PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Genius.
by N. N.

Mir winkt ein Stern, wenn dieser Stern nicht glömme,
Mich hüllte schaurig Todesdunkel ein,
Mich trägt ein Strom, wenn ich auf ihm nicht schwömme,
Im Wüstensand verdorrte mein Gebein.
O bleib mir treu, du Leitstern meiner Pfade,
Versiege nicht, du Linderin der Gluth!
Ihr seid mir Himmel, Seligkeit und Gnade,
Darin erschöpft mein ganzes Wesen ruht.
Ihr könnt allein des Herzens Sehnsucht kühlen,
Du Stern, du Strom herz’eigner Dichterkraft,
Nur wenn ich bilde, mag ich Mensch mich fühlen,
Und meine Seele lebt nur, wenn sie schafft.

Meter: iambic
Soneto
by Nicasio Álvarez de Cienfuegos

Por su carrera el sol iba corriendo
cual acostumbra a hacer todos los días
y salido, mi Files, aún no habías
para irte con tus soles encubriendo.
Yo me estaba allá adentro consumiendo
al ver que tú de casa no salías
y por lo mismo el sol no oscurecías
antes bien le dejabas ir luciendo
Mas al fin advertí ya venturoso
que ibas por la escalera ya bajando
Saliste pues al fin con traje airoso,
quédeme al sol atento yo mirando
y noto ¡caso raro y prodigioso!
que como antes seguí iluminando

Meter: polymetric
Break of Day in the Trenches
by Isaac Rosenberg

The darkness crumbles away.
It is the same old druid Time as ever,
Only a live thing leaps my hand,
A queer sardonic rat,
As I pull the parapet’s poppy
To stick behind my ear.
Droll rat, they would shoot you if they knew
Your cosmopolitan sympathies.
Now you have touched this English hand
You will do the same to a German
Soon, no doubt, if it be your pleasure
To cross the sleeping green between.
It seems you inwardly grin as you pass
Strong eyes, fine limbs, haughty athletes,
Less chanced than you for life,
Bonds to the whims of murder,
Sprawled in the bowels of the earth,
The torn fields of France.
What do you see in our eyes
At the shrieking iron and flame
Hurled through still heavens?
What quaver—what heart aghast?
Poppies whose roots are in man’s veins
Drop, and are ever dropping;
But mine in my ear is safe—
Just a little white with the dust.

Meter: polymetric
A la batalla de Ayacucho
by Rafael María Baralt

¡Mudo EL cañón, del campo fratricida
el suelo en sangre tinto; la
                     bandera
que triunfadora el orbe recorriera,
por española menos abatida!
¡Oh Pizarro! ¡Oh dolor! Si aquí
                     blandida
tu centelleante espada reluciera,
del mundo de Colón señora fuera,
no de mis propios hijos, ¡ay!, vencida
Así, sobre los Andes, real matrona,
el manto desprendido, adusto el ceño,
con llanto de furor su mal pregona.
Y al ver un mundo en manos de otro dueño,
a la vencida tropa, por desdoro,
lanza en pedazos mil el centro de oro.

Meter: iambic
O muzice.
by Rudolf Pokorný

Pantáto Bryndale,
jaký jste šíbal!
Vodu jste přiléval,
soudeček shýbal,
korbelem točil,
pěnu vytočil,
chasu jen líbal!
Což se to pivečko
vesele točí,
srdečka rozpálí,
rozjiskří oči,
do hlavy žene –
kováři Jene,
do nohou skočí!
Spustila muzika
na všecky stroje,
kovář má solo dnes,
jedno i dvoje:
hola, hej, hoši,
kovář vrtoší,
vyzývá v boje!
Hoho, zlou, kováři,
zlou si bral radu:
hoši se vzbouřili,
hoši jdou v řadu;
trnože, džbány
nabijí rány –
sbijou ti bradu!
Ale což! kovář hned
připraven stojí,
pravici, levici
srdnatě zbrojí,
jako lvík mladý
rozráží řady
v divokém boji.
Ó co tu lomozu,
praskotu, křiku,
úpění, modlení,
smíchu a vzlyku:
přešťasten věru,
v nastalém šeru
kdo našel kliku!
Za chvíli kovář byl
v hospodě pánem,
vesele zatočil
rozbitým džbánem,
usmál se lehce:
„Komu se zechce
potýčky s Janem?“

Meter: dactylic
En el entierro de Casal
by Mercedes Matamoros

Atenta muchedumbre conmovida
ve pasar en silencio reverente,
el sombrío ataúd del que doliente
encontró pocas flores en la vida
Llora una juventud desvanecida,
el triste eclipse de una luz naciente;
solo allí el envidioso, internamente
a la Muerte le da la bienvenida.
Enemigo de Dios y de su hechura
lo mismo es Satanás; con loco anhelo
llegar quiso hasta Él, y en su
                     amargura
de gozo cruel su corazón palpita,
cada vez que una nube enturbia el cielo,
cada vez que una rosa se marchita.

Meter: polymetric
NÍZKÁ MYSL...
by Josef Kalus

Závratné velikosti nízká mysl nemiluje,
jen proroky a věštce haní, tupí, kamenuje,
jí milejší než strmá Alpa hromádka je krtčí,
než hřmící moře milejší jí vodní jamka v smrčí,
nad slunce milejší jí z loje uhnětená svíčka,
a nad lva – krále zvířat – krmný vepř neb jalovička,
rozmachy orla podezírá tupá mysl nízká:
jí nade vše je mamon, plná číš a plná miska.

Meter: iambic
Danklied
by Johann Rist

Wie groß ist deine Lieb', o Herr,
Du freundlicher, du gütiger,
Wer kan dir gnugsam danken?
Ich bin vol Ungerechtigkeit,
Noch liebest du zur jeden Zeit
Mich Sündigen, mich Kranken,
Da gleichwol meine Missethat
Erschrecklich dich beleidigt hat!
Du hast uns deinen werten Sohn,
Das Licht der Welt, den Gnadenthron,
So väterlich gegeben
Und dieses große Sacrament,
Das man des Herren Nachtmal nennt,
Geschenket uns daneben,
Auf daß es solt ein Merkmal sein,
Daß alles unser ist, was dein.
Vernunft zwar kan es nimmer recht
Begreifen, noch die Zunge schlecht
Dieß große Werk erzählen,
Doch bitt ich, nimm itz gnädig an,
Dieß Kleine, das ich geben kan,
Laß meinen Wunsch nicht fehlen;
Hilf, daß ich dir mein Leben lang
Von Herzen sage Lob und Dank.
Du hast so wol erquicket mich,
Dafür preis' ich dich ewiglich;
Ach, stärke meinen Glauben!
Laß auch die Liebe feurig sein,
Verhüte, daß noch Not, noch Pein
Mir die Gedult wegrauben.
Herr, gib mir ein gehorsams Her,
Das sich nicht kehre hinterwärts.
Verleihe, daß ich meine Sünd',
Als welch' ich stets in mir noch find',
Herzinniglich bereue,
Daß ich der Lieb' und Sanftmut vol
Stets wandlen mög', und herzlich wol
In Jesu mich erfreue,
Und wenn mich gar nichts trösten kan,
So tritt du selbst mit Trost heran.
Herr, habe du zu Tag und Nacht
Auf mein Gebet und Seufzen Acht,
Laß mich die Sünde meiden;
Behüte mich für Satans List,
Der mir so sehr gehässig ist,
Ja, mich von dir wil scheiden,
Halt' ihn, auch selber mich, im Zaum,
Daß ich ihm lasse keinen Raum.
Verleih, o Vater, daß allein
Mein Schutz und Wohnung möge sein
In Jesu Blut und Wunden;
Hilf, daß sein Leiden, Angst und Tod
Von mir in meiner letzten Not
So kräftig werd' empfunden,
Daß ich aus diesem Jammerthal
Bald fahr' in deinen Freudensal.
Dem Vater sei Lob, Ehr' und Preis,
Und dir, Herr Jesu, gleicherweis,
Als auch dem Geist der Gnaden;
Du heilige Dreifaltigkeit,
Verhüte, daß in dieser Zeit
Kein Feind mir müge schaden,
Drauf führe mich aus dieser Welt
Zum Himmel, wenn es dir gefällt.

Meter: iambic
XxVI.
by August von Platen

Sie reihen sich zu ganzen Schaaren an!
Als Unerfahrner ward ich eingeschifft,
Und kam im Hafen unerfahren an!
Wenn du besuchen willst der Liebe Markt,
So triffst du stets von meinen Waaren an;
Vertrödelt hab' ich früherhin das Herz,
D'rum fing ich späterhin zu sparen an.
O Glück, wenn je du kommst, so thu' es jezt,
Du triffst mich noch bey jungen Jahren an!

Meter: iambic
- LIX -
by Lope de Vega

Al sol que os mira, por miraros miro,
que pienso que la luz de vos tomando,
en sus rayos la vuestra estoy mirando,
y luego de dos soles me retiro.
Águila soy, a salamandra aspiro,
este Dédalo amor me está animando,
pero anochece y como estoy llorando,
en el mar de mis lágrimas espiro.
Y como donde estoy sin vos no es día,
pienso cuando anochece, que vos fuistes
por quien perdió los rayos que tenía.
Porque si amaneció cuando le vistes,
dejándole de ver noche sería
en el ocaso de mis ojos tristes.

Meter: polymetric
157.
by Friedrich von Logau

Wer mit Weiber-Schwerdtern haut, schadet nicht deß Leibes Leben,
Kan hingegen schnöden Tod unsrer Ehr und Leumuth geben.

Meter: polymetric
An Inscription
by Ambrose Bierce

For a Statue of Napoleon

A conqueror as provident as brave,
He robbed the cradle to supply the grave.
His reign laid quantities of human dust:
He fell upon the just and the unjust.

Meter: iambic
JAROSLAV HILBERT.
by Jiří Mahen

Tvé posudky když, milý, čítám
a brkám o tvou logiku
a nedotknutelných Tvých NERVŮ
když vyhýbám se dotyku –
tu postava v mé roste mysli,
jež vše kdys pro tě vyhrála,
a odsouzena tebou klesla
v komickou roli „huhňala“...
Ó, kritiku, je něco v světě,
co bez NERVŮ nám poví cit:
líp věru huhňat jako Vojan
než jako Hilbert klábosit!

Meter: iambic
Auf Dorindens unnützes kirchen-gehen.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Dorinde hat in tempel sich verliebt,
Und da den heilgen ort durch ihren sinn betrübt.
Nun ist die strafe da:
Denn als ihr schatz die gunst erfuhr,
So macht er sich auf die gebahnte spur,
Und kam ihr so zu nah,
Daß sie bald wird was junges hören schreyn.
Jhr andern, wo ihr auch wolt so gesinnet seyn:
So stellt viel lieber gar das kirchen-gehen ein.
Jhr jungfern! nehmt euch ein exempel,
Und seht, wie es Dorinde macht
Fein alle morgen in dem tempel,
Daß auch bey euch das glück erwacht;
Doch dieses wünscht euch nicht, was sie bereits betroffen:
Sie kan, ohn einen mann, itzt auf was junges hoffen.

Meter: iambic
Uhelná pánev.
by František Cajthaml-Liberté

Vidím pláň rozlehlou nořit se v dým –
v dálce modravé hory.
Slunce vše celuje polibkem mdlým
a píšťal smutné zní chóry.
Kolik tu komínů zřím černých stát,
tolik je pod nimi hrobů,
kde dříme, kdo v poli bitevním pad
z armády bezjmenných robů.
Však časem zdá se, že tajemný hlas
slabě se ozývá zdola.
Snad mrtvých dav v hrobě procitl zas
a Pomstu k pomoci volá?

Meter: dactylic
Tři zlaté vlasy. (II. Přepadnutí.)
by Boleslav Jablonský

Vane větřík podvečerní
Po lučinách vlaholačných,
Šumí listí na topolích
Řečí tajnou hovořících.
Slunce za hory ubíhá,
Klidnou zlatíc jezeřinu;
Hluky denní umdlévají,
Plesy ptactva utichují,
Jen tu v sadě Rudmilově
Při potůčku klokotavém
Slavíci dva štěbetají
Ve košatém vrboví.
Jeden praví: „Hleděl jsem naň,
Jak mu láskou zrak se jitřil,
Jak se mladé srdce chvělo,
An s ní kráčel květným sadem,
Dřív než Jasoň nás opouštěl.
On jí tisknul ruku sněžnou,
Jako sokol tiskne kořist,
Za níž bloudil v lese hustém;
On ji vinul k jarým prsoum,
Jako břečtan vine olši
Pokraj řeky zrůstající;
On ji líbal v krásná ústa,
Jako líbá růži první
Nedočkavý větérek.“
Druhý praví: „Zočil jsem ji,
Sedící s ním na pažitě
Podle křoví růžového,
Věnčící mu silné rámě
Štíhlím loktem liliovým.
Vlnilať se ňádra její
Bouřné srdce skrývajecí
Plápolala tvář mladistvá
Srdečenstvím hárající,
Lepělať jsou ústa dívčí
Na rtech žhoucích jinochových,
Jako včelka medožížná
Na kvítečku nejsladším.“
Strmí lípa drahnoletá
Podle háje jilmového,
Na té lípě drahnoleté
Pnou se bujné ratolesti,
Na bujných pak ratolestech
Sedí klidně dvé milenců,
Dvé mladinkých hrdliček.
Letí orel ostrodrápý
Od vrchů tam od severních,
Letí křídly větřícími,
Ach, a rozplaší hrdličky
Dřímajecí lásky sen.
Stojí jabloň květorouchá
Podle hradu Rudmilova;
Pod jabloní květorouchou
Sedí tiše dvé kochánků,
Dvé to růží v jarním spánku,
Děva láskou umdlelá tu
Dřímá v loktech jinocha.
Přijde Rumil z pouti dlouhé,
Pouti dlouhé, tož kupecké,
Od moře tam dalekého,
Přijde v sady libovonné –
Zastaví a rozjitří se,
Vida dceru svou nevěrnou,
Kleslou v náruč cizince.
I zahřímá v divém hněvu
Hlasem tura zuřícího
Na dceru svou na nevěrnou:
„Hoi! an jsi ty dcera krásná,
Jediná ty Rudmilovna,
Jenž jsi pila mléko skvostné
Matky z lůna knížecího –
Již slavíky ve vrboví
Zaslechnul jsem mimo jdoucí
Rozmlouvat o lásce tvojí,
Lásce zrádné a necudné
S cizincem tím nehostinským!
Čemuž ty mne k hněvu zbouzíš,
Trudíš srdce mé otecké,
An jsem věčně tobě hlásal,
Žádnému že nesvěřím tě
Za života průvodkyni,
Kdo tři vlasy nepřinese
S obra zlatohlavého?“
Ai! tuť Vojmír ctný se vztyčí,
Krev se proudí v žilách jeho,
Zalije se tvář mladistvá
Nachem srdce zplanulého,
A jun hlásá v slova ta:
„Odpusť, kupče ty slovutný,
Veleslavný Rudomile!
Že jsem, krásou děvy dojat,
Zrušil právo hostinské.
Než, co vůle tvá ukládá
Muži, dcery tvojí hodnu –
Bude-li tvá mysl stálá –
Věz, že dříve, nežli luna
Třikrát složí rohy světlé,
V oknech tvrzi tvé se zaskví
Záře vlasů obrových.“

Meter: trochaic
Tríptico a lo imposible – Visión crepuscular
by Leonardo G. Terre

Por la amplia avenida que sombrea
la recta hilera de verdosas frondas,
el auto, velozmente, zigzaguea
en una loca sucesión de ondas
El mar se extiende, en el confín lejano,
como una copa azul, tornasolada;
y en el éter semeja un aeroplano
un águila caudal agigantada
El sol se pliega -huyéndole a la noche-
como un gran abanico, rojo y gualda,
en el zafiro inmenso del poniente;
mientras que, haciendo de mi amor derroche,
al rozarme la seda de tu falda,
te beso, con los ojos, locamente.

Meter: iambic
Východ měsíce.
by Jaroslav Vrchlický

Nebe jako perleťová miska.
Zvolna z ní se rudý měsíc zved,
liljí tisíc v hvozdů stíny blýská,
v mechu, trávě stříbrný zříš květ
a má duše potaji si stýská,
jaký čar můž’ kouzlit – mrtvý svět!
Díky, luno! Takto chtěl bych žíti,
až když v hlíně leta budu spát,
mého ducha jasné vlnobití
mohlo plát a květy v duše tkát,
milenci v nichž divy dvakrát cítí,
v srdci básník píseň tuší ztrát!

Meter: trochaic
39. Dnešní svátek, otče milý,
by Josef Uhlíř

Dnešní svátek, otče milý,
je nám zdrojem vzácných plesů;
proto Ti v tu blahou chvíli
vroucí dík a přání nesu.
Že pak největší má cenu,
zdrávu být a spokojenu,
proto zdraví – buď Ti berlou
na života kluzké pouti;
spokojenosť – jasnou perlou,
jíž trud žádný nezamoutí;
nevinných pak radovánek
zlatoskvoucí hvězdy
nech Ti Tvůj pozemský stánek
osvěcují vezdy.
A tak drahý otče, Tebe,
jakož hoden život Tvůj,
dary svými zem i nebe
milostivě oblažuj.

Meter: trochaic
Fragmento de una leyenda
by Adelardo López de Ayala

Nací soberbio en miserable cuna;
volé al combate y alcancé renombre:
mi salvaje valor y mi fortuna
me hicieron luego despreciar al hombre
Ni el bosque solitario con su calma
un pensamiento levantó en la mente,
ni el ronco son de la batalla hirviente
un sentimiento despertó en mi alma
Tú solamente, Elena, vida mía,
tú, como Dios, que arranca con su mano
agua sin fin del pedestal que toca,
sacaste amor y sentimiento humano
de este desierto corazón de roca
haciendo hervir mi sangre siempre fría

Meter: polymetric
Hrdost národní.
by Karel Alois Vinařický

Urozenost šlechtě velký
k poctivosti podnět jest,
pouhý rod však důvod mělký
nezaslouženou na čest.
Jak je sláva předků hanou
nezdárnému zemanu:
národní tak hrdost planou
jalovému občanu.

Meter: trochaic
-IV-
by Garcilaso de La Vega

Un rato se levanta mi esperanza.
Tan cansada de haberse levantado
torna a caer, que deja, a mal mi grado,
libre el lugar a la desconfianza.
¿Quién sufrirá tan áspera mudanza
del bien al mal? ¡Oh, corazón cansado,
esfuerza en la miseria de tu estado,
que tras fortuna suele haber bonanza.
Yo mesmo emprenderé a fuerza de brazos
romper un monte, que otro no rompiera,
de mil inconvenientes muy espeso.
Muerte, prisión no pueden, ni embarazos,
quitarme de ir a veros, como quiera,
desnudo espíritu o hombre en carne y hueso.

Meter: iambic
Gesundheit auf die Obern des Ordens
by Aloys Blumauer

Den Edlen, die in einen Bund
Uns all' zusammen schlingen,
Laßt uns anheut' aus Einem Mund
Ein Dankesopfer bringen!
Sie lieben keine Schmeichelei'n,
Womit man Fürsten fröhnet:
Sie lieben Wahrheit nur, die rein
Aus freiem Munde tönet.
Ihr Reich ist nicht der Freiheit Grab,
Ihr Wink kein Wink vom Throne;
Ihr Scepter ist der Friedensstab,
Und Weisheit ihre Krone.
Sie haben keinen Unterthan;
Wir heissen ihnen – Brüder:
Und so nennt sie der freie Mann
Und freie Maurer wieder.
Sie herrschen nur durch Lieb' und Rath:
Ihr Glaub' ist keine Bibel,
Ihr Wink kein königlich Mandat,
Ihr Wort nicht infallibel.
Sie lenken als der weisere
Und bess're Theil den Orden!
Heil uns, daß sie nicht Könige,
Noch Päpste sind geworden!

Meter: iambic
Der Stuhl Karls des Großen
by Max von Schenkendorf

Frei geworden ist der Strom,
Ist das Land am deutschen Rheine;
Doch der Stuhl von Felsgesteine
Trauert noch im Aachner Dom.
Drauf des größten Kaisers Macht
Saß als eine stumme, bleiche,
Würmern hingegebne Leiche,
In der goldnen Kronen Pracht.
Welchen Otto kühn erhob,
Starker Hoffnung Grabesblüte,
Gar nicht ahnend im Gemüthe,
Was die dunkle Zukunft wob.
Steht er wol noch lange leer?
Will sich drauf kein Kaiser setzen
Allen Völkern zum Ergötzen,
Der Bedrängten Schirm und Wehr?
Ach, die Sehnsucht wird so laut!
Wollt ihr keinen Kaiser küren?
Kommt kein Ritter, heimzuführen
Deutschland, die verlaßne Braut?
Komm' vom Himmel uns herab,
Den wir alle froh begrüßen,
Dem wir sinken zu den Füßen,
Steig' empor aus tiefem Grab!
Dem das Erbtheil zugefallen,
Der ein Stern wird sein vor Allen,
Und was Gott will, mag geschehn!

Meter: trochaic
IV. VĚČNÉ ŽITÍ.
by Jaroslav Vrchlický

Když v dlouhé pouti žitím aspoň jedna
se duše zahřála na tvojí duši,
pak žil jsi dost – byť stále v mrazu ledna,
pak žil jsi dost – byť v zapomnění hluši.
Tu, kterou potěšil’s, byť jedna pouze,
tu políbil jsi v srdce, vřele, dlouze,
že ještě v hrobě polibek ten cítí
a myslí, její sen že stálé žití.

Meter: iambic
Letztes Lied:
by Alfred Lichtenstein

Komm nur, mein Regen ... fall mir ins Gesicht –
Gelbe Laternen ... werft die Häuser um –
Heile und glatte Wege will ich nicht.
So ist es schön ... nur im Laternenschein ...
Maria ... dunkler Regen ringsherum –
So geht sichs gut. Ich möchte bei dir sein.
Was sind mir Berge und das flache Land –
Was Städte mir und bunter Nacht Hypnose –
Zurück zum Meer ... Zurück zum Sternenstrand.
Du bist nicht ganz Maria, die ich suchte.
Doch bist auch du Maria – Grenzenlose ...
Geliebte ... Törin ... sehnsüchtig Verfluchte ...

Meter: iambic
ANDĚL
by Jaroslav Kvapil

Stál nahý, silný, skvělý u bran ráje,
byl zcela jiný, než jej víra líčí,
cos pohanského v jeho zjevu bylo.
Stál na rozhraní tuch a skutečnosti,
syn snů i hmoty, strážce obojího,
a člověk zdál se jím být vyvrcholen
v tvar nejsmělejší pozemských svých fikcí.
Co bylo za ním, smyslům unikalo,
a člověk jenom z jeho krásy hádal,
že mohlo by to ještě krasší býti.
Leč před ním kvetla celá naše země,
a před ním věčně plodila se hmota
a cokoli ta plně porodila,
tvar jeho mělo, třeba jenom z části,
a kdokoli se bohu rouhat počal,
zdál andělu se tomu podobnější.
Snad za ním v ráji bratři jeho pěli,
a v bílá roucha byla zahalena
jich těla nehmotná a bez pohlaví,
snad byl to anděl jimi zavržený –
a proto nah byl, nádherný a lidský.

Meter: iambic
Der Schiffer .
by Joseph von Eichendorff

Du hast das Glück zerschlagen.
Nimm wieder, was du gabst,
Ich schweig' und will nicht klagen,
Jetzt weiß ich, wie du labst.

Meter: iambic
MACHAR A NÁRODNÍ LISTY.
by Karel Dostál-Lutinov

Machar tentokrát řek’ pravdu,
žádnou lež,
Čapek v „Národních“ zas „Času“
mluví pravdu též.
V obou listech charaktery bují,
rozdíl žádný nevyniká,
jen že v Národních Kramáře podkuřují,
v „Čase“ Machara a Masaryka.

Meter: trochaic
Eia popeia etzetera
by Ludwig Achim von Arnim

Eia im Sause,
Zwei Wiegen in einem Hause,
Soll der Vater nicht werden bang,
Um zwei Wiegen in einem Gang,
Eia im Sause.
Eia wiwi!
Wer schläft heut Nacht bei mir,
Solls mein liebes Hänschen seyn,
Wird es auch hübsch freundlich seyn,
Eia wiwi.
Eia pum pum,
Unser kleiner Jung,
Will noch nicht alleine schlafen,
Will sich noch rumpumpeln lassen,
Eia pum pum.
Eia polei,
Kocht dem Schelm ein Brei,
Thut brav Zucker und Butter hinein,
So kriegt der Schelm ein geschmeidigen Sinn,
Eia polei.
Eia schlaf süße,
Ich wieg dich mit den Füßen,
Ich wieg dich mit dem schwarzen Schuh,
Schlaf mein Kind schlaf immer zu.
Eia schlaf süße.
Eia popeien,
Willst du immer schreien,
Flenn Els auf der Geigen,
Kannst du nit geschweigen,
Eia popeien.
Eia popille,
Schweigst du mir nicht stille,
Geb ich dir du Sünderlein,
Die Ruthe vor dein Hinterlein,
Eia popille!

Meter: polymetric
- XLIX -
by Fcode Borja

O Tú, que de este valle en la estrecheza
descansas en tan verde sepultura,
que forma de sus planta la hermosura,
al campo sombras, y a tu horror tristeza.
O ya el común dolor, con más pereza
en ti buscó la edad grave, y madura,
o en los principios pasos, mal segura
perdió tu vida su mayor belleza.
No fue tu suerte desdichada, y triste;
pues al fin por sentirlos, o temerlos,
a los trabajos míseros huiste.
Si en larga edad, porque saliste de ellos,
si en breves años, más dichoso fuiste,
si el tiempo no llegó de padecerlos.

Meter: iambic
La luna
by Adelina («Yolanda») Mariño de Riverón

Princesa de los Cielos, caprichosa
Margarita Gautier, pálida y bella,
amiga del poeta que te glosa
en estrofas azules su querella;
pizpireta feliz, que a los luceros
flirteas, retadora entre el celaje,
porque son tus galantes caballeros
y uno muere de amor ¡Tu rubio paje!
Soñadora romántica y divina
que discurres cual maga peregrina,
por un reino que te unge soberana
ríete de Pierrot que en vano insiste,
vive en la noche que tu engaño viste,
y hurta tu rostro blanco a la mañana.

Meter: anapestic
- CLXXIX -
by Juan de Tassis y Peralta

Podré ya voluntario desterrado
en esta felicísima ribera,
si no aplausos de amor, lograr quisiera
ocio sin culpa, sueño sin cuidado.
Quizá será desdén solicitado
el conortado olvido que me espera,
y con alas de aviso y no de cera,
seguro volaré, si no envidiado.
Mares contrarios, mis contrarios vientos
poco afligen la antena que varada
se niega ya a las ondas inconstantes.
Den luz a quejas ciegos escarmientos;
deje la razón muda de avisada
este golfo a mejores navegantes.

Meter: polymetric
SEMIRAMIS. (9.)
by Karel Leger

A démon oči zvedl plaše
a zulíbal jí šatu lem. –
„Jak dětské jsou ty hračky vaše!“
mu děla s trpkým posměchem.
„Jen hlavy kloňte před svou paní,
vždyť dobře vím, že ve své dlani
já vězním celý šírý svět!
Jen skrývej, skrývej v prachu líce,
tys’ otrok pouhý, ničím více –
a otrok má se v prachu chvět.
Chci vrátit se! – V tom světě celém
bych bez výsledku hledala,
kdo vstříc mně šel by s mužným čelem. –
Smrť ustupuje zsinalá,
když kolem ní se beru krokem,
a přísahám, že svůdným okem
bych všechny bohy zjímala. –
Roj otroků zřím vůkol pouze
a nikde, nikde člověka!“ –
K ní démon hleděl v palné touze.
„Tys’ krutou,“ děl, „však neleká
se tvého hněvu duch můj vroucí.
Tvých očí záře nehasnoucí
jen lásky hvězdou vždy mně buď! – –
Chceš slyšet? Právě před hodinou
spiklenci vešli v klenbu stinnou
a brousí nože na tvou hruď.
A přísahají: „Zhyne, zhyne
dřív ještě, nežli týden mine!“ –
Kde tvoje moc je čarovná?“
Jen zasmála se královna.
„Ó, kolikráte zrádnou dýku
jsem nad svou hlavou viděla, –
já okem hledla, – v okamžiku
mně k nohám dýka letěla!“ –
„„Na hlavu tvoji kletbu temnou
ve chrámě kněží vrhají –““
„A zítra budou píti se mnou
a milkovat se potají! –
Juž zanech toho! – Nepoděsí
mě vášeň divá, vzpoura jich,
ať otrok šílen pouta rve si,
jen hříčkou mojí věčně bude, –
je sladším krve tmavorudé
vždy políbení retů mých! –
Jen loutky pouhé všady vidím, – –
jak bídný dav ten nenávidím!“ –

Meter: iambic
2.
by Betty Paoli

Sahst du, wenn in Glanzesfülle
Schmetterling zum Himmel flog,
Daß er seine Raupenhülle
Später abermals bezog?
Mag die Zukunft niederreißen,
Was mein Hoffen auferbaut:
Nie kann ich dir Freundin heißen,
Dem ich Schwester jetzt und Braut!
Nie würd' ich's zu tragen wissen,
In dem theuern Angesicht
Je den Schimmer zu vermissen,
Der jetzt liebend daraus bricht.
Und aus offner, tiefer Wunde
Strömte heiß mein Herzblut fort,
Hört ich je von deinem Munde
Matter Freundschaft kühles Wort. –
Wer zu tiefstem Weh erkoren,
Wird von höchster Kraft beseelt;
Ist die Krone einst verloren,
Sei der Schleier rasch erwählt!

Meter: trochaic
BÁSNÍK.
by Jaroslav Vrchlický

Je básník jako včela z Hymettu,
tu květu dotkne se a prchá hned,
tam zastaví se v hravém přeletu,
zde béře pel a onde ssaje med.
Nad poupětem, nad růží v odkvetu
dlí stejně rád jak dívčí by to ret;
však žihadlo jak pouští v odvetu,
tu jako včela ráně zmírá v sled.

Meter: iambic
Soneto
by Jorge de Montemayor

Divino Ausías que con alto vuelo
tus versos a las nubes levantaste
y a tu Valencia tanto sublimaste
que Smirna y Mantua quedan por el suelo
Con alta erudición, divino celo,
en tal grado tu musa aventajaste
que claro acá en la tierra nos
                     mostraste
la parte que tendrás allá en el cielo
No fue Minerva no la que ayudaba
a levantar tu estilo sobrehumano,
ni hubiste menester al rojo Apolo;
espíritu divino te inspiraba,
el cual así movió tu pluma y
                     mano
que fuiste entre los hombres uno solo

Meter: iambic