PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
- XXV -
by Trillo y Figueroa

Como furioso el mar en ondas ciento
se explaya con undosa muchedumbre
sobre la arena, o como en la alta cumbre
nubes desata humedecido el viento.
Lágrimas daba en dolorido acento
a el mar un pescador, que ya costumbre
había hecho en él la pesadumbre
del repetido afán de su tormento.
«Dioses, decía (si es que hay dios alguno)
a quien se deba el paternal cuidado
de consolar a el engañado amante.)
¿Cuándo de mi prisión el importuno
cruel acero se verá limado
con la paciencia de mi fe constante?»

Meter: iambic
Die Schale der Vergessenheit.
by Ludwig Christoph Heinrich Hölty

Eine Schale des Stroms, welcher Vergessenheit
Durch Elisiums Blumen rollt,
Bring, o Genius, bring deinem Verschmachtenden!
Dort, wo Faons die Sängerin,
Dort, wo Orfeus vergass seiner Euridice,
Schöpf den silbernen Schlummerquell!
Ha! dann tauch' ich dein Bild, spröde Gebieterin,
Und die lächelnden Lippen voll
Lautenklanges, des Haars schattige Wallungen,
Und das Beben der weissen Brust,
Und den siegenden Blick, der mir im Marke
Tauch' ich tief in den Schlummerquell!

Meter: polymetric
SCHERZO.
by Antonín Klášterský

Mně zdálo se: Kams do dáli
jsem hleděl, kde se obzor klene,
a těžké květy porosené
na hlavu moji padaly.
To bylo kdesi u pramene,
jenž staré šuměl ze skály,
a ty jsi, vlasy rozpuštěné,
prst na rtech, stála povzdálí – – –
A na tvých ústech úsměv tkvěl,
když jsem ti sen svůj vyprávěl,
sta šotků z očí zřelo.
Ó, viď, já uhod’, když jsem spal,
tvůj ret mi tiše šepotal
a líbal moje čelo!

Meter: iambic
Výkřiky. (IV.)
by Augustin Eugen Mužík

Však jinou vlast nám stvořit třeba dříve,
ne z frazí sbitou o dnech minulosti,
jež dávno nám již chladný hřbitov hostí,
a jež v nás zbouzí dumání jen snivé.
Radš k budoucnosti upři oko divé,
zda reky splodit naše mohou kosti,
zda síly v nás a křemene je dosti,
by pozdní příští zastalo nás živé!
A každý počni stavět bez odkladu
na sobě sám – co shnilé v tobě, líné,
tam zbožně zasij nových činů řadu!
Ze srdcí nových nová vlast nám kyne,
a dokud jeden občan vroucí žije,
tu vlast nám žádná bouře nerozbije.

Meter: iambic
Das Herz
by Georg Trakl

Das wilde Herz ward weiß am Wald;
O dunkle Angst
Des Todes, so das Gold
In grauer Wolke starb.
Novemberabend.
Am kahlen Tor am Schlachthaus stand
Der armen Frauen Schar;
In jeden Korb
Fiel faules Fleisch und Eingeweid;
Verfluchte Kost!
Des Abends blaue Taube
Brachte nicht Versöhnung.
Dunkler Trompetenruf
Durchfuhr der Ulmen
Nasses Goldlaub,
Eine zerfetzte Fahne
Vom Blute rauchend,
Daß in wilder Schwermut
Hinlauscht ein Mann.
O! ihr ehernen Zeiten
Begraben dort im Abendrot.
Aus dunklem Hausflur trat
Die goldne Gestalt
Der Jünglingin
Umgeben von bleichen Monden,
Herbstlicher Hofstaat,
Zerknickten schwarze Tannen
Im Nachtsturm,
Die steile Festung.
O Herz
Hinüberschimmernd in schneeige Kühle.

Meter: iambic
- 67 -
by Lope de Vega

Levantareme de la seca tierra,
que pacen estos rudos animales,
¡o padre! a tus entrañas paternales,
de donde mi locura me destierra.
Iré al palacio, dejaré la sierra,
donde estos rotos míseros sayales
me trocarán en púrpuras reales,
que a nadie, que llamó, las puertas cierra.
Confesarele que perdido anduve,
y aunque temo el llegar, pues lo más verde
de mis pasados años me detuve.
Para que llegue basta que me acuerde,
que si perdí lo que de hijo tuve,
lo que tiene de padre no lo pierde.

Meter: iambic
- CVIII -
by Gutierre de Cetina

Como de duro entalle una figura
con gran facilidad se imprime en cera,
y como queda siempre aquélla entera
mientras que otra imprimir no se procura,
tal en mi alma vuestra hermosura
ha esculpido el Amor cual en vos era,
y hala dejado siempre en la primera,
viendo que de alguna otra no se cura.
El cuerpo, que a seguir el alma aspira,
por no haber parte en él de vos ajena,
muestra en sí mil imágenes iguales:
como sala que esta de espejos llena,
que la imagen de aquél que en uno mira
en todos muestra siempre unas señales.

Meter: polymetric
10. Zářivé, jarní jitro.
by Karel Babánek

Zářivé, jarní jitro.
Stráň bíle rozkvetla.
S Petřína na město zřím,
zářného do světla.
Kopule věží svítí,
střech moře leskne se,
nad městem ranní nebe
modravé klene se.
Tam okna otvírají,
a z domů zášeří
v radostné, svěží ráno
teď udiveně zří.

Meter: iambic
- XXXI -
by Gongora

Mientras por competir con tu cabello,
oro bruñido el Sol relumbra en vano,
mientras con menosprecio en medio el llano
mira tu blanca frente el lilio bello;
mientras a cada labio, por cogello,
siguen más ojos que al clavel temprano,
y mientras triunfa con desdén lozano
del luciente cristal tu gentil cuello;
goza cuello, cabello, labio y frente,
antes que lo que fue en tu edad dorada
oro, lilio, clavel, cristal luciente,
no sólo en plata o viola truncada
se vuelva, mas tú y ello juntamente
en tierra, en humo, en polvo, en sombra, en nada.

Meter: iambic
POD SNĚHEM. (II.)
by Alois Škampa

Šedivá mlha kouří u lesa,
nizounko visí kalná nebesa,
div jejich klenba na zem neklesá...
Dole vše bílo v celém okolí,
z obzoru řadem pouze topoly
vztyčují tmavě zřidlé chocholy.
Pod nimi cesta mizí v závěji –
však není tknuta ani šlépějí,
a zvonky saní nad ní neznějí...
Zapadla kolej, ztracen mostu sled,
sníh, všade sníh jen bílou pěnu zved’,
a země pod ním utuhla jak led.
Mrtvo a prázdno, až to zaleká,
neslyšet hlásku z blízka, z daleka,
nevidět ptáčka ani člověka...

Meter: iambic
Od věků k věkům v prastaré pouti své
by Jaroslav Vrchlický

Od věků k věkům v prastaré pouti své
jde velké slunce oblohou, stejné vždy
se směje na zem plnou vrásek,
na moře, ostrovů plné svěžích.
Zří dávné boje pod sebou lidí všech,
zří stalé boje počasů, živlů zlých,
zří jednotlivce trud i zápas,
od věků na všecko stejně svítí.
Tu šlehne v dómy, v barevných oken šeř,
tam zbouzí bledou chudobku v poli kdes,
tam padne v srdce básníkovo,
všady jen zasívá: Život, život!
Jde tiše světem, každý již tomu zvyk’,
jde, svítí, hřeje, probouzí, bodá, mře,
by vstalo zítra v nové kráse
k úžasu tvorů všech v staré síle.
Jde velké, slavné. Pídimuž jakýs vstal,
své okuláry nařídil k slunci výš
a hýkal jako osel šedý:
„Lidičky, slunce má také skvrny!“
A tisíc chlapců, mudráků vstalo hned:
„Má skvrny! skvrny!“ opití řvali v sbor,
„Jak bídné, malé je to slunce!“ –
„Červu je rozkoší v tvář mu plivnout!“ –
Však ono stoupá nádherné zítra dál,
v něm starý Apoll vítězný zvedá se,
jenž z kůže sedřel Marsyase,
postřílel soky své fenám v kořist.
A skvrny jeho? Tleskejte, smějte se!
Jsou pouze důlky hlubokých očí těch,
z nichž světa duch se dívá klidný,
jediný všeho bůh: Práce, Láska!

Meter: dactylic
A todos
by Luz Gay

Como el suave rumor de las cascadas
cuyo raudal fecundo y cristalino
desciende en agitado torbellino
de las fértiles cimas encumbradas,
regando las llanuras asoladas,
para que con su germen argentino
reverdezca el arbusto mortecino
y renazcan las flores agostadas;
así llegan a mí las rumorosas
cadencias de las frases generosas
vertidas en obsequio de mi númen;
nutriendo mi abatida fortaleza
para resucitar de la tristeza
el desmayo mortal que me consumen

Meter: polymetric
Zastaveníčko.
by Jan Jindřich Marek

Nespi, nespi, dívko krásná,
Ostav měké lůžko své;
HIe jak hoch i luna jasná
Ven tě teď ve spolku zve!
Neslyšíš-li strun mých znění?
Již-li tě objímá sen?
Či tebou mé nehne pění?
O vyhlédni z okna ven!
Zde stojím! Neníť tma hustá –
A nežádám věru moc,
Jen by tvá zašeptla usta:
„Hochu drahý, dobrou noc!“
Jak by zněla slova z ráje,
Proniknou mé duše noc;
Zazní struny – zazní háje,
Zazní: „Milko, dobrou noc!“
Pak mé oči ještě jednou,
Jevíce mé lásky moc,
Vzhůru k okénečku vzhlednou,
Zkazujíce: „Dobrou noc!“

Meter: trochaic
1L: Großer Brahma! nun erkenn ich,
by Johann Wolfgang Goethe

Großer Brahma! nun erkenn ich,
Daß du Schöpfer bist der Welten!
Dich als meinen Herrscher nenn ich,
Denn du lässest alle gelten.
Und verschließest auch dem
Letzten Keines von den tausend Ohren;
Uns, die tief Herabgesetzten,
Alle hast du neu geboren.
Wendet euch zu dieser Frauen,
Die der Schmerz zur Göttin wandelt;
Nun beharr ich anzuschauen
Den, der einzig wirkt und handelt.

Meter: trochaic
Beim Betrachten einer Menschenlunge
by Alfred Lichtenstein

Ganz ohne Grauen frißt du täglich totes Fleisch.
Und totes Blut ist dir ein süßer Saft.
Erschrickst du nicht? –
Zwar haben deine frühsten Väter auch
Und ehe du erwachtest wurde schon
Dir tausend Totes in den Leib gestopft.
Wie aber muß der erste, der das Tier
Erschlug, herzlich erschrocken sein –
Da, als er sah, daß das, was flatterte,
Was sprang und schreien konnte und im Sterben noch
So flehende Welt in den Augen hatte,
Mit einemmal
Nicht mehr da war.

Meter: iambic
Sonetos – VI
by Gaspar Núñez de Arce

De mi niñez la dócil compañera,
abrasada en la fe de sus mayores,
iba, llena de místicos temores,
a recibir su comunión primera.
La luz de anticipada primavera,
quebrándose en los vidrios de colores,
con nimbos de irisados resplandores
coronaban su rubia cabellera.
Cuando al pies del altar, con
                     la creciente
exaltación de su cristiano celo,
rindiose a Dios al virgen inocente,
me pareció que en sosegado vuelo,
agolpándose en torno de su frente,
la besaban los ángeles del cielo.

Meter: polymetric
KRAJINA PO BOUŘI.
by Václav Věnceslav Ráb

Bouř utichla! – K horám spějí
Mračna v chuchle smíšená,
Jemněji větérci vějí,
Příroda jest ztišena.
Tichý větřík vedro chladí,
Jen tam na pohřbetí hor
Blesk se ještě sem tam hadí,
Šedé páry dýmá bor.
V dálce posud temně bouří;
Pohřbetí tam skalnaté
Se otřásá, tu se kouří
Z věže bleskem rozňaté.
Sopka z šerokorých borů
Hřímá ještě hloub a hloub,
K oblaku se na obzoru
Její žhoucí valí sloup.
Tuto s kolmé hory cválem
Proud se žene chraptivý,
Všecko sebou hrne valem,
Což se mu jen protiví.
Na jezeru pěny žluté
Na břeh volněj doráží,
Rybák ve své lodi duté
Zpěvem se zas vyráží.
Slunce opět vyskakuje
Vlídně z tmavé záclony,
Kvítkům hlavy pozdvihuje,
V sadě zlatí záhony.
Tamto cudné růže líčí,
Tuto zvonky nadýmá,
Strom, po němž se réva klíčí,
Paprskami objímá.
Duha kruh svůj skvoucí sklání
Tam do lůna habřiny,
Ptactvo v hlučném radování
Prolétává modřiny.
Klidněj v horách jasných létá
Živlotěšná bohyně,
Mír objímá obor světa,
Co svou matku nevinně.

Meter: trochaic
[sehr tadelnswert ist unser Tun]
by Wilhelm Busch

Sehr tadelnswert ist unser Tun,
Wir sind nicht brav und bieder. –
Gesetzt den Fall, es käme nun
Die Sündflut noch mal wieder.
Das wär ein Zappeln und Geschreck!
Wir tauchten alle unter;
Dann kröchen wir wieder aus dem Dreck
Und wären, wie sonst, recht munter.

Meter: iambic
- XXXIX -
by Franciscode Aldana

¡Oh, indigno de la vida acá en el suelo!,
¡oh, del propio vivir ciego homicida!,
¿quién al Supremo Autor de toda vida
no aspira con vital y ardiente celo?
Si vuestra humanidad vive en el cielo,
colma de gloria, al verbo eterno unida,
como a su esfera en Dios puesta y subida,
do no sube el mortal, caduco velo;
si los rayos del Sol tiran al alto
las nubes y una estrella el duro acero,
tocado a piedra imán, llama y aplica;
¿cómo a tu Sol y Dios, Hombre y Cordero,
hombre, no vas con presto y fácil salto,
pues nuestra en sí natura glorifica?

Meter: iambic
Mi barquera – I
by Ricardo del Monte

Lleva en la mano un arpa laureada
y cíngulo de estrellas en la frente;
vaga en el éter y su huella ardiente
deja inmortales formas en la nada
Tiende el velo de Maya y hechizada
la Realidad transfigurar se siente
Bebe del alma, un vino fervescente
la escancia que sus penas anonada
¡Ah! vuelve a mí tus ojos, Poesía,
y el jugo suave de la flor
                     del loto
vierte en el cáliz que me diste un día,
ahora de acíbar rebosante y roto
¡Sirena, ven; y la barquilla
                        mía
lleva cantando, a su ancladero ignoto!

Meter: polymetric
POSLEDNÍ POHLED.
by Josef Václav Sládek

DVÉ očí měl bych u sebe rád,
dvé očí, milených očí,
až do mé síně jedenkrát
Stín velký bez hlesu vkročí.
On k mému lůžku přistoupí tich
a řekne: „Půjdeme, brachu.“ –
Dvě bílé ruce, má ruka v nich,
se zachví v bolu a strachu.
Ale Stín velký skloní se blíž’
a řekne: „Musí to býti; –
dvé očí musí usnouti již,
dvé očí dál musí žíti!“
Tak muselo být a bude vždy zas,
kam Stín ten do síně vkročí;
jen pohled poslední když najde vás,
vy oči, milené oči. –

Meter: dactylic
42.
by Emanuel Geibel

Liebe, die von Herzen liebt,
Ist am reichsten, wenn sie gibt;
Liebe, die von Opfern spricht,
Ist schon rechte Liebe nicht.

Meter: trochaic
ZE SCHŮZE OBECNÍHO VÝBORU.
by Antonín Klášterský

„Let padesát náš velký rodák bude...
já myslím, páni... příklad zářící...
a láska k vlasti... dělají to všude...
dům kupme mu... vždyť s málo tisíci...
sám prodal bych... je žití jeho chudé,
ať v stáří klid má, úsměv na líci...“
V tom z oposice pleskne, zlostí rudé:
„Dům ne! Však nazvem po něm ulici!“

Meter: iambic
3.
by Heinrich Heine

Der arme Peter wankt vorbei,
Gar langsam, leichenblaß und scheu.
Es bleiben fast, wenn sie ihn sehn,
Die Leute auf der Straße stehn.
Die Mädchen flüstern sich in's Ohr:
„der stieg wohl aus dem Grab' hervor.“
Ach nein, Ihr lieben Jungfräulein,
Der legt sich erst in's Grab hinein.
Er hat verloren seinen Schatz,
Drum ist das Grab der beste Platz
Wo er am besten liegen mag,
Und schlafen bis zum jüngsten Tag.

Meter: iambic
341
by Josef Vlastimil Kamarýt

Vesele si chlapec skočí,
když jest rodičům svým z očí.
Mní, jsa vzdálen od lidí,
že ho žádný nevidí.
Na to nemá pomyšlení,
že v tom světě místa není,
kdež se před Bohem lze skrýti,
před ním něco utajiti.

Meter: trochaic
Jedle.
by Josef Kalus

Jedličko, jedličko,
kdož by tě neměl rád?
Ty se nepřestáváš
celý rok zelenat!
S myslivečkem švarným
stejně jsi oděna,
sluší vám oběma
ta barva zelená.
Ráda jej o tvůj kmen
vídám se opírat –
zelená jedličko,
kdož by tě neměl rád?

Meter: iambic
1L: Ach, warum durch Meereswogen
by Otto Roquette

Ach, warum durch Meereswogen
Steuern wir auf schwankem Kiel?
Kaum von Wünschen fortgezogen,
Ruft uns heim der Sehnsucht Ziel!
Was noch gestern hoch erfreute,
Ocean und Inselstrand,
Wie Verbannung dünkt es heute
Von des Lebens festem Land!
Nutzlos war dein Unterfangen,
Armes Herz, mit harter Pflicht
Zu beschwicht'gen dein Verlangen,
Denn die Fessel läßt dich nicht.
Und nur heftiger entbrennet,
Was bekämpft du tausendmal,
Seit ein ganzes Meer dich trennet
Von den Augen deiner Qual!
Stürme, die ihr meergeboren
Reis't durch ungemessnen Raum,
Nach dem Lande, das verloren
Liegt in Dunst und Wellenschaum,
Fort, zum Liebling meiner Seele!
Sagt es, klagt es, daß allein
Ich die Tag' und Stunden zähle,
Einzutauschen Pein um Pein!

Meter: trochaic
Soneto
by Francisco Pérez Echevarría

¡Y eres tú la que ayer, enamorada,
tiernos suspiros sin cesar fingías,
y al blando acento de mi voz solías
quedarte dulcemente enajenada!
¡Eres tú la que ayer, entusiasmada,
enlazando tus manos con las mías,
me jurabas amor, y ausente herías
el viento con gemidos desolada!
No eres tú, no, la que amorosa y
                     pura
pudo fingir con celestial encanto
tanta dulce emoción, tanta ternura,
tanto delirio y tan acerbo llanto;
eres no más que la sirena impura
que engaña artera al modular su canto

Meter: polymetric
1L: Der König Wilhelm Friederich
by Friedrich Rückert

Der König Wilhelm Friederich
Sprach sanft zu seinem Helden:
»ihr spielt, und zwar nicht niederig,
Wie ich mir höre melden.
Ich bitt' euch, lieber alter Held,
Des bösen Beispiels wegen,
Stellt ein das Spiel um hohes Geld.«
Da sprach der alte Degen:
»ich habe niedrig nie gespielt,
Seit ich das Spiel begonnen;
Und wo dem Feind die Bank ich hielt,
Da habt ihr stets gewonnen.
So laßt, Herr König, also mich
Fortspielen, weil ich lebe.
Doch will ich nicht dadurch, daß ich
Ein böses Beispiel gebe.
Nicht viel verlieren darf, wer noch
Gewonnen keine Schlachten;
Wer sie gewinnt, spielt nie zu hoch,
Das mögen sie beachten.
Und sollt' ich auch mein Fürstentum
Im hohen Spiel verlieren,
Verlier' ich nie doch meinen Ruhm,
Noch meiner Preußen ihren.«

Meter: iambic
XVI. Tvé oko krásné jezero,
by Vítězslav Hálek

Tvé oko krásné jezero,
jež v šeru tam se houpá;
v něm nočních světel milá zář
s modrým se nebem koupá.
A čisté jako krišťal je,
v něm vidět je až na dno –
leč hloub kdo do něj nahlídne,
ten utone v něm snadno.

Meter: iambic
33.
by Adolf Friedrich von Schack

Wozu noch, Mädchen, soll es frommen,
Daß du vor mir Verstellung übst?
Heiß froh das neue Glück willkommen
Und sag es offen, daß du liebst!
An deines Busens höherm Schwellen,
Dem Wangenrot, das kommt und geht,
Ward dein Geheimnis von den Quellen,
Den Blumengeistern längst erspäht.
Die Wogen murmeln's in den Grotten,
Es flüstert's leis der Abendwind;
Wo du vorbeigehst, hörst du's spotten:
Wir wissen es seit lange, Kind!

Meter: iambic
A las sillas de mano cuando van acompañadas de muchos gentilhombres
by Quevedo

Ya los pícaros saben en Castilla
cuál mujer es pesada y cuál liviana,
y los bergantes sirven de romana
al cuerpo que con más diamantes brilla.
Ya llegó a tabernáculo la silla,
y, cristalina, el hábito profana
de la custodia, y temo que mañana
añadirá a las hachas campanilla.
Al trono en correones, las banderas
ceden en hacer gente, pues que toda
la juventud ocupan en hileras.
Una silla es pobreza de una boda,
pues, empeñada en oro y vidrieras,
antes la honra que el chapín se enloda.

Meter: iambic
Auf ein junges mägdgen, so sich an
 einen alten soldaten hienge.
 G. L.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Maegdgen! deine jungferschafft ist kaum heute jung ge-
worden,
Ach du kauffest dich zu früh in den welcken weiber-orden.
Sage doch, was dienet dir ein so steiffer krieges-mann,
Dem ein exercirtes heer kaum die lantze brechen kan?

Meter: polymetric
En un jardín
by Ramón López Velarde

Al decir que las penas son fugaces
en tanto que la dicha persevera,
tu cara es sugestiva y hechicera
y juegan a los novios los rapaces
Al escuchar la apología que haces
del mejor de los mundos, se creyera
que lees a Abelardo En voz parlera
dialogas con los pájaros locuaces
De pronto, sin que tú me lo adivines,
cual por un sortilegio se contrista
mi alma con la visión de los jardines
Mientras oigo sonar plácidamente
los trinos de tu plática optimista
y el irisado chorro de la fuente

Meter: polymetric
391. Na hranicech Nebeslavska teče
by Jan Kollár

Na hranicech Nebeslavska teče
Řeka Lethe čili Zábuda,
Jejíž pitím, čudo nad čuda!
Všecka mizí zemnatost i péče;
Každý stín z ní nade břehem kleče
Pije, a ai časná nerůda,
Bolest, zármutek i ostuda
Na věky se z příchozníků zvleče:
Proto, jako ze stromův když v lese
Listí na zem padá v jeseni,
Duchů slavských množství sem se nese;
Aby křivdy pozapomínali,
Zvláště ty, co jejich plemeni
Maďaři a Němci činívali.

Meter: trochaic
- CLXXII -
by Gutierre de Cetina

No hallo ya en el mal inconveniente,
ni en el bien, si lo alcanzo, me detengo;
el tiempo en que no os veo, aunque es muy luengo,
con el alma os estoy siempre presente.
Con tal orden templáis un accidente,
que en el mayor favor, si alguno tengo,
cuando en el disfavor a pensar vengo,
paso por él así livianamente.
Y el placer, el pesar, el riso, el llanto,
gozar y padecer, daño y provecho
igualmente por vos me satisface.
Sola una novedad me causa espanto:
teniendo de contrarios lleno el pecho,
¿cómo la división no lo deshace?

Meter: polymetric
Scham und Neid
by Wilhelm Müller

Warum guckt ihr kleinen Röschen
Dunkelroth aus euren Knospen?
Weil ihr seht der Lüfte Kosen
Mit den blassen ältern Schwestern,
Und euch schämt vor solchem Treiben
Unter Gottes freiem Himmel?
Warum seid ihr gelb geworden,
Ihr, die ältesten im Garten?
Ist es wohl des Neides Farbe,
Weil die Lüftchen, eure Buhler,
Schon an euch vorüberflattern,
Und die dummen kleinen suchen?

Meter: trochaic
[ich kenn' einen alten tauben Mann]
by Friedrich Rückert

Ich kenn' einen alten tauben Mann,
Gott mög' ihn vom Leiden befreien,
Der, weil er Geschrienes nur hören kann,
Auch selbst nur spricht mit Schreien.
Doch mein sinn'ger stiller Knabe
Lag im Bettchen nächst am Grabe,
Seine Stimme ward nicht heiser,
Aber täglich ward sie leiser.
Niemand achtet' auf den Kranken,
Wo zum Tod hin andre sanken;
Und warum er leise sprach,
Niemand sah und fragte nach.
In die Ohren, wie sich's trifft,
War getreten der Krankheit Gift;
Was wir sprachen, klang ihm leise,
Und so sprach er gleicherweise.
Leise sprechend, leise leidend,
Leise spielend und sich weidend
An Bildchen, im Dunkel halb gesehn,
Ließ er die Tag' über sich ergehn.
Endlich spricht er wieder laut,
So sind die Ohren aufgethaut;
Weil er lauter höret sprechen,
Will er sich's nun auch erfrechen.
Nun, mit Gott, du wirst gesunden,
Und aus bösen Krankheitsstunden
Bleibe leis bescheidner Sinn
Dir fürs Leben zum Gewinn.

Meter: trochaic
Dodatky rozličné.
by Beneš Metod Kulda

Liberál vtipkoval: „Aj ty jsi svatým!“
Odpověď: „Snažím se, svatým se státi,
čehož mne smilovný Pán Bůh rač dáti;
kdo že by na věky býti chtěl klatým!“
Zlý tvůj jazyk ctnosti haní;
neznáš Boží přikázání?
Zvol si ctnostnou cestu,
zbav se věčných trestů!
Nechceš-li být divochem,
přestaň býti lenochem;
zpytuj Boží Zjevení,
abys došel spasení.
Nežij jako plachá zvěř,
Boží slovo slyš a věř!
Boží Syn se za tě vtělil,
aby s tebou slávu sdělil;
hříchy tvé vzal na Sebe,
abys vešel do nebe;
ty pak trváš v hříšné zlobě,
nevědomost volíš sobě.
Mnohé zvíře bystřejší má zrak
nežli člověk starý, ba i mladý,
a přec blbě hledí do oblak,
nad svůj pokrm nezná lepší vnady;
ducha rozumného tvář ta němá,
jako člověk, ve svém těle nemá,
jejž Bůh stvořil ku věčnému blahu,
pro kteréž mu dal i možnou snahu;
člověk jasně na přírodu zírá,
pokud jemu svítí v Boha víra,
on však řiď se Božím Zjevením,
ne však pouhým rozumem jen svým.
Pohanů rod, je-li bez Zjevení,
živoří, an zvěří přece není;
nevěrec, to rozumem svým změř,
horším může býti nežli zvěř;
zákonem se žádným vésti nedá,
požitků jen jako zvíře hledá.
Odtud za dob našich častý zjev,
krade se a loupí, prolévá se krev.
Nevěrec i bratry svoje bije,
věrný křesťan v lásce s nimi žije.
Národu jen věrec prospěšen,
nevěrec jej pro svůj zisk dá v plen.

Meter: trochaic
208. Die seelige Völlerey.
by Angelus Silesius

Zu vil ist niemals gutt! ich hasse Völlerey:
Doch wüntsch’ ich daß ich Gotts so Voll als Jesus sey!

Meter: polymetric
Eines Kochs.
by Johann Jacob Bodmer

Wje wird die Welt doch überall verkehret,
Hie hat ein Koch im Grabe seine Ruh,
Der mancherley von Speisen richtet zu,
Jezt haben ihn die Würme roh verzehret.

Meter: iambic
Kinderpredigt
by Ludwig Achim von Arnim

Ein Huhn und ein Hahn,
Die Predigt geht an,
Ein Kuh und ein Kalb,
Die Predigt ist halb,
Ein Katz und ein Maus,
Die Predigt ist aus,
Geht alle nach Haus,
Und haltet ein Schmaus.
Habt ihr was, so eßt es,
Habt ihr nichts, vergeßt es,
Habt ihr ein Stückchen Brod,
So theilt es mit der Noth,
Und habt ihr noch ein Brosämlein,
So streuet es den Vögelein.

Meter: iambic
- I -
by Pedro de Padilla

Decir que son de oro, estos cabellos,
que esta frente, es obra soberana,
y que son las mejillas, nieve, y grana,
y dos luceros, estos ojos bellos.
Y decir, que dos arcos hay sobre ellos
del cielo el uno, y otro con que gana,
amor de los despojos de Diana,
lo más, y lo mejor, de todos ellos.
Y decir que estos labios de su boca,
son dos rubís, y perlas esto dientes,
y que estas manos, son alabastrinas.
Es, de paso tocar los accidentes,
que la humana alabanza, toda es poca,
para celebrar bien cosas divinas.

Meter: iambic
BAJO RELIEVE DE HÉROE
by José Santos Chocano

En el mármol que el Arte ha cincelado
vida immortal hallaron tus legiones;
y hasta el humo fugaz de tus cañones
para siempre quedó petrificado.
Entre el hórrido estruendo, que acallado
adivinase en gestos y expresiones,
a galope se tienden cien bridones
cual si fueran un viento huracanado...
A la cabeza, tú: fiero, jadeante,
tendido en el bridón hacia delante,
en la persecución de una bandera...
¡Todo el que vio, de pronto, tu figura,
a un lado se apartó de la escultura,
para verte pasar en tu carrera!...

Meter: polymetric