PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Terzett .
by Joseph von Eichendorff

Wenn von den Auen
Die Flöte singt,
Aus Waldesrauschen
Das Horn erklingt,
Da steh' ich sinnend
Im Morgenlicht —
Wem ich soll folgen,
Ich weiß es nicht.

Meter: iambic
Razón de no hacer versos durante la guerra
by Gaspar María de Nava Álvarez

Cupido, como niño, se estremece
del temeroso son del bronce herido,
y en las faldas de Venus escondido,
mientras dura la guerra no aparece.
Como el numen, que el pecho me enardece,
a sus blancos halagos lo he debido,
con el bélico afán está abatido,
con el continuo susto se enflaquece.
Pues tiembla y huye de la lid el ciego,
pues sin él no hay ardor ¿por qué me afano?
¿Por qué en pos de las musas no sosiego?
No más versos, no más hasta que Jano
a la Discordia apague el turbio fuego,
y la graciosa Paz nos de la mano.

Meter: polymetric
Ztracená.
by Josef Baše

Umřela dobrá matička
a zbyla dcera chudičká,
páni ji vzali z rozcestí,
a lidé – řekli o štěstí.
Rov sešel, leta minula,
zpomínka v moře splynula...
Kněz kráčí ku zdi hřbitova,
dnes neznámá se pochová:
nad hlínou v koutě zapadlou
ji našli – růži uvadlou.

Meter: iambic
- XXVII -
by Bocangel y Unzueta

Gerardo, quien su engaño repetido
gime, aunque gima presto en mil horrores,
merece el sol de eternos resplandores,
a favor de la noche de su olvido.
Mas, quien no rompe fueros al sentido
en vano pide al cielo sus favores;
que el fuerte auxilio de vencer errores
suele tardar, cuando ha de ser perdido.
¡Qué importa que yo diga que navego
al puerto que conduce el desengaño,
si el alma oculta ídolos ahora!
Mas, ¡ay señor!, que si el error es ciego,
supo perder la vista, que fue daño,
porque abre más los ojos cuando llora.

Meter: iambic
- CLXVII -
by Gutierre de Cetina

Aquel rumor que de improviso suena,
como de la experiencia está entendido,
robando la color, turba el sentido,
al alma de recelo o gozo llena.
Pero nace tal bien de aquella pena
que queda el tal rumor más conocido,
siendo el entendimiento socorrido
de las potencias que de sí enajena.
Así la vez que os veo, el sentimiento
se turba, y los espíritus penados
así correr, así alterarse siento.
Mas siendo al alma a dar favor llegados,
cuanto son de más claro entendimiento
quedan vencidos más y enamorados.

Meter: iambic
Das Vogelorakel
by Hermann Löns

Es singt der Vogel Wunderlich
In der grünen Linde;
Ich geh' die Straße auf und ab,
Ob ich eine finde,
Rosenrot ein Mägdelein,
Und das soll mein Liebchen sein,
Das ist keine Sünde.
Was der kleine Vogel singt,
Niemand soll es wissen;
Junge Mädchen, die sind schön,
Eine will ich küssen,
Rosenrot ein Mägdelein,
Und das soll mein Liebchen sein,
Niemand soll es wissen.
Es singt der Vogel Kunterbunt
In einem grünen Hagen;
Wo das schönste Mägdlein ist,
Kann er mir wohl sagen,
Rosenrot ein Mägdelein,
Und das soll mein Liebchen sein,
Das will ich ihn fragen.
Wunderlich und Kunterbunt
Schwingen ihr Gefieder;
Wo das schönste Mädchen ist,
Lassen sie sich nieder,
Rosenrot ein Mägdelein,
Und das soll mein Liebchen sein,
Heut und immer wieder.

Meter: trochaic
10. Thrax ist kein Narr
by Christian Wernicke

Ihn davor hält, der wär'
Ein – – und so weiter; und ich war
Dass er mich nicht meint froh':

Meter: iambic
SVATOJANSKÝM POUTNÍKŮM
by Jaroslav Kvapil

Z lesů, plání, z daleka i z blízka,
kde zní jazyk otců předrahý
a kde jaká dědina či víska,
přicházíte zase do Prahy.
Z volných krajin, vše kde jarem pučí,
staré Praze jdete do náručí,
a ta Praha samý třpyt a jas
jako děti všechny vítá vás.
Vybrala se ve své slávě celé,
ba, vždyť všechna zmládla bezmála,
když se znova nadšeně a vřele
na ty hosty vzácné chystala.
Jako matka, když je svátek její,
vítá děti slzu v obličeji,
v radosti, jíž slova nestačí,
zlíbala by všechny nejradši.
A vy, děti, dobré děti věrné,
jak vy stále žijete jí v snách
od Šumavy dumavé a černé,
od Hané, jež sní v svých rovinách,
od severu, boj kde dosud šílí,
od Tater, kde zahřmí každou chvíli,
od Slezska, kde ani v tíží pout
jazyk otců nesmí zahynout!
Jste zas u nás, u matičky doma,
a ta ptá se vřele, hluboce
s úsměvem a omládlýma rtoma,
jak se máte zase po roce?
Zda jste zdrávi, zda jste šťastni byli,
zda dal pokoj soused zarputilý,
zda nám k hanbě, cizím ke zdaru
mezi bratry není nesváru?
Matička je, věřte, šťastna zcela,
když vás všechny vidí ve zdraví,
a jak líbá vaše jasná čela,
ve svém stáří hned se zotaví.
Ale to ji trápívá a bolí,
že tak někdy divé ve svévoli,
jak by málo bylo zápasů,
vjedete si sami do vlasů!
V šťastný den, kdy jsme tu pohromadě,
ať jen mír se v duši rozpíná,
ať v tom starém tichém pražském hradě
smířená se sejde rodina!
Ať nás pojí jeden vzruch a síla,
tichá radost z počatého díla,
věrnost k vlasti s láskou dětinnou,
která jest nám matkou jedinou!
Přes Vltavu, hleďte, rozpíná se
v staré slávě hrdý Karlův most,
jako skála věkovitá zase
do dna řeky nepřemožen vrost’.
Tisícové táhnou jeho drahou
k Hradčanům, jež trůní nade Prahou
a kde v hrobkách králů po léta
česká sláva dříme zakleta.
Buďme silni, svorni ve svém davu,
nezmoženi vlastním rozkolem,
starý most, jenž pne se přes Vltavu,
svorné síly buď nám symbolem!
Minulost on s přítomností pojí
nad příboj, jenž v břehy bije dvojí,
nad bouři, jež zuří dokola,
příštím časům hrdě odolá.
Setrvejme! Mějme srdce věrné,
srdce svorné, svár v něž marně sáh’,
od Šumavy dumavé a černé,
od Hané, jež sní v svých rovinách,
od severu, boj kde dosud šílí,
od Tater, kde zahřmí každou chvíli,
od Slezska, kde ani v tíži pout
jazyk otců nesmí zahynout!

Meter: trochaic
Rondeau.
by Jaroslav Vrchlický

Rondeau je kalich zlatý kolem vrouben drahokamy,
z nichž srší v lomu světla barev pestrý svit,
a tanec, v kterém lesk, zvuk, barva stíhají se samy,
rondeau je.
Myšlénka osa a větrná růže cit
k ní tíhne, jí se vyhýbá, s ní spojen oklikami,
vše arabesek hra je rytá v chrysolit.
Venuše náramek a demantová střela Kâmy.
Hra zvonků jeho plaší i kolébá v klid,
slavíka plesný trilek utlumený fialkami
rondeau je.

Meter: iambic
La revolución
by Félix R. Lahouet

Siempre te aborreció la tiranía
porque encarnas la fe del
                  pueblo esclavo
que sacudiendo el yugo como un bravo
mil cetros derrocó con valentía
A torrentes la sangre noche y día
derramó el ruso, el griego y el esclavo,
y por doquiera que la vista clavo
tu nombre ha hecho temblar la dinastía
Hoy dos colonias de la Ibera odiada
se han lanzado a la lid con
                  valor sumo
desnudando otra vez la heroica espada
y lograrán su fin según presumo,
pues Cuba quedará de esta jornada
convertida en república o en humo

Meter: polymetric
XlII.
by Georg Herwegh

Ich thue Jedermänniglich zu wissen,
Daß ich den finstern Unmut sehr bereue
Und mich von Herzen meines Lebens freue,
Daß ich erlöst von allen Kümmernissen.
Mein liebes Fischchen hat nun angebissen
Und schwört mir über alle Maßen Treue,
Es herzt und herzt und herzt mich stets aufs Neue,
Und drückt mich schmeichelnd in die Sophakissen.
Ich lad' Euch, meine Freunde, sämmtlich ein,
Mir eine frohe Stunde 'mal zu schenken;
Doch laßt mir dann die tolle Frage sein:
Wann wir uns wohl zu ehlichen gedenken?
So lange noch der ganze Himmel mein,
Will ich mich nicht auf Haus und Hof beschränken.

Meter: iambic
- XXV -
by Lopez de Mendoza

Alégrome de ver aquella tierra,
non menos la çibdad e la morada,
sean planiçies o campos o sierra,
donde vos vi yo la primer jornada.
Mas luego vuelvo e aquesto matierra
pensando cuanto es infortunada
mi triste vida, porque la mi guerra
non fue de passo, mas es de morada.
¿Fue visto bello o lid tan mortal
do non se viessen pazes o suffrencia,
nin adversario tanto capital
que non fuese pungido de conçiencia,
sinon vos sola sin par nin egual,
do yo non fallo punto de clemençia?

Meter: polymetric
- XLIV -
by Lope de Vega

Que otras veces amé, negar no puedo,
pero entonces Amor tomó conmigo
la espada negra, como diestro amigo,
señalando los golpes en el miedo.
Mas esta vez, que batallando quedo,
blanca la espada y cierto el enemigo,
no os espantéis que llore su castigo,
pues al pasado amor, amando excedo.
Cuando con armas falsas esgrimía,
de las heridas traje en el vestido,
sin tocarme en el pecho, las señales.
Mas en el alma ya, Lucinda mía,
donde mortales en dolor han sido,
y en el remedio heridas inmortales.

Meter: iambic
En San Pedro del Mar
by Amos de Escalante

Súbito estalla el fiero galernazo,
las antes quietas aguas se embravecen,
y el mar y el viento y las tinieblas crecen,
y mengua el día, el corazón y el brazo.
Rota su lancha, del postrer pedazo
los náufragos en vano se guarecen,
cuando ya salvos de morir perecen,
sórbelos uno y otro maretazo
Quédales Dios no más: su fe le implora;
y haciendo sacro altar de Peña Calva,
un sacerdote, al funeral testigo
las manos tiende al mar, y dice y llora:
del Dios el nombre, que persona y salva,
¡Mártires del trabajo, yo os bendigo!

Meter: polymetric
- XXXIX -
by Argensola

No fueron tus divinos ojos, Ana,
los que al yugo amoroso se han rendido;
ni los rosados labios, dulce nido
del ciego niño, donde néctar mana;
ni las mejillas, de color de grana;
ni el cabello, que al oro es preferido;
ni las manos, que ha tantos han vencido;
ni la voz, que está en duda si es humana.
Tu alma, que en tus obras se trasluce,
es la que sujetar pudo la mía
por que fuese inmortal su cautiverio.
Así, todo lo dicho se reduce
a sólo su poder, porque tenía
por ella cada cual su ministerio.

Meter: polymetric
XX. Ku pohřbu vdovy a matky.
by Václav Alexander Pohan

Ach, matinko roztomilá!
Proč jste nás opustila.
Pouť dalekou nastoupila,
Od nás se odloučila.
Co si bez rodičů počnem
My ubozí sirotci,
Bože! kam se nyní octnem,
Kde najdeme pomoci!
Nebědujte ubožátka,
V nebi sídlí otec náš,
Pečuje-li o ptáčátka,
Postará se též o vás.
On vám vzbudí novou matku,
Vzbudí otce dobrého,
Požehná jim všeho statku,
Vůli splní-li jeho.
Kdo z vás, kteří zde stojíte,
Na sirotky hledíte,
Srdci svému povolíte,
K maličkým se skloníte.
Bude míti „zaplať Pán Bůh“,
Chudině kdo prospívá,
S čistou láskou v Kristu Pánu
Sirotků se ujímá.
Na Boha se spolehejte,
Strast když bude nejvyšší,
Doufejte a nezoufejte,
Bůh vám bude nejbližší.
Jednoho vám zapotřebí,
Co ocenil Kristus Pán,
A to jedno vzácné v nebi
Žádný neodcizí vám.
Království hledejte Boží
A jeho spravedlnost;
To má cenu, časné zboží
Nehodí se pro věčnost.
Blaze bude vám na zemi;
Zkoušku až přestojíte,
Pak se v nebi s rodičemi
Věčně zase spojíte.

Meter: trochaic
Prohlédni!
by František Cajthaml-Liberté

Rozhlédni se, lide dělný,
na složení světa,
a uvažuj, co ti útrap
ten svět ve tvář metá.
Pomni, že vše kolem tebe
práce živí tvoje –
a ty s nejkrutějším hladem
stálé vedeš boje.
Poznej se! neb ve vzdělání
spása tvá jediná;
vzdělaností zjeví se ti
bídy tvé příčina.
Potom uprchnou přeludy,
ty skutečnosť spatříš:
pak s každým svým druhem v práci
za volnosť se – sbratříš.

Meter: trochaic
RŮZNÉ LISTÍ. (IV.)
by Jaroslav Goll

Za hory slunce zapadá,
tma po zemi se rozprostírá,
tma po zemi se rozkládá,
mně spánek oči uzavírá.
A prvá hvězda v hloubi tem
se rozsvěcuje, z temna svítá,
a z temna spánku prvým snem
mně žár tvých milých očí svítá.
Mně oči spánek uzavřel,
sen prvý otevřel je zase.
Spad’ s očí spánek, já jsem bděl –
však sen mi zůstal v plné kráse.
Mé oko čelo, oči zří,
jež níž a níž se ke mně blíží:
sen zlatý při mém lůžku bdí
a oknem zlaté hvězdy shlíží.

Meter: iambic
Classisches in Tibur
by Wilhelm Waiblinger

Jagst du dem Classischen nach, und ist's dem Barbaren Entzücken,
Nun so sieh, wie mich hier Vorwelt und Mitwelt erfreut!
Ueber der Grotte Neptuns wird gezecht, im purpurnen Becher
Spiegelt sich Tempel und Berg, Hain und die Villa Lukulls.

Meter: iambic
KALEIDOSKOP-ŽIVOT
by Jan z Wojkowicz

Jaké květy, jaké tvary, jaké hvězdy barevné,
jaká radost v okamžiku, když se do nich pohlédne!
Než se válec do kolečka jednou dvakrát otočí,
jaká rozkoš, jaká rozkoš pro oči, ach, pro oči!
Chcete-li však zářit v tvářích, rozkoš nezkaleně ssát,
nesmíte si rozebrati nevinný ten apparát!
Hned vám zmizí krásné hvězdy, květy plné nádhery,
měna barev, tvarů, světla, svěžest kouzelné té hry:
Zrcadlo, několik střepů, stavících se sem a tam,
Skutečnost je – a co nad to: Pouhý Optický je Klam.

Meter: trochaic
XlII.
 Königin Elisabeth.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Ich habe Cron und Schwerd doch keinen Mann
getragen/
Es mag mein Königreich von meinen Thaten sagen.
Die Todten reden nicht/ wer hört den faulen Leib?
Ich sage nichts als diß: Hier ruht ein Englisch
(weib.

Meter: iambic
ČTVERYLKA.
by Jaroslav Kvapil

My netančíme už ty bujné tance,
ty plné vášní – viďte, milostpaní?!
A v žití píseň svoje žalné lkání
nám nepřimísí lásky dissonance.
Teď čtverylka nám stačí vážná, tichá,
ta plna poklon odměřených, chladných,
bez ruky stisků vášnivých a vnadných.
bez pohledu, jenž sladkou touhou dýchá.
A jak v tom tanci, tak i v živobytí
my neznáme už lásky v bujném plese,
v níž srdce hoří, ňadro výše dme se
a v bezdno vášní duch se střemhlav řítí.
Jen poklony a chladné usmívání
bez citu, vzletu, jásotu a bolu:
tu čtverylku tak odtančíme spolu,
a nám to stačí – viďte, milostpaní?!

Meter: iambic
- CLIX -
by Gutierre de Cetina

Amor me trae en la mar de su tormento
al placer de la ondas de mudanzas,
mil fortunas tal vez, tal vez mudanzas
traen acá y allá mi sentimiento.
Sígueme alguna vez próspero viento,
meten velas entonces esperanzas,
mas salen de través desconfianzas
y acobardan al triste pensamiento.
Siéntome alguna vez alzar al cielo,
y otras mil abajar hasta el abismo;
ya me esfuerzo, ya temo, ya me atrevo.
Ora huyo, ora espero, ora recelo,
y en tanta variedad no sé yo mismo
qué quiero, aunque sé bien que querer debo.

Meter: polymetric
1.
by Frank Wedekind

Hüpfe nicht mit nacktem Fuße
In den tollen Gischt hinein;
Stürz dich in das Meer der Buße,
Wasch dir deine Seele rein.
Badst du doch an diesen Küsten
Deinen Busen marmorweiß,
Nur um dich damit zu brüsten
Abends im Bekanntenkreis.

Meter: trochaic
1L: Der Sonntag ist gekommen,
by August Heinrich Hoffmann von Fallersleben

Der Sonntag ist gekommen,
Ein Sträußchen auf dem Hut;
Sein Aug' ist mild und heiter,
Er meint's mit Allen gut.
Er steiget auf die Berge,
Er wandelt durch das Thal,
Er ladet zum Gebete
Die Menschen allzumal.
Und wie in schönen Kleidern
Nun pranget Jung und Alt,
Hat er für sie geschmücket
Die Flur und auch den Wald.
Und wie er Allen Freude
Und Frieden bringt und Ruh,
So ruf' auch du nun Jedem
»gott grüß dich!« freundlich zu.

Meter: iambic
Objetí noci.
by Julius Alois Koráb

Noci tichá! V svém objetí
dechem svým
mě uspi, abych zapoměl již trudu –
nechť tiše spím,
jak Smrt až hrobu mě zasvětí,
klidně spát budu!
Noci svatá! svým něžným rtem,
dechem svým
skloň nad mou skráň se v dlouhém políbení!
Nechť zbožně spím,
jak v rakvi až na věky zmlklý, něm
dlít budu v snění!
Noci mírná! svůj chvějný dech,
sladký dech
v mé duše krutý vkouzli spor a boje! –
Nechť tonu v snech
jak tehdy, až za Stygu vstoupím břeh,
do bran Pokoje!

Meter: polymetric
PRŮVOD
by Jan Neruda

Z šedých mračen déšť se hustý lije,
po dláždění voda proudem teče,
ulicemi prázdnými tu města
vojenský se pohřeb truchle vleče.
Černý vůz s tím bílým křížem táhne
s hlavami svislými čtvero koní, –
mrtvý v suchu – vozka však promoklý
rozmrzele spřež svou k spěchu honí.
Na vozíku kříž a lesklá lebka,
v jejíž oční důlky had se vrývá,
a za lebkou lesklou, dutou, prázdnou,
prázdné čáko lidem „sbohem“ kývá.
Buben potažený černým suknem
trudně odměřeným taktem zvučí,
k tomu z bratrů, již ho sprovázejí,
každý mrzutě si kletbu bručí.
„Arci stejně se nám zvede, až nám
místo rakve dají otep slámy, –
však by bez nás také cíle dojel,
také chuďas bez nás došel jámy!“

Meter: trochaic
Soneto cuarto de la dama respondiendo a este último del caballero, con diferentes consonantes
by Margarita de Hickey y Pellizoni

Si fuera dable que mi extravagancia
se dejase vencer de la fineza,
triunfando hubiera ya de mi entereza
tu tesón, tu porfía y tu constancia
Pero cuanto me obliga tu arrogancia,
y el seguro que ofrece tu firmeza,
me ofende, Fabio, por naturaleza,
el eco sólo de amorosa instancia.
Supuesta esta verdad ¿qué fruto
                     esperas
del llanto que derramas obstinado,
por más que sean tus ansias verdaderas?
Si la que ha de premiar tan fiel cuidado,
no sólo no agradece que la quieras,
más aun el ser querida le da enfado.

Meter: polymetric
Borsa. (II.)
by Jan Slavomír Tomíček

Pod horou se tichý údol vije,
S hrůzami zde není zápasu;
Jedináť tu chyžka, a tam žije
Dívka s matkou v pěkném souhlasu.
Máti – kvítko na podzimním čase,
Borsa – růže v jara plné kráse.
Potůček to jasný – jejich žití –
Na pustině ticho uplývá;
Neblaží je bujné světa kvítí,
Jim se nebe jenom zaskvívá.
Žijíť jako líbé záře ranní
Mezi nebesy a zemskou plání.
Jak se krůpěj rosy v druhou line
A s ní svoje slasti spojuje,
Tak i Borsa k milé matce plyne,
S jejím žitím svoje slučuje.
Těchto Slovenek je prostá páska –
Vroucí jenom, nehynoucí láska.

Meter: trochaic
Soneto
by Juan Pablo Forner

Desordenado en desaliño airoso
al bullicioso céfiro permite,
Nisa, el cabello, porque no limite
su nativo esplendor lazo industrioso.
Velo sutil sobre su pecho hermoso
al gusto esconde lo que al gusto incite;
ni tanto que el tesoro facilite,
ni tanto que de él dude el ojo ansioso.
Así en traje sucinto reclinada
en alcatifa generosa yace
su gentileza y gala peregrina;
así la halla Cendón y la taimada
del necio que su pompa satisface
cobra el oro, y a Alexi lo destina.

Meter: iambic
Medieval
by Julián del Casal

Monstruo de piedra, elévase el castillo
rodeado de coposos limoneros,
que sombrean los húmedos senderos,
donde crece aromático el tomillo
Alzadas las cadenas del rastrillo
y enarbolando fúlgidos aceros,
seguido de sus bravos halconeros
va de caza el señor de horca y cuchillo.
Al oír el clamor de las bocinas
bandadas de palomas campesinas
surgen volando de las verdes frondas;
y de los ríos al hendir las brumas
dibujan con las sombras de sus plumas
cruces de nieve en las azules ondas.

Meter: iambic
Herausfordrungslied vor der Schlacht bei Roßbach
by Johann Wilhelm Ludwig Gleim

Heraus, aus deiner Wolfesgruft,
Furchtbares Heldenheer!
Heraus zum Streit in frische Luft,
Mit Mut und Schlachtgewehr!
Wir kleiner Haufe, wachen schon,
Und singen Schlachtgesang,
Und wecken dich mit Kriegeston,
Mit Lärm und Waffenklang.
Was schlummerst du? Die träge Rast,
Schickt die für Helden sich?
Wenn du gerechte Sache hast,
Warum verkriechst du dich?

Meter: iambic
- LXIII - Al retardarse San Juan de Sahagún en consumir la hostia sagrada por aparecérsele en ella Cristo visiblemente
by Juana Ines de La Cruz

¿Quién, que regale visto y o comido,
el León, ya panal, imaginara?
¿Quién, que dulzura tanta se estorbara
lo muy sabroso, por lo muy florido?
¡Oh Juan, come y no mires, que a un sentido
le das celos con otro! ¿Y quién pensara
que el Fruto de la Vida le quitara
lo hermoso, la razón de apetecido?
Manjar de niños es el Sacramento,
y Dios, a ojos cerrados, nos provoca
a merecer, comiendo, su alimento.
Sólo a San Juan, que con la vista toca
a Cristo en él, fue más merecimiento
abrir los ojos y cerrar la boca.

Meter: iambic
Sonnets from the Portuguese  1: I thought once how Theocritus had sung
by Elizabeth Barrett Browning

I thought once how Theocritus had sung
Of the sweet years, the dear and wished for years,
Who each one in a gracious hand appears
To bear a gift for mortals, old or young:
And, as I mused it in his antique tongue,
I saw, in gradual vision through my tears,
The sweet, sad years, the melancholy years,
Those of my own life, who by turns had flung
A shadow across me. Straightway I was 'ware,
So weeping, how a mystic Shape did move
Behind me, and drew me backward by the hair,
And a voice said in mastery, while I strove, ...
Guess now who holds thee?'—Death,' I said. But there,
The silver answer rang ... Not Death, but Love.'

Meter: iambic
Recuerdo
by José María Heredia

Despunta apneas la rosada aurora:
plácida brisa nuestras velas llena;
callan el mar y el viento, y
                  sólo suena
el rudo hendir de la cortante prora
Ya separado ¡ayme! de mi señora
gimo no más en noche tan serena;
dulce airecillo: mi profunda pena
lleva al objeto que mi pecho adora
¡Oh! ¡cuántas veces, al rayar el día
ledo y feliz de su amoroso lado
salir la luna pálida me vía!
¡Huye, memoria de mi bien pasado!
¿Qué sirves ya? Separación impía
la brillante ilusión ha disipado

Meter: polymetric
- XXIV -
by Juan de Timoneda

Riberas del Danubio al mediodía
con un peine de plata se peinaba
cabellos una ninfa que quitaba
con ellos el claror que el sol tenía.
Donde podéis pensar que sentiría
un pastor que de lejos la miraba,
que sin poder llegar donde ella estaba
llorando con sus lágrimas decía:
«Si tantas, cuantas tú tienes cabellos
vidas tuviera yo me las quitaras
colgada cada cual de una de ellos.
Mas bástame a quitar una con ellos
de cuantas tú entonces me privaras,
colgada del menor de todos ellos.»

Meter: iambic
Soneto
by Eduardo Villegas

Al recuerdo, sin fin, de mi ventura,
aun el alma vibrando se estremece
como tiembla, de noche, allá en la altura,
Sirio, que nace cuando ya oscurece.
Y es que beber en tu mirada pura
lágrimas de otros tiempos me parece,
y creo sentir en tu vital blancura
ese suave calor que crece y crece
Deja, deja que goce, amada mía,
de aquel tiempo pasado en mi agonía;
pues aunque mi cariño vive muerto,
ahogada la ilusión, te sigo amando
¡qué no hay cosa mejor que estar
                     soñando
si se sabe soñar y esta despierto!

Meter: polymetric
- 993 - FINEO De El vencido vencedor
by Lope de Vega

¿A qué puede llegar mi desventura,
pues no me queda sombra de esperanza?
Pero si no lo fue, ¿de qué mudanza
puedo quejarme a quien mi mal procura?
La muerte, por lo menos, me asegura
que sola el fin de mi desdicha alcanza;
mas tener en la muerte confianza,
afrenta la piedad y la hermosura.
No despiertan mis celos tu osadía;
que ya te daba amor dulces desvelos,
tirana ingrata de la vida mía.
Mas quien quiere al temor correr los velos,
y amar con libertad lo que tenía,
da por disculpa que el piden celos.

Meter: iambic
- XL -
by Gongora

Mientras Corinto, en lágrimas deshecho,
la sangre de su pecho vierte en vano,
vende Lice a un decrépito indiano
por cien escudos la mitad del lecho;
¿quién, pues, se maravilla de este hecho,
sabiendo que halla ya paso más llano,
la bolsa abierta el rico pelicano,
que el pelicano pobre abierto el pecho?
Interés, ojos de oro como gato,
y gato de doblones, no Amor ciego,
que leña y pluma gasta, cien arpones
le flechó de la aljaba de un talego.
¿Qué Tremecén no desmantela un trato,
arrimándole al trato cien cañones?

Meter: iambic
El tiempo
by Manuel Justo de Rubalcava

El tiempo, que con tiempo no he mirado,
el tiempo es vengador de mi apatía,
bien me castiga el tiempo la porfía
de haberme con el tiempo descuidado
Vime en un tiempo en tan feliz estado
que al tiempo en tiempo alguno le temía,
mas no espero ya tiempo de alegría
pues el tiempo sin tiempo me ha dejado.
Pasaron horas, tiempos y momentos
en que pude del tiempo aprovecharme
para evitar en tiempo mis tormentos;
y pues del tiempo quise confiarme
teniendo el tiempo varios movimientos,
yo de mí, no del tiempo he de quejarme

Meter: polymetric
PÍSEŇ PODZIMNÍ
by Viktor Dyk

Táhněte nebem, mračna,
z vás každé bouři věšť!
Má duše po ní lačna,
chci vítr, chlad a dešť!
Až bude vítr váti,
pak vyjdu sobě rád...
Chci s ním se prudce rváti,
vždyť šťasten jsem a mlád!
Chci metelici snésti,
neb máj svůj v duši mám.
Chci bouřné lásky štěstí!
Chci sladký slávy klam!
Táhněte, šedá mračna,
věšť každé bouři z vás...
Má duše po ní lačna,
– je mládí mého vzkaz! –
Chci posměch hloupé láje,
chci pustý boje ryk!
Nechť kolem mlha, tma je,
já na všecko si zvyk’!
Chci – pokud zbytek síly,
ten větru prudký hvizd!
A potom v smrti chvíli,
jak svátý spadnout list.

Meter: iambic
Al regreso del ejército español de África
by Jacinto Labaila

El león español hoy su melena
sacudió despertando; dio un rugido,
y el africano tigre, ya rendido,
muerde sangriento la tostada arena
Esos soldados de la faz morena
que el sol ardiente de África ha curtido,
nuestros hermanos son que hoy han vencido,
y en todo el orbe su victoria suena.
El extranjero de inquietud ya lleno,
con sorpresa ha mirado tanta hazaña,
y dice: «Vuelve ya de su desmayo.
esa eterna rival del agareno;
España es ya; es otra vez España;
sus hijos son los hijos de Pelayo »

Meter: iambic