PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Soneto
by Francisco de la Cueva

Porcia, después que del famoso
                     Bruto
supo y creyó la miserable suerte
«No viva yo sin ti (con pecho fuerte
dijo, llorando sobre el casto luto)
«Ved que las armas me escondéis sin fruto,
gente curiosa en impedir mi muerte;
que amor me da con que a pagarle
                     acierte
de esta limpieza y de esta fe el tributo »
Tragó las brasas, y aunque allá sintieron
que las de amor, si amor lo permitiera,
bastaran a vencer su fuerza esquiva,
como todas a intento igual vinieron,
concertáronse al fin de tal manera,
que la mataron por dejarla viva.

Meter: polymetric
184.  Alles verdirbt und was wir nit seind.
by Angelus Silesius

Christ werde was du suchst: wo du ’s nicht selber bist/
So komstu nie zur Ruh/ und wird dir alls zu Mist.

Meter: iambic
Ni Dios ni amo
by Francisco Javier Ugarte y Pages

Roto el respeto de la ley divina,
tu astucia burlará la ley humana
¿Qué es la moral sin Dios? Palabra vana,
tenue luz que ni abrasa ni ilumina.
Roba, incendia, destruye y asesina
Libre es tu voluntad y soberana,
si el dulce freno de la Fe cristiana
tus bárbaros instintos no domina
¡Necio el que sufre! ¡Imbécil el que llora!
A reír y gozar Tal es tu oficio
Difama sin piedad la redentora
escuela del dolor y el sacrificio
¡Y hará tu carcajada triunfadora
inmune la maldad sagrado el vicio!

Meter: iambic
Na effekt všechno vypočteme,
by Adolf Racek

Na effekt všechno vypočteme,
kritice všechno vhodíme,
tak nejvnitřnější svoje hnutí
my před výsměchem ukryjem!
A necháme se obviňovat,
své hříchy sami vyznáme
a pokorou a němým tichem
své nepřátely zničíme!

Meter: iambic
1L: Wer einmal frei
by Christian Morgenstern

Wer einmal frei
vom großen Wahn
ins leere Aug
der Sphinx geblickt,
vergißt den Ernst
des Irdischen
aus Überernst
und lächelt nur.
Ein Spiel bedünkt
ihn nun die Welt,
ein Spiel er selbst
und all sein Tun.
Wohl läßt ers nicht
und spielt es fort
und treibt es zart
und klug und kühn –
doch lüftet ihr
die Maske ihm:
er blickt euch an
und lächelt nur.
Wer einmal frei
vom großen Wahn
ins leere Aug
der Sphinx geblickt,
verachtet stumm
der Erde Weh,
der Erde Lust,
und lächelt nur.

Meter: iambic
45.
by Friedrich Rückert

Wenn die unreife Frucht du schütteln willst vom Ast,
Verräthst du, daß du selbst nicht deine Reife hast.

Meter: iambic
Er seuffzet umsonst.
by Johann Georg Gressel

Mein Seuffzen gehet in die Lufft/
Und hat die weite Welt zur Grufft/
Die
Und will in meiner Noht mir ein Gehülffe seyn.
Jhr traurger Wider Hall vermehret meine Klagen/
Und läst mich ohne Trost in meiner Angst verzagen.
Rufft gleich die sanffte Stimm mir tröstlich zu/
Gebiert ihr Trost doch keine Ruh/
Weil ihn der Wider Schall nicht
Ich werde nicht von meiner Quaal erlößt.
Ich kan der
Nur hüte dich mein Licht/
Daß dir
Muß am Geschicke weichen.

Meter: iambic
Siebendes Buch.
by Franz Christoph von Scheyb

Ich hatte nach und nach Zufriedenheit gespührt,
Mit welcher dieser Greiß den ganzen Saal gerührt.
Auf einmahl ward es still; indem er angefangen
Den Kreiß in Freundlichkeit und Zärte zu belangen:
225Warum er hergerufft, und hergekommen sey;
Er habe nichts gewußt; es schein ihm alles neu:
Von der Versammlung aus hab man um ihn geschicket;
Dahero schäz’ er sich verpflichtet und beglücket,
Und nehme den Befehl zu seines Alters Ehr,
230Daß man dasselbige zu diesem Rath begehr.

Meter: iambic
- LXXVII - Retrato de Su Majestad por Martínez Montañés, esculpido en barro
by Bocangel y Unzueta

Ya el polvo no es ruina, sino aliento,
ya lo inmortal de lo mortal se fía.
Aquí paró en acierto la osadía
y esculpió sus ideas el intento.
Próvido elige el barro el instrumento,
buscando proporción a su osadía,
que, como a darle espíritu atendía,
atribuyó lo humano a su elemento.
Ya pues que le inspiró lo eterno al bulto,
donde vuelva a nacer el Sol de Iberia,
le fía al barro el andaluz Lisipo.
Que el bronce y mármol presumieran culto
de los años, por sólida materia,
y para eterno bástase Filipo.

Meter: iambic
- LIII - A monsieur de Renfeguien
by Diego Ximenez Ayllon

Cuando con deslealtad la cima estaba
puestas en sustentar a mano armada
tan gran traición y religión malvada
y a Dios esta región y al Rey negaba.
Y cuando cada uno procuraba
quedar muy absoluto en el estado
del divinal castigo descuidado
que ya su perdición amenazaba.
Monsieur de Renfeguien como animoso
de aquellas gentes fue muy diferente
y de la parte puesto de su alteza.
Sirviendo a Dios y al Rey continuamente
mostró muy bien con brazo vigoroso
su muy alto valor y fortaleza.

Meter: iambic
La pintura
by Joaquín Peralta y Valdivia

Habló el Señor, y el tenebroso
                     Oriente
rasgó triunfal la prística alborada
La tierra, como virgen desposada,
con cendales de luz cubrió su frente
Al bañar a los seres el torrente
de resplandores que surgió en la nada,
tendió en ellos la faja desgarrada
del Iris policromo y esplendente
Cual divino pincel la luz inquieta
trazó el cuadro sublime de la vida
en la inmensa extensión de la Natura;
y, al intentar copiarlo, de un poeta
el alma impresionada, conmovida,
creó el Arte celestial de la Pintura.

Meter: polymetric
1L: Ist verstummt denn jeder Quell,
by Otto Roquette

Ist verstummt denn jeder Quell,
Und versiegt in Sonnengluthen?
Bringt die Nacht auch, sternenhell,
Nichts von den ersehnten Fluthen?
Garten dürstet, Blüth' und Baum,
Und um Ruhe zu gewinnen
Schreit' ich, halb mit wachen Sinnen
Halb in angsterfülltem Traum?
Von der Linde senkt der Duft,
Kaum bewegt, zu Thal sich nieder,
Doch die Stelle, die mich ruft,
Treibt mich schnell von hinnen wieder.
Ach, mit Neid und Ungemuth
Hör' ich leises loses Lachen,
Und die Glücklichen sie wachen,
Unbekümmert um die Gluth!
Mir auch schwände wohl die Last
Und das Bangen im Gemüthe,
Fänd' ich nur bei dir die Rast,
Die mich scheuchet sonder Güte!
Ach, du wußtest mit Bedacht
Mich zu höhnen, mich zu strafen!
Aber du kannst ruhn und schlafen,
Da mir endlos ist die Nacht!

Meter: trochaic
- CLXXXIII - A Micaela de Luján, su amante
by Lope de Vega

Fugitivo cristal, el curso enfrena
en tanto que te cuento mis pesares;
pero ¿cómo te digo que te pares
si lloro y creces por la blanda arena?
Ya de la sierra que de nieves llena
te da principio humilde Manzanares,
por dar luz al que tiene tantos mares,
mi sol hizo su ocaso en la Morena.
Ya del Betis la orilla verde adorna
en otro bosque de árboles desnudos,
que en aire dan por fruto plata en barras.
Yo triste en tanto que a tu margen torna,
de aquestos olmos, a mis quejas mudos,
nidos deshago y desenlazo parras.

Meter: iambic
Auxilio pedido a Filis contra calumnias e impostur
by Vicente García de la Huerta

Dices que no merezco, dueño mío,
ser de ti amado; como si no vieras
cada momento pruebas verdaderas
de que tú sola riges mi albedrío
Vierta la envidia de tu seno impío
contra mi firme amor calumnias fieras;
pues, como que estoy hecho a sus quimeras,
sus artes y acechanzas desafío
La verdad que ha triunfado en
                  mis desgracias
también contrastará las imposturas
que me usurpan el logro de tus gracias;
mas, ay, que si tu fe no me aseguras,
aún podrá ser que triunfen las falacias
si su auxilio las dan mis desventuras.

Meter: polymetric
II.
by František Ladislav Menhard

„Na útraty mé,“ děl pan O., se do Mnichova podíváte,
však památku bych na vás měl, mi portrét za to uděláte.“
Malíři padesátkou pomoh’ ku cestě
a od malíře dostal obraz – za dvě stě!...

Meter: iambic
PÍSNĚ KE CHVÁLE DÍVČÍHO TĚLA. (IV.)
by František Taufer

Tvůj úsměv duši moji jímá
a tvého těla čar,
v němž snění příští lásky dřímá,
mi podává se v dar.
Však tvoje křehká něha laní
mi zabraňuje rozlomit’
rtů tvojích pečet smělou dlaní
a rozkoš nesmírnou z nich pít’.
Smím pouze ověnčit’ tvé čelo,
tvé uspat’ oči zdivené.
Je nedotknutelno tvé tělo,
tvé tělo jitrem zjíněné.

Meter: iambic
A Don Francisco Morovelli de Puebla
by Quevedo

Convirtiose este moro, gran Sevilla,
perseguidor de todos tus linajes,
pues por sólo empatar hábitos, gajes
pagaste a su estupenda tarabilla.
Hoy te prefiere el resto de Castilla
quien hizo de tu honor tantos potajes,
aloque de Moisés y Bencerrajes,
esto por raza, eso otro por astilla.
En Belli cabe moro y cabe hebreo;
en Puebla, sinagoga con mezquita;
presume de lección por galileo:
testigo es Polión, lengua precita,
de cuando fue su abuelo, el idumeo,,
pastilla ardiendo por la ley escrita.

Meter: iambic
200.
by Friedrich Rückert

Durch Schaden wird man klug. Du gehst auf Heiles Pfaden,
Wenn statt durch eignen klug du wirst durch fremden Schaden.
Beispiele stehn vor dir, nimm Warnung an von ihnen,
Daß du nie mögest selbst zum Warnungsbeispiel dienen.

Meter: iambic
[freiheitsverse herzubeten]
by Franz Grillparzer

Freiheitsverse herzubeten,
Scheint Gedicht mir im Gedicht,
Denn die Freiheit braucht Musketen,
Arme, aber Füße nicht.

Meter: trochaic
HEDVA A JIŘINA
by Josef Svatopluk Machar

Oči šedé jako popel,
zlatý vlas, smích veselý –
to je Hedva v každé chvíli,
ručka jako mramor bílý,
její chůze graciesní
jak let modré libely.
Jiřina je bledá, vážná,
v tmavých očích svůdný šer;
když ji zřím, mně tane vždycky
na mysli věk homerický,
tmavovlasá Artemida;
její řeč má vábné „r“.
Čas jim plyne beze rmutu –
jedna chvíle veselá!
Blažeností přímo zpíjí
ton je skvostných melodií
odpoledne při klavíru
z Lohengrina, Othella.
Než nad všechno jde jim kouzlo
bálového večera;
na Žofíně v divém tanci
změní kvapík za romanci,
Straussův valčík nedaly by
za celého Wagnera.
Mají rády svět ten celý,
jdou jím jako sladkým snem,
vše je kolem rozesměje:
šat, řeč, gesta, obličeje –
Hedvu smíchem luzným, bouřným,
Jiřinu jen úsměvem.
Bahna žití, kde svět rmutný
válí, potácí se, rve,
neznají – na kalné tůni
dva ty květy s jemnou vůní
zří jen modrý odlesk nebe –
bílých vodních růží dvé...
Co tu bude jednou slzí,
bolů, stesků, hořkých ztrát,
nežli s resignací děsnou
dvě ty růže v tůň tu klesnou –
doba květů přec jen mine,
lístky musí opadat...
Však to bude jen ta chvíle,
kdy to začne prosou hřmít,
loučení se s ilusemi,
odříkání, smutek němý –
než ty růže v tůni klesnou –
pak zas mohou šťastny být.
Jsou tu vážné dobré paní
s vzornou péčí mateřskou,
starosti jim čelo stíní,
hudba nervosní je činí,
pro tloušťku už netančí víc –
a přec při tom šťastny jsou...

Meter: trochaic
SOMNAMBULA.
by Emanuel Lešehrad

Kraj monotonní, v mlhách rozteklý,
jak oprýskaný, starý akvarel –
šedivá alej, stromy bezlisté
a úzká stezka, kudy nikdo nejde,
než koho tíží nevýslovný smutek.
Tam bludný vítr v svadlé trávě šustí
a bílý měsíc straší na zdech mlýna,
jenž velmi dávno, dávno doklepal...
A nebe šedé, jako z olova,
a listí šedé, jako z ocele
v tom tvrdém tichu, které nezlomil
již dávno drsný výkřik poutníka.
A bílý měsíc straší v oknech mlýna.

Meter: iambic
NA ROZLOUČENOU.
by Josef Kubelka

Byla’s mi sestrou, či více jsi byla mi –
nevím to – vím jen, že měl jsem tě rád, –
za tvoji oddanosť, váženou slzami,
chci tobě naposled poděkovat.
Osud ty slzy tvé odmění, osuší,
s Bohem buď, dítě mé, blažena buď. – –
Mně zase přibyly s výčitkou na duši
do alba obrázek a jizva v hruď.

Meter: dactylic
VIII A přijde den, a růže vonět budou
by František Gellner

A přijde den, a růže vonět budou
těžce a omamně.
Nad duší pustou, vyprahlou a chudou
zapláče touha mně.
A přijde den, a luh se zazelená,
zpěv zazní do ticha.
A země jako roztoužená žena
smyslně zavzdychá.
A přijde den, a žár se mladým lidem
rozlije po lících.
A panny touhou rozrušeným klidem
zapláčou v ložnicích.
A přijde den, a růže zavonějí..
– – Pověz mi, srdce mé,
v kterou poušť světa se svou beznadějí
se smutni skryjeme?

Meter: iambic
A la memoria del mayor general Francisco Vicente A
by Rafael María de Mendive

Trocada en cruz por mano fementida
la espada con que al pueblo defendiste,
del Gólgota en la cumbre al mundo diste,
como Jesús, tu adiós de despedida
Un sueño fue la tierra prometida,
y el sol de libertad antorcha triste
a cuya luz nublado siempre viste
el ideal más bello de tu vida
¡Oh, mártir del deber! ¡Oh,
                  imagen bella
de la sagrada flor con cuyo aroma
marca el martirio su profunda huella;
si de la patria el templo se desploma,
sobre sus ruinas se alzará tu estrella
la estrella de los mártires de Roma!

Meter: iambic
1L: Herr/ was sol ich von Euch sagen?
by Philipp von Zesen

Herr/ was sol ich von Euch sagen?
Eure schöne Lieder machen/
Daß Cupido selbst muß klagen/
Daß Saturnus bricht ins lachen
und von Liebe diese zwey/
Wann ihr singt/ nicht leben frey.
Laßt den Honig Eurer Lieder
Fort und fort so süße fliessen/
Weil sie niemand seyn zu wieder/
Laßt den Nectar sich ergiessen/
Dann so sprech' ich: Der ist hier:
Der uns zeigt Hymettus Zier.

Meter: trochaic
V před!
by Růžena Jesenská

Jen volně v před, ne zítra – hned,
my stvořeni jsme k činu,
ať národ náš svou čestnou stráž
má v každém českém synu.
My chceme žít a zápasit
za svatá jeho práva,
nás nezleká pouť daleká,
ni nepřátel zášť dravá.
Jen hrdě v před a nesklánět
šíj před nikým v své práci,
své krovy chcem – a pracujem –
a běda, kdo je kácí.
Ať poctivým je dílem svým,
kdo k němu ruku podá,
kam dostoupí, nic nekoupí,
a svoje nezaprodá!
Tak pevně v před a nikdy zpět,
ne ani mdle a plaše,
jen k Čechu Čech a láska všech –
a budoucnosť je – naše!

Meter: iambic
Der lang-näsichte verliebte.
 G. H.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Nasutus wolte hochzeit machen,
Ich trug ihn bey Charlotten an,
Und proponirte seine sachen;
Sie sprach: Ich mag noch keinen mann,
Und vor den bräut’ gam sag ich danck,
Denn diese nas ist gar zu lang.

Meter: iambic
Jahrwende
by Clara Müller-Jahnke

Am altersgrauen Baum der Zeit
ist eine Blume abgeblüht,
und eine Knospe tut sich auf.
Die Menschheit seufzt in gleicher Fron;
von ihrer müden Stirne fällt
der Schweiß in Tropfen erdenwärts.
Ihr Glaube aber träumt im Licht:
vor ihren Sehnsuchtsblicken schwimmt
das Morgenrot des neuen Tags.
Wie auch die Kette klirrt und drückt,
der Zukunft Sturm zerbricht sie doch, –
und jedes Jahr löst einen Ring.
Und jede Knospe, die erblüht
am altersgrauen Baum der Zeit,
birgt einen Keim der künftigen Frucht.
So grüß ich dich, du neues Jahr;
du junge Knospe tu dich auf,
und blüh' in lichtem Rosenrot!
Des Friedens milder Maienwind
umspiele deinen vollen Schoß,
der Liebe Geist befruchte dich!
Und deine Düfte gieße aus, –
mit Blütenblättern kränze du
der Menschheit tiefgefurchte Stirn.
In des Jahrhunderts Niedergang
sei du ein lichter Zukunftstraum,
sei du ein Gruß der neuen Zeit!

Meter: iambic
- XXIV -
by Lopez de Mendoza

Si el pelo por ventura voy trocando,
non el ánimo mío, nin se crea;
nin puede ser, nin será fasta cuando
integralmente muerte me possea.
Yo me vos di e, non punto dudando,
vos me prendiste e soy vuestra pera;
absoluto es a mí vuestro grand mando
cuando vos veo o que non nos vea.
Bien merçedes vos ser mucho amada;
mas yo non penas, por vos ser leal,
cuantas padezco desde la jornada
que me feriste de golpe mortal.
Sed el oliva, pues fuestes la espada;
sed el bien mío, pues fuestes mi mal.

Meter: dactylic
277. Daß Ende GOttes.
by Angelus Silesius

Daß GOtt kein ende hat/ gesteh ich dir nicht zu:
Denn schau/ Er sucht ja mich/ daß er in mir beruh.

Meter: iambic
Pygmalion
by Johann Wolfgang Goethe

Es war einmal ein Hagenstolz,
Der hieß Pygmalion;
Er machte manches Bild von Holz.
Von Marmor und von Ton.
Und dieses war sein Zeitvertreib
Und alle seine Lust.
Kein junges, schönes, sanftes Weib
Erwärmte seine Brust.
Denn er war klug und furchte sehr
Der Hörner schwer Gewicht;
Denn schon seit vielen Jahren her
Traut man den Weibern nicht.
Doch es sei einer noch so wild,
Gern wird er Mädchen sehn.
Drum macht' er sich gar manches Bild
Von Mädchen jung und schön.
Einst hatt er sich ein Bild gemacht,
Es staunte, wer es sah;
Es stand in aller Schönheit Pracht
Ein junges Mädchen da.
Sie schien belebt und weich und warm,
War nur von kaltem Stein;
Die hohe Brust, der weiße Arm
Lud zur Umarmung ein.
Das Auge war empor gewandt,
Halb auf zum Kuß der Mund.
Er sah das Werk von seiner Hand,
Und Amor schoß ihn wund.
Er war von Liebe ganz erfüllt,
Und was die Liebe tut!
Er geht, umarmt das kalte Bild,
Umarmet es mit Glut.
Da trat ein guter Freund herein
Und sah dem Narren zu,
Sprach: »Du umarmest harten Stein,
O welch ein Tor bist du!
Ich kauft ein schönes Mädchen mir,
Willst du, ich geb dir sie?
Und sie gefällt gewißlich dir
Weit besser als wie die.
Sag, ob du es zufrieden bist –«
Er sah es nun wohl ein,
Ein Mädchen, das lebendig ist,
Sei besser als von Stein.
Er spricht zu seinem Freunde: »Ja.«
Der geht und holt sie her.
Er glühte schon, eh er sie sah,
Jetzt glüht er zweimal mehr.
Er atmet tief, sein Herze schlug,
Er eilt, und ohne Trau
Nimmt er – man ist nicht immer klug –,
Nimmt er sie sich, zur Frau.
Flieht, Freunde, ja die Liebe nicht,
Denn niemand flieht ihr Reich:
Und wenn euch Amor einmal kriegt,
Dann ist es aus mit euch.
Wer wild ist, alle Mädchen flieht,
Sich unempfindlich glaubt,
Dem ist, wenn er ein Mädchen sieht,
Das Herze gleich geraubt.
Drum seht oft Mädchen, küsset sie,
Und liebt sie auch wohl gar,
Gewöhnt euch dran, und werdet nie
Ein Tor, wie jener war.
Nun, lieben Freunde, merkt euch dies
Und folget mir genau;
Sonst straft euch Amor ganz gewiß
Und gibt euch eine Frau.

Meter: iambic
- LXXIV - Tiene por más alivio el hablar a su dama que de verla
by Joseph de Litala y Castelvi

Celia, si he de mirar tu cara hermó
y no poder hablar tu bella esquí
yo me fuera a la Arabia, o al Pequí,
pues tu retrato está en mi corazó.
Ser sólo de tus ojos Maripó
ignorando del alma el dulce hechí
no es gozar de tu alma el peregrí
las luces que le rinde al dios de Amó.
el Ave, el Bruto, que no sabe hablá,
hace fuerza tal vez para podé
decir la pena que su pecho abrá,
aunque en Algarabía diferé,
en mí, que este sentido no hace fa
quiere hablarte, y no ver divina Ce.

Meter: polymetric
181.  Vom Seeligen.
by Angelus Silesius

Die seelge Seele weiß nichts mehr von Anderheit:
Sie ist ein Licht mit GOtt und eine Herrlichkeit.

Meter: iambic
XXI. Tam černovlasá jedlice
by Adolf Heyduk

Tam černovlasá jedlice
se k bledé bříze sklání
a vypráví jí dlouhý sen
krátkého milování.
A krásné perle v zvadlý mech
třesoucí rukou dává
a on tou skvělou korunou
vylákán z hrobu vstává.
A chvěje se a těší se,
že opět, opět mladne,
a prohejří svou korunu,
a zase znovu vadne. –

Meter: iambic
A la Virgen María en el día de la Encarnación de Jesús
by T. de Y. M.

Entre celajes de escarlata y oro
heraldos del albor de fausto día,
vi al seno descender de Virgen Pía
¡al Verbo del Señor! que amante adoro .
De Serafines sobre egregio coro
¡Esplende pura la sin para María!
Pues pudo hacerla al Dios que mundos cría
¡Templo feliz de su mejor Tesoro!
¡Oh, Emperatriz de cuanto el orbe encierra!
¡De la Peral mejor, Concha celeste!
¡Escala que une el Cielo con la tierra!
Que tu Sol bella Aurora, luz nos preste
Y pues hace horda infame a España guerra,
¡Sálvela, Madre, de Jesús la hueste !

Meter: iambic
Nepovím.
by Vincenc Furch

Děvo krásná,
Jako pablesk jasná,
Něco bych ti vyjevil,
Kdybych jen smělejší byl,
Tebe se to týče, co tajím –
Ale nepovím.
Páchne kvítí,
Noční hvězda svítí,
Slavíkova píseň zní,
Žádný neví, co tají;
Proč já toužím, proč já vzdychám, vím,
Ale nepovím.
Pojď jen blíže,
Schyl se ke mně níže,
Jen před lidmi to tajím,
Do ucha ti to povím,
Přichyl ústa k ústům mým:
Pak ti vyjevím.

Meter: trochaic
- II -
by Marqués de Santillana

Lloro la hermana, maguer qu'enemiga,
al rey don Sancho, e con grand sentido
proçedió presto contra el mal Vellido,
servando en acto la fraternal liga.
¡O dulçe hermano!, pues yo, que
                  tanto amiga
jamás te fue, ¿cómo podré celar
de te llorar, plañir e lamentar,
por bien qu'el seso contraste e desdiga?
¡O real casa, tanto perseguida
de la mala fortuna e molestada!
Non pienso Juno que más encendida
fue contra Thebas, nin tanto indignada
¡Antropos!, muerte me place e non vida,
si tal ventura ya non es cansada.

Meter: iambic
Metáfora de una adulta que quiso matar al marido con veneno
by Juan de Salinas

Tósigo ardiente adúltera sin freno
al celoso infeliz consorte apresta,
y por más infalible, infunde en ésta
igual porción de frígido veneno.
Y aunque el incauto, de sospecha ajeno,
bebió la duplicada muerte presta,
ambas ponzoñas con violencia opuesta
capitularon paz, de bueno a bueno.
¡Oh sin ejemplo suerte prodigiosa!
¡Oh efectos por unidos encontrados!
¡Oh vivífica adúltera homicida,
en aumentar crueldades provechosa!
Que cuando place a los piadosos hados,
dos venenos, dos muertes, dan la vida.

Meter: iambic
Sigue el mismo argumento hablando de Dios
by Quevedo

A tu justicia tocan mis contrarios,
pues ha encargarte de ellos te comides,
cuando venganza para ti nos pides,
que guarda tu decreto en tus erarios.
Contigo lo han de haber los temerarios,
pues en humo y ceniza los divides;
y el blasón de sus armas y sus lides
desmentirás con escarmientos varios.
Pues Dios de las Venganzas te apellidas,
baja al tirano débil encumbrado;
hártese en él tu saña de heridas.
De mi agravio, Señor, te has encargado;
pues tus promesas, grande Dios, no olvidas,
caiga deshecho el monstruo idolatrado.

Meter: iambic
- LXXXVII - Pondera su amor y efectos cuando está delante de la dama
by Joseph de Litala y Castelvi

A los rayos del Sol, y su luz pura
expuesto Demophon, todo temblaba,
y cuanto más su ardor le calentaba,
tanto más el temblar se le apresura.
Así yo, que enfermé de calentura,
de tus ojos (de Amor divina aljaba)
cuanto más su calor mi pecho agrava,
mayor es mi temblor y desventura.
Muero por verte, y luego que te veo,
y tus luces bebiendo estoy amante,
de un temblor y de un pasmo me poseo;
el aliento perdido en un instante,
tiembla mi Amor, tirita mi deseo;
y ni me atrevo a hablar, ni estar delante.

Meter: anapestic
Dunkle, schöne Nacht
by Otto Julius Bierbaum

Nicht Mond noch Stern, die Nacht steht stumm
In schwerem Schwarze da.
Ein stilles Glück geht lautlos um,
Ist jedem Herzen nah.
In jedem Herzen süß und sacht
Die heilige Stille blüht:
Das ist die tiefe Weihenacht,
In der der Glaube glüht.

Meter: iambic
Katakomby.
by František Leubner

Jsou duše, v katakombách tichých stále
snů ostýchavých jejich klidná víra
květ myšlének a citů rozevírá,
svět nad nimi ať bouří a štve dále.
Jich jasné slzy nová naděj stírá:
když na rakvích snů mrtvých z vesperále
dnů příštích vigilie slaví, lýra
jich zase zjásá v plesné pastorále.
Bok Kristův puklý mystický je pramen,
jenž vlaží hojně žíznivé jich rety,
a jejich ráj – v objetí jeho ramen.
Své rány myjí v jeho krve splavu.
Však život náhle jako katan kletý
je překvapí a vleče na popravu.

Meter: iambic
[wie das Leuchten im Juwele]
by Hermann von Lingg

Wie das Leuchten im Juwele
Nicht vom Tag sein Licht erhält,
Ähnlich strahlt die schöne Seele
Nur aus ihrer eignen Welt.
Rätsel bleibt des Steines Funkeln,
Doch was deinen Blick durchflammt,
Sagt mir, daß es aus dem Dunkeln
Eines tiefen Schmerzes stammt.

Meter: trochaic
- CCV - Al Príncipe de Ascoli
by Gutierre de Cetina

Si está en opinión, Lavinio caro,
del más dulce pastor, del más sabroso,
si por mil buenas partes glorioso
te ha hecho el cielo señalado y claro,
¿por qué de tu cantar único y raro,
del estilo tan alto y tan famoso,
de las pinturas de tu mal rabioso,
pues tan honrosas son, eres avaro?
Ya que el mundo escuchar no te merece,
¿no miras que no es bien entre los bienes
si no se comunica y se reparte?
Ni en leyes de amistad se compadece,
pues das a todo el mundo lo que tienes,
que de tanta virtud no nos des parte.

Meter: iambic
Viendo a Su Majestad visitar la Imprenta Real
by Juan Bautista Arriaza

Gran Rey, Vos que con pasos vencedores
del rigor de los hados enemigos,
visitasteis los presos y mendigos,
convirtiendo sus lágrimas en flores.
Ved ya como la prensa en sus sudores
prepara a esa virtud fieles testigos:
pues delante de Príncipes amigos
no gime, sino canta sus loores.
El taller de Minerva en un momento
caracteres movibles combinando
retrata el fugitivo pensamiento.
¡Ah! Si al de sus vasallos ahora dando
una sola expresión, un solo acento...
¿Qué dijera el papel? ¡VIVA FERNANDO!

Meter: polymetric