupič smělý dál ji nese,
Na její vzdechy nedbá –
Kde až svou komůrku má?

Meter: trochaic
Ergieb dich drein
by Karl May

Ergieb dich drein, du liebes Menschenkind,
Daß deine Wege nicht die meinen sind.
Es kann nicht Alles so, wie du willst, sein;
Du bist nicht Herr; ergieb dich ruhig drein!
Ergieb dich drein, und forsch und hadre nicht;
Thu, was die heilge Stimme in dir spricht.
Sie flüstert dir das einzig Richtge ein;
Sie täuscht dich nicht; ergieb dich ruhig drein!
Ergieb dich drein. Beschwerlich ist der Steg,
Der deiner harrt, fernab vom breiten Weg.
Schlägst du ihn ein, schlägst du ihn gläubig ein,
So wird er dir ein Pfad zum Himmel sein!

Meter: iambic
Von den vortrefflichen Umständen
 für die Poesie unter den Kaisern aus
 dem schwäbischen Hause.
by Johann Jacob Bodmer

geliches willen mueste iehen
schiefdeire wart von in gesehen
in harte kurzer wile
mit snelleclicher ile
kamen si geriten dar
ein tal von bluomen lieh gefar
lac da bi mit stete
dar inne Gaudin hete
empfangen wunneclich gemach
ein herberge und ein obedach
was im alda gewunnen
bi eime kalten brunnen
da gruene boume stuonden obe
ein pavilune wol ze lobe
waz in geslagen uf das velt
unde stuont vil schoene sin gezelt
mit loumen und mit grase best
der meie hete do gevroeut
mit der lichten kúnfte sin
diu wilden walt vogelin
dar umbe alda ze prise
ir suezen sumer wise
wurden lute erklenket
si heten sich gesenket
in die schoenen bomes bluot
vnde liezen sueze stimme guot
des males hellen úberal
in disem wunneclichen tal
Gaudin sich nider schiere
lie mit Partinopiere
der im die nacht vil eren bot
des tages do das morgen rot
durch den lichten himmel schein

Meter: iambic
Der Halbvogel
by Friedrich Schiller

Fliegen möchte der Strauß, allein er rudert vergeblich,
Ungeschickt rühret der Fuß immer den leidigen Sand.

Meter: polymetric
De La Galatea, Libro II, Erastro
by Cervantes

Ante la luz de unos serenos ojos
que al sol dan luz con que da luz al suelo,
mi alma así se enciende, que recelo
que presto tendrá muerte sus despojos.
Con la luz se conciertan los manojos
de aquellos rayos del señor de Delo:
tales son los cabellos de quien suelo
adorar su beldad puesto de hinojos.
¡Oh clara luz, oh rayos del sol claro,
antes el mesmo sol! De vos espero
sólo que consistáis que Erastro os quiera.
Si en esto el cielo se me muestra avaro,
antes que acabe del dolor que muero,
haced, ¡oh rayos!, que de un rayo muera.

Meter: iambic
- XVIII - Ausentándose por no ofenderla
by Pedro Soto de Rojas

Hermosa Fénix, si la luz serena
de vuestros claros ojos no abrasara,
su pureza de voto contemplara,
que al no encendido, al temerario enfrena;
mas si mi vista enciende y desordena,
cual suele el viento y fuego a polvo y vara,
si, aunque se oculta, siempre ostenta clara
purpúrea rosa y cándida azucena,
¿cómo queréis que mire vuestros ojos
menos que con intento así advertido?
Ausente estoy mejor, si os causo hinojos:
adiós, Fénix, adiós, que voy perdido;
huyendo voy de amor y sus antojos,
mas, ay, que viene a la memoria asido.

Meter: iambic
JEDNO JSME...
by Adolf Černý

Jedno jsme, byť zloba minulosti
rozdílela bratry na sta let,
dokud nové doby na předmostí
lid sám v bouři neřekl si: „Dosti!
Ruku v ruce přes most v nový svět!“
Šel tak lid, tři velcí v jeho čele;
v srdci chrabrost, v oku nadšení
spolem prošli bouří nepřítele,
vlast všech pozdravili rozechvěle –
z vůdců Slovák, žel, jen v plameni.
Od mohyly s mlčícího Bradla
dál však mluví okřídlený duch:
„Toužím, jednota by všemi vládla,
k svorné práci by se měla rádla,
bychom byli jako pevný kruh.
Jak nás vedla jedna Písma kniha,
byť náš šik byl ve dví rozdělen,
poroby když skláněla nás tíha –
tak buď snahou volných jedna rýha,
jako větví dvou jest jeden kmen.
Věřte ve Hlubinu bezpečnosti,
v nekonečný Základ vesmíra,
který oživil i vaše kosti –
věřte v sebe, v zemi, jež vás hostí,
v ducha jejího, jenž nezmírá.
Lásku mějte k smrti věrnou k sobě,
hotovi i jiné bratrem zvát,
nechtí-li se blížiti vám v zlobě.
Toť můj odkaz pro vás, větve obě:
Věřit, milovat a pracovat!“

Meter: trochaic
V BOLESTI.
by Alois Škampa

Jde večer můj, a stíny
vždy blíž se schylují –
ach, pozdě já Tě poznal,
pozdě Tě miluji!
Ty’s dosud ve svém jitru,
Tvé přijde poledne –
však na můj obzor záhy
juž noc si přisedne.
A přec mne máš tak ráda,
a slunka zraků Tvých
zas od mne zaplašují
tmu stínů večerních.
Leč já se chvěji bolem
při každém pomnění,
že až mé oči shasnou,
Tvůj ples se promění...
Ne, nedbej na mou bolest,
sni dál, jak v pohádce,
vždyť toho Tvého snění
jen bude na krátce...
Ó, proč mi slze stíráš,
proč mluvíš o štěstí...?
Ty cítíš, co je lásky –
i v té mé bolesti!

Meter: iambic
Plné jasno.
by Vincenc Furch

Jako Semele a Psyche jenom dotud blahé byly,
Pokud se jim v plném jasnu tváře Boha nezjevily –
Jejich blaho pominulo,
Když se roucho odhrnulo: –
Tak i pyšná Hungarie jenom dosud šťastna byla,
Pokud se před jejím okem samostatnost rouchem kryla –
Když však tuto roušku strhla,
Bleskozář ji na zem vrhla.

Meter: trochaic
- - Acto III, BATO
by Lope de Vega

¡Amor, Amor, yo quedo de esta vez
desengañado y de tu guerra en paz!
Si fuese el desengaño pertinaz,
mala soga me parta por la nuez.
¿De qué sirve un peón en tu ajedrez
para ganar tus damas incapaz,
ni esperanzas de pollos en agraz,
si por ajos suspira el almirez?
Tasajos como yo, que no perdiz:
ya no gasto herraduras de tu coz,
si piensas que es mi estómago avestruz;
en los pechos estás como lombriz,
áspid en lengua, ruiseñor en voz,
buey en el yugo y ciervo en el testuz.

Meter: polymetric
1L: Wann die Rosenzeit gekommen,
by Ludwig Tieck

Wann die Rosenzeit gekommen,
Spielt um sie die warme Luft,
Ihnen ist die Furcht benommen,
Sie ergießen süßen Duft.
Winde buhlen mit den Rosen
Willig bricht die Knospe los,
Eilt entgegen süßem Kosen,
Oeffnet lachend ihren Schoos.
Zarte Arme zum umarmen,
Lippen für den süßen Kuß,
Busen daran zu erwarmen,
Leib zum herrlichsten Genuß.
Rosen, Lilien, sind gestreuet
Auf den wundersüßen Leib,
Und der Liebe Gunst erfreuet
Bräutigam und junges Weib.

Meter: trochaic
VÝSLEDEK
by František Zavřel

Kdo nechce vidět jádro, nelouská.
Výsledek zbouraného Rakouska
je nyní mapa přeouzká.

Meter: iambic
Un mover de ojos...
by Fernando Maristany

Un mover de ojos tímido y piadoso
sin causa alguna; un reír blando, honesto,
casi forzado; un dulce, humilde gesto,
de cualquier alegría receloso.
Un despejo tranquilo y vergonzoso;
un responder gravísimo y modesto;
una clara bondad, cual manifiesto
indicio de un espíritu gracioso
Un osar apocado; una blandura;
un aire a un tiempo tímido y sereno;
un largo y obediente sufrimiento:
Esta fue la seráfica hermosura
de mi Circe y el mágico veneno
que logró transformar mi pensamiento

Meter: polymetric
- LXVII -
by Bocangel y Unzueta

Felice yo, si de mis sueños tiemplo
lo rápido en aqueste precipicio.
Templo fue aquel ayer, hoy es su indicio.
¿Adónde huyo, si padece el templo?
Justo, aunque adverso, Jove, te contemplo,
si el aviso anticipas al suplicio,
y, vengativo menos que propicio,
si lo que atiendo en ti logro de ejemplo.
Mas, oh padre del cielo, en cuanto yace
sublime a tu poder grande y prescrito,
por criador te arguye tu aspereza.
¿Delinque a caso lo que excelso nace?
¿Es delito el ser mas?, y si es delito,
fulmina Jove a la naturaleza.

Meter: iambic
- 34 - En el libro Rimas varias, de Miguel Colodrero de Villalobos
by Lope de Vega

Sale la Aurora en su oriental esfera,
y el campo, que las lágrimas, que llora,
en plantas coge, en flores atesora,
como amanece el sol la tarde espera.
Tu tierna y verde edad, tu luz primera,
así tu patria y tu nobleza honora,
que por los resplandores de tu Aurora
la gloria de tus años considera.
Y como por celajes de alegría,
introduciendo al oro los colores,
vencer la sombra occidental porfía.
Así serán cantando tus amores,
cuando amanece de tu ingenio el día,
sol los conceptos y los versos flores.

Meter: iambic
LA LÍNEA
by Isidro Marfori

Al fin se abrió mi cielo. Y vi realizado
mi más hermoso sueño, mi esperanza más bella;
después vencí el escrúpulo de la candidez de ella...
luego, inconscientemente, un paso había dado
cuánto mal ignoraba Creí que de mi novia
no se iría el hechizo, la inocencia serena,
y aquella risa tímida de impoluta azucena,
cuando un abrazo mío la marchita y la agobia!
ya fecundado el zureo, se va y se esfuma el arte...
¡Oh fugitivo ensuefio que escapas á otra parte
y sobre un alma dejas lo triste de tu peso!
la rítmica escultura de estética apolínea,
de labios que brindaban la rica miel de un beso,
Ha perdido el glorioso encanto de la línea!

Meter: polymetric
Z HLUBIN
by Emanuel Lešehrad

Ó Bože touhy, osvícení,
jenž vidíš planý život můj
a měříš propast utrpení,
mně poznati dejž úsměv svůj.
Mých tváří růže zlý mráz vzal mi,
mých očí blankyt marně zlát,
ach, vyslyš rtů mých hořké žalmy,
až s pouště nitra počnou lkát.
Viz choré srdce, jež se souží,
s ním, Hospodine, soucit měj,
mír jemu sešli, po němž touží,
klid jemu, dárce všeho, přej.
Ó Bože velký, všemohoucí,
zři s výšin hvězdné moudrosti,
jak spínám k tobě ruce mroucí
z vln šedých moře všednosti

Meter: iambic
- XXXVII -
by Bocangel y Unzueta

Creció el infierno aquí, Nilo violento
de llamas, y tan ciego en lo enemigo
que de sus iras no dejó un testigo
ni a sus estragos permitió un lamento.
No pareció del cielo tal portento
(aun en venganzas disfrazado amigo),
que el cielo, entre el presagio y el castigo,
siempre dejó caber al escarmiento.
Ardió el Vesubio; no la inclemencia
de Júpiter honró su infiel desmayo,
ni a rayos de agua le anegó el tridente.
El que tiene por alma la violencia
no ha menester para morir el rayo,
pues nace fulminado un accidente.

Meter: iambic
-XIII- Con la propiedad del Guadiana, de quien dice Plinio, saepius nasci gaudet, compara la disimulación de sus lágrimas
by Quevedo

O ya descansas, Guadiana, ociosas
tus corrientes en lagos que ennobleces,
o líquidas dilatas a tus peces
campañas en las lluvias procelosas;
o en las grutas sedientas tenebrosas
los raudales undosos despareces,
y de nacer a España muchas veces
te alegras en las tumbas cavernosas;
émulos mis dos ojos a tus fuentes
ya corren, ya se esconden, ya se paran,
y nacen sin morir al llanto ardientes.
Ni mi prisión ni lágrimas se aclaran:
todo soy semejante a tus corrientes,
que de su propio túmulo se amparan.

Meter: iambic
Werthers Leiden
by Franz Grillparzer

Drei Hunde um einen Knochen,
Drei Dichter um einen Stoff,
Setz ich statt Knochen Stoff auch,
Die Hunde bleiben doch.

Meter: iambic
Dávné boje.
by Augustin Eugen Mužík

Pláň tichá, rozlehlá, ji objímá hor tlum
jak bašta obrovská. Na písku tráva sporá,
tu polospráhlý keř, tam smutná sykomora,
a časem dravého se ozve ptáka šum.
Pak zase v hluboké se ticho stopí pláň
na léta přemnohá, jež nikdo nepočítá,
jež pouze času duch ve věnec věčna vplítá.
Kraj dávno ztracený, svět zapomenul naň.
Však ne. Dí stará báj, že v době pravěku
sem ze dvou světa stran se proudy plemen stekly
zde zášť jich vzplanula v ryk boje děsně vzteklý,
a tygr pomsty zved se v každém z člověků.
Jak v bouři okeán ryk bojujících hřměl,
řev koní ozval se a velbloudů a slonů,
zem celá třásla se pod patou milionů,
od prachu žhoucí den se v hrozné šero tměl.
Jak mor by porážel, zde lehly řady těl
ve hrozné směsici a roztříštěné trupy,
jak vlna na vlnu se nová na ni kupí,
a přes ně ku předu boj živých dále spěl.
Kvil bázně smrtelné a kletby jek a zmar
se z důli k nebi dral ve spurné, těsné vřavě,
hrot v boku, ostrý šíp se v každé stápěl hlavě
a z ran se potokem lil žhoucí krve var.
A slunce požárem žhlo těla zjízvená,
pot s krví na zem dštil a v rudé bláto měnil
tu půdu rozrytou a varem v ní se pěnil
a barvil purpurem všech živých kolena.
Lvů stáda zděšená a žiraf na sta mil
se kolem rozprchla, za moře ptáci spěli,
a strážci karavan kol jdouce oněměli,
kdy chaos bouřící se krajem rozproudil.
Dva dny a noci dvě boj zuřil zoufalý,
pak spjala únava je těžkou svojí paží,
vše v zem se svalilo. Bez ohňů, beze stráží,
zde v mdlobě hluboké snem tvrdým dřímali.
A třetí vzplanul den – a čtvrtý – náhle v ráz
vše znovu oživlo, zem mrtvé vyvolala,
a bojem posledním poušť hrozná ještě vzplála,
než k věčné dřímotě se uložila zas.
Tu lační supové, jež hojný svolal lup,
se snesli na těla, a s odpornými vzkřeky
své ryli zobáky ve mrtvol příval měkký,
a hnusně vláčeli si údy z lidských kup.
Pak za dnem míjel den, za rokem roků tok,
čas, žhavý pouště dech a písku jemné vlny
svou skryly perutí kraj hrozných trosek plný,
až všecko pětistý na vždycky smazal rok.
Kam živí děli se, kam spěli vítězi?
Zda zpět se vrátili ku stanům svým a znovu
do prachu nectného šíj stlápli otrokovu,
a šírou světa půl v své spjali řetězy?
Kdo nyní pochopí? Jich hnáty kamenné,
jich nervy z ocele psi diví roznosili,
v jich prsa ohromná se lační červi vryli,
a havran vypíjel jich zraky plamenné.
Teď časem lebky tříšť neb stará zrytá skráň
zde v písku zasvitne jak zbytek číše kalné,
z níž napájel se čas, a kterou z ruky valné
v poušť pustil nesmírnou, kdy spánek přišel naň.

Meter: polymetric
208.
by Friedrich Rückert

Das Sprichwort sagt: Wenn sich der Fuchs in seinem Bau
Verschanzet, und verschließt die Pforten recht genau,
Und davor steht der Löw' und droht mit grimmem Streich,
So ist der Schwache drin dem Starken draußen gleich.

Meter: iambic
London, 1802
by William Wordsworth

Milton! thou shouldst be living at this hour:
England hath need of thee: she is a fen
Of stagnant waters: altar, sword, and pen,
Fireside, the heroic wealth of hall and bower,
Have forfeited their ancient English dower
Of inward happiness. We are selfish men;
Oh! raise us up, return to us again;
And give us manners, virtue, freedom, power.
Thy soul was like a Star, and dwelt apart:
Thou hadst a voice whose sound was like the sea:
Pure as the naked heavens, majestic, free,
So didst thou travel on life's common way,
In cheerful godliness; and yet thy heart
The lowliest duties on herself did lay.

Meter: iambic
335. Unterscheid der drey Lichter.
by Angelus Silesius

Daß Licht der Herrlichkeit lass’ ich die Sonne sein/
Die Gnade gleicht den Strahln/ Natur dem Wi-
derschein.

Meter: iambic
Ca' the Yowes to the Knowes
by Robert Burns

Chorus
Ca' the yowes to the knowes,
Ca' them where the heather grows
Ca' them where the burnie rows,
      My bonie dearie.

Hark! the mavis' evening sang
Sounding Cluden's woods amang,
Then a-fauldin let us gang,
      My bonie dearie.

We'll gae down by Cluden side,
Thro' the hazels spreading wide,
O'er the waves that sweetly glide
      To the moon sae clearly.

Yonder Cluden's silent towers,
Where at moonshine midnight hours,
O'er the dewy-bending flowers,
      Fairies dance sae cheery.

Ghaist nor bogle shalt thou fear;
Thou 'rt to love and Heaven sae dear,
Nocht of ill may come thee near,
      My bonie dearie.

Fair and lovely as thou art,
Thou hast stown my very heart;
I can die—but canna part,
      My bonie dearie.

Meter: trochaic
Christel
by Johann Wolfgang Goethe

Hab oft einen dampfen, düstern Sinn,
Ein gar so schweres Blut!
Wenn ich bei meiner Christel bin,
Ist alles wieder gut.
Ich seh sie dort, ich seh sie hier
Und weiß nicht auf der Welt,
Und wie und wo und wann sie mir,
Warum sie mir gefällt.
Das schwarze Schelmenaug dadrein,
Die schwarze Braue drauf,
Seh ich ein einzig Mal hinein,
Die Seele geht mir auf.
Ist eine, die so lieben Mund,
Liebrunde Wänglein hat?
Ach, und es ist noch etwas rund,
Da sieht kein Aug sich satt!
Und wenn ich sie denn fassen darf
Im luft'gen deutschen Tanz,
Das geht herum, das geht so scharf,
Da fühl ich mich so ganz!
Und wenn's ihr taumlig wird und warm,
Da wieg ich sie sogleich
An meiner Brust, in meinem Arm;
's ist mir ein Königreich!
Und wenn sie liebend nach mir blickt
Und alles rund vergißt,
Und dann an meine Brust gedrückt
Und weidlich eins geküßt,
Das läuft mir durch das Rückenmark
Bis in die große Zeh!
Ich bin so schwach, ich bin so stark,
Mir ist so wohl, so weh!
Da möcht ich mehr und immer mehr,
Der Tag wird mir nicht lang;
Wenn ich die Nacht auch bei ihr wär,
Davor wär mir nicht bang.
Ich denk, ich halte sie einmal
Und büße meine Lust;
Und endigt sich nicht meine Qual,
Sterb ich an ihrer Brust!

Meter: iambic
- LX -
by Fcode Borja

No yace muerto, no, descansa ahora,
esto, que fue sagrado de la vida;
que para más reposo prevenida,
durmiendo espera la segunda Aurora.
Quien vio la muerte altiva vencedora,
y dio funesto aplauso a la partida,
no tiene penetrada, ni advertida
esta piedad, que por castigo llora.
Favores son, los que consejos fueron,
España, que con ánimo devoto
a nuevos beneficios te apercibe.
Y si en mortal ocaso se pusieron
tan graves años, al amor, y al voto,
morir no puede, quien a tantos vive.

Meter: iambic
SYLVESTROVSKÝ PŘÍPITEK
by Jiří Karásek ze Lvovic

Já nešel s jinými, vždy šel jsem sám
K Ultima Thule.
Jak zrna růžence teď probírám
Dny uplynulé.
Já stavěl Vzdoru Babylonskou Věž –
A ironický
Jsem býval zpozdilec a blázen též,
Však básník vždycky.
Ideál neřestí, jež tělo rve,
Mne k pádu svedl –
A Prometheus, vlastní srdce své
Jsem při tom jedl.
Já na pranýři žluč jsem popíjel,
Žíznil jak v pekle,
Já jenom nepřátely v žití měl,
Urputné, vzteklé.
Já prolezl jsem všemi doupaty,
Kde ďas se šklebil,
A Šebestián, šípy proklatý,
Jsem světec nebyl.
V snách žil jsem stále, ale žitím šel
Tak jako v transu.
Don Quijote byl jsem, ale nenašel
Jsem svého Pansu.
Já Schlemihl byl, jenž chimérický stín
Honiti nechce,
Jak pavouk v šerou síť mne s nudou Spleen
Vždy lapil lehce.
Má číši, topasem ať v tobě mok
Plá, zlato ryzí!
Slyš, bije orloj, mrtev je zas rok
A navždy mizí.
Má číši, chci tě do dna vyprázdnit
Vstříc budoucnosti...
Rci, komu budeme teď v počest pít?
Neřesti? Ctnosti?
A čeho budeme teď vzpomínat
V ilusi klamné?
Svých lásek zhynulých? Či slávy snad,
Jež minula mne?
Ne, nepřátelům budu nyní pít
Číš tuto žhavou,
Ať plvají i dále na můj štít!
S krvavou hlavou
Chci projít životem vždy všemi štván
A zápasiti,
Chci, abych deptán byl a potírán
Do konce žití.
Já prohrávat chci, nikdy vítězit –
A věren sobě,
Chci posléz' všemi zapomenut být,
Sám spát v svém hrobě!

Meter: iambic
Motivos del mar – II
by José Navarro Montes de Oca

Cruza el aire, oliente a salitre marino,
veinte gaviotas juntas que vuelan hacia el mar;
llegan ecos discordes del poblado vecino
y de la mar afuera, un cansado remar.
Una moza, de rostro bizarro y pelo endrino,
al compás de las olas apareja su andar,
y muestra las desnudas piernas de cutis fino,
blancas, como la espuma, que hace al caminar.
La noche, tras la glauca turquesa de los mares,
ha borrado las cárdenas
                     tintas crepusculares
que son belleza y gala del lejano confín
Brilla la luna como una concha marina,
y en las ondas dormidas, vierte su estela, fina
y larga, la luz roja de un negro bergantín.

Meter: polymetric