PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Das dritte Gespräch.
by Christian Weise

Mein werthes kind wofern ihr ja beliebt
Zu wissen was mein freyes hertz betrübt/
So gebe sie ein zeichen im gesicht/
Darf ich mich ihr vertrauen oder nicht?
2. Die mutter wil; drum muß es auch geschehn/
Ich soll nunmehr nach einer liebsten sehn/
Sie beut mir hauß/ hof und die nahrung an
Daß ich mich selbst nicht länger wehren kan.

Meter: iambic
Esfinge
by Guillermo Blest Gana

Sí, maestro; ya lúgubre o risueño,
sueño es la vida, la razón lo advierte;
pero ¿nos viene a despertar la muerte,
o ésta, como la vida es otro sueño?
«¡Dormir, soñar tal vez!», con
                  torvo ceño
Hamlet exclama, pero el cráneo
                     inerte
guarda el secreto eterno, sin
                  que acierte
a descubrirlo su tenaz empeño
Impasible la faz, severa y ruda,
sorda al clamor que los espacios llena,
la esfinge inmóvil permanece y muda.
Y de pie, contemplándola en la arena,
de un lado inquieta y tétrica, la Duda;
la Fe, del otro, plácida y serena.

Meter: iambic
A J. A. C. B.
by José Cadalso

Naturaleza absorta en este día
contempla el precursor que del futuro
abriendo el escondido seno oscuro
trajo al linaje humano la alegría
Los seres solemnizaron a porfía
la paz universal que muy más puro
tornó el placer y el bien muy más seguro
cumpliéndose la excelsa profecía
También celebran el placer sabroso
que fundad, ¡oh Juan!, en la esperanza
de nueva prole, cual su madre hermosa
Treparán por su cuello delicioso
y ella alegre por ver su semejanza
posteridad donare numerosa

Meter: iambic
Der Wald ist jetzt eine dunkle Laube
by Max Dauthendey

Der Wald ist jetzt eine dunkle Laube.
Er sitzt weit ab vom Alltagstaube
In ewiger, wogender Festlichkeit
Und vertreibt uns mit Liedern die Zeit.
Wir können dort unter den lautlosen Buchen
Nicht nach dem schweren Golde suchen.
Wir sehen den Spuren der Rehe nach,
Die wohnen leicht unter des Waldes Dach
Und sind wie Verliebte im Mond nachtwandelnd wach.

Meter: polymetric
Parlamentarismo
by José Selgas y Carrasco

Por burla o precaución, según se tome,
hizo el destino, en lo que al mundo toca,
que el hombre, concertadas lengua y boca,
sólo pudiese hablar por donde come.
Después, temiendo que la duda asome,
aclaró el punto, y dijo: «Lengua loca,
si es el bocado lo que a hablar provoca,
de freno sirva y la palabra dome»
Mas hallaron su vez los charlatanes,
y de comer y hablar forjaron modos,
diversos sí, pero a la par sencillos:
Cumplidos están ya tantos afanes;
pues bien se ve que hablando por los codos,
comen más y mejor a dos carrillos.

Meter: polymetric
LX. Ó blaze tomu básníku,
by Duchoslav Panýrek

Ó blaze tomu básníku,
jenž v boj se dává pro svou lyru,
a který maje něžný cit
má humor při něm i satyru.
Jsou lidé, jim když ukážeš,
jak struny srdce tvého znějí,
to srdce z ňader vyrvou ti
a blátem ti je poházejí.

Meter: iambic
Grabschrifft einer hure.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Hjer fault das wunder-schöne bild,
So ieder vor die Venus hielt:
Man kannte sie in allen landen:
Sie kannt auch selber iedermann:
Und wie sie allen angestanden;
So stund ihr auch ein ieder an.

Meter: iambic
Estrellas vespertinas – El triunfo
by Walterio F. Leza

Bajo el nirvana de la tarde quieta,
que amaraba el letargo del villaje,
otorgóme la gloria de su ultraje
tu enojo de dulcísima Julieta
Desmayaba el crepúsculo violeta
-radioso panorama de miraje-
en el sueño encantado del paisaje,
que hirió de Febo la postrer saeta.
Sollozó tu pueril resentimiento
en la cadencia de tu suave acento,
deshaciéndose en gamas melodiosas.
Desarmado quedó mi anhelo impuro;
y puntearon de luz el cielo
                        oscuro
las rútilas estrellas temblorosas

Meter: polymetric
ZLOMEK DOPISU
by Růžena Jesenská

Byl poustevník, ten pro jediný keř,
jenž ze semene vyrostl mu, žil,
a tulák pro slunce a stín, ach věř,
a hříšník žít chtěl, aby vinu smyl.
A šťastný člověk pro srdce byl živ,
a jiný pro myšlenku svatou zdvih’
svou hlavu tam, kde umříti chtěl dřív, –
je strašně krásné dožít v illusích!
Byť paprslek byl pavučinou jen,
jež svítí v nedostupném slunci nám, –
a předmět žití pavouk, vězňův sen
a jeho láska! Žhavě vzpomínám – –
Víš, onen drahý cizinec, ó víš?
žil oblakům, jež snivá plují v dál!
Ó čti, než bránám těžkým odpovíš,
vzkaz jeho: není, co bys miloval?

Meter: iambic
2.
by Klabund

Gott der Kindheit, darf man dir noch glauben?
Ach ich kenne dich nicht mehr.
Wo sind deiner Herrschaft milde Tauben
Und des Weines goldgegorne Trauben
Und des Frühlings frohe Wiederkehr?
Falten trage ich und rauhe Runzeln,
Und mein Schädel ist mit Moos gestopft.
Bei der Kerze abendrotem Funzeln
Denk ich lächelnd an mein Beet Rapunzeln,
Über dem der Juniregen tropft.

Meter: trochaic
Václav Kliment.
by Josef Lukavský

Čím Danton byl, proč Demosthenes slaven
je pouhou tříští, nepatrným brakem
oproti síle toho, jenž, byť znaven,
svým hlasem hřímá pod i nad oblakem.
Orator prudký, jenž jsa pout svých zbaven,
jak příboj moře hřmí a jiskří zrakem
– zdánlivě mírný – jak se říká: na ven
je bouřlivý, jak Jiří v boji s drakem.
Svět celý úzkým je pro jeho touhy velké
a každé moře mu je nepatrné, mělké
a k smíchu slunce mu, jež září v jeho kštici.
A proto v letní čas, kdy dovolení dáno,
má prádlo Jägrovo v tlumoku přichystáno
a jede divoce do Plané nad Lužnicí.

Meter: iambic
69  Die Sünde.
by Angelus Silesius

Die Sünd’ ist anders nichts/ als daß ein Mensch von
Gott
Sein Angesicht abwendt/ und kehret sich zum Tod.

Meter: iambic
Modlitba.
by František Chládek

Pane! již se strasti valí,
zdaž pomůže milosť Tvá?
Nechť se obzor více kalí –
duše má přec nezoufá.
Slyš mne, Pane! v této chvíli,
plné strasti, úkory,
v oběť srdce své Ti nesu,
srdce – schránku pokory.

Meter: trochaic
47.
by Friedrich von Logau

Wer nach einem Engel freyt, trifft offt einen Teuffel an.
Alles trifft, wer nur Vernunfft an die Seite haben kan;
Dann Vernunfft schmückt trefflich schön; dann Vernunfft macht alles gut,
Und ein Engel wird das Weib, wann sie wie ein Engel thut.

Meter: polymetric
Der 3te Vers des 11ten Cap. des Prediger Salomonis.
by Sidonia Hedwig Zäunemann

Ich sterb und komme vors Gericht,
Ich muß die Erde meiden;
Allein die Stunde weiß ich nicht,
Wenn ich von hier soll scheiden.
Ist nun mein Geist darzu geschickt,
So werd ich ewiglich erquickt!
Wenn Gott das Urtheil fället.
Ich weiß nicht, wenn der Todes-Schlag
Den Lebens-Baum zernichtet;
Ob sich sein Stamm am hellen Tag,
Zum schnellen Falle richtet:
Ich weiß nicht, welche Zeit er fällt.
Wie nun hiebey der Geist bestellt,
Darnach wirds ihm auch gehen.
Drum bitt ich dich aus Herzens-Grund,
O Herr der Herrlichkeiten
Du wollest mich zur Todes-Stund
Durch deinen Geist bereiten.
Gieb, daß ich sey bey Tag und Nacht
Auf meine Sterbens-Zeit bedacht,
Damit ich nicht verderbe.
Vor allen tilge meine Sünd
Mit Jesu Schweiß und Blute.
Schau Vater auf dein heilig Kind!
Blick auf die Geisel-Ruthe:
Schau seinen Tod! dieß halt ich dir
Mit Buß und wahrem Glauben für;
So kan ich allzeit sterben.
Ist Sünd und Tod auf mich erboßt,
Und will mir Grauen machen;
So komm zu mir mit deinem Trost;
So kan ich ihrer lachen.
Flöß in mein Herz den Lebens-Saft,
Und gieb mir Stärkung, Muth und Kraft;
So kan ich frölich sterben.
Herr! schenk mir deine Freudigkeit
Die Welt mit Lust zu lassen,
Und jene süße Ewigkeit
Mit Freuden zu erfassen.
Gieb mir zu meinem Todes-Schrit,
O Gott! die Glaubens-Flügel mit;
So kan ich seelig sterben.
Laß nicht die Lampe des Gebeths
Verlöschen, noch versiegen:
Laß mich dieß einge, bitt ich stets,
Zu eigen überkriegen;
So ruf ich, wenn mein Faden reißt:
Dir Herr! befehl ich meinen Geist;
So kan ich seelig sterben.
Drum Herr! bereite meine Seel,
Das sie kan allzeit sterben:
Und soll denn meine Leibes-Höhl,
Als wie ein Baum verderben;
So mache mich darzu bereit;
So kan ich in die Ewigkeit
Zu jeder Stunde gehen.

Meter: iambic
Sonet – plagiat.
by Josef Svatopluk Machar

On narodil se, Emanem byl křtěn,
rost’, jako dítě jednou někam spad’
a zblb’ a jako hoch pak každý den
hnal stádo na koberec vesských lad.
Tam prý se díval na oblaka rád,
snil – jednou – nefasti den pro něj ten –
pruskému vojsku v hrubé ruce pad’,
německy neznal – a byl zastřelen...
Co vymyslí se těchhle historií,
jenž chtějí míti pravdu štítem svým!
a pravdou nejsou, krásy není v nich –
však na struny jdou duší soucitných.
Jen dál – a bude všecko poesií,
co vlastně jest jen holým neštěstím...

Meter: iambic
NA BÍLÉ HOŘE.
by Karel V. Rais

Na té Bílé hoře
smutné okolí,
až z divného hoře
srdce zabolí.
Od té hory Bílé
chladný táhne van
přes daleké míle
do všech českých stran.
Že kdys na té hoře
dupla kopyta,
dosud po oboře
půda rozryta.
Dupala tam v čela
tvrdá podkova,
aby zapomněla
duše domova.
Dupala tam těla
jako mrtvý brak,
aby země celá
vyplakala zrak.
Tatíkové, mámy
aby pro děti
vytrhali sami
všecko z paměti.
Z černé hlíny vane
horké krve dech –
na své srdce zdrané
vlož ji, kdo jsi Čech.
Ve hrudi když není,
ať je na hrudi,
krev snad chladnou zpění,
pamět probudí...

Meter: trochaic
El viajero
by Rafael María Baralt

Ave de paso que vagando gira
de nación en nación, de gente en
                     gente
y de su amor y de su nido ausente
hoy llora aquí, mañana allí suspira
Rama infeliz que el ábrego en su
                     ira
del almo tronco desgajó inclemente;
pobre arroyuelo que de ignota fuente
fluye gimiendo y en la mar espira
Ausente así del caro patrio suelo,
afanosa busco mi edad florida
para el alma un amor y mis amores
Tormentas fueron y furor del cielo
Gocen otros el bien: que yo en la vida,
abeja de dolor, libo dolores.

Meter: polymetric
1L: Tauchet, heil'ge Klänge, wieder
by Richard Fedor Leopold Dehmel

Tauchet, heil'ge Klänge, wieder
ganz in meinen Glauben mich!
Quellet, quellt, ihr alten Lieder:
füllet ganz mit Reinheit mich!
daß ich in die Kniee fallen,
Ein Mal wieder beten kann,
Ein Mal wie ein Kind noch lallen
und die Hände falten kann!
Denn ich fühl's: die Liebe
die in Ihm geboren worden,
ob sie gleich in Rätseln schwebet,
ob gleich Er gekreuzigt worden;
denn ich sehe fromm sie werden –
heute, Ewig fromm – die Menschen,
wenn es klinget: Fried' auf Erden
und ein

Meter: trochaic
Ni contigo ni sin ti
by Francisco Modesto de Olaguibel

No fue tu amor el que me dio la muerte,
por más que, al abrasarme con su lumbre,
sobre mi alma eché la pesadumbre
infinita y tremenda de quererte
Tampoco fue tu olvido; quedé inerte
al trasponer del ideal la cumbre;
pero luego volvió la muchedumbre
de los sueños, que huyeron al perderte
No, nada de eso fue: la triste vida,
la selva dolorosa, ensombrecida,
cuya helada tiniebla me da miedo.
¡Qué importan ni tus besos ni tu hastío!
La noche está muy negra; tengo frío
¡Ni sin ti, ni contigo, vivir puedo!

Meter: polymetric
- 834 - Acto II, LAURENCIA
by Lope de Vega

Soberbios edificios, torres bellas,
dorados paramentos y techumbres,
cuyas piramidales pesadumbres
quieren servir de basa a las estrellas.
Vosotros que las sierras, porque en ellas
nací tenéis en poco, y de las cumbres
que ven primero las celestes lumbres,
altivos murmuráis tan lejos de ellas;
palacios ricos, ¿dónde está el contento?
¿Está en vuestros tesoros y riqueza,
o en la seguridad del pensamiento?
¡Oh cuán seguro estado es la pobreza,
pues no puede temer que humille el viento
su miserable estado a más bajeza!

Meter: iambic
M. L.
by Stefan George

Wie unsre glorreichen himmel bruder im stolz
So breitet dein glänzendes gelb und wie reifender lohn
Es zittern in deinem lila und wehen grün
Gestaltlose stunden mit ihrem mühsamen rinnen
Und lange seufzer aus kerkern ohne erhebung
Dein strahlendes blau umkleidet die wunschlosen götter
In deinem veilchendunkel voll purpurner scheine
Ist unser tötliches sehnen bruder im leid.

Meter: iambic
Jaro v horách.
by Augustin Eugen Mužík

Láskou kdo jste živ a snem,
pojďte sem!
Stisk nás rukou spojí vřelý.
Zde lze prosnít život celý
bez bouří a nepokoje.
Poupětem
ovíjí zde ňádra svoje
smrt i život, nebe, zem.
Vizte jaro! upřené
v zelené
listí má své zářné zraky,
láká teplo, vůni, ptáky,
až i na lidské si nitro
vzpomene,
dýchne v ně, a člověk jitro
v duši cítí plamenné.
Bledá zora v jitřní čas
zlatý vlas
na obloze sobě splítá,
luznou kytkou slunce vítá,
a pak mizí v nebes dáli.
Jakých krás
barvy v její rouchu plály:
zlato, růže, sníh a jas.
Na jemnouňké píšťaly
zahráli
písně ptáci zlatokřídlí.
Jak je Echa děti shlídly,
znovu vše si opakují.
Cymbály
v každé zvoní stmělé sluji,
zkad jen vlny šplounaly.
Moh’ bys také viděti,
děvčeti
ze srdce jak láska pučí!
Ráj ji pojal do náručí,
plný dum a sladké tísně.
Poupěti
slavík rád své sladké písně,
a noc hvězdy zasvětí.
Smrt zde v háje pokraji
v útají
sedí, ruce v bílém klínu.
U nohou jí v spícím stínu
ručej pramínku se rojí.
Velká jí
v snivém zraku slza stojí,
kol ní laňky těkají.
Láskou kdo jste živ a snem,
pojďte sem!
Stisk nás rukou spojí vřelý.
Zde lze prosnít život celý
bez bouří a nepokoje.
Poupětem
ovíjí zde ňádra svoje
smrt i život, nebe, zem.

Meter: trochaic
Regeneración
by Francisco Javier Ugarte y Pages

Pronto, pronto, Señor, ven en mi
                     ayuda
mira que de tu amparo necesito,
porque, víctima y reo de delito,
ni el bien disfruto, ni tu ley me escuda
Vencido estoy en la batalla ruda
y de tu reino celestial proscrito;
si oyes mi triste, desolado grito,
tu enojo calma y mi destino muda.
Clavado por mi culpa en vil madero,
con tu sangre bendito y perfumado,
amor me ofreces y perdón espero.
Sálvame de la afrenta del pecado
y muéstrame el más corto derrotero
para llegar Ti ¡regenerado!

Meter: iambic
O sancta crux!
by Xaver Dvořák

Bludištěm hříchů tapám, ó Pane!
Cos jako bázeň mne úží,
noha má každý okamžik stane;
nevím, zda k boji se vzmuží.
Síla má chabne, z dlaně meč padá,
z levice štít mi kles k zemi;
chrabrosti květ mi ve prsou zvadá,
k nebi zrak třeští se němý.
Přede mnou propasť, kolem noc tmavá,
v bezdnu kdes cesta se ztrácí;
pochybnosť chmurná v duši mé vstává,
poslední naděj se kácí.
Což není pro mne více juž spásy?
v úzkosti ret můj tak vzdychá –
tu blesknul kříž tmou zářivé krásy,
tvář Krista, zdá se, že dýchá;
před její jasem prchá stín, mlha,
a jak se zdvihá skráň bledá,
hle, kterak krve perlami zvlhá;
zrak Jeho zvolna se zvedá.
Pohledl na mne: ó co v něm chvělo,
předtucha ráje, ach, eden...
v slzách jsem sklonil k podnoží čelo,
neznámou mocí jak veden.
Horečně tisk jsem žhavé své skráně
na kříž ku nohám v bolu,
slzy mé mísí s krví se Páně –
Ten ke mně sklání se dolů.
„Synu můj!“ šeptal, „vytrvej vezdy,
zmužile kráčej vždy k předu.
Já ti vstříc vzplanu, nechť hasnou hvězdy,
přes hory já tebe svedu.“
Tu silen vstal jsem, do noci kráčel,
přede mnou kříž planul svatý,
a když sklon cesty v propast se stáčel,
přes ni se v most sklenul zlatý.
A s něho manna v duši mou padla,
kdy hladem znaven jsem hynul,
žízní-li sprahlá duše zas vadla,
s něho se pramen mi řinul...
Ó kříži svatý! Plaň mi tak stále,
poslední stín mizí z nitra;
štěstím, ach, spit jdu za Tebou dále
a v srdci – červánky jitra.

Meter: polymetric
Kriegslied.
by August Heinrich Hoffmann von Fallersleben

Hört wie die Trommel schlägt!
Seht wie das Volk sich regt!
Die Fahne voran!
Wir folgen Mann für Mann.
Im Kampf und Streit
Ist keine Zeit
Zu fragen warum? warum? warum?
Die Trommel die ruft wiederum pum pum pum pum
Mit Gott für König und Vaterland.

Meter: iambic
Patroling Barnegat
by Walt Whitman

Wild, wild the storm, and the sea high running,
Steady the roar of the gale, with incessant undertone muttering,
Shouts of demoniac laughter fitfully piercing and pealing,
Waves, air, midnight, their savagest trinity lashing,
Out in the shadows there milk-white combs careering,
On beachy slush and sand spirts of snow fierce slanting,
Where through the murk the easterly death-wind breasting,
Through cutting swirl and spray watchful and firm advancing,
(That in the distance! is that a wreck? is the red signal flaring?)

Slush and sand of the beach tireless till daylight wending,
Steadily, slowly, through hoarse roar never remitting,
Along the midnight edge by those milk-white combs careering,
A group of dim, weird forms, struggling, the night confronting,
That savage trinity warily watching.

Meter: dactylic
Insinúa con donaire que las miserias de esta vida dignamente pueden ser motivo de llanto y de risa también
by Quevedo

¿Qué te ríes, filósofo cornudo?
¿Qué sollozas, filósofo anegado?
Sólo cumples, con ser recién casado
como el otro cabrón, recién viudo.
¿Una propia miseria haceros pudo
cosquillas y pucheros? ¿Un pecado
es llanto y carcajada? He sospechado
que es la taberna más que los sesudo.
¿Qué no te ahogues tú, qué no te corras,
bufonazo de fábulas y chistes,
tal, que ni con los pésames te ahorras?
Diréis, por disculpar lo que bebistes,
que son las opiniones como zorras,
que uno las toma alegres y otro triste.

Meter: polymetric
1L: Wir kannten nicht sein unerhörtes Haupt,
by Rainer Maria Rilke

Wir kannten nicht sein unerhörtes Haupt,
darin die Augenäpfel reiften. Aber
sein Torso glüht noch wie ein Kandelaber,
in dem sein Schauen, nur zurückgeschraubt,
sich hält und glänzt. Sonst könnte nicht der Bug
der Brust dich blenden, und im leisen Drehen
der Lenden könnte nicht ein Lächeln gehen
zu jener Mitte, die die Zeugung trug.
Sonst stünde dieser Stein entstellt und kurz
unter der Schultern durchsichtigem Sturz
und flimmerte nicht so wie Raubtierfelle;
und bräche nicht aus allen seinen Rändern
aus wie ein Stern: denn da ist keine Stelle,
die dich nicht sieht. Du mußt dein Leben ändern.

Meter: iambic
130. Metastasio.
by František Sušil

Tvé verše přelahodně hudou,
Leč slyším přec jen píseň chudou,
Tvé osoby jsou zástup sket,
A vše se hrá jen na pohled.

Meter: iambic
SONETO
by Rubén Darío

¡Oh Dios! Jamás yo pienso
en este vivir asesino,
hecho con la mujer y el vino
y con este Dios tan inmenso.
Este camino tan extenso,
que ni siquiera lo adivino;
esta viña aquí, y este pino
en la montaña que yo pienso:
y esta montaña de cristal,
y esa reina del corazón,
y esa princesa del coral,
y esa novia de la ilusión,
si son del bien o son del mal...
Y después de todo ... , ¡si son! ...

Meter: polymetric
5. Der klagende Bräutigam. 2
by Paul Fleming

Phöbus mit sehr großem Zagen,
weil die schöne Dafnis ward
in den Lorberbaum verkahrt,
täte Tag und Nacht sich plagen:
doch zagt Phöbus nicht so sehr,
weil ich zage noch viel mehr.
Orpheus hochgerühmbter Gaben
gosse manchen Tränenbach,
weil er (diß sein Ungemach!)
seine Liebste nicht kunt haben:
doch weint Orpheus nicht so sehr,
weil ich weine noch viel mehr.
Arcas seufzet über Maßen,
als er Juliana nicht
kont' bekommen zu Gesicht',
auf die er sich ganz verlassen:
doch seufzt Arcas nicht so sehr,
weil ich seufze noch viel mehr.
Bleibet Phöbus gleich im Zagen,
Orpheus in dem Weinen lebt,
Arcas in dem Seufzen schwebt:
Phöbus, Orpheus, Arcas klagen
alle drei doch nicht so sehr,
weil ich klage noch viel mehr.

Meter: trochaic
188. Příčina ochuzení.
by Matěj Josef Sychra

Když náš lékař na mne léčí,
Dotud kapsa má se zlehčí,
Že jest prázdná jako hlava,
Toho pána kadeřavá.

Meter: trochaic
Venganza de la edad en hermosura presumida
by Quevedo

Cuando tuvo, Floralba, tu hermosura,
cuantos ojos te vieron, en cadena,
con presunción, de honestidad ajena,
los despreció, soberbia, tu locura.
Persuadiote el espejo conjetura
de eternidades en la edad serena,
y que a su plata el oro en tu melena
nunca del tiempo trocaría la usura.
Ves que la que antes era, sepultada
yaces en la que vives; y, quejosa,
tarde te acusa vanidad burlada.
Mueres doncella, y no de virtuosa,
sino de presumida y despreciada:
esto eres vieja, esotro fuiste hermosa.

Meter: polymetric
Der Mainotte
by Wilhelm Müller

Nie, nie hat ein Sklavenjoch meinen starken Hals gebogen,
Nie hab' ich an meinem Arm eine Kettenlast gewogen.
Frei, wie meiner Berge Strom, wie der Adler in den Lüften,
Stürz' ich brausend in die Fläche, wo die Freiheit liegt in Grüften,
Neben altem Heldenstaube, unter grauen Mauertrümmern,
Und mir ist, als hört' ich sie unter mir vernehmlich wimmern.
Räuber heiß' ich bei dem Wicht, der den Räuber nennt Gebieter,
Jenen Räuber, der ihm hat
Freiheit, Freiheit, Lebensluft, Leibesmark und Seelenschwinge,
Der gehört mein Herz, mein Arm, meine Büchs' und meine Klinge,
Der ich wache, der ich kämpfe, der ich lebe, der ich sterbe,
Die ich meinen Kindern lasse als mein einig eignes Erde.
Räuber nennt mich immerhin! Rauben will ich und verheeren
Herrengut und Sklavenland, und kein Pascha wird es wehren.
Aber hört, ihr Feldbewohner, hört, der Räuber kann auch geben
Mehr, mehr als ihr habt besessen all' in eurem ganzen Leben.
Wollt ihr eure Freiheit wieder? Kommt herauf mit scharfen Klingen!
Von den Bergen wollen wir sie vereint herunter bringen.

Meter: trochaic
K minulosti památkám svým drahým
by Rudolf Mayer

K minulosti památkám svým drahým
Lněme v lásky vroucím nadšení,
K budoucím dutím hleďme smutným, blahým
Slavíce v nich nové sbratření!
Od Šumavy až ku Snězce bílé,
Pokud druha český vítá druh,
V bratrsky se všichni spojme kruh,
Nepřemožitelný v české síle, –
Bratři k vítězství a bratři k smrti –
Tak nás nikdo v světě nerozdrtí,
A zač Žižkou slavně bojováno,
Vzejde vnukům zas – svobody ráno! –

Meter: trochaic
Soneto a San Vicente Ferrer
by Gaspar de Aguilar

Juan ofreció el jazmín, que es
                  el dechado
de la virginidad maravillosa;
Diego, menor, la trascendente rosa;
Bernardo, amante, el alhelí morado
Domingo, noble, el lirio aventajado;
Antonio, fuerte, la azucena hermosa;
Tomás, sutil, la nepta provechosa;
Lorenzo, mártir, el clavel leonado.
Jacinto, el arrayán de su esperanza;
Pablo, la maravilla de su celo;
Francisco, el trébol, que humildad promete.
Con estas flores dignas de alabanza,
hizo el grande Vicente, para el Cielo,
como era valenciano, un ramillete.

Meter: iambic
1L: Willst du in Deutschland wirken als Autor, so triff sie nur tüchtig,
by Friedrich Schiller

Willst du in Deutschland wirken als Autor, so triff sie nur tüchtig,
Denn zum Beschauen des Werks finden sich wenige nur.

Meter: polymetric
PŘÍZRAK
by Antonín Sova

Po bitvě šli se modlit vladaři
za tisíce svých utracených duší...
Královny bledé smutek ve tváři
i dvořanům lesk smutných očí sluší...
Na prokletém tom sporném území
tisíce mrtvol padlo v okamžiku. –
Kdys při odvetě padne kulemi
tam ještě jednou tolik smrtelníků...
A co se vladaři tak modlili
a v poddaných co doutnal děs a vzdor,
co všude podkopy se rodily
z měst vyssátých ze smutků hor,
krvavý Přízrak vyschlou ruku vztáh’,
morovou, hroznou na vypráhlou zem
a dobíjel, co mřelo v mrákotách
o hladu vyprázdněným pod stolem...
A ku rudé nahýbal se Evropě
ten přízrak, cítící puch rozkladu,
rozlité krve kráčel po stopě
ku člověku, jenž hynul o hladu
na zbraních zlomených a rezavých,
z nichž ještě krev se kouří protivníka,
proklínal podlé rádce králů svých,
a buřičem se stal, jenž nezavzlyká.
Na Moři Zlatém hrozný přízrak stál,
leb vyhlodanou od mořských měl supů,
šat děly prostřílený větrem vál,
chřestící cetky z dobrodružných lupů,
na ukradenou vzepřen pochodeň,
jež černá, uhořelá zhasínala,
stomílovými drápy sbíral žeň
zčernalých mrtvol, tmou jež uzrávala...

Meter: iambic
Schlummerhaft
by Ludwig Eichrodt

Wieder an dem späten Abend
Lieg ich auf dem Kanape,
Alle Welt ist schlafengangen,
Hab ein Lied mir angefangen,
Träume von der hohen See.
Wo auf heimgewandtem Schiffe
Ein verliebter Dichter sitzt,
Wo die stummen Wolken jagen,
Wo die sanften Wellen schagen,
Wos am Himmel ferne blitzt.
Wo der Mond am Meeressaume
Wie die gelbe Rose blüht –
Alles in bewegter Stille,
Wo die Seele sonder Wille
Sich erschließet zu dem Lied –
Aber ich in enger Stube
Nicke beim Gedanken ein,
Daß er sich zum Traum verflechte,
Und die schwarze Zeit der Nächte
Fülle mit belebtem Schein.

Meter: trochaic
1L: Sie hielt mich fest an ihren gelben Haaren
by Gustav Sack

Sie hielt mich fest an ihren gelben Haaren
ein ganzes schmachvoll süßes Sklavenjahr,
bis sie des schönen Spielzeugs müde war
und schnöd mich hieß zum alten Eisen fahren.
Und traurig träumend, was sie einst besessen,
lag meine Seele irgendwo versteckt
unter dem alten Eisen ausgestreckt
und ließ vom Rost sich wollüstig zerfressen.
Da sah sie deine jungenhafte Schlankheit
und flog aus ihrem Winkel unversehrt
und, leuchtend wie ein blank geschliffen Schwert,
klirrend lacht sie ihrer Kinderkrankheit.

Meter: iambic