PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Mše biskupa Turpína.
by Jaroslav Vrchlický

Pan biskup Turpín byl veselý pán,
velmi rád po lesích honil;
co často uháněl přes luh i lán,
sluha již k oltáři zvonil.
Tu v divokém chvatu s vichřicí v let
do města a s koně dolů!
ve zmatku na sebe přehodil hned
talár a ornát i štolu.
Pak roznícen, uhřát k oltáři spěl,
a císař k pánům děl stranou:
„Zas biskup v modlitbách celou noc bděl,
tváře mu nadšením planou!“
A denně si Turpín vždy umínil,
že vždy v čas pravý se vrátí,
leč sotva jej šedý les zastínil,
cítil to v žilách zas pláti.
A koně bod’ tryskem, zatroubil v roh,
mhou, jíž se kouřilo jitro,
uháněl hřímaje přes sráz i hloh,
ach, s bohem, berlo i mitro!
Jednou pan Turpín se opozdil zas,
tak pěkně bylo dnes v lese!
i jezdil a střílel – v tom zvonu hlas
větrem se v jeho sluch nese.
Obrátí koně a ujíždí zpět,
k městu však daleká cesta!
v biskupu ozval se svědomí hnět:
„Hle, vida, jak bůh mne trestá!“
Ujížděl, co mohl. „To jistě sám
ďábel mne vehnal v ty sítě,
vždyť přece, duši svou do sázky dám,
vyjel jsem časně a hbitě!“
Ulice prázdné – vždyť svátek je dnes.
Turpínu oči se tmějí.
Zase zvuk zvonu – i schvátí jej děs,
slyš, s kůru žalmy již znějí!
I vejde v chrám Turpín utajiv dech,
neví, zda věřit má zraku –
smí ďábel řádit i v posvátných zdech?
klame se v kadidla mraku?
U oltáře dokola kněží řad
ve zlatém slavnostním hávě,
ó jaký přízrak mu na duši pad’:
v jich středu on v celé slávě.
To on jest, on Turpín, jenž u dveří
zde stoje bázliv se dívá!
Tam zpod mitry příval mu kadeří
na ornát z brokátu splývá.
Pod nebesy císař s družinou svou
jak vždycky v modlitbách klečí,
a Turpín má zrak svůj zakalen mhou,
strach jeho stále jest věčí.
Zatáhl žebráka, v koutek jenž klek’,
v modlitbě hlavou jenž kývá:
„Příteli dobrý, snad byste mi řek’,
kdo svatou oběť dnes zpívá.“
A žebrák udiven nastaví sluch:
„Jistě mne za blázna máte;
to Turpín, biskup a císaře druh,
vzácný muž pověsti svaté.“
U oltáře Turpín, děsivý klam,
ku jeho rostoucí muce
„oremus“ zpívá, jde sem a tam,
k žehnání vztahuje ruce.
A jeho hlas má i postavu též,
posuňky jeho i chůzi,
a Turpín neví, co pravda, co lež,
chví se jen ve spárech hrůzy.
V tom konečně „Ite“ zavznělo již,
všecko se z kostela valí.
Pan Turpín pospíší, ve srdci tíž,
kde s Karlem dvořani stáli.
Jak vždy mu císař ruku svou dal,
a bradou k pochvale kýval:
„Řek’ bych, že bůh sám u oltáře stál,
tak pěkně’s, Turpíne, zpíval!“
A mlčky pan Turpín sklopil svou tvář,
dnes císaře nesnes’ zrak žhavý,
a přísahal, pohlédnuv na oltář,
doma vždy býti v čas pravý.

Meter: dactylic
ZTICHA
by Emanuel Lešehrad

Mé srdce jato vábným snem
o bájném kraji bělostném,
jenž za sopkami čeká...
A touha pudí srdce mé,
se vydat v dálky tajemné.
Nuž pojď, má duše, půjdeme,
pohoří noci přejdeme,
až uzříme kraj v slnivých
snu liliích...
Tam opijem’ se bílým snem
a poutům země uprchnem’ –
Nic nevidíš? Nic necítíš?
Již sníš?...

Meter: iambic
Desolación
by Federico Bermúdez y Ortega

¡Y fue mi anochecer en pleno día,
y el dolor, con su mano despiadada,
partió mi corazón como una espada
ahogando la ilusión en la sangría!
¡Y perdí la noción de la armonía,
y hasta mi firme anhelo de belleza
cayó desorientado en la tristeza
de la noche sin luz de mi agonía!
Al resto de mi fe pedí su égida,
y a la voz suplicante de la vida
permaneció la fe impasible y muda;
y de la fe impasible al torpe agravio,
derramó su veneno sobre el labio
la copa aterradora de la duda!

Meter: polymetric
KRAJINA.
by Jaroslav Vrchlický

Na prázdných polích dlouhé řady stromů
se kloní s bezlistými haluzemi,
vran zástup tmí se nad střechami domů,
a s jejich křídel šero padá k zemi.
Kraj obzoru se náhle rudě vznítil –
plá oranžem, jenž pomalu se ztrácí.
Snad zlatý hav to anděla, jenž chytil
den v náruč svou a k nebi s ním se vrací.

Meter: iambic
Herbstgefühl
by Emanuel Geibel

O wär' es bloß der Wange Pracht,
Die mit den Jahren flieht!
Doch das ist's, was mich traurig macht,
Daß auch das Herz verblüht;
Daß, wie der Jugend Ruf verhallt,
Und wie der Blick sich trübt,
Die Brust, die einst so heiß gewallt,
Vergißt, wie sie geliebt.
Ob von der Lippe dann auch kühn
Sich Witz und Scherz ergießt,
's ist nur ein heuchlerisches Grün,
Das über Gräbern sprießt.
Die Nacht kommt, mit der Nacht der Schmerz
Der eitle Flimmer bricht;
Nach Tränen sehnt sich unser Herz
Und findet Tränen nicht.
Wir sind so arm, wir sind so müd,
Warum, wir wissen's kaum;
Wir fühlen nur, das Herz verblüht,
Und alles Glück ist Traum.

Meter: iambic
Mi pensamiento
by Merced Valdés Mendoza

Duerme tranquilo, pensamiento mío,
en tu feliz y suave indiferencia,
y tus cándidas horas de inocencia
no perturbe jamás el hado impío.
No aprisionado mires tu albedrío
por el vano oropel de la opulencia;
todo cuanto seduce la existencia
te encuentre siempre como el mármol frío
Y no despiertes nunca pensamiento
de tu sueño sublime y apacible,
y sé del mundo al engañoso acento
roca en mitad del mar, dura y terrible,
que despreciando el espantoso viento
a su fuerza y pode res insensible.

Meter: polymetric
VOLI.
by Karel Dostál-Lutinov

Tak táhnou vůz, co noha nohu mine.
Jen zřídka zazní pacholkovo „ejho!“
Rozumná moudrost z velkých očí řine,
klid nesmírný a odevzdanost ve jho!
A já jsem zmítaný
svobody touhou,
proklínám tyrany,
porobu dlouhou,
řetězy chřestím,
odkrývám lež,
pohromu věstím
na bídnou spřež,
na prahu žaláře
plivám jim do tváře,
prosbám se nepoddám,
hrozbami pohrdám,
v jitra i v západy
vymýšlím úklady,
jak bych je odhalil,
jak bych je povalil
a jak bych národu
vydobyl svobodu.
Okovy bratrů mých
řežou mi srdce,
otrocky jejich smích
v mozku mi vrce.
MUSÍM já jejich
provazy strhat,
i kdybych vlastní
život měl zmrhat:
Musím já bojovat,
řvát jako lev,
pěst musí vzdorovat,
vřít moje krev!
Já musím!
Přes slova otcova,
přes slzy matky,
přes prosby sester svých
nemohu zpátky!
Já musím!
A voli táhnou těžký vůz svůj zvolna,
vzor otroctví a ponížení hovad,
za věchet slámy všechno dát jsou volna
a otrokářům lidstva němě posluhovat.

Meter: iambic
El insomnio
by Gabriel García Tassara

El rayo azul de la naciente aurora
penetra ya la espesa celosía,
y huye al sonar el cántico del
                     día
de las tinieblas la glacial señora
Y en vano el sueño y la quietud
                     implora
del cielo sordo la plegaria mía;
sufra también del mundo en la alegría
el que del mundo la tristeza llora
Fiebre, insomnio y delirio y mi despecho
los genios son que sus fatales teas
en torno vibran de mi ardiente lecho
Ven con la eternidad si esto deseas,
hiere mi sien, sepúltate en mi pecho,
y, ¡oh sueño!, ven aunque la muerte seas.

Meter: iambic
- 13 - Quien pide, ¿por qué ofende?
by Lope de Vega

Si estoy a no pecar determinado,
bien voy para pedir perdón dispuesto;
pero si llego a Dios dudoso en esto,
será lo mismo que no haber llegado.
Ofender y rogar, vano cuidado,
y acometer a amar, y olvidar presto,
que para el cielo, en aceptando el puesto,
no ha de volver atrás el buen soldado.
A mis profundas voces tus inmensas
misericordias, Rey eterno, aplica,
pues hallo en tus deseos mis defensas.
Pero el que ofende, ¿para qué suplica,
porque pedir perdón y hacer ofensas
al mismo Dios, contradicción implica?

Meter: iambic
1L: Wer andren gibet Rath, gibt wider sich den Rath;
by Friedrich von Logau

Wer andren gibet Rath, gibt wider sich den Rath;
Dann Zorn erfolgt für Danck, wann Rath gefehlet hat.

Meter: iambic
VICHŘICE. (VII.)
by Ludvík Lošťák

Ustaň, srdce, ustaň toužit!
Zajdi, slunce! Tma nechť pohřbí svět!
Zem jest pustá – svadl každý květ.
Písně umřely, – již nepřeji si žít!
Jsem vězněm Osudu, neb Osud spoutal ruce mé
a zkalil mysl mou a krev mi v žilách zpěnil,
a nitro mé se hořem jako valné moře dme.
Ó, jak bych mír a poklid duše cenil!
Mou říší myšlenek jest rozpoutaných tlum;
mým údělem jsou nesplněná přání...
Ó, jak se zhostit mučivých a vražedných všech dum,
jež za Krásou mi putovati brání?!
O nebe, vydej rosy – rosy chladící,
nechť duše má se k novým činům vzmuží,
nechť nadšení mi opět vzplane na líci,
nechť z trnů v nitru mém mi zkvete pole růží! –

Meter: iambic
ZPĚT K RAŠÍNOVI!
by Xaver Dvořák

S tebou pominuly doby reků,
byl jsi z posledních a větší všech;
sen tvůj hoden byl věk přežít věků,
Věštců národa měl tvůrčí dech!
V tobě o nové snil národ dráze,
vzkřísit dávný Otců majestát,
a my cítili jsme v tuše blaze,
v čele Slovanů že budem stát!
Naše epopej že nekončí se,
novým velkým dějům že jde vstříc;
nadějím jsme sladce oddali se,
jako země jarem zkvétajíc.
Tys však padl rekem na bojišti
a tvůj prapor, nebyl kdo by zved’;
přišel „homo novus“, plán tvůj tříští,
„Němci do vlády!“ slyš heslo hřmět!
A juž těžkou ruku Germánovu
cítíme Čech na osud se klást,
na sobě pak mdlobu otrokovu,
ne a ne ji, jak ty, s sebe střást!
„Rašín! Rašín!“ to buď naše heslo,
národní jen smí být ten náš stát;
„Rašínem“ zas ten, kdo chopí veslo,
národ za ním pak „muž jeden“ stát!

Meter: trochaic
92.
by Friedrich Rückert

Wo's theuren Gütern gilt, wehr dich, und sei kein Hase!
Der Stier mit seinem Horn vertheidigt seine Nase.

Meter: iambic
El primer beso
by Antonio F. Grilo

En el cielo la luna sonreía,
brillaban apacibles las estrellas,
y pálidas tus manos como ellas
amoroso en mis manos oprimía.
El velo de tus párpados cubría
miradas que el rubor hizo más bellas,
y el viento a nuestras tímidas
                     querellas
con su murmullo blando respondía
Yo contemplo en mi delirio ardiente
tu rostro, de mi amor en el exceso;
tú reclinabas sobre mí la frente
¡Sublime languidez! dulce embeleso,
que al unir nuestros labios de
                     repente
prendió dos almas en la red de un beso

Meter: iambic
19. Změna.
by Jan Slavomír Tomíček

Z palem ducha, z moře citů vřelé
Vyšli tvoje slunce na obzor;
Z jeho blesků chýži, palác, dvor,
Stav si kolem sady, ráje celé.
A svých ňader oblouk vykleň směle
Nad propastí černošedých nor;
Rozplaš světa mlhy, noc a mor,
A lij světlo jako slunce skvělé.
Odemkni si pouta ducha zdolná:
Vše jich ďáblem skuté nýty spal,
Dej, ať cit a myšlénka jest volná:
A jak přeje srdce čilé rádo,
Z bouří morských, hrůzoplných skal
Vyjde světa nové Eldorádo.

Meter: trochaic
- XLI - A la muerte de un hombre docto
by Luis Carrilloy Sotomayor

Respeta, ¡oh presto pie!, la sacra losa.
La causa a tu aguardar (¡si la escuchares!)
estas letras dirán, que vuelven mares
mil ojos: ¡ten la planta presurosa!
Bien que leve, la tierra en que reposa
blandamente durmiendo en los altares
que ves (y es bien su eternidad repares)
envidia al tiempo y a la edad forzosa.
De la esquiva beldad, la docta frente
ceñida, amenazó su hermosa altura
desprecio a Homero y igualdad al cielo.
Viste ya de dolor la tierra dura.
Tal, Fama, llora; y puedes, que presente
su fama al mundo abraza en alto vuelo.

Meter: iambic
Blázny jsem si dělal z hezké děvy,
by Jan Neruda

Blázny jsem si dělal z hezké děvy,
nazpíval jsem o lásce jí mnoho,
a když věřila v mé lživé zpěvy,
měl jsem nevinnou svou radost z toho.
Však ti blázni, již mne těšívali,
jsou teď starší a jsou zcela jiní,
a že blázni lásku pochovali,
zbláznil bych se s chutí sám už nyní.

Meter: trochaic
A un soldado
by Antonio Ros de Olano

Deja suelto el bridón; suelta la espada;
plázcante la quietud y los sencillos
festejos que tus hijos pobrecillos
te ofrezcan al volver a tu morada
La voz de la tribuna hoy deshonrada;
en manos de la plebe los cuchillos;
la libertad forjándose los grillos ;
esta es la Roma de la edad pasada.
El acto de Catón a otros asombre;
de César muerto nace el cesarismo;
Bruto exclama: «¡Virtud, eres un nombre!»
Y así van las naciones a su abismo,
sin que a salvarlas baste un solo hombre,
sea Catón, o Bruto, o César mismo.

Meter: iambic
POLOSEN
by Božena Benešová

O nehleď pohnutě
zpět na bezpečný dům,
než lehké perutě
rozepneš k oblakům.
Ne zpět na nízký krov,
jen vzhůru vyšli hled,
a nelkej o domov,
stesk zatížil by let!
Nech světské pohovy
i světa marných krás,
ať klam ten bláhový
tě neobloudí zas,
ať světský svod a smích
až k tobě neletí,
tam v bílých oblacích
máš jiný slyšeti!
A víc ti pověděl
zrak nejmilejší tu,
v němž přísvit již skvěl,
o slávě blankytu.
Však spěš, do slabých pout
ať nepadnou tvé sny,
tvá křídla ožehnout
krb moh by úlisný.
U něho – samota,
u něho – jaký chlad!
Nad rejem života
už není žádných ztrát.
Slyš, volá slovo tě
záhadné, jásavé:
Z oběti samotě
snad vzletí srdcí dvé!

Meter: iambic
De la Boetie
by Aurelio Yanguas

De tal suerte la cólera en mí ardía,
que mi voz un bramido semejaba,
y espantosa blasfemia meditaba
mientras de ella y los dioses maldecía.
El fuego que voraz me consumía
su carta lo apagó; se disipaba
leyéndola mi enojo; recobraba
su dominio mi alma y se rehacía
Vosotros los que amáis, decidme ahora
si no la debo amar ¿Acaso ella
no fue de aquel milagro genitora?
¡Qué influjo sobre mí, siendo tan bella,
su cara no tendrá, si vencedora
logró ser, de sus dedos con la huella!

Meter: polymetric
[ihr Blätter/ Wetterspiel/ ihr Vortrab frischer Früchte]
by Georg Philipp Harsdörffer

Ihr Blätter/ Wetterspiel/ ihr Vortrab frischer Früchte/
Des Zephyrs Buhlgewächs/ ihr leichte Lentzenbruht/
Ihr macht/ daß unsre Ruh im Schattē prächtig ruht/
Wie solten wir dann nicht euch dichten ein Gedichte.
Der Zweige Zittern rauscht/ und weidet das Gesichte/
Von euch kömmt/ daß wir oft aufklären Sinn und Muht.
Nun Flora schütz euch fort für harter Hagels-Wut/
Es mache spätlich euch der Bläste Brast zu nichte/
Du aber/ fettes Gras/ Smaragden nahgesipt/
Du Blumenbunter Rokk der Wöchnerinn der Erden/
Wir zimmern ober dir oft unsrer Sorgen Sarg/
Die Heerden speisest du/ und bist uns nimmer karg.
Wohlan/ du müssest auch spat abgestreiffet werden/
Spat werde deine Zier vom Nordwind abgeknipt.

Meter: iambic
Za jara.
by Adolf Heyduk

A roztál sníh, zem zase květů plna,
kol křoví mladý plesá jih,
leč srdcem mým se rudá nese vlna,
a stesk o zvučných perutích.
Ó ženo má, k mé ukloniž se skráni,
syp v duši mou svých očí lesk,
on změní vlnu na červánek ranní,
a v orla přejde zvučný stesk.

Meter: iambic
3.
by Friedrich Rückert

Ein wenig länger noch Geduld und froher Muth,
Und hell wird alle Trüb' und alles Uebel gut.
Schon ist ein sanfter Stral dem Dunkel eingesprengt,
Ein süßer Vorschmack schon dem Bittern eingemengt.
Wenn ab der Schatten nur, wenn zu das Licht nur nimmt,
Wie schwer auch jener fällt, wie schwach auch dieses glimmt;
Ein wenig länger noch Geduld und froher Muth,
Und hell wird alle Trüb' und alles Uebel gut.

Meter: iambic
1L: Fort über Schlünde zu Geländen,
by Karl Henckell

Fort über Schlünde zu Geländen,
Schlafwandelnd, für Gefahren blind,
Ward ich geführt von Geisterhänden,
Die meines Weges Hüter sind.
Ich ging dahin durch Nacht und Grauen,
Und die Dämonen dräuten dicht,
Nach meinen Schritten mußte schauen
Erschreckt der Menschen Angesicht.
Was will der Männer und der Frauen
Verwundert Fragen nach dem Ziel?
Mein Stern und Stab ist mein Vertrauen
Durchs ungeheuer dunkle Spiel.
Kein fremdes Irrlicht soll mich blenden,
Die eigene Krone sucht das Kind –
Mag jeder Wandrer so vollenden
Das Los, das ihm die Norne spinnt!

Meter: iambic
1L: Ochs und Esel zankten sich
by Gottlieb Konrad Pfeffel

Ochs und Esel zankten sich
Beym Spatziergang um die Wette,
Wer am meisten Weisheit hätte:
Keiner siegte, keiner wich.
Endlich kam man überein,
Daß der Löwe, wenn er wollte,
Diesen Streit entscheiden sollte;
Und was konnte klüger seyn?
Beyde reden tief gebückt
Vor des Thierbeherrschers Throne,
Der mit einem edlen Hohne
Auf das Paar herunter blickt.
Endlich sprach die Majestät
Zu dem Esel und dem Farren:
Ihr seyd alle beyde Narren.
Jeder gafft ihn an und geht.

Meter: trochaic
ŠKODA VÁS, LĚTA, NASTOKRÁT...
by Adolf Černý

Škoda vás, léta, nastokrát,
uvadlá v marné touze,
tichý žal pro to, co mohlo být,
v duši nám zůstal pouze.
Těžkými osud okovy
přikul nás k šedé skále –
ztracená léta svá za sebou,
budeme toužit dále...

Meter: iambic
[du siehst das Vöglein in den Lüften fliegen]
by Friederike Kempner

Du siehst das Vöglein in den Lüften fliegen,
Die kleinen Blüten auf dem Rasenland,
Die Käfer schwirrend in den blauen Lüften
Und mitten hin des Stromes Silberband!
O freue Dich! denn nur durch Wunder
Schwebt in der Luft das Vögelein,
Die Blüten und der Strom sind Wunder!
Wo Wunder sind, muß Gottes Tempel sein! –

Meter: iambic
1L: Sei fremd der Welt, werd kindlich klein
by Gerhard Tersteegen

Sei fremd der Welt, werd kindlich klein
Und laß Gott in dir Meister sein!
Nur Gottes Wirken, unser Leiden
Gibt Licht und Kraft und Fried' und Freuden.

Meter: iambic
8.
by Georg Weerth

Sie schliefen. – So schlief auch Polyphem;
Und geblendet ward der Riese
Durch den herrlichen Dulder Odysseus. Soll
Ich jetzo blenden auch diese?
Ja, soll ich mit glühendem Korkzieher euch
Die glotzigen Augen ausdrehen?
Kein unsterblicher Gott, ja, kein Hahn und kein Huhn
Würde je wieder danach krähen.
Denn wahrlich, Poseidons Söhne nicht,
Des bläulich gelockten, seid ihr –
Der Meergott schiert sich den Teufel um euch –
Zwei gemeine Gendarmen seid beid ihr!
Er wird den Dampfer zertrümmern nicht,
Wenn ich jetzt mich entferne von Bingen. –
O Phöbus Apollo, laß meine Flucht,
O laß sie gelingen, gelingen! –
Und ausdrücklich bemerk ich, daß rücksichtsvoll
Ich nicht geblendet die beiden.
Doch dem alten Soherr sprang ich sofort
An den Hals und jauchzte vor Freuden:
»ade, Herr Soherr! Der Wein war gut,
Vorüber ist all mein Ärger!
Und lange noch werde ich denken an
Euern göttlichen Scharlachberger.
Ade! Euer Wein war trefflich; und
Ihn preis ich nach allen Winden –
Einst wird auch schlagen unsere Stund,
Da wird sich alles finden.«

Meter: polymetric
4.
by Heinrich Heine

Daß du mich liebst, das wußt ich,
Ich hatt es längst entdeckt;
Doch als du mir's gestanden,
Hat es mich tief erschreckt.
Ich stieg wohl auf die Berge
Und jubelte und sang;
Ich ging ans Meer und weinte
Beim Sonnenuntergang.
Mein Herz ist wie die Sonne
So flammend anzusehn,
Und in ein Meer von Liebe
Versinkt es groß und schön.

Meter: iambic
- 67 - Acto III, Escena I, JULIO
by Lope de Vega

Canta pájaro amante en la enramada
selva a su amor, que por el verde suelo
no ha visto el cazador que con desvelo
le está escuchando la ballesta armada.
Tírale, yerra, vuelva y la turbada
voz en el pico transformada en hielo,
vuelve, y de rama en rama corta el vuelo
por no alejarse de la prenda amada.
De esta suerte el amor canta en el nido,
mas luego que los celos que recela
le tiran flechas de temor de olvido,
huye, teme, sospecha, inquiere, cela,
y hasta que ve que el cazador es ido
de pensamiento en pensamiento vuela.

Meter: iambic
- VII - A las ojeras de una dama
by Agustin de Salazar y Torres

Iluminados del color del cielo,
los párpados hermosos de unos ojos,
raudales de zafir que, sin enojos,
los sentidos anegan por consuelo;
piratas son del sol que, sin desvelo,
las luces roban a sus rayos rojos,
que valiosos blasonan por despojos,
sombra a sus luces y a sus rayos hielo.
Del alma más esquiva las potencias,
el sitio azul en cercos y clausura,
sitiadas rinde sin acción violenta.
Que es imposible en tantas influencias
resistir el imán de su hermosura,
por centro de la vida, que la alienta.

Meter: iambic
E ilftes  B uch.
by Franz Christoph von Scheyb

„nun, Tugenden! zum Streit! bezieht das neue Feld!
„in einer Jeden Herz wohnt ein geprüfter Held;
175”Nur eure Gegenwart kann jene Flutten hemmen,
„die schon so lange Zeit die Länder überschwemmen.
„das Heil des Vaterlands und unser Eigenthum
„ist eurer Thaten Preiß, Lohn, Ehre, Ziel und Ruhm.
„wer Recht besizt und sicht, kann sich als Sieger preisen,
180”Den Feinden unbesorgt die blosse Stirne weisen;
„wogegen, wann die Macht allein dem Heer befiehlt,
„man oft am Ende Ruhm, Besiz und Macht verspielt.
„die Rechte schmücken zwar sehr oft der Feinde Räncke;
„dadurch erweißt man nichts; die That lehrt, was man dencke.

Meter: iambic
- LI -
by Bernardino de Rebolledo

Este que del Dominio del Tirano
que de Cristo rasgó la vestidura,
a la de Pedro embarcación segura,
redujo Dios con poderosa mano.
Obediente al auxilio soberano
en caridad perseveró tan pura,
que ni de culpa con la mancha oscura,
la profanó, ni con discurso vano.
En floreciente edad frutos perfectos
produjo de Virtud ardiente celo,
a la Divina gracia tan atento.
Que sin sentir los de la muerte efectos
cumple tus esperanzas en el Cielo,
y veinte años en este monumento.

Meter: iambic
1L: Man sagt daß keine Frau dem Mann die Herrschaft gönnt;
by Jakob Michael Reinhold Lenz

Man sagt daß keine Frau dem Mann die Herrschaft gönnt;
So nicht Frau Magdelone.
Sie theilt mit ihm das Regiment:
Behält den Scepter nur und läßet ihm die Krone.

Meter: iambic
Andalucía
by Manuel Reina

Cielo brillante, fuentes rumorosas;
ojos negros; cantores y verbenas;
altares adornados de azucenas;
rostros tostados, perfumadas rosas.
Bellas noches de amor esplendorosas,
mares de plata y luz, brisas serenas,
rejas de nardos y claveles llenas;
serenatas; mujeres deliciosas.
Cancelas, orientales miradores;
la guitarra y su triste melodía;
patios; mantillas, huertos, ruiseñores;
rica y deslumbrante poesía
He aquí el pueblo del sol y los amores;
la mañana del mundo: ¡Andalucía!

Meter: polymetric
- LIX -
by Fernando de Herrera

Yo vi en sazón alegre un tierno pecho
ufano dulcemente con mi pena,
y que anudarnos pudo en su cadena
el ya cortés amor con lazo estrecho.
Yo veo el bien que tuve ya deshecho,
y mi segura fe de cuitas llena,
y que el ingrato en impío afán condena
a quien halla en su agravio satisfecho.
Yo vi que no fui indigno de la gloria
que en su rigor me usurpa la mudanza,
y en sombra del olvido ya me veo.
Entristézcome siempre en la memoria,
desfallezco medroso en la esperanza,
y al fin pierdo la vida en el deseo.

Meter: iambic
Proč?
by Hynek Grunert

Proč naše dámy paruk nosí?
tak ve světě zní jeden hlas!
Vždyť víš, že na nich není, hloupý světe,
ni jediný poctivý vlas! –

Meter: iambic
POSLEDNÍ POTOMEK.
by Emanuel Čenkov

O čem to sníš, zámečku starobylý,
nad říčkou v údolu, jejž vroubí lesů lem,
při pláči fontány za parných chvílí,
v tom parku zavlhlém?
Dech těžké dumy vůkol šerem vane,
pod přízí pavučin vše uvnitř dřímá v snech...
Ó, viz ty tváře předků zadumané
na temných portretech!
Těch hrdin řad, již skonávali v seči,
zří s obrazů teď v chodeb klidu hrobovém
jak řada obrů s báječnými meči
v brnění kovovém.
To ticho, klid!... A v šeru jedné síně,
jíž okna tajemně park stromy zastírá,
pán zámku, vyžilý a na mizině,
pár let juž umírá...

Meter: iambic
SÁNĚ.
by Josef Václav Sládek

COŽ by bylo o koně,
jenom tak mít sáně!
dva by se k nim zapřáhli,
jeden by sed’ na ně.
Ba, že koně neletí
v skoku ani běhu,
jak to naše spřežení
po navátém sněhu!
Bylo by to výskání,
bylo by to nářku, –
až bychom tak do sněhu
zvrhli naši Mařku!

Meter: trochaic
Definición de amor
by Quevedo

Rogarla, desdeñarme; amarla, hundirme;
seguirla, defenderse; asirla, airarse;
querer y no querer dejar tocarse
y a persuasiones mil mostrarse firme;
tenerla bien, probar a desasirme;
luchar entre mis brazos y enojarse;
besarla a su pesar y ella agraviarse;
probar, y no poder, a despedirse;
decirse agravios, reprenderse el gusto
y, en fin, a baterías de mi prisa,
dejar el ceño, no mostrar disgusto,
consentir que le aparte la camisa,
hallarlo limpio y encajarlo justo:
esto es amor y lo demás es risa.

Meter: iambic
Kamennému mostu v Praze.
by August Nevšímal

Až tvůj kámen časy zdrobí,
vezmem si ho na práci:
uděláme z něho Praze
nové – pány domácí.

Meter: trochaic
Große-Männerschaft
by Franz Grillparzer

Zwei Friedrich der Einzige? Nun, meiner Treu!
Der Fall wäre einzig und wahrhaft neu.
Und da nun der Erste der Zweite schon war,
So käme das Einmaleins in Gefahr.

Meter: polymetric