PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Madrugada en el campo
by Federico Escobar

En la vasta llanura, que es serrallo,
muge, Sultán con astas, viejo toro;
las vacas, odaliscas, le hacen coro
y cada buey eunuco es un vasallo.
Relincha en el potrero el Rey Caballo
tal vez celoso de un potranco moro;
y al lado trovador, de plumas de oro,
alegre en el cortijo canta el gallo.
Y en el corral está con la totuma
sacando a chorros leche que da espuma,
la campesina que una vaca ordeña,
mientras su esposo, rústico montuno,
en el bohío espera el desayuno
para ir en busca de mazorca y leña

Meter: iambic
V PAŘÍŽI
by František Gellner

Paříži, město rozkoše, zdali
víš, že tam v dálce, tam doma,
jméno tvoje jsme vyslovovali
třesoucíma se rtoma?
Příteli, škoda plic, škoda pěstí,
darmo se s holotou sváříš.
Přijď ke mně a prožívej se mnou mé štěstí,
u mne tě uvítá Paříž.
Na dlouhé lavičce za noci v dešti
sedím na nábřeží.
Paříž, jež jásá a tančí a třeští,
přede mnou v temnotách leží.
Rád bych se protáhnul. Nemaje bytu
spím všude jak na peřinách.
Kdyby jen strážníci nebrousili tu
kolem v svých pelerinách!
Spal jsem snad hodinu. Nevím už ani.
Člověka únava zmáhá.
Kdo mě to ruší v nejlepším spaní?
Někdo mě za rukáv tahá.
Hubená holka, zapadlé zraky
po lehké noční práci.
Má milá, proděláváš už taky
třetí kapitulaci.
„Je n’ai pas d’argent!“ jí do řeči vpadám.
To znamená: Dnes to jde stěží.
Nemám peněz, má rozmilá madam,
a tvrdě se to tu leží.
Nečiníš velkých nároků. Inu,
rozumné vychování!
Odpusť, má drahá, že dělám dnes špínu.
Přec v Paříži jinší jsou páni!
Má nevěsto zlatá, k těm obrať svůj zřetel
u mne čas drahý jen maříš.
Vidíš, tam před námi moře je světel!
Tam baví se veselá Paříž.
Kdo peníze má, vše koupit si může,
vína se napije, nají se masa,
jsou na prodej písně, jsou na prodej růže,
jsou na prodej polibky, láska i krása.
Viděl jsem kraje bohaté, chudé,
leckde jsem v světě se potuloval.
Tuhletu pitomou pravdu jsem všude
zrovna jak v Paříži konstatoval.

Meter: dactylic
- V -
by Bernardino de Rebolledo

Amor si en mi cobarde rendimiento
a la prisión del alma reducido
tus ardientes afectos han podido
infundir tan audaz atrevimiento.
Porque no emprendes a más gloria atento
contrastar a pesar de tanto olvido
de Lisis el rigor jamás vencido
de piedad ni de humano sentimiento.
Pues fueron tus violencias poderosas
al exceso mayor cuando severa
en su misma deidad se defendía.
Desestima las dudas temerosas
del rigor en que esquiva persevera
que no es recato ya sino porfía.

Meter: polymetric
Z violek. (3.)
by Irma Geisslová

Pro jedinou bylinku,
pro kalíšek rudý
drápeme se na skálu,
skrvavíme údy.
Za jediný úsměv tvůj,
zlaté naše mládí,
ve starobě věku čásť
dali bychom rádi! –

Meter: trochaic
Ubersezte Spruch-Reimen.
by Hans Assmann von Abschatz

Wer nicht hört auff beyden Theilen/
Kan sich leichtlich übereilen:
Ob schon billig sein Erkennen/
Ists doch nicht gerecht zu nennen.

Meter: trochaic
A. E. I. O. U.
by Karel Červinka

Austria své příští časy
na písmenkách zakládá si.
Dnes však každý znamená,
že z ní není písmena.

Meter: trochaic
INQUIETUD
by José Hernández Gavira

Una vaga inquietud indescriptible
siento en mis noches de nostalgia loca,
preocupación por algo irredimible:
lo que ayer fué, la fresa de una boca.
Pausa... desolación . . . recuerdo horrible
de un pasado que lágrimas provoca,
el presente, el mañana incognoscible,
el tiempo que cual potro se desboca.
Una vaga inquietud por mi destino,
por lo humano y también por lo "divino,
siento al pensar que todo acaba y muere;
los besos que arden, la canción profana,
nuestros ensueños, nuestra fe cristiana,
la mano amiga y el puñal que hiere…

Meter: polymetric
Sinngedicht
by Nicolaus Götz

Das Leben,
Durch Wüsteneien voller Hecken,
Drängt uns, mit eines Stromes Kraft,
Hinab in dein gemeines Becken..
Solch Ende soll mich nicht erschrecken.
Packt Gold in einen Bündel ein:
Laßt ihn in langen Flammen brennen!
Der Schade wird unmerklich seyn.
Die Einballirung wird allein;
Doch nie das Gold verbrennen können!

Meter: iambic
Tak utěšeně jasné slunce hřálo,
by H. Uden

Tak utěšeně jasné slunce hřálo,
tak čistou modří obloha se stkvěla,
že ze všech úst hlasitá chvála zněla:
Toť den, že krásnějších je věru málo!
Však náhle – kde se vzalo, tu se vzalo
zlé křídlo vichru přilétlo co střela,
že celá silnice se prachem stměla,
a smetí dravě do očí se hnalo.
Oj hory, hory – těsně jste se spjaly
a přec jste kdesi otvor zanechaly,
vchod vítaný pro druha zbytečného!
A hory děly: „Ptej se srdce svého,
zda nemá dveří, do nichž vášeň vrazí,
jež slunný mír a poklid jeho zkazí.“

Meter: iambic
1L: Sollte nicht der Seele Frieden
by Betty Paoli

Sollte nicht der Seele Frieden
Untergeh'n in Qual und Pein,
Mußte unser Bund geschieden
Und für stets gelöset sein.
Als der Kampf nun ausgerungen,
Und getroffen war die Wahl,
Hieltst du schweigend mich umschlungen,
Scheidend, noch zum letzten Mal.
Und von deinem Arm umschlossen
Hab die Thräne ich gefühlt,
Die, aus deinem Aug' geflossen,
Meine heiße Stirn gekühlt.
Träum'risch falt' ich jetzt die Hände,
Fragend: war die Thräne licht,
Deiner Liebe letzte Spende,
Meine letzte Oelung nicht?

Meter: trochaic
Solo verde-amarillo para flauta
by Julio Herrera y Reissig

Úrsula punta la boyuna junta;
la lujuria perfuma con su fruta,
la púbera frescura de la ruta
por donde ondula la venusa junta.
Recién la hirsuta barba rubia apunta
al dios Agricultura La impoluta
uña fecunda del amor, debuta
cual una duda de nupcial pregunta
Anuncian lluvias, las adustas lunas
Almizcladuras, uvas, aceitunas,
gulas de mar, fortunas de las musas;
hay bilis en las rudas armaduras;
han madurado todas las verduras,
y una burra hace hablar las cornamusas.

Meter: polymetric
ČERVÁNKY MIZÍ.
by Louis Křikava

Večera pavouk zlatou přízi po unaveném nebi tahal
a závoj rudý průhledný na smějící se skály spad,
však plížících se mraků spár již závistivě po něm sahal
a zmizel závoj, pavouk prch a na krajinu snes se chlad.
Večera kovář výheň zdýmal, až září celý obzor vzplanul,
hořela moře, jezera a okna domů, chrámů báň,
leč mrak mu deštěm výheň shasil a kovář ve své práci stanul,
kovárnu zavřel, v moře leh a chlad se v šedou snesl pláň...
Noc vraždila se se dnem v horách, až horizont se krví zalil
zem barvě deštěm brunátným. Však vítěz soka v moře vrh,
horizont vymyl mlhami, jež u veliké chumle balil
na horách used tmících se, v kraj hleděl, z něhož úsměv prch...
Večera orel snes se v skalách a perutí svou rudou svítil
do kraje, jenž mu díky vzdal ohnivým zrakem jasných vod,
v tom tmavou střelou zasažen se orel se skal v moře sřítil,
zrak shasl jezer, stměl se kraj a v lesy vnikal chladu hrot...

Meter: iambic
A un amigo
by Francisco de Asís García Peláez

De Calderón la décima famosa
del sabio que su estrella maldecía
ha copiado en tu mente y en la
                     mía
la fortuna inconstante y caprichosa
Juzgué yo mi desdicha más penosa
y a ti alegre y feliz te suponía,
cuando la muerte por demás impía
te sumió en la orfandad más dolorosa
Y aunque yo a mis pesares bien
                  me aferro
y encuentro irreparable su balumba,
hoy he de confesar mi torpe yerro,
al ver como tu dicha se derrumba,
que si yo tengo el cuerpo en un encierro
tú tienes presa el alma en una tumba.

Meter: iambic
Dvojí svět.
by Josef Vejchodský

Jde ztichlou hlavní třídou rychlým krokem;
sem tam se známá noční stafáž mihne
a zas jen slyší dunět kroky vlastní.
Je rád, že teď ni nezavadí okem
– jak ve dne – o dav, jemuž vyhýbá se,
dav lidí, kteří že jsou zcela šťastni,
jdou dokumentovat sem modním šatem
a divným hovorem a divným smíchem...
Jak pálívá jej svrchník ošumělý,
kdy noblessu tu... míjívá zde chvatem!
A není závistí a není hříchem,
co myslívá, kdy vidí jak jej dělí
ne krok, než propast od té šťastné... třídy –
ta závrativá propast hmotné bídy.
Což o něho! Však doma profil milý,
kol něho drahé ony vlasy plavé,
a pak – ty hlavičky dvě kadeřavé –
a pak – pak nouze. – – Níž se hlava chýlí,
v ní bol a slast jak soubojem se bije:
bol bídy, která vrásky ve tvář ryje,
slast tvůrčí – vlité v duši melodie.
Jde ztichlou hlavní třídou. – Stanul náhle.
Sbor čtyrhlasý... To zvuky jeho táhlé
sem z prvního – slyš – patra doznívají.
Už finale se ve potlesku tají.
Teď chvíli hovor, zacinkání číší,
i druhé, třetí, – zase hovor hlasný
se rozráží tou tupou noční tiší. –
Je rodinná to slavnost bezpochyby.
Chce prchat dále: tamo kroužek šťastný –
a on zde v chladnu. – Doma... Akkord libý
v tom z kláves tetelí se, dolů řine
a za ním druhý, jiné, opět jiné:
ten zní tak něžně, ten tak rozvroucněle,
ten soptí vášní, tu zas ozvuk žalu
a ve všem výraz mužné síly smělé. –
– Když závěrečné zvuky dovířily,
hřmí pronikavý potlesk na pochvalu
a hlučné „Bravo!“ – Číše zazvonily.
Stál nehnutě. Co zaškublo mu lící?
Žal? Pohrdání? Touha? – Těžko říci!
– To tleskali tam – jeho komposici. – –

Meter: iambic
7.
by Friedrich Rückert

Der Himmel hat eine Thräne geweint,
Die hat sich ins Meer zu verlieren gemeint.
Die Muschel kam und schloß sie ein;
Du sollst nun meine Perle sein.
Du sollst nicht vor den Wogen zagen,
Ich will hindurch dich ruhig tragen.
O du mein Schmerz, du meine Lust,
Du Himmelsthrän' in meiner Brust!
Gib, Himmel, daß ich in reinem Gemüte
Den reinsten deiner Tropfen hüte!

Meter: iambic
Svatohelenský vězeň.
by Arnošt Czech z Czechenherzu

Nad moře ostrov osamělý trčí,
koráby zřídka kolem plují jen,
nevábí břeh je nehostinný, smutný,
kde plyne trudný život beze změn.
Veliký vítěz, dobyvatel světa
sedí tam zlomen hlavu kloně v dlaň,
dívá se, kterak vlny o břeh bijí
vedouce stále nový útok naň.
Sleduje zápas moře s tvrdou skálou,
myšlenek při tom v hlavě živí roj,
ví, že se skála moci neubrání,
že moře jednou vybojuje boj.
Sám býval pevný jako skála v moři,
do které silný příboj prudce bil
den za dnem, neunavně, bez přestání,
až celou zničil, zdolal, rozdrobil.
Hle, ruce jeho bledé jak se chvějí,
korunu jimiž v skráň si vsadil sám,
když zvony tehdá vyzváněly
a jasem, září planul celý chrám.
Vzpomíná zlatých časů svého mládí,
vzpomíná slunných dávno zašlých dnů,
kdy poručíkem ve Valenci býval
neznaje vratké slávy hrdých snů.
V těch dobách cítil štěstí pravé hřáti,
císaři hrudí prochvíval jen chlad –
to vítr s polí zkrvavených vanul,
až srdce v těle zledovělo snad.
Zajatci hlavou dumy šeré táhnou,
hovory živé vede s sebou sám,
nechce se poddat tiše beze vzdoru
osudu svého přepodivným hrám.
Slídivé zraky přísných strážců střehou
řeč jeho, každé hnutí, každý krok,
útrapám aby konec neučinil
zajatce smělý v moře zrádné skok.
Nad moře ostrov osamělý trčí,
koráby zřídka kolem plují jen,
nevábí břeh je nehostinný, smutný,
kde plyne trudný život beze změn.

Meter: iambic
81.
by Friedrich von Logau

Das Leben nicht, die Sterbligkeit
Legt ab, wer wol stirbt vorbereit.

Meter: iambic
DEN BEZ TEPLA.
by Karel Babánek

Den bez tepla, dešť padá, slyš,
ó, srdce, bolest svoji ztiš,
a marné svoje žaly.
Tesknícím krajem podzim šel,
a vše to tam, ó, jaký žel,
a květy umíraly.
Snad bouře ještě zahučí,
už na všem vlákna pavučí,
hle, ptáci na odletu.
Den bez tepla, je podzim již,
ó, srdce mé už ztiš se, ztiš,
bys’ odumřelo světu.

Meter: iambic
- - Había duende en una casa y amaneció preñada una doncella
by Lope de Vega

Siete meses, Filena, son cumplidos,
que este espíritu malo se defiende,
no vos del mismo a vos, por más que enmiende
el cuidado a los ojos los vestidos.
Disputase por hombres entendidos,
si fue de los caídos este duende,
o vos la que cayó, sino se entiende,
que sois los dos espíritus caídos.
Entre tantos conjuros he notado,
que espíritu sin carne no podía
seros tangible a vos, si os ha tocado.
No le conjuren más, Filena mía,
porque aunque este se vaya, el que ha dejado
podrá sustituir la duendería.

Meter: polymetric
FARÁŘ CVEJN.
by Leo Karmín

Malá víska – jmenuje se Plasy,
a tam pan Cvejn demokratům láme vazy
a o kazatelnu jimi vztekle mlátí
a do pekel horoucích je potom hází –.
Mám strach, že se jednou z kazatelny zvrátí,
unaven jsa tou nevděčnou prací,
a svůj posvěcený vaz si srazí.
Kéž mu pámbu milostiv být ráčí.

Meter: trochaic
- LXXI - Quitósele de la ventana
by Pedro Soto de Rojas

¡Dadme un rayo de luz, oh sol hermoso!
y al puto (¡ay triste!) que a mirar le llego
la luz me quitas; y me das el fuego,
que eres a un tiempo avaro, y generoso.
Como entre sueño, y confusión dudoso
me dejas, ya pensando, que estoy ciego;
ya que en la zona helada, o que me entrego
al círculo tostado caluroso.
Ciego no estoy, pues que tu luz recibo;
no estoy cerca del Polo, pues me abraso;
ni junto al Sol, pues en tinieblas vivo.
Esto, cansa mi amor, tu veloz paso,
mi imaginar, y tu esplendor esquivo,
que da una hora de Oriente, y mil de Ocaso.

Meter: iambic
LETNÍ DÉŠŤ.
by Karel Červinka

Ještě ten teplý, tichý a vlahý,
ještě ten letní déšť měkký! –
Večer dnes příliš nadešel záhy,
snáší se k žlutým pěšinám,
jemně se dotek lenivé řeky,
poslouchám jen a vzpomínám.
V olše a habry bije on čistý,
večer co rychle se šeří,
jakoby prorážel zelené listy,
chvílemi crčí zděšeně,
vpíjí se v ptáků umlklých peří
a zase zpívá tlumeně.
A co tak tonou stromy už v mlze,
je mi, jenž jeho píseň mdlou slyším,
jakobych na rukou cítil tvé slze
roztékat tiše po prstech,
a tvůj pláč stává se tišším a tišším,
už jen to pláče v mojich snech.

Meter: polymetric
- LXIII - A un incendio de la casa del señor Duque de Uceda
by Luis de Ulloa y Pereira

Suerte fue, no prodigio, que eligiera
la fortuna, o a ciegas encontrara
espléndida materia en que formara,
si no festiva, casual hoguera.
Para que el corazón, a quien no altera
la novedad de contingencia rara,
el estrago improviso reparara,
como si culpa el accidente fuera.
Así por el valor, que coronado
de virtudes heroicas oprimida
la envidia, reverente las aclama.
Cuanto ya fue ceniza, restaurado
para resplandecer a nueva vida,
como el Fénix: renace de la llama.

Meter: polymetric
43. Etwas Schönes
by Gerhard Tersteegen

Der Welt und aller Sünd' absagen,
Sein liebstes Eigen auch dran wagen
Und Gottes Wink gelassen stehn
In stillem Geiste: das ist schön.

Meter: iambic
- VI - A Miguel Zebollón, enfermo del juicio
by Luis de Ulloa y Pereira

Virgen, si explican vuestra perfección
cuantas cría fragancias el vergel,
hoy permita legumbres el cartel,
también es criatura un Zebollón.
O que resplandeciente (del dragón
pues la planta en la cerviz cruel)
llena de gracia estáis, diga Gabriel
si os cabe un tilde de común borrón.
El que imagina culpa pertinaz
donde la gracia se colmó sin fin
y os presume manchada, es un atroz,
lo bueno de defecto es incapaz,
por una imperfección fuérades ruin,
a mi locura fiel horrible voz.

Meter: iambic
Coquetonas
by Nicolás Arnao

Ya vienen a buscarme y yo no quiero
hacer las amistades con las musas;
con quienes he peleado por intrusas
y vuelven a ofrendarme amor sincero
Si en un tiempo las quise, ya
                  hoy prefiero
echarlas a la calle sin excusas,
porque son muy ingratas y confusas,
y es su rompecabeza un hervidero
De sus garras salí casi sin pelo,
calvo, muy calvo de pensar en ellas,
cuando yo las amaba, por el cielo
fugitivas andaban como estrellas;
y llegan hoy cual novias sin corona
haciéndome la corte coquetonas.

Meter: polymetric
61.
by Friedrich Rückert

Wirf in den Brunnen, wo du trankest, keinen Stein;
Sag Uebles dem nicht nach, bei dem du kehrtest ein.

Meter: iambic
Hvězdičky na nebi...
by Růžena Jesenská

Hvězdičky na nebi
všecky se smály,
nevěřím, hochu můj,
že budeš stálý.
Jabloní růžovou
šero se stíní – –
to jsou tvé polibky,
jsi jako jiní.
Hvězdičky uhasnou,
sliby se zničí,
nemohu býti tvou,
nebudu ničí.

Meter: polymetric
V mé váse posud svítí
by Jaroslav Vrchlický

V mé váse posud svítí
od tebe, drahá, kvítí.
A posud sladce, zticha
v mé sny a touhy dýchá.
Až svadne, dáš mi jiné
a to též časem zhyne.
A nové dáš zas jistě,
plát na témž bude místě.
Však od tebe vždy bude,
ať bílé jest, či rudé.
A já tak mohu sníti,
že první to vždy kvítí.
Táž kytka, jižs mi dala,
když svojím jsi mne zvala.
Vždy táž a nevadnoucí
jak láska naše vroucí.
Zázrakem beze slova
vždy obrodí se znova.
A ztajená a tichá
nám v sny a touhy dýchá.
Jíž v radosti i žale
se objímáme stále.

Meter: iambic
Tanzreime .
by Clemens Brentano

Mein Schätzle ist hübsch,
Aber reich ist es nit;
Was nützt mir der Reichthum,
Das Geld küß ich nit.
Schön bin ich nit, reich bin ich wohl,
Geld Hab ich auch a ganz Beuterl voll;
Gehn mer noch drey Batze ab,
Daß ich grad zwölf Kreutzer hab.
's Kranzerle weg,
Und 's Häuberle her;
Jungfrau gewest,
Und nimmermehr.

Meter: polymetric
UPÍR.
by Karel Dostál-Lutinov

Potkal jsem kamaráda,
jda světa cestami,
my byli brzo bratry
a naše harfy sestrami.
Když zanotil jsem píseň
a v struny udeřil –
kol stáli mnozí tupě –
on chápal mne a uvěřil.
My snuly sny a plány.
V zakletou půjdem zem,
zbudíme zpěvem princku,
svobody lidu dobudem.
Hrdými šli jsme městy;
při věžích vysokých
jsme přisáhali věrnost
si do hrobů až hlubokých.
A jednou, když jsem usnul,
on pod jabloní bděl:
Tu přišla dívka krásná,
jíž rovné nikdy neviděl.
A od té doby druh můj
byl změněn docela –
jak na zelený čtvrtek
když řehtačky zní z kostela.
Nevěděl jsem, proč blednul,
proč v řeči umlká,
proč jsem mu náhle cizím
a cizí jest mu harfa má.
Kde býval nadšení žár,
tam nyní mrazí chlad,
kde svorná láska hřála,
tam rozepře a nesoulad.
My země nedobyli,
prchali ve spěchu,
nám v patách nepřátelé
stříleli salvy posměchu.
A já teď každé noci
jí chodím pod okno
a se zaťatou pěstí
jí vyčítávám horoucno:
„Tys vypila mu duši!“
Tak hlas můj sípá tmou,
„Tys vypila mu lásku,
jež byla pouze zcela mou!
Zničila’s velké dílo,
Harpyje upíří –
buď prokleta a sklána,
nás ani věčnost nesmíří!“

Meter: iambic
- XVII -
by Juan de Arguijo

Con una lumbre en la mayor del día
corre la llena plaza atentamente,
Diógenes, mostrando entre la gente
buscaba alguna cosa que no vía.
Mas el confuso pueblo, que atendía,
la causa pide; y el varón prudente
«Hombre brusco», responde, y diligente
con nuevo ahínco vuelve a su porfía.
¡Qué maravilla que buscase a un hombre
el sabio entre aquel número perdido,
que imitaba las fieras las costumbres;
si en los que ahora tienen este nombre,
y en mejor tiempo, oh mal poco sentido,
lo hallarán apenas muchas lumbres!

Meter: iambic
[was heut noch grün und frisch da steht]
by Clemens Brentano

Was heut noch grün und frisch da steht,
Wird morgen schon hinweggemäht,
Die edlen Narzissen,
Die Zierden der Wiesen,
Die schön Hiazinthen,
Die türkischen Binden.
Hüte dich schöns Blümelein!
Viel hunderttausend ungezählt,
Was nur unter die Sichel fällt,
Ihr Rosen, ihr Lilien!
Euch wird man austilgen,
Auch die Kaiserkronen
Wird man nicht verschonen,
Hüte dich schöns Blümelein! –
Das himmelfarbne Ehrenpreis,
Die Tulipane gelb und weiß,
Die silbernen Glocken,
Die goldnen Flocken,
Sinkt alles zur Erden,
Was wird daraus werden?
Hüte dich schöns Blümelein!
Ihr hübsch Lavendel, Rosmarin,
Ihr vielfarbige Röselin,
Ihr stolze Schwerdlilgen,
Ihr krause Basilgen,
Ihr zarte Violen,
Euch wird man bald holen. –
Hüte dich schöns Blümelein! –

Meter: polymetric
In a London Drawingroom
by George Eliot

The sky is cloudy, yellowed by the smoke.
For view there are the houses opposite
Cutting the sky with one long line of wall
Like solid fog: far as the eye can stretch
Monotony of surface & of form
Without a break to hang a guess upon.
No bird can make a shadow as it flies,
For all is shadow, as in ways o'erhung
By thickest canvass, where the golden rays
Are clothed in hemp. No figure lingering
Pauses to feed the hunger of the eye
Or rest a little on the lap of life.
All hurry on & look upon the ground,
Or glance unmarking at the passers by
The wheels are hurrying too, cabs, carriages
All closed, in multiplied identity.
The world seems one huge prison-house & court
Where men are punished at the slightest cost,
With lowest rate of colour, warmth & joy.

Meter: iambic
Genealogisch
by Franz Grillparzer

Um die fränkische Geschichte zu bewältigen,
Denk auf die Fürsten, die heute sind:
Auf Karl den Einfältigen
Kam Ludwig das Kind.

Meter: iambic
8.
  Jhr Hertz ist gefroren.
by Georg Rodolf Weckherlin

Gleich wie ein armer mensch/ auß jrrdischem ver-
stand/
Vermeinet/ horchend zu des Aberglaubens lehren/
Ein schön-gemahltes bild/ als seines gaists hay-
land/
Mit bitten/ opfern/ lob vnd anderm dienst zu ehren:
Also/ vñ mehr fehl Ich (witzloß) durch mein begehren/
Wan ich für euch erhöb mein hertz/ gesicht vñ hãd/
Wan ich mich darff ab euch beklagen vnnd be-
schwehren/
Da schuldig doch allein mein aigner vnverstand.
Ja. Göttin/ deren gnad mich könt allein erlaben/
Euch klag ich an vmbsunst/ vmbsunst hoff ich den
lust/
Daß ewer hertz mit lieb werd meine lieb begaben.
Dan/ solt ich/ als ich sah ewrer schnee-weissen brust
Bezauberende bühl/ nicht (klüger) gedacht haben/
Daß vnder solchem schnee ein hertz von eyß sein
must?

Meter: iambic
- CV - Al mismo asunto
by Joseph de Litala y Castelvi

En tumba de coluros, y zafiros
guarde el Amor memoria abrasadas,
de aquel gran Campeón, cuyas pisadas
impresas mira, en celestiales giros.
Amante vuelen trágicos suspiros
las regiones Antárticas, y heladas,
y las cenizas que arden veneradas,
sean cuidado a los flamantes tiros.
Descanse en paz el rey del Occidente,
cuyo heroico cadáver blando sella,
glorioso Panteón Augustamente.
En los montes resuene la querella,
el Tajo llore en su húmeda corriente,
y al firmamento añádase otra estrella.

Meter: iambic
De La mujer que manda en casa
by Tirso de Molina

Tres años ha, mi Dios, que las impías
persecuciones ocasionan llantos,
y en sus profetas y ministros santos
la crueldad ejecuta tiranías.
Tres años ha que de mi pecho fías
(a pesar de amenazas y de espantos)
tus fieles siervos, puesto que a otros tantos
que el cielo cierra la oración de Elías.
En dos cuevas amparo y doy sustento
a cien profetas tuyos escondidos
del poder de la envidia y los engaños.
¡Ampara Tú, Señor, mi justo intento;
clemente abre a mis ruegos tus oídos;
baste, mi Dios, castigo de tres años!

Meter: iambic
VÍTĚZOVÉ. (I. (Roku 12**))
by Jaroslav Vrchlický

Syn svobody a stepi v dálku cválá
na koni zkrváceném oštěp v dlani,
a jásot srší z očí jeho plání,
sám neví, co jich ruka jeho sklála.
To vítězství je, co mu z tahů sálá,
hřmí drsný jeho pokřik pustou plání,
kde Azrael se k mrtvol stohům sklání,
jež černá peruť jeho vichrem svála.
Krev, pouze krev zří barbar kol a všady,
tou vzdálený se západ temně nítí,
kde slunce zmírá nad pustými lady.
Krev, pouze krev též v jeho očích svítí
i jest mu, když tak hřímá v rej ten křepký,
jak připít měl by krev si z lidské lebky!

Meter: iambic
VIII. Bože, milý Bože,
by Adolf Heyduk

Bože, milý Bože,
zlý se život žene,
nemám líbat Tvoje
skráně zasněžené?
Nemám na Tvá ňadra
těžké hlavy dáti?
Tatíčku můj zlatý,
už se všecko hatí.
Sotva slzy kanou
na Tvé chladné lože,
vyschly bědováním –
Bože, milý Bože!

Meter: trochaic
- XLI -
by Fcode Borja

Ni el tiempo de Mauricio, ni el de Draque,
llamó Castilla al pelear disputa,
ni se impuso en Madrid, que era recluta,
ni marcha, ni retén, brecha, ni ataque.
Si Dios fuere servido, que se aplaque,
veráse presto de la sangre enjuta
del Segre la campaña, a quien tributa
Francia los meses, como en otro achaque.
No habrá quien diga más, calientes choques,
y dejando al Francés las carabinas,
volverán las ballestas de bodoques.
Y tundiendo guedejas peregrinas,
todo será mezclar blancos, y aloques,
comer capones, y excusar gallinas.

Meter: polymetric
Ať přijde v slunci, velký jako Bůh,
by Marie Calma

Ať přijde v slunci, velký jako Bůh,
jak hoch však prostý ve svém roztoužení!
Ať vším je mi, čím dětství býval druh,
hry, písně, první vážné rozesnění!
I bolest přijmu, jen když nepromění
mou touhu po něm v bázeň, a v můj sluch,
jenž napiat, po ozvěně pátrá steré,
zvuk všedních slov se k nitru neprodere.
Ať život, který předehrou byl dosud
k příchodu jeho, velkou nadějí
se naplní, že nespojí mne osud
s pravšedním mužem. Stokrát raději
ať červánky mé touhy v smutku zblednou,
než abych musela si říci jednou,
že ten, jenž bohatství mé něhy přijal,
by v odpověď mně slova lásky všeptal,
na cestu k duši mé se citem neptal
a milován jsa, jenom pomiloval.
Co rok strom kvete. Já jen jedenkrát
v jediné lásce budu kvést i zrát.
A chtěla bych, než jaro se mi ztratí,
úsměvy jeho létu nastřádati,
bych mohla pak, až třeba bude vracet,
co přijato, jen ryzím zlatem splácet.

Meter: iambic