PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Soneto
by Juan de Moncayo

Cual Ícaro subiste, pensamiento,
al bien mayor que idolatró el cuidado,
y en el mar de tu llanto fulminado
le da nombre tu mísero escarmiento.
Fuiste incapaz, y penetrando el viento
sólo las esperanzas te han dejado;
padece tus fortunas, desdichado,
porque en ellas conozcas lo que siento.
Rompe las olas que, de engaños llenas,
no templan los volcanes de mi pecho,
aumentando tus penas con mis penas.
Mi corazón atiende ya, deshecho
entre la confusión de sus arenas,
rigor en impiedades satisfecho.

Meter: iambic
PODZIMNÍ
by Viktor Dyk

Jasné nebe. Vidět daleko.
K cestám nejlíp užít chvíle této.
Ale ty jsi těžký, umdlený.
– Zapřádá mne babí léto? –
Babí léto. Květy v záhonech.
Pučelo vše. Dávno, dávno je to?
Otevřený leží horizont.
– Zapřádá mne babí léto! –
Čarodějný kruh je uzavřen.
Tajných formulek zní ozvuk chabý.
Uletěli ptáci, přijde chlad.
Opřádá mne léto babí.

Meter: trochaic
NOC.
by Karel Babánek

V tmách strnulých, v hvězd bílých záchvěvech
jde v zamlčení v rytmu oddechů
Noc s plání Věcnosti, klid zašlého
svém majíc na čele, jde s Tajemstvím.
Ve parách výdechů jsou rozteklé,
v šeď zapadlé již křivky obzoru.
V hmot černém slití kraj je zmrtvený
se strnulými světly oken vsí.
A prsty jemnými Noc sbírajíc
stišené tóny, rozstříknuté, jde
v tmách strnulých, v hvězd bílých záchvěvech
a s klidem zašlého jde, s Tajemstvím.

Meter: iambic
Na doktora Kmeta.
by František Hajniš

Že prý smrt o něj nestojí,
Ba že se ho skoro bojí,
Chlubí se pan doktor Kmet,
Čítaje přes šedesáte let.
Mejlí však se tento pán;
Smrt jiný má při tom plán:
Ona jej na zemi potřebuje,
Protože jí notně dohazuje.

Meter: dactylic
- IV - Envidia dulce
by Pedro Soto de Rojas

Tras el desdén de las que argenta escamas,
goza el amante del vellón que dora;
pasó el rigor del hielo y ya de Flora
es el campo galán en mil retamas.
El pajarillo entre las dulces ramas
corresponde a la voz que le enamora;
el tierno amante, aljófar de la aurora,
blancas flores abraza y verdes gramas.
¡Oh, todos venturosos amadores,
a quien asignan los piadosos cielos,
para un rigor, sin número favores!
¿Cuándo saldrá mi sol de tantos hielos?
¿Cuándo se oirá esta voz? ¿Cuándo habrá flores?
¿Cuándo tendrán reposo mis desvelos?

Meter: iambic
Mit Erlaubnis
by Friedrich Schiller

Nimms nicht übel, daß nun auch deiner gedacht wird! Verlangst du
Das Vergnügen umsonst, daß man den Nachbar vexiert?

Meter: polymetric
V HODINÁCH POZDNÍCH...
by Adolf Červinka

V hodinách pozdních, dům když ztichne celý,
pendlovky pouze ruší klid mých stěn,
záclony těžké tlumí světlo z ulic,
nad obrazem tvým dumám nakloněn...
V plesových šatech, pohádkově bílých,
na mne se díváš zrakem tesklivým,
vzpomínky bolest, hlodající tiše,
pijáků zvykem vínem zapíjím...
V bezesných nocech navracíš se ke mně,
v pohovku prázdnou sedá bledý host,
dlouze se dívá, odejde pak němě
zapadnout v hrob, jenž zve se Minulost!

Meter: iambic
1890.
by Nikolaus Ludwig von Zinzendorf

Gemeine, mein Herz! ich habe wol schmerz, und fühle ein leid bey der uns verordneten abreise-zeit;
Alleine die gnad, im flammenden rad geführet zu seyn zu sonst einem theil der unsichtbarn Gemein;
Das selige glük, ein ziemliches stük in eures lichts schein, in diesen gewenden gewallet zu seyn;
Mir ist in der hohl so inniglich wohl, darinnen ihr sitzt, vor aller umstellung der sünde beschützt.
Dank opfere ich, und heilige mich im blute des Herrn zu eurem geselln in der nähe und fern.
Ihr schäfelein all im lieblichen stall, die blutige pracht hat euch zu der sehenden wunder gemacht.
Bleib, Jesus-kind' bleib dem heiligen leib der sündergemein sein alles in allen, ja alles allein.

Meter: iambic
NA POHÁR MĚLNIČINY
by Jaroslav Kvapil

Bud požehnána, šťávo rév,
v níž trud a mdloba mizí,
ty žhavá jako česká krev
a jako zlato ryzí!
Vzplaň v očích žhavým pohledem
a mozkem zahoř v jase,
ať doma v Čechách dovedem
jak víno hořet zase.
A do dna pohár dopíti,
jak dopili jsme vzdechy –
a potom v slávě spatřiti
své drahé, krásné Čechy!

Meter: iambic
Sonetos burlescos – A una vieja
by Manuel Justo de Rubalcava

Viejo soy, si señora, yo soy viejo,
padezco gota y tengo romadizo,
y cuando con usted no simpatizo
bueno debo de ser para un consejo.
Tampoco es usted moza, y no me quejo
cuando la miro usar pelo postizo,
ajenos dientes, colorín rojizo,
en consulta privada del espejo.
Lo que si me da rabia y desazona
es que usted busque mozo que
                     la quiera
a costa de mi bolsa cincuentona
Y que pague mi pobre faldiquera
al gran Matusalén de su persona
pecados que el Demonio sugiriera.

Meter: polymetric
Receta para hacer soledades en un día. Aguja de navegar cultos...
by Quevedo

Quien quisiere ser culto en sólo un día
la jeri -aprenderá- gonza siguiente:
fulgores, arrogar, joven, presiente,
candor, construye, métrica armonía,
poco, mucho, sí, no, purpuracía,
neutralidad, conculca, erige, mente,
pulsa, ostenta, librar, adolescente,
señas, traslada, pira, frustra, arpía,
cede, impide, cesuras, petulante,
palestra, liba, meta, argento, alterna,
si bien, disuelve, émulo, canoro.
Use mucho de líquido y errante
un poco de nocturno y de caverna,
anden listos licor, adunco y poro.
Que ya toda Castilla,
con sola esta cartilla,
se abrasa de poetas babilones,
escribiendo sonetos confusiones;
y en la Mancha, pastores y gañanes,
atestadas de ajos las barrigas,
hacen ya cultedades como migas.

Meter: polymetric
Na Rudolfa Kutinu.
by František Ladislav Menhard

Praví se, že talent nemá Kutina,
co prý dovede, že pouhá routina;
jen když aspoň s routinou on něco dovede –
talent bez routiny též moc nesvede.

Meter: trochaic
39. Altri tempi, altre cure
by Catharina Regina von Greiffenberg

Im Früling sorget man / die Erden zu besäen:
im Sommer / wie man mög / das nunmehr reiffe / mähen.
Wer im Früling seiner Jugend Tugend auszusäen pflegt /
einen schönen Kranz / im Alter / von den Ehren Aehern trägt.

Meter: iambic
-X-
by Garcilaso de La Vega

¡Oh dulces prendas por mi mal halladas,
dulces y alegres, cuando Dios quería!
Juntas estáis en la memoria mía,
y con ella en mi muerte conjuradas.
¿Quién me dijera, cuando en las pasadas
horas en tanto bien por vos me vía,
que me habiades de ser en algún día
con tan grave dolor representadas?
Pues en un hora junto me llevastes
todo el bien que por términos me distes,
llevadme junto el mal que me dejastes.
Si no, sospecharé que me pusistes
en tantos bienes, porque deseastes
verme morir entre memorias tristes.

Meter: polymetric
Tis better to be vile than vile esteem'd (Sonnet 121)
by William Shakespeare

’Tis better to be vile than vile esteem’d,
When not to be receives reproach of being,
And the just pleasure lost which is so deem’d
Not by our feeling but by others’ seeing:
For why should others’ false adulterate eyes
Give salutation to my sportive blood?
Or on my frailties why are frailer spies,
Which in their wills count bad what I think good?
No, I am that I am, and they that level
At my abusers reckon up their own:
I may be straight, though they themselves be bevel;
By their rank thoughts my deeds much not be shown;
    Unless this general evil they maintain,
    All men are bad, and in their badness reign.

Meter: iambic
SEÑOR DON JUAN
by José Hernández Gavira

Este señor Alcalde, Juan Posadas,
De todos los que hubimos el mejor,
Es capaz de magníficas cruzadas
Y cantar a la Iberia con amor.
Un día quiso reformar el mundo
Y fué de sus caminos dictador,
Y supo del dolor del vagabundo
Señor Quijote, el triste soñador.
Señor: aquel andante caballero
Alma fuerte del bravo cancionero,
De nuestras tierras nunca partirá...
Hambre tendrá, mas cantará a la luna
A pesar de su trágica fortuna,
Y mientras viva España, vivirá...

Meter: iambic
A Enrique Tamberlick, al ver su «Otelo»
by Manuel del Palacio

¡No muere el arte, no! ¡Mientras
                     potente
vibre tu voz que los espacios llena;
mientras pintado el júbilo y la pena,
la noble inspiración arda en tu frente;
mientras te aclame la asombrada gente
monarca soberano de la escena,
y el alto aplauso que do quier
                     resuena
vaya hacia ti como hacia el mar la fuente
¡El arte vivirá! ¡Numen del alma!
tiene siempre un atleta que en sus hombros
le lleve cual las vírgenes su palma;
y cuando el mismo Dios causando asombros,
vuelva la tierra a su primera calma,
¡aún flotará del mundo en los escombros!

Meter: polymetric
Ein andres
by Johann Wolfgang Goethe

Mußt nicht widerstehn dem Schicksal,
Aber mußt es auch nicht fliehen!
Wirst du ihm entgegengehen,
Wird's dich freundlich nach sich ziehen.

Meter: trochaic
- LXXII -
by Gutierre de Cetina

Pasan tan prestos los alegres días,
volando sin parar apresurados,
y del perdido bien acompañados
llevan tras sí las esperanzas mías.
Mas los que traen las ansias, las porfías,
temor, recelos, bascas y cuidados,
éstos pasan despacio, tan pesados,
que parecen que van por otras vías.
Pues si no muda el sol su movimiento,
si regla cierta en sus caminos guarda,
si no se puede errar orden del cielo,
las horas enojosas del tormento
¿por qué tan luengas son? ¿Cómo se tarda?
Y las alegres, ¿quién las lleva en vuelo?

Meter: iambic
PES
by Josef Svatopluk Machar

Rád nemám psy: pro otročení,
pro hulvátství jich ve štěku,
pro vše, co v nich je člověčího,
pro vše, co psího v člověku.

Meter: polymetric
Z Verony
by Jaroslav Kvapil

Mluvil jsem s Romeem Montekem.
„Jojó“, řek’, „fujtajksl!“ se vztekem.
Také jsem promluvil s Julií.
Hubu má oteklou, bolí ji.
A Kapuletka stará
se ptala na Hilara.

Meter: dactylic
Stromy.
by Jaroslav Vrchlický

Stromy, ti zpěvní věštcové,
jsou plny divů, plny krás,
ať do stříbra je halí mráz,
ať západ v pruhy nachové.
Ať v ptactva písni májové,
ať vichrem se jich lupen třás’,
stromy, ti zpěvní věštcové,
jsou plny divů, plny krás.
Juž chápu, naši otcové
proč ctili lípu, habr, vaz,
a věřím, že je v chrámy zas
vyklenou příští věkové.
Stromy, ti zpěvní věštcové,
jsou plny divů, plny krás.

Meter: iambic
Song: Fair Iris I love and hourly I die
by John Dryden

from Amphitryon

Fair Iris I love and hourly I die,
But not for a lip nor a languishing eye:
She's fickle and false, and there I agree;
For I am as false and as fickle as she:
We neither believe what either can say;
And, neither believing, we neither betray.

'Tis civil to swear and say things, of course;
We mean not the taking for better or worse.
When present we love, when absent agree;
I think not of Iris, nor Iris of me:
The legend of love no couple can find
So easy to part, or so equally join'd.

Meter: amphibrachic
Mangel an Beruf
by August Wilhelm Schlegel

Kunscht-Pfachter! laß die Schnuuze von der Kunscht!
Du hascht nu eimol nüt der Muose Gunscht.
Guot schwyzerisch ze sage, sollschtu wiße,
Du hascht die alt' und nüwe Kunscht . . . .

Meter: iambic
Povětří.
by Tomáš Mnich

Černá se kzápadu zdvíhají mračna,
Víchorec rozdírá usta svá dračná,
Zamětá vkotouče nacestách prach,
Pohání předsebou hrůzu a strach.
Modravá tváři svou nebesa chmoulí,
Keslůncy jasnému mračna se koulí:
Již, již se voblacých křižuje blesk;
Zdaleka slyšeti jekot a třesk.
Ouprkem hrne se dobytek spole,
Přesvody, zelená luka y role,
Zaním též pastucha utíká vskok,
Potváři hrčí mu potový tok.
Tamto zas děvečka zděšená běží,
S travou svou, anaž jí nahřbetě leží.
Tadyto ženou se oráči dom,
Zanímiž strašlivý pere již hrom.
Vodnatá rozstřílí temnosti křídla,
Znichžto se cycourem prejštějí žídla;
Prachlivou voda sy umývá zem,
Povodeň pohrouží ukrutná všem.
Vichrové okolo strašlivě fučí,
Lomcují sestromy, vdomích psy skučí;
Hromové řehtají, dobytek řve,
Hrouze a ouzkosti poráží vše.
Nebesa vypouští ohnivé hady,
Brzy tu, brzy tam, brzy zas tady.
Oči ten zavírá provelký blesk,
Uší ten zacpává prohrozný třesk.
Tento se nacelém těle svém třese,
Onen tam hromničku v ruce své nese.
Tento zde ouzkostmi bledne jak sníh,
Tomuto zacházý všeliký smích.
Tento tu leknutím nalože padá,
Onen tam ruce své spínaje žádá:
Aby ho milostně ochránil Bůh,
By mu nic pekelný neškodil duch.
Jenom sám ctnostný se neleká hromů,
Tichý je uprostřed hříšníků domů,
Věda, že nezhyne jediný vlas
Bezvůle Boží vten nejhorší čas.

Meter: dactylic
120.
by Friedrich Rückert

O fühle dich, du fühlst, du bist von allen Seiten
Abhängig, wo du stehn magst, liegen oder schreiten.
Vom Stoß der äußern Welt von jeder Seit' abhängig,
Der Kraft des Elements zugängig, ja durchgängig.
Nicht einmal wie ein Erz dem Wasser undurchdringlich,
Nicht einmal wie ein Stein dem Feuer unbezwinglich.
Dich trinkt der Hauch der Luft, dich ißt der Wittrung Zahn,
Dich wandelt Tag und Nacht, und wandelt deine Bahn.
O fühle dich, und sprich, in deiner Engigkeit
Wie kommst du zum Gefühl der Unabhängigkeit?
Du fühlest, daß ein Hauch dich jenes Odems trägt,
Von dem im Gleichgewicht die Schöpfung ist gewägt;
Von dem im Gleichgewicht die Schöpfung ist gewägt,
So daß nach keiner Seit' um eine Schale schlägt.
Wie dich die Wage wägt, wo dich die Schale trägt,
Wohin dich Element ins Element verschlägt;
Sag ihnen: Was verschlägt es mir, wie ihr mich wägt?
Ich fühle mich ein Geist, mit Geist vom Geist geprägt.
Wer dis Gepräge trägt, der weiß daß man ihn wägt,
Prüft, läutert, umschmelzt, doch als unrecht nie verschlägt.

Meter: iambic
1L: In dieser düstern Gottespracht
by Christian Morgenstern

In dieser düstern Gottespracht
lebten Menschen nicht gemeiner Triebe;
hier wuchs ins Ungeheure Haß und Liebe;
hier hatte man der Welt nicht acht.
Du warst nicht mehr die Jungfrau blind,
verführerischste der Madonnen!
Du warst das Weib der höchsten Wonnen
und süßer Sünde Frucht dein Kind.
Was galt dir noch der Jesus dort,
du »Ewigheitrer« auf den Knieen!
Du hattst dem »Wort« nur noch die Macht entliehen,
du galtst dir selbst als letztes »Wort«.
Und Du, Lucrezia, weißer Schwan,
mit deinen goldnen Sonnenflechten!
Was disputierst du? Laß sie rechten!
Du lächelst, – und so ist's getan.
Und Du im Schlummer, Genius!
Warst du von denen, die nie Ohren haben?
Cäsar! Erwachtest du erst
im finstern, von des
Was ward – ihr wissenden Wände seid's gefragt! –
Himmelssturm wie deiner zu Spott? ...
Er war – Geflüster schwillt und flucht und klagt –
ein Dämon nur – kein Gott.

Meter: iambic
Za Antonínem Chittussim. (II.)
by Jaroslav Vrchlický

Ó chvíle dumy, kdy vlny šumí kol dlouhých rybníků hrází,
nad šerá lada, káně když padá daleko v olšové mlází,
rákos jen hebce na břehu šepce a třtina ve větru zpívá,
a v matném ruchu vlnami vzduchu mýtinou klekání splývá,
tam byl jsi doma, lačnýma rtoma hltal jsi z pramene krásy
a stíny a šero, paprsků stero, oblaka, svity a jasy
ti byly tóny palety velké, příroda v ruce již třímá,
ať v bouři duní, v pršce se sluní, večerem hvozdy ať dýmá!
Tam’s míchal barvy, pojil a snoubil v celek je, ve souzvuk ladil,
s láskou, jíž často umělec milý svůj nástroj laskal a hladil,
s nadšením v oku, neznaje mdloby, rukou vždy hbitou a pevnou
konejšil’s v radost snivou a tichou duši svou vzdornou a hněvnou!
Tam v pusté tiši, hvozdy kde dýší, tam sama přečasto k Tobě
jak pták, jak včelka, všech nás ta velká máť Krása přišla a obě
tvé oči, jež pily vzruch něhy a síly, Ti zlíbala, až prchly stesky,
až na Tvém plátně smál se a dumal v celé své pravdě kraj český,
neb Ty jsi chytil jak hoch v dlaň ptáka, štětcem svým tu jeho duši,
již sedlák cítí pod tvrdou hroudou, již básník hádá a tuší
v skřivánčím plesu, v žalobě lesů, v mlčení zoraných polí,
Tvůj štětec uhád’, čím kraj ten kvete, co nás tu hněte a bolí,
Tvůj štětec zachyt’ přírody úsměv, k svému když pospíchá loži,
s mdlobou v tom spěchu, ale v svém dechu tvořivý dech lásky boží!

Meter: polymetric
Hoy
by Mariano Miguel de Val

La lira está de luto porque mi padre ha muerto
y débole el tributo que se le rinde a un santo
¿Oirá mi voz? ¡Quién sabe! Murió tranquilo en cuanto
anclada vio mi nave en el seguro puerto.
¿Cómo expresar mi pena? El corazón, es cierto,
su dulce nombre llena; mas me quería tanto,
que son poco, muy poco las hieles de mi llanto,
los recuerdos que invoco, las lágrimas que vierto
¡Oh cuál tengo presente su pálido semblante!
¡De qué modo mi mente los
                  recuerdos quebrantan
de su lenta agonía, de su postrer instante!
Pero aun hay alegría y amor en torno mío,
porque mis hijos llegan, porque mis hijos cantan,
porque mis hijos juegan en el hogar sombrío.

Meter: polymetric
To My Dear and Loving Husband
by Anne Bradstreet

If ever two were one, then surely we.
If ever man were loved by wife, then thee.
If ever wife was happy in a man,
Compare with me, ye women, if you can.
I prize thy love more than whole mines of gold,
Or all the riches that the East doth hold.
My love is such that rivers cannot quench,
Nor ought but love from thee give recompense.
Thy love is such I can no way repay;
The heavens reward thee manifold, I pray.
Then while we live, in love let’s so persever,
That when we live no more, we may live ever.

Meter: iambic
Finale
by Ernst Stadler

Wie Siegesjauchzen ist es, das
Jahrtausende verrauschend weiterwerfen.
Die Berge donnern.
An den Eisenklammern
Rüttelt Prometheus,
Rüttelt, rüttelt,
Sie rucken – springen –
Ein Erlösungsschrei
Gellt über die Welten hin.
Doch er
Schüttelt die Glieder, die lang entwöhnten,
Reckt die Arme, die lang gelähmten,
Schreitet hinab,
Ein Sturzbach, den der Tauwind losgeküßt –
Vom Kaukasus hinab zu seinen Menschen.
Festglocken dröhnen,
Sonnentrunkne Reigen
Flattern um ihn, dionysisch verschlungen,
Weinlaubumkränzt:
»prometheus!
Gott des Lichts!
Heil dem Erlösten, der die Welt erlöst!«
An seinen Armen glühn die Eisenstriemen
In roten Flammen auf.
Und dann –
Plötzlich ist er's nicht mehr:
An den Händen klaffen
Braune Wundenmale wie von Kreuzesnägeln,
Blutige Schmerzensmale. –
Doch aus den Augen bricht ein goldner Strom
Von Morgenlicht,
Aus tiefen Balduraugen ...
Baldur-Prometheus-Christus –
Heiliges Leben
In Licht, in Schönheit,
Nie sterbender Götterrausch
Glühendster Trunkenheit! ...
Nur fühlen, atmen, schwelgen. Seligstes
Nirwana und
Aus tausend Himmeln tausend Morgensonnen.

Meter: iambic
- XIV -
by Francisco de Medrano

Suelta la carta y brújula el piloto,
cansado de luchar con agua y viento;
azota de la nave el mar hambriento
este costado abierto y aquel roto.
Del impío marinero, ya devoto,
envuelto en voces sube el sentimiento
al cielo, que desprecia mal contento
del pasajero humilde el casto voto.
Embiste el casco en un escollo duro,
y al más dichoso, en una tabla asido,
escupe el mar en las arenas muerto.
Yo lucho con la ausencia, y sostenido
de mi esperanza, ¿llegaré seguro,
Flora, a tus ojos? Muera yo en tal puerto.

Meter: iambic
En la muerte del muy insigne varón doctor Juan Pérez de Montalbán
by Bernarda Ferreira de la Cerda

Duplique mi dictamen la alabanza
de un MONTE que erigió hondo desvelo
a tomar la razón de todo el Cielo,
a competir de estrellas semejanza
Si bien no le venció la confianza,
ni de Soberbia alada infausto vuelo,
porque creció para ejemplar consuelo
de cuanto el DOCTO por MODESTO alcanza
Corone pues su frente de laureles
este PENSIL de la Naturaleza
próspero de Retóricos claveles
No alteren de sus frutos la belleza
de la ENVIDIA los dientes más crueles,
que no puede ocultarse su GRANDEZA

Meter: iambic
POŽÁR.
by Václav Jaromír Picek

„Hoří, hoří, kde jste kdo,
Běžte, zvoňte na poplach!
Vodu, vodu! haste to,
V noci požár, až jde strach!“
Mílek, šalný klučina
Nad komůrkou tak volá,
Kde dlí krásná dívčina,
V srdci láskou plápolá.
Lidé kol se sbíhají,
S košíky se lopotí,
Řebříky tam zdvihají,
Hák, stříkačka rachotí.
„Kde jest oheň?“ lid se ptá.
,V srdci Běly, ha, ha, ha!‘
Na střeše se zachechtá
Bůžek, šelma křídlatá!
„Bodejž do tě veliký –
Stříkačka ti vyšlehá!
Honem na něj žebříky! –“
V dálce chechtot: ,Ha, ha, ha!‘

Meter: trochaic
Soneto a don Diego Rosel y Fuenllana, inventor de nuevas artes
by Cervantes

Jamás en el jardín de Falerina
ni en la Pranasa, excesible cuesta,
se vio Rosel ni rosa cual es ésta
por quien gimió la maga Dragontina;
atrás deja la flor que se reclina
en la del Tronto archiducal floresta,
dejando olor por vía manifiesta
que a la región del cielo la avecina.
Crece, ¡oh muy felice planta!, crece,
y ocupen tus pimpollos todo el orbe;
retumbando, crujiendo y espantando;
el Betis calle, pues el Po enmudece,
y la muerte, que a todo humano sorbe,
sola esta rosa vaya eternizando.

Meter: iambic
O, how much more doth beauty beauteous seem (Sonnet 54)
by William Shakespeare

O, how much more doth beauty beauteous seem
By that sweet ornament which truth doth give!
The rose looks fair, but fairer we it deem
For that sweet odour which doth in it live.
The canker-blooms have full as deep a dye
As the perfumed tincture of the roses,
Hand on such thorns and play as wantonly
When summer’s breath their masked buds discloses:
But, for their virtue only is their show,
They live unwoo’d and unrespected fade,
Die to themselves. Sweet roses do not so;
Of their sweet deaths are sweetest odours made:
    And so of you, beauteous and lovely youth,
    When that shall fade, my verse distills your truth.

Meter: trochaic
Don Juan de Albión
by Cristóbal de Virués

Aquel valor, Virués, que habéis mostrado
en el heroico proceder de Marte
siguiendo su honrosísimo Estandarte
con pecho de virtud y honor armado.
Aquel mismo mostráis en alto grado
siguiendo del divino Apolo el Arte
en su más bella y más excelsa parte
de sus dones altísimos dotado.
Y así Palma de Marte a vuestra mano
dará, y Lauro de Apolo a vuestra frente
la piadosa de Dios potente diestra.

Meter: polymetric
6.
by Friedrich von Logau

Was einem, ist nicht bald auch einem andren recht;
Sonst wer deß Herren Frau auch für deß Herren Knecht.

Meter: iambic
Sommerabend
by Richard Fedor Leopold Dehmel

Klar ruhn die Lüfte auf der stillen Flur;
fern dampft der See; in Dünsten goldig flimmernd
verschwimmt der Sonne letzte rote Spur;
die zarten Wolken wallen hoch und schimmernd.
In laue Dämmrung hüllt sich das Gefild,
die Nebel wachsen aus der warmen Erde;
ein matter Duft vom feuchten Grase quillt,
heim zieht der Hirte mit der satten Herde.
Die letzte Biene summt zum Korbe dort,
und schweigend wird es auf der weiten Halde;
nur eine Grille singt noch einsam fort,
und sanft ein Rauschen wacht im nahen Walde.
Zu weicher Ruhe löst sich jede Kraft,
der Wind selbst schläft wie aus der Welt geschieden,
kaum regt die Aehre sich am schwanken Schaft ...
So sei doch

Meter: iambic
Light Shining out of Darkness
by William Cowper

1
God moves in a mysterious way,
   His wonders to perform;
He plants his footsteps in the sea,
   And rides upon the storm.

2
Deep in unfathomable mines
   Of never-failing skill,
He treasures up his bright designs,
   And works his sov'reign will.

3
Ye fearful saints, fresh courage take,
   The clouds ye so much dread
Are big with mercy, and shall break
   In blessings on your head.

4
Judge not the Lord by feeble sense,
   But trust him for his grace;
Behind a frowning providence
   He hides a smiling face.

5
His purposes will ripen fast,
   Unfolding ev'ry hour;
The bud may have a bitter taste,
   But sweet will be the flow'r.

6
Blind unbelief is sure to err,
   And scan his work in vain;
God is his own interpreter,
   And he will make it plain.

Meter: iambic
DAVORINU TRSTENJAKOVI, AUTORU „DOKONALÉHO UČITELE“.
by Bohuslav Květ

Jak píseň skřivánčí v březnových metelicích,
nám vřelá slova Tvá od Velebitu zazněla,
že vychladlá i srdce bratří v povolání
suggescí plodných nadějí a tužeb prochvěla.
Ty’s z duše promluvil tisícům zápasníků,
již v kraje zapadlé osvěty nesou pochodeň
a stokrát poníženi, vztyčí hlavy vzhůru
v naději v nová pokolení, v příštích duchů žeň...
A dokud srdce, Tvému podobná, bít budou
a duchové, Ti podobní, pěstovat lidstva květ,
netřeba hlavu v černé beznaději věsit:
vždy ještě bude možno žít a s nadějí zřít v svět.

Meter: iambic
Soneto
by Fray Francisco de Castro

Vistió Jesús de pobre el primer manto,
cual niño simple entre los simples crece,
joven sirve a sus padres y obedece,
varón se muestra el más perfecto y santo.
Su vida religiosa causa espanto,
en sus milagros su virtud parece,
las penas de su muerte a Dios ofrece,
deja a sus padres con tristeza y llanto.
Este es el curso de la vida santa
de Domingo Anadón tan a medida
que al suelo y cielo, es gran razón que asombre
Pues mereció gozar ventura tanta
que la vida de aquel que le dio vida,
esa es la suya con mudarse el nombre

Meter: iambic