PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
BABYLONSKÁ LEGENDA
by Josef Svatopluk Machar

Z babylonské brány zástup židů spěl,
když se s nimi střetl prorok Daniel.
Ti křičeli a volali,
až brady se jim kývaly,
a vřeštěli a ječeli,
až oči ohněm sršely
a točili je do středu,
kde jevila se pohledu
smrtelnou mukou uštvaná
choť Joakima, Susana.
Daniel vztáh ruce: Kam pak jdete s ní?
A hlas sterý řve: Na místo popravní!
Tu prorok, jak tu vážně stál,
se Susaně v líc zadíval,
a ona chvíc se pobledlá
zrak černý k němu pozvedla –
tu starcové dva šedí, zlí,
si také v oči pohledli
a klnouce dí šepotem:
Duch nečistý jej přived sem!
Vystoupili: Neruš chůzi trestu vin,
ústy svého lidu soudil Hospodin!
Muž její, starý Joakim,
šel v dálku za obchodem svým,
a tato žena zlotřilá
v zahradě zatím hřešila
a jako v potupu nám všem
to s babylonským mládencem.
Však nejen Hospodin to zřel,
i náš zrak hřích ten uviděl.
Prorok zíral na ni: Israeli, věz,
čistá je krev její! Vraždu pášeš dnes!
I ztrnul zástup: Co to díš?
Že bez viny je? Jak to víš?
Dva kmeti nad hrob schýlení
dosvědčí její hřešení,
dvé párů očí vidělo,
co tělem jejím zachvělo,
dvé jazyků tu svědčilo –
však tebe při tom nebylo! –
Prorok přetrh řečí vzrůstající proud:
Hospodin tak praví: Obnovte ten soud!
I kázal starce rozdělit
a jednomu dál stranou jít,
a druhému, jenž před ním stál,
řad různých věcí vytýkal,
pak v ráz, jak rys když vyletí
z úkrytu na chřtán zvířeti,
otázkou na něj vyřítí:
Kde viděl jsi ji hřešiti?
Stařec myslil chvíli... Pod lentíškem, vzdych.
Hlavu selhals – svědka najdeš v slovech svých!
I kázal přijít druhému,
řeč ved mu jako prvému,
nečisté hříchy vytk mu též,
klam lidu, pýchu, mrzkou lež,
pak v ráz, jak rys když vyletí
z úkrytu na chřtán zvířeti,
otázkou na něj vyřítí:
Kde viděl jsi ji hřešiti?
Stařec myslil chvíli... Pod svídou, pak vzdych.
Hlavu selhals – svědka najdeš v slovech svých.
I vzkřikl zástup velice
a pánaboha chválíce
ven z brány hnali starce dva
a byla ihned poprava.
A prorok přistoup k Susaně,
jež děkovala odaně,
– víc oči než rty mluvily –
pak do města se vrátili. – –
Ve třinácté hlavě knihy Daniel
není slova více. Děj však dále šel:
Počestný starý Joakim
byl v dáli za obchodem svým,
a Susana, jež ožila,
ráda by byla líčila
tu celou starců ničemnost,
tu svoji skálopevnou cnost,
tož Daniel šel s ní až v dům
a odali se hovorům.
V Babyloně noci tuze tmavé jsou.
Daniel ji trávil v bdění s Susanou.
A když šel domů za rána,
tu duše jeho zmítaná
si zpívala: Ach, Susana!
A vůni vlasů havraních
na prstech ještě cítil svých –
Ach, Susana! Ach, Susana!
Tmu v očích, na rtech sladké mdlo.
A lehce se mu to tak šlo –
Ach, Susana! Ach, Susana!

Meter: iambic
- XVI -
by Franciscode Aldana

Juro, Escobar, por aquel lazo eterno,
nudo de amor, que entre los dos ha dado
tras discreta elección fuerza de hado,
en cuya luz la vuestra amo y discierno,
que ya que -ya del amoroso infierno
el fugitivo pie libre he sacado
y en puerto de salud llevó el cuidado
áspero temporal de helado invierno-,
hecha su redención, vuelve a su gloria
el alma, adonde por oficio tiene
perpetuar la risa de su llanto,
muera Filis, malvada en mi memoria.
Mas, ay, triste de mí, ¿de dónde viene
nombre tan duro enternecerme tanto?

Meter: polymetric
Himmel und Erde
by Gottfried August Bürger

In dem Himmel quillt die Fülle
Heiß ersehnter Seligkeit.
Ich auch, wär' es Gottes Wille,
Tränke gern aus dieser Fülle
Labsal für der Erde Leid;
Für den Wurm, der meiner Tage
Rosenblüte giftig sticht;
Dessen Schmerz ich in mir trage,
Den ich Arzt und Priester klage:
Aber ach! das hilft mir nicht.
Längst sind über Thal und Hügel
Alle Freuden mir entflohn.
Lahm sind meiner Hoffnung Flügel.
Rauher Hindernisse Hügel
Sprechen selbst den Wünschen Hohn. –
Dennoch setzt' ich auch auf Erden
Gern noch fort den Pilgerstab.
Sollte Molly mir nur werden,
Trüg' ich aller Welt Beschwerden
Noch den längsten Pfad hinab.

Meter: trochaic
- LXIV -
by Fernando de Herrera

De aquella ardiente luz y ardor luciente,
en quien los ojos abre el amor ciego,
centellas de suave y blando fuego
vuelan con alas de oro dulcemente.
Unas llegan al orbe, a do presente
Venus, estrellas puras forma luego,
que le ornan más, errando en bello fuego,
que el Héspero hermoso al Occidente;
Mas otras, descendiendo por mi suerte,
para darme valor al tierno pecho,
lo abrasan, condenado a eterna pena.
Yo pido, por envidia de mi muerte,
que en este corazón, de amor deshecho,
todas pongan mi alegre luz serena.

Meter: iambic
U Božího hrobu.
by Xaver Dvořák

Moc neznámá mě ve prach kleknout nutí;
já nevím, proč se ruka moje spíná,
proč z očí tryskly slzy ve pohnutí;
to chvějí se Tvá ústa, Kriste, siná?
„Tvůj dech, jak páchne smrtí, bídný, bídný,
z tvých očí nenávisť se děsně šklebí;
ó marně hledáš mír, chceš býti klidný
a s rouháním svou ruku zvedáš k nebi;
co bylo svatého, tys vyrval z nitra,
ve bahně hříchů toneš zvolna, jistě;
chceš uloupiti sobě eden zchytra,
a klam a hřích je tvoje útočiště;
viz rány mé, jak zas se otvírají,
tvá ruka hlouběj trny ve skráň tlačí;
hle, krve krůpěje jak na nich hrají
a místo slzí proud jich tvář mou smáčí;
jak Jidáš přicházíš – smích ve své tváři,
jak on chceš líbat krvavé mé čelo,
ač svědomí tvé křičí: lháři, lháři! –
a přece se ti mne, ach, nezželelo?“...
A bledý klečím, úzkosť v srdce padá;
ach, myslím, duch můj náhle žalem zšílí –
jdou líbat, lidstva kolem dlouhá řada,
jen já, jen já – ach, nemám k tomu síly.

Meter: iambic
VĚNOVÁNÍ.
by Zdeněk Knittl

Ó, ne, to nebyl sen! To jaro vešlo zpátky
v mou duši zmítanou, jež mdlá a slabá byla –
a v ňadro chorobné se síla navrátila,
že na vždy zdráv zas byl jsem za okamžik krátký!
To do šera mých cest Tvůj pohled zaplál sladký,
když ke mně přišla jsi tak vznešená a bílá,
bys měkce na čele mi vrásky zahladila
a zlíbala mi skráň s tou vroucí něhou matky!
A z prachu všednosti mne v nové zvedla’s jitro,
a čistou láskou svou jsi zasila mi v nitro
zas novou naději, zas nový žár a mládí,
že v díku s písní svou Tvé jméno zbožně pojím,
můj strážný anděli! Jen jednoho se bojím:
Zda chudičký můj zpěv to vše Ti vynahradí?!

Meter: polymetric
Stimmung
by Friederike Kempner

Düster liegt die Welt mir da,
Wie ein ödes Meer,
Und der Abgrund ist so nah,
Und er reizt mich sehr.
Drin vergessen und versenken,
Selbst das Schöne mit,
Nichts mehr fühlen, nichts mehr denken,
Erde, wir sind quitt!
Keine Lust ist's, keine Wonne,
Aber mehr als Das,
Keinen Schatten, keine Sonne, –
Keine Lieb', kein Haß! –
Denn im Nichts die Freiheit lieget,
Nicht Notwendigkeit –
Und von fern es schon besieget
Alles »Muß« und Leid.
Düster liegt die Welt mir da,
Wie ein ödes Meer,
Aller Welten End' ist nah',
Und es reizt mich sehr.

Meter: trochaic
- LXXXIV -
by Lope de Vega

Con nuevos lazos, como el mismo Apolo,
hallé un cabello a mi Lucinda un día
tan hermosa, que al cielo parecía
en la risa del alba abriendo el polo.
Vino un aire sutil y desatolo
con blando golpe por la frente mía,
y dije a Amor que para qué tejía
mil cuerdas juntas para un arco solo.
Pero él responde: -Fugitivo mío,
que burlaste mis brazos, hoy aguardo
de nuevo echar prisión a tu albedrío-.
Yo triste que por ella muero y ardo,
la red quise romper, ¡qué desvarío!
pues más me enredo mientras más me guardo.

Meter: iambic
A Roma, sepultada en ruinas
by Quevedo

Buscas en Roma a Roma, ¡oh peregrino!,
y en Roma misma a Roma no la hallas:
cadáver son la que ostentó medallas,
y tumba de sí propio el Aventino.
Yace donde reinaba el Palatino;
y limadas del tiempo, las medallas
más se muestran destrozo a las batallas
de las edades que blasón latino.
Sólo el Tibre quedó, cuya corriente,
si ciudad la regó, ya, sepultura,
la llora con funesto son doliente.
¡Oh, Roma!, en tu grandeza, en tu hermosura,
huyó lo que era firme, y solamente
lo fugitivo permanece y dura.

Meter: iambic
LVII.
by Gustav Pfleger Moravský

Jaroslav vyňal z kapsy svou tobolku,
Kde dle bankovky velmi zedrané
A několika směnek v milém spolku
Se portrait stkvěl té děvy vzývané.
Náš rek se toho zmocnil bez okolků.
Však sotva pozřel na ty krásné šaty,
Jež splývaly tak mile bez záplaty,
Tu div neomdlel strašným užasnutím,
Div srdce nepuklo mu divým hnutím:
Neb uzřel náhle ku hroznému zděsu
Svou – Marinu, jak ji tu viděl v plesu.

Meter: iambic
BOLESTI.
by Adolf Černý

Letěly bolesti
přes pole, přes lesy –
na kterou dušičku
kde které sedne si?
Sedne si, zazpívá
písničku bolesti –
s bohem, sny bláhové
o slunci, o štěstí!...

Meter: polymetric
73.
by Friedrich Rückert

Ich habe, seit, o Freund, die Götter uns verbanden,
Nie deine Weise so, wie meine du, verstanden.
Du bist nach deiner Art geübt, an sich zu denken,
Und ich, Gedanken nur in Bilder zu versenken.
Du hast mir nach und nach geholfen aus dem Traum,
Im innern auch zu schaun alswie im äußern Raum.
Und manches, was ich sonst gethan, weil ich gemußt,
Thu' ich mit höherem Genusse nun bewußt.

Meter: iambic
Amenaza de la inocencia perseguida, que hace el rigor de un poderoso
by Quevedo

Ya te miro caer precipitado,
y que en tus propias ruinas te confundes;
que en ti propio te rompes y te hundes,
entre tus chapiteles sepultado.
Tanto como has crecido has enfermado
y, por mas bien que los cimientos fundes,
mientras en oro y vanidad abundes,
tu tesoro y poder son tu pecado.
Si de los que derribas te levantas
y si de los que entierras te edificas,
en amenazas propias te adelantas.
Medrosos escarmientos multiplicas;
lágrimas tristes, que ocasionas, cantas:
son tu caudal calamidades ricas.

Meter: polymetric
Uberschrifften und Sinn-
 Gedichte.
by Hans Assmann von Abschatz

Wer für andr' auff Raub gegangen/
Bleibt
Wird offt für sich selber hangen.
selbst gehangen.

Meter: polymetric
Svou drahou jdeme bez vůle a viny,
by H. Uden

Svou drahou jdeme bez vůle a viny,
nás nehybná moc stále k předu pudí,
až posléz, jak jsme vyšli, mdlí a chudí
na smrti práh klesneme nehostinný.
Jsme pouhým zjevem my a naše činy
i myšlenka, jíž srdce mé se trudí,
den jeden za druhým se s ránem budí,
by navždy pohrobil se v noční stíny.
Žal paprsku, který se ve tmách ztrácí
a k zdroji světla víc se nenavrací,
stesk lilie, jež do záhuby spěje
již tím, že pučíc v snivé kráse zkvétá,
zní dominantou v dlouhé písni světa
a strunou hlubokou se věčně chvěje.

Meter: iambic
Cuatro sonetos traducidos de Vicenzo Monti – I
by Marcelino Menéndez Pelayo

Arroja el precio vil; desesperado
el vendedor de Cristo al tronco asciende;
el lazo estrecha, y pronto abandonado
el yerto cuerpo de las ramas pende
Rechinaba el espíritu encerrado
en son rabioso que los aires hiende;
de Jesús blasfemaba, y su pecado
que el poder del Averno tanto extiende.
Salió de vado, al fin, con un rugido;
aferrole Justicia, y con potente
dedo en la sangre de Jesús teñido,
la sentencia escribió sobre su frente:
sentencia de inmortal llanto infinito,
y lanzó su alma al Aquerón hirviente.

Meter: polymetric
52. Bei dem Grabstein einer Wöchnerin
by Johann Gaudenz von Salis-Seewis

Sieh, Wandrer, so entkeimt des dunkeln Grabes Nacht
Einst Gottes Samenkorn, versenkt im Erdenthale!
So sprengt den Leichenstein der ew'gen Liebe Macht!
So sprießt einst Gottes Saat und bricht des Sarges Schale!
So steigt die Lilie aus kühler Erde Schoß
Und läßt ihr Knospenblatt, das Leichentuch, entfallen.
Der Engel windet sich vom Grabesschleier los
Und fühlt das Sterbgewand ätherisch ihn umwallen.
Auch du, verwelkter Kelch, gebrochnes Menschenherz,
Zerknicktes zartes Rohr, zerquälte Körperhülle,
Einst hebt ihr euch und blüht, wo weder Angst noch Schmerz,
Noch Tod euch mehr erreicht, in ew'ger Himmelsstille.
Die Knospe, schon zerstört, eh' sie sich uns enthüllt,
Der Säugling strebet nicht umsonst mit schwachen Händen;
Auch seines Schicksals Kreis wird endlich einst erfüllt,
Und seines Mondes Ring wird hell sich einst vollenden!
O Wandrer, den das Bild der Auferstehung rührt,
Du dankst dem Künstler, der in diesen Stein es prägte;
Erheb auch deinen Blick – zu dem, dem Preis gebührt,
Daß er die Hoffnung tief in unsre Seele legte!

Meter: iambic
Antonín Chitussi.
by Sigismund Bouška

Kraj širý, pustý, v samém vřesovišti.
Zde trávy kývají, tam plaché břízy,
a ve všem plno svěží, bujné mízy,
jen místy voda zrcadlem se blýští.
Srp žence tady nikdy nezasviští.
V dál spousta mráčků v nekonečnu mizí;
v tom bělmu tuším sledy božské řízy,
v níž moře světla v paprsky se tříští.
Ó širá pole, nedozírné stepi,
ó nekonečna půvab velkolepý!
Jen zde dost místa pro tvou duši, mistře,
tu nezpoutanou v tvůrčím velkém chtění.
Tys Tvůrce postih’ ve přírodě bystře
a lil v svou duši její rozvlnění!

Meter: iambic
176.  Eins muß verlassen seyn.
by Angelus Silesius

Mensch anderst kans nicht seyn: du must’ sGefchöpffe
lassen/
Wo duden Schöpffer selbst gedänkest zu umbfassen.

Meter: iambic
Na výši hor.
by Vojtěch Pakosta

Les přestával už a s ním trošek polí
mně pod nohami dávno v dálce znik,
zřím už jen klečí, chudý lišejník,
jenž žárem sprahlý pod nohou se trolí.
Kol pusto, mrtvo, ptáče nešveholí –
ba vhodnějšího dumný poustevník,
jejž na poušť vyhnal světa šum a ryk,
by marně hledal místa po vůkolí.
Leč jaká krása popatřiti dolů
v ten pestrý niv a lesin polokruh –
jak volno, blaze horstva na vrcholu!
Jak onen mír by zde už tušil duch,
jímž ztichnou srdce naděje a vzněty,
až z pouště žití vzletne nad planety...

Meter: iambic
29
by Johann Wolfgang Goethe

Durch Vermittlung einer Teuren
Geht ein Täschchen bis zur Elbe,
Kommt, vom Freunde zu beteuren:
Immer bleibet er derselbe.
Immer wie in Dornburgs Gauen,
Wo beim allerbesten Weine
Waren hell im Sonnenscheine
Berg' und Täler anzuschauen.
Du nun an der reichen Elbe,
An dem spiegelbreiten Flusse,
Weit entfernt vom trauten Kusse
Bleib auch immerfort derselbe.

Meter: trochaic
- CLXXXVIII -
by Lope de Vega

Suelta mi manso, mayoral extraño,
pues otro tiene de tu igual decoro,
deja la prenda que en el alma adoro
perdida por tu bien y por mi daño.
Ponle su esquila de labrado estaño
y no le engañen tus collares de oro;
toma en albricias este blanco toro
que a las primera hierbas cumple un año.
Si pides señas, tiene el vellocino
pardo, encrespado, y los ojuelos tiene
como durmiendo en regalado sueño.
Si piensas que no soy su dueño, Alcino,
suelta y verasle si a mi choza viene,
que aún tiene sal las manos de su dueño.

Meter: polymetric
POMPEJUS
by Josef Svatopluk Machar

Jel od Farsalu. V prostém šedém plášti
a s hlavou svěšenou. Zrak maně díval
se do krajiny pusté, sešeřené,
však neviděl jí. V hlavě bouřilo cos
a dunělo – však ani jedné jasné
myšlenky nežilo tam. Ani jedné
naděje slabé, ani upomínky,
ba ani smutku. Hlomozné jen prázdno,
jak bývá v mracích po zahřmění hrůzném.
Prst jezdil zvykem v rozcuchaných vlasech...
A jak by někdo verš byl vzkřik mu v lebku:
– železné srdce, vím, ty neseš v hrudi –
tak bloudí verš ten nyní prázdnem hlavy:
– železné srdce, vím, ty neseš v hrudi –
od stěn se odráží a padá na rty:
– železné srdce, vím, ty neseš v hrudi –
a ze rtů zas se v prázdno lebky vrací:
– železné srdce, vím, ty neseš v hrudi –
Verš mimovolný... slova bez pocitu...
vzpomínka z Illiady... mroucí Hektor...
Jel zvolna. A kraj víc a víc se šeřil.
Odychal lehce, neboť hlubší výdech
vyrazit nemoh. Nestaral se, kam jet.
Jel, kam jej kůň nes. Jeho kůň šel volně
a rozvážlivě nohu po noze klad
na půdu kamenitou. Kýval hlavou,
díval se klidně moudrým pěkným okem
v pravo i v levo a šel na jisto tak
houstnoucím šerem, krajem rozervaným,
jak o jistém by cíli cesty věděl...

Meter: iambic
A la huerta del Duque de Lerma, favorecida y ocupada muchas veces del Señor Rey Don Felipe III, y olvidada hoy de igual concurso
by Quevedo

Yo vi la grande y alta jerarquía
del magno, invicto y santo Rey Tercero
en esta casa, y conocí lucero
al que en sagradas púrpuras ardía.
Hoy desierta de tanta monarquía,
y del nieto, magnánimo heredero,
yace; pero arde en glorias de su acero,
como la pompa en que ostentar solía.
Menos envidia teme aventurado
que venturoso; el mérito procura;
los premios aborrece escarmentado.
¡Oh, amable, si desierta arquitectura,
más hoy al que te ve desengañado,
que cuando frecuentada en tu ventura!

Meter: iambic
Der Polack.
by Joseph von Eichendorff

Da drüben ist gut Schnaps und Bier,
Der Wirth bläst Clarinett,
Da stritten wir, drei oder vier,
Wer's schönste Liebchen hätt'.

Meter: iambic
NOC ZLOČINU (II)
by Viktor Dyk

Je naplněna galerie. Hledí
na scénu tuto v napětí.
Ale Jan Křtitel neptá se a nedí:
– Cože jste přišli viděti?
Zda třtiny, které po větru se klátí?
– Oh, mýlíte se: nikoli.
Jsou odhodláni všichni hlasovati.
Nic nezviklá, nic nebolí.
Oh, odhlasují. A že studu není,
je k celé hanbě chvíle té
zvlášť slavnostního třeba osvětlení.
– Tož, aspoň oči přivřete! –

Meter: iambic
TICHÝ DŮM.
by Karel Babánek

V šumění starých stromů,
večera šeření,
dům osamělý stojí,
zasněný v zeleni.
Tam stáří dohasíná,
jak v tmách, když hasne den –
rozkvetlých bezů vůně
vlá z šera do oken.
A v tichu osamění,
vždy v navečerní čas,
minulost volá hodin,
tam, melodický hlas.
Vzpomínky přicházejí
v útěchu pozdním dnům,
jak milý host, když přijde
na večer v tichý dům.
Rozkvetlých bezů vůně
vlá z šera do oken –
tam stáří dohasíná,
jak v tmách, když hasne den.

Meter: iambic
Love (II)
by George Herbert

Immortal Heat, O let Thy greater flame
   Attract the lesser to it; let those fires
   Which shall consume the world first make it tame,
And kindle in our hearts such true desires.
As may consume our lusts, and make Thee way:
   Then shall our hearts pant Thee, then shall our brain
   All her invention on Thine altar lay,
And there in hymns send back Thy fire again.
Our eyes shall see Thee, which before saw dust,
   Dust blown by wit, till that they both were blind:
   Thou shalt recover all Thy goods in kind,
Who wert disseized by usurping lust:
All knees shall bow to Thee; all wits shall rise,
And praise Him Who did make and mend our eyes.

Meter: iambic
- 83 -
by Lope de Vega

Poned la limpia mesa a Cristo, y coma,
espíritus divinos, del cordero,
de cuyo sacrificio verdadero
el humo sube en oloroso aroma.
Color de rosa en las parrillas toma,
sazón le ha dado amor, servidle entero,
vuele a mejor Arabia y hemisferio
de este fénix la cándida paloma.
Está sin corazón, asose presto,
y que le vuelvan de otro lado avisa,
para llevar mejor el fuego impreso.
Ángeles, si la mesa se habéis puesto,
decidle que la carne coma aprisa,
que el más cristiano rey espera un hueso.

Meter: iambic
En la noche
by Joaquín Arcadio Pagaza

Parece mediodía ¡Tanto alumbra
húmedo el bosque salpicando Febo!
suave el céfiro apenas mueve
aquella encina que entre mil se encumbra
Sobre el Zempoala el Véspero relumbra
tendido encima de la blanca nieve;
y en la planada el arroyuelo leve
como cinta de plata se columbra
Rutila el cielo; y se oye en la
                     montaña
de la abubilla el grito lastimero
que el eco reproduce en la campaña
Flérida, ven y sígueme, pues quiero
gozar de aquesta noche La cabaña
cierra, amiga; te aguardo en el otero

Meter: iambic
LIV. Vyskoč si, cigáne,
by Adolf Heyduk

Vyskoč si, cigáne,
vyskoč ještě jednou,
den už tiše kráčí,
a ty hvězdy blednou.
Už ten den o stříbro
lesy zas okrádá,
a ta voda písně
k jiné noci střádá.
Ba už jestřáb divý
vylít na výzvědy –
vyskoč ještě jednou,
snad to naposledy!

Meter: trochaic
CO VOLIL BYS?
by Josef Václav Sládek

CO volil bys? – Shakespeara vidět, krále,
jak celý svět svou šíji před ním sklání,
neb v Learu svém jak mušky pouští z dlaní
a mluví o životě v myšce malé?
Básníka zřít, za dary neskonalé
jak svět mu všední cetky věsí k skráni,
neb tak, když napsav verš o „Slitování“,
pohladil děcko bídou k smrti zralé?
Já v jeho vlasti viděl obraz starý,
jejž nalezli kdes na Ninivském hrobě:
Assyrský král tu seděl chmurný, charý
a před ním otrok upoutaný klečí.
Král odpouští. – Ó věř, on myslil sobě,
že srdce lidské přec je slávy větší.

Meter: iambic
The Power of Armies is a Visible Thing
by William Wordsworth

The power of Armies is a visible thing,
Formal and circumscribed in time and space;
But who the limits of that power shall trace
Which a brave People into light can bring
Or hide, at will,—for freedom combating
By just revenge inflamed? No foot may chase,
No eye can follow, to a fatal place
That power, that spirit, whether on the wing
Like the strong wind, or sleeping like the wind
Within its awful caves.—From year to year
Springs this indigenous produce far and near;
No craft this subtle element can bind,
Rising like water from the soil, to find
In every nook a lip that it may cheer.

Meter: iambic
DESATERO.
by Jan Opolský

Ční tupě Sinai a přikázání boha
má příliš temně symbolický styl,
že v záludech a scestí nepomáhá,
ač lid je sláb, že vše by učinil.
A směšno jest tu komentáře chtíti,
neb zjevení pak ztrácí na ceně.
Tak vidím Mojžíše už deskou o zem bíti,
že pochopen je všude zvráceně.
Jej vidím ve vzteku a omlouvám ho zcela
(víc tlumočník než pán se unaví);
pak vidím Sinai, jak už se uzavřela
a rozchází se židé zvědaví.

Meter: iambic
Ψευδοσ.
by František Vladislav Hek

Hrubiane! zda mníš, že je pro svět Sulcius stvořen? –
Svět jen pro něho jest i všeliké pohodlí světa.
Kdo tomu odpírá, toho Popelka pantoflem tresce;
kdo pak pantofle ctí, ten řekne, co pantofle hodno.

Meter: polymetric
The Old Swimmin' Hole
by James Whitcomb Riley

Oh! the old swimmin'-hole! whare the crick so still and deep
Looked like a baby-river that was laying half asleep,
And the gurgle of the worter round the drift jest below
Sounded like the laugh of something we onc't ust to know
Before we could remember anything but the eyes
Of the angels lookin' out as we left Paradise;
But the merry days of youth is beyond our controle,
And it's hard to part ferever with the old swimmin'-hole.

Oh! the old swimmin'-hole! In the happy days of yore,
When I ust to lean above it on the old sickamore,
Oh! it showed me a face in its warm sunny tide
That gazed back at me so gay and glorified,
It made me love myself, as I leaped to caress
My shadder smilin' up at me with sich tenderness.
But them days is past and gone, and old Time's tuck his toll
From the old man come back to the old swimmin'-hole.

Oh! the old swimmin'-hole! In the long, lazy days
When the humdrum of school made so many run-a-ways,
How plesant was the jurney down the old dusty lane,
Whare the tracks of our bare feet was all printed so plane
You could tell by the dent of the heel and the sole
They was lots o' fun on hands at the old swimmin'-hole.
But the lost joys is past! Let your tears in sorrow roll
Like the rain that ust to dapple up the old swimmin'-hole.

Thare the bullrushes growed, and the cattails so tall,
And the sunshine and shadder fell over it all;
And it mottled the worter with amber and gold
Tel the glad lilies rocked in the ripples that rolled;
And the snake-feeder's four gauzy wings fluttered by
Like the ghost of a daisy dropped out of the sky,
Or a wownded apple-blossom in the breeze's controle
As it cut acrost some orchard to'rds the old swimmin'-hole.

Oh! the old swimmin'-hole! When I last saw the place,
The scenes was all changed, like the change in my face;
The bridge of the railroad now crosses the spot
Whare the old divin'-log lays sunk and fergot.
And I stray down the banks whare the trees ust to be—
But never again will theyr shade shelter me!
And I wish in my sorrow I could strip to the soul,
And dive off in my grave like the old swimmin'-hole.

Meter: polymetric
A un marido débil
by Jacinto Labaila

No te bastó, infeliz, el ser marido,
sino que decidiste ser esclavo:
ya te saliste con la tuya ¡bravo!
no esperes nunca ser manumitido.
Tu mujer a tus barbas se ha subido,
mandó al principio y te domina al cabo;
que al ver que tú no vales un ochavo
para hombre, tu papel ella ha escogido
Ya que así manejarte te has dejado,
ya que son femeninas tus acciones,
que al que te vetan débil dan jaqueca;
para que estés acorde con tu estado,
vístete enaguas, deja pantalones,
siéntate en silla baja y toma rueca.

Meter: iambic
Soneto
by Francisco o Juan Cervantes de Salazar

En todo sois hermosa ¡oh Reina mía!
por Vos vive mi alma en gozo y fiesta
Si pregunto a los cielos «¿Quién es Ésta,
la Zarza, que en el fuego no se ardía?».
Altísonos responden: «Es María,
que estuvo en el peligro sólo puesta,
y venciendo a la culpa, asaz funesta,
de la salud del mundo atrajo el día »
¡Oh lumbre de la noche más oscura,
oh del airado mar seguro puerto,
oh arca de la amistad, que siempre dura!
Basa, donde el maná estuvo encubierto,
cedro de corrupción y de hermosura,
cuyo fruto dio vida al hombre muerto.

Meter: iambic