PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
- XVII -
by Argensola

Viento cruel, cruel y avaro velo,
entrambos en mi daño diligentes,
que cubristeis mi sol, por quien las gentes
ya casi olvidan al nacido en Delo;
en mi justa venganza ruego al cielo
que tú del mar las voces más dolientes
lleves, y tú de infames delincuentes
abras siempre las bocas sin consuelo.
Pero si a la región del aire sube
el vapor de la tierra, donde nace
el rayo que desciende en su castigo,
bien puedo yo temer que de esta nube
mi bajeza sea causa, y que se trace
allá dentro de haberse a sí conmigo.

Meter: polymetric
SLUNCE (I.)
by Antonín Sova

Nad zrudlé tekuté obláčky
klene se obloukem slavně a výší...
Krvavé blesky na skaliska
paprsky ohnivě píší...
Do ztichlé řeky se ztápí, z ní blýská,
dálkami hoří a do věčna výská...
V obzoru nesmírném život již hřímá
tisícerou svou písní. Teď dýmá
v kouřích. Slyš, dunění strojů a kol.
Vzbuzená každá chatrč svítí
uprostřed malých zahrad a kvítí,
cesty, jež točí se nad údol...
Den se již rozvírá. Jeho branou
důmysl lidský a práce a shon,
touhy, jež kořistit neustanou,
vášně, jež vraždí jednou ranou,
valí se záměrů milion.
Z chatrčí, samot a vsí a měst
křižuje život a tisíci cest
opakuje svou výpravu lačnou
životodárnou a dobyvačnou,
šíří se, roste a množí se, získává.
Bije, co skonává.
Vniká a přetváří. Hltá a poznává...

Meter: dactylic
Hodná dcerka.
by Beneš Metod Kulda

Hodná dcerka ráda sedá,
do práce se nutit nedá;
chodí-li už do školy,
pilně píše úkoly;
hned se všemu naučí,
učitel co poručí.
Milé matičky se ptá,
čím se dále bavit má.
Síň a dvorek čistě mete,
punčochy si ráda plete;
písničku si pěkně zpívá,
vesele se kolem dívá;
kde co v nepořádku vidí,
kam co patří, pouklidí.
Mať ji chválí : „Dcerko milá,
hodná jsi a stále čilá!“

Meter: trochaic
Ratzenburg
by Gottfried Keller

Die Ratzenburg will Großstadt werden
Und schlägt die alten Linden um;
Die Türme macht sie gleich der Erden
Und streckt gerad, was traulich krumm.
Am Stadtbach wird ein Quai erbauet
Und einen Boulevard man schauet
Vom untern bis zum obern Tor;
Dort schreitet elegant hervor
Die Gänsehirtin Katherine,
Die herrlich statt der Krinoline,
Zu aller Schwestern blassem Neide,
Trägt einen Faßreif stolz im Kleide.
So ist gelungen jeder Plan,
Doch niemand sieht das Nest mehr an!

Meter: iambic
Desilusión
by Felipe «Pichorra» Salazar

Que bella está sobre el sofá dormida
con su melena sobre el hombro suelta,
dejando ver su pierna medio vuelta
y al falda en su entorno recogida.
Tiene sobre los senos extendida
su grácil mano cual palmera esbelta
y su ropa así, medio revuelta,
enseña el surco que al placer convida
Suspira tiernamente, más tan quedo,
que escuchar el suspiro da trabajo,
y cual lejana música el remedo.
Estira luego el pie con desparpajo
e indolente se le escapa un pedo
¡y toda mi ilusión se fue al carajo!

Meter: iambic
IV. S nebe deště celé toky
by Jaroslav Vrchlický

S nebe deště celé toky
ulicí zní šumně, dlouze,
a ty zvuky jsou jak kroky
k tomu, který čeká v touze.
Zřetelně je rozeznávám,
jistě chodí někdo venku,
naslouchám a pozor dávám
svoji vlastní na myšlenku.
Či snad jsou to kroky její,
myšlenky či mojí paní?
Tišeji, teď pomaleji
doznívají v zaléhání.
Jistě jedna z nich to bude!
Všecku krev svou srdce sází...
Ustal déšť... již ticho všude,
Svatý mír v mou duši vchází...

Meter: trochaic
- XC -
by Gutierre de Cetina

Amor me tira y casi a vuelo lleva
por do mi presunción hizo la vía;
tan alta va mi loca fantasía
que las nubes pasar volando prueba.
No espero ya que el fin de Ícaro mueva
la dura obstinación de mi porfía,
pues veo que el ardor que la desvía
el mismo la rehace y la renueva.
Está el alma una nueva Fénix hecha
y en fuego de dolor que ha fabricado
se consume y renace cada hora.
Quiérelo así el Amor, y es ley derecha
que siendo Fénix vos, fuese forzado
Fénix la mísera alma que os adora.

Meter: iambic
IX.
by Karel Babánek

Zem touhou rozchvělá je,
stoupáním jarních míz –
modravým vzduchem svítí
bělostná těla bříz.
Faun mladý píseň touhy
na flétnu v svahu lká;
na břehu řeky skryta
mu nymfa naslouchá.

Meter: iambic
VZDECH
by Růžena Schwarzová

Ráno za horami,
s námi tma.
Rána za ranami,
duše má.
Pohřbívají chudé,
srdce stýská si,
srdce krví rudé
s děsem zápasí.
Zhasínají tiše
svíce kaštanů,
kde jsem, věřím v pýše,
tu i zůstanu.
Mokrý máj, to země
pláče do krásy,
někde se už ve mně
blýská na časy.
Rána za ranami,
zraje tma.
Svítá za horami,
duše má!

Meter: trochaic
- 1211 - Jornada II, BELISA De Las burlas veras
by Lope de Vega

Canta con dulce voz en verde rama
Filomena dulcísima a la Aurora,
y en viendo el ruiseñor, que le enamora
con recíproco amor el nido enrama.
Su tierno amante por la selva llama
cándida tortolilla arrulladora,
que si el galán el ser amado ignora,
no tiene acción contra su amor la dama.
No de otra suerte al dueño de mis penas
llamé con dulce voz en las floridas
selvas de amor, que oyendo el canto apenas;
se vino a mí las alas extendidas,
porque también hay voces Filomenas,
que rinden almas y enamoran vidas.

Meter: iambic
- XXI - Un amante, soñando que su dama era muerta, halló, despierto que estaba enferma
by Agustin de Salazar y Torres

Soñaba ¡ay dulce Cintia! que te vía;
mejor diré que, ciego, te soñaba.
Pues si eclipse en tus ojos contemplaba,
miento si digo que tu luz tenía.
Te soñé muerta, y como no podía,
aun en sueños vivir, si te admiraba
imagen muerta, el sueño que en mí obraba
de la muerte otra imagen me fingía.
Resucité del sueño pavoroso,
y hallé que enferma estabas; no es tan fiera
la pena cruel que en mi dolor se funda;
que en mis desdichas vengo a ser dichoso,
pues teniendo presente la primera,
no pudo darme muerte la segunda.

Meter: iambic
- CLXIV -
by Juan de Tassis y Peralta

Un mal me sigue y otro no me deja;
si callo, no me sufro a mí conmigo,
y si pruebo a quejarme, cuanto digo
nuevo peligro es y culpa vieja.
Ya la noticia cumple, pues se aleja;
mas la distante voz de un enemigo,
despierta las ofensas y el castigo,
y la razón sepulta de mi queja.
¿Qué haremos, pues, sino morir callando,
hasta que la fortuna desagravie
razón tan muerta, sinrazón tan viva?
Los preceptos inicuos tolerando
del tiempo, que, aunque muera, aunque rabie,
la voz no hable, ni la pluma escriba.

Meter: iambic
- II -
by Argensola

En vano se me oponen las montañas
con nuevos riscos de cuajada nieve,
y en vano el Aquilón sus alas mueve,
derribando cortijos y cabañas,
que el fuego que yo traigo en mis entrañas
bastará a derretirla en tiempo breve,
y si a luchar con él mi fe se atreve,
no será la mayor de sus hazañas.
Y si un hombre triunfó de su violencia,
pasando por los Alpes las banderas,
que llevaron a Italia muerte y luto,
no hallarán las que sigo resistencia;
que son de un Dios que abarca las esferas,
terrible, vengativo y absoluto.

Meter: polymetric
Jaro.
by Vojtěch Nejedlý

Těšil sem se jaro na tě,
Jak se lichvář sedě v zlatě
Na zysk nový těšívá;
Tys mne ale oklamalo,
Sotvas vůní podychalo,
Tvůj se pohled zakrývá.
Na čas jako panny modné,
Vykračuješ v kráse svodné,
Líčíc tváři růžemi;
Lůno zdraví rozvinuješ,
Mžikem nebe vyčaruješ
Ozdobami na zemi.
Modravé a zlaté kvítí
V sluncy rozkošně se třpytí,
Vábíc k sobě mládence;
V lůnu krásy rozmanité
Skládá kytky pěkně svité
Pro milenku do věnce.
Žena muže zanedbává,
V sadu růže vychovává,
Líbá milé květiny;
Jako spitá poskakuje,
Jestli kupec ukazuje
Vzácný kvítek z cyzyny.
Panna u potůčku sedí,
Hrdá na svou krásu hledí,
Tebou, jaro, živější;
Ač květ, praví, v kráse plyne,
Nademneli se kdy vine
Z poupat růže pěknější?
Ovšem krásně kvete právě
Jako růže ve své slávě
Roztomilá panenka;
Než to panství není stálé,
Jako růže nenadále
Zajde krásy milenka.
Y ty těšíš okamžením
Rozmanitým okouzlením,
Popuzujíc k radosti;
Vejdemeli v zvučné ráje,
V květu růžového máje,
Již jest po tvé slavnosti.
My ti rádi pochlebujem,
Do nebes tě oslavujem,
Máj by s námi přebýval.
Darmo; nezadrží tebe,
Jak jen sluncem hoří nebe,
Byť se člověk rozzpíval.

Meter: trochaic
Salmo XI
by Quevedo

¡Cuán fuera voy, Señor, de tu rebaño,
llevado del antojo y gusto mío!
¡Llévame mi esperanza el tiempo frío,
y a mí con ella un disfrazado engaño!
Un año se me va tras otro año,
y yo más duro y pertinaz porfío,
por mostrarme más verde mi albedrío
la torcida raíz do está mi daño.
Llámasme, gran Señor; nunca respondo.
Sin duda mi respuesta sólo aguardas,
pues tanto mi remedio solicitas.
Mas, ¡ay! que sólo temo en mar tan hondo,
que lo que en castigarme ahora aguardas,
con doblar los castigos lo desquitas.

Meter: iambic
- CVI - La mudanza de hábito de cierto mancebo
by Gongora

Soror don Juan, ¿ayer silicio y jerga,
holanda y sedas hoy? ¿Ayer donado,
hoy galán? ¿Ayer dueña y hoy soldado?
¿Disciplinas anoche y hoy panduerga?
Algún demonio que en la Corte alberga
nos lo quiso enviar papirrandado.
¿Quién nos lo encadenó? ¿Quién lo ha enredado?
más que una calabaza de Pisuerga?
Esclavo es fugitivo, y en cadenas
vuelve a su dueño, más cadenas de oro
no son de esclavos, no, del Sacramento.
Mejor se la darán que en las ajenas
en la casa de Luna, y aposento
mucho mejor que en el mesón del Toro.

Meter: polymetric
Jabloňový květ. (II.)
by Adolf Heyduk

K lesu cesta kamenitá,
a u cesty javor starý,
pod javorem tráva mladá,
a v té trávě jelen jarý.
Není jelen – mysliveček,
na rameně zbraň má věrnou,
květ s jabloně za kloboučkem,
a kol něho pentli černou.
A po cestě kamenité
ze hradu pán mladý jede,
pod zlatými pod třemeny
bílý kůň si pyšně vede. –
Na javoru suk je černý,
a na suku puška leží;
rána padla, puška klesla, –
po cestě kůň volný běží.
A pod sukem dvě jsou jmena,
na zbrani z nich jedno stojí,
a ten javor nové rány
slzou svého kmene hojí.
Bujná tráva zelená se,
z javoru kam slza padne,
leč kam padá z krásných očí,
klesá tráva, bledne, vadne. –

Meter: trochaic
Jižní sloky.
by Růžena Jesenská

Když moře tiché, modré je,
mám duši plnou naděje,
tvou ruku v svou bych pojala,
sladká ti slova šeptala,
jak moře tiše s úsměvem:
„My spolu jednou cestou jdem!“
Když nad mořem je zlato hvězd,
mne teskněji tu v duši jest,
svou hlavu k tvé bych sklonila,
v tvém zraku hvězdy spatřila,
a řekla bych: „Co nad mořem
hvězd svítí, je jich v srdci tvém.“
Když moře stená, burácí,
můj krok se temnem potácí,
jak vlna k skále zaletí,
já klesla bych v tvé objetí
a řekla bych ti němým rtem:
„Než zhynu, mé si srdce vem!“

Meter: iambic
Händler und Helden
by Kurt Tucholsky

»alte Memoiren? Alte Memoiren?«
Die reisigen Helden der Wotans-Eiche,
die Erzgepanzerten aus dem Reiche,
die deutschen Führer der glorreichen Zeit –
sie zückten das Schwert. Nun war es so weit.
Zuerst aber zückten die Paladine
eine amerikanische Schreibmaschine
sowie eine freundliche Tippmamsell:
»bitte, Fräulein, schreiben Sie schnell!«
Das Fleisch ist willig. Das Hirn ist weich.
O du geliebtes deutsches Reich! . . .
Alte Memoiren! Alte Memoiren!
Alte Memoiren? Alte Memoiren?
Die Bände liegen fertig verpackt.
Darein ist alles hineinversackt:
Entschuldigung, Beschönigung, Material –
oh, du geduldige, statistische Zahl!
Kartenpläne, ein artig Ragout –
und ein bißchen Beschimpfung der Heimat dazu.
Alte Memoiren? Alte Memoiren?
Dann ziehen sie die Pistole voll Lust
und setzen sie auf die Verlegerbrust.
Und sprechen, gestützt auf das mannhafte Schwert:
»suum cuique. Was ist das wert –?«
Und sie handeln mit englischen Insulanern,
mit dollarbesitzenden Amerikanern . . .
Der Feindbund scheint ihnen auf einmal verwandelt.
Und sie handeln, wie man nur in Galizien handelt.
Alte Memoiren? Alte Memoiren?
Einer aber von München bis Zossen
hat von allen den Vogel abgeschossen.
Wem flog wohl am höchsten der preußische Aar?
Unser Kaiser bekam das Rekordhonorar!
Zween Juden haben ihn unterstützt;
so hat ihm doch Zion einmal genützt . . . !
Potz Hakenkreuz und Feindesschreck:
Bis zum letzten Hauch von Verleger und Scheck!
Und dies ist der Wahlspruch des Hohenzollers:
»keine Partein mehr. Nur noch Dollars –!«

Meter: iambic
Der armen Schönheit Lebenslauf.
by Joseph von Eichendorff

Da sagt sie: Was hilft mir mein Sehen,
Ich wünscht', ich wäre lieber blind,
Da alle furchtsam von mir gehen,
Weil gar so schön mein' Augen sind. —

Meter: iambic
Soneto (De la comedia Querer por sólo querer)
by Antonio Hurtado de Mendoza

Amar quiero sin premio, y nunca puedo
que amar es premio; padecer querría,
y el dolor tanto agrada al alma mía
que de este gusto escrupuloso quedo.
Apetezco morir y en el denuedo
hallo nueva razón de cobardía,
que huyo del mal, y toma la osadía
la parte del vivir, la voz del miedo.
Si vivo, mi dolor desacredito;
si muero y amo, el alma lo condena,
que uno es comodidad y otro delito.
¡Oh novedad de más desdicha ajena
que vida sobre a un mal, que es infinito,
y no baste el morir para una pena!

Meter: iambic
OBSAH ŽIVOTA
by Jan Opolský

Uměj se usmát, neboť smích
tak jako květ je v lukách tvých,
svlažený, svěží, sytý,
uměj se dívat znavený
na věci, jež jsou dotčeny
paprskem intimity.
Uměj se smířit s tím, co kdys
vtisklo svůj matný, oblý rys
do tvrdé půdy žití,
uměj svůj zrak, když třeba jest,
zvídavě jako plání hvězd
do věčna otevříti.
Uměj žít v tichu naprostém
k maličkým schýlen radostem
k nestihlým žalům denním,
v akordu lehce splynulém
uměj si šeptat s minulem
se stejným zanícením.

Meter: dactylic
28. Der allerseligste Tod
by Angelus Silesius

Kein Tod ist seliger als in dem Herren sterben
Und um das ewge Gut mit Leib und Seel verderben.

Meter: iambic
SIVÉ OČI USMÁLY SE
by Otakar Theer

Sivé oči usmály se
za světla, ach, za světla,
naráz moje dávná bolest
odlétla, ach, odlétla.
Sivé oči usmály se
za noci, ach, za noci,
proti jejich kouzlu není
pomoci, ach, pomoci.
Sivé oči, sviťte věčně
dnem i tmou, ach, dnem i tmou,
zalévejte září svojí
lásku mou, ach, lásku mou!

Meter: trochaic
- CII - A la hermosura de las cosas criadas
by Juan de Tassis y Peralta

Es la belleza un rayo del primero
lumen, por mil centellas derribado,
a donde vibra en parte trasladado
del Sol Eterno un campo verdadero.
Color que condición muda severo
este bien altamente originado,
que ser no puede en carta retratado,
en tela si de juicio y no grosero.
Cuando Diana argenta y dora Apolo,
supedita la luz de sus centellas,
y templo es suyo el uno y otro polo.
Los milagros de amor que ostenta en ellas
él los describe, y sean de ellos sólo
los orbes carta y letras sus estrellas.

Meter: iambic
1L: Stern am Himmelsbogen
by Betty Paoli

Stern am Himmelsbogen
Schimmernd silberblank,
Wenn in's Grab der Wogen
Längst die Sonne sank!
Ton der Aeolsharfe,
Ach, nur dann erlauscht,
Wenn der Nord, der scharfe,
Wild darüber rauscht.
Duft im Blumenkelche
Schlummernd lind und leis,
Tiefe Lieb', um welche
Gott allein nur weiß.
Still und ungefeiert
Durch die Reihen dicht,
Wall'st du, ein verschleiert
Engelsangesicht! –

Meter: trochaic
- 1322 - Acto I, ANGÉLICA De Los Vargas de Castilla
by Lope de Vega

Si fuera en rostro, un Ángel de los cielos,
o como fue Absalón, Leonardo fuera,
si la frente más oro enriqueciera,
que el rojo Dios, que adornan Delfo y Delos.
Y si con más doseles y más velos,
que el Monarca mayor se descubriera,
y si las armas y piedad tuviera,
que a Dido dieron fuego, a Juno celos.
Cuando tuviera de Sansón la trenza,
el brazo de Héctor del amor la aljaba,
de Jasón la ventura y la vergüenza,
por la sangre que apenas hoy le lava,
no le tuviera amor, que amor comienza
por amistad aunque en disgusto acaba.

Meter: polymetric
1L: Es scheint des Höchsten Gnad / aus seinem Wunderschicken.
by Catharina Regina von Greiffenberg

Es scheint des Höchsten Gnad / aus seinem Wunderschicken.
wer solches recht betracht / wird hoch dadurch erfreut.
Der Anlaß dieser Kunst / ist Creutz und Trübsal-Zeit.
Ein unverdörrtes Feld kein Regen darff erquicken.
Der Saul veranlast ward durch Esel Flucht entrücken /
daß er zum Seher gieng' und kriegt die Herrlichkeit.
deß Schenk- und Becken Traum hat Joseph auch bereit
den Weg zur Herrschers-Macht / und Seine zu beglücken.
Der jenig / so Gott fürcht kan in der grösten Noht
durch unverhoffte weiß verhofft errettet werden.
Es wird deß Himmels thau / zu Frucht / Getraid und Wein.
Das Vnglück wird zu Glück / zu Leben gar der Tod!
der Himmlisch Künstler macht zu Freuden die beschwerden.
der Mensch ist Gottes Ziel / Gott alles guten Schrein.

Meter: iambic
Sonntags- und Fest-Gedancken.
by Hans Assmann von Abschatz

Herr/ laß fünff Brüder mich (die Sinnen) nicht bethören/
Vielmehr auff Moses Wort und deine Warnung hö-
ren.

Meter: iambic
Los doce meses – Marzo
by José Wen Maury

Pasó por fin la tenebrosa era
de los fríos, las nieblas y la bruma;
cantan las aves de dorada pluma
en la florígera y vivaz pradera
Flagrante el Sol, en la celeste esfera,
la tenue escarcha del albor abruma,
y en el espacio diáfano se esfuma,
dejando paso ya a la Primavera.
Naturaleza, embellecida, torna
a vestirse de galas y primores
de ingente luz y de gallardas flores
Renueva el campo y el collado adorna
con capullos de vívidos colores
porque ya Marzo plácido retorna.

Meter: iambic
- CCXIV - A los huesos de los españoles muertos en Castinovo
by Gutierre de Cetina

Héroes gloriosos, pues el cielo
os dio más parte que os negó la tierra,
bien es que por trofeos de tanta guerra
se muestren vuestros huesos por el suelo.
Si justo desear, si honesto celo
en valeroso corazón se encierra,
ya me parece ver, o que se atierra
por vos la Hesperia vuestra, o se alza a vuelo:
no por vengaros, no, que no dejaste
a los vivos gozar de tanta gloria,
que envuelta en vuestra sangre la llevaste,
sino para probar que la memoria
de la dichosa muerte que alcanzaste
se debe envidiar más que la victoria.

Meter: iambic
JABLOŇ.
by Josef Václav Sládek

ZAZPÍVAL si v širém poli
na jabloni pták,
zarmoutil to mé srdéčko,
nikdo neví, jak.
Ani jsem se nenadála
dříve, co je žal,
nezarmoutil zazpíváním,
ale tím, že lhal.
A když odlét’, nebyl jeden,
ale spolu dva,
s jabloně co rosy spadlo,
kdož pak o to dbá.
Kdož pak na to vzpomene si
v širém světě tom,
že’s mne nechal jako v poli
opuštěný strom.

Meter: trochaic
Al dolor – I
by José María de Aguirre

No aceches cauteloso y traicionero:
ya sentí tu pisar en pos del mío,
ya tu aliento aspiré morboso y frío,
no te escondas dolor que ya te espero.
Me he parado a esperarte en el sendero;
yo te conozco ya y en ti confío,
cuando no vienes tú viene le hastío,
y entre el hastío y tú, yo te prefiero
¡Cuántas veces el alma desolada
presintió tu venida y cuántas veces
sintió después tu sorda dentellada!
Al sabor de la copa que me
                        ofreces
hace tiempo que el alma está avezada:
tráela, pues, que la apure hasta las heces

Meter: polymetric
66.
by Friedrich Rückert

Gesetze der Natur willst du, o Mensch, entdecken;
Du solltest dir das Ziel etwas bestimmter stecken.
Nicht das, wie sich verhält an und für sich die Welt,
Entdecken sollst du, wie sie sich zu dir verhält.
Wozu Gott immer sonst die Dinge mögen dienen,
Du weißt nicht was sie sind, nur was du hast an ihnen.

Meter: iambic
VÁNOCE. (III.)
by Karel Babánek

V ten večer se vzpomínat zachce –
jak pohádka dávných by let:
je městečko zapadlé v horách,
kdes daleko, ztracený svět.
Tam pod sněhem domečky malé
se tulí ke stráni,
a v tmu svítí nízkými okny,
na věži vyzvání.
Jdou havířů řady a písně
vánoční zpívají,
kahanců v mrazivém vzduchu
se světla mihají.
Je půlnoc. Na vysokém nebi
tisíce jiskří hvězd,
svit měsíce modravý padá
do zasněžených cest. –
V ten večer se vzpomínat zachce,
bolestně toužit zpět.
Je městečko v horách. Tam radosť
zůstala mladých let...

Meter: amphibrachic
- IV -
by Luis Carrilloy Sotomayor

No sólo envidia al suelo, no envidiada
sólo en tu altiva frente de una estrella,
era ¡oh, gallarda torre, cuan bella
temida, y cuan temida respetada!
Ya ¿qué no allana el tiempo?, derribada,
creces llanto a Sagunto; niega vella
la hiedra, huésped que se abraza en ella,
o ella se esconde en ella, de afrentada.
No le prestó su fe su fortaleza.
Mas ¿qué homenaje deja el tiempo duro
que en brazos de sus alas no dé al viento?
No hay bronce que a su fuerza esté seguro.
Tú, triste, eternidad, valor, firmeza
buscas, no a bronce o torre: a un pensamiento.

Meter: iambic
- LV -
by Francisco de La Torre

Viva yo siempre así con tan ceñido
lazo, Filis, contigo, como aquesta
hiedra inmortal en esta encina puesta,
que le enreda su tronco envejecido.
Mira allí un olmo seco y un florido
junto a la fuente, que una vid le presta
hermosura y valor; y tú dispuesta
a perseguirme, pónesme en olvido.
Por ti, cruel, olvido mi ganado,
y le dejo sin guarda del ardiente
lobo cruel, ganado que tú amaste.
Un cabritilla de este coronado
monte, vi yo llevar, lloré, y, presente
a mi dolor, soberbia te gozaste.

Meter: iambic
94
by Josef Vlastimil Kamarýt

Chudobě kdo zlostně ubližuje,
tomu strašná msta se přibližuje.

Meter: trochaic
Každý krok náš v žití musí vésti
by Emanuel Züngel

Každý krok náš v žití musí vésti
láska k národu a jeho štěstí.

Meter: trochaic
ŠVANDA DUDÁK
by Otokar Fischer

Dudy moje, dudy mé,
na smrt spolu půjdeme?
Světa kus my ušli spolu,
když jsem neznal slz ni bolu.
Já si vážil vás tak málo,
teď však po vás toužívalo
srdce moje ubité;
kdo vás přines, neví ani,
jaké teskné putování
bylo bez vás, dudy mé.
A když vás tak laskám opět,
chtělo by se zase žít,
chtělo by se píseň dopět,
kterou jste mi začly znít.
Šláp’ jsem na vás. Odpusťte mi.
A já měl vás tolik rád.
Ztupil jsem vás, hodil k zemi,
že jsem nesměl na vás hrát.
Když jste se mi navrátily,
pojďte mi zas v náručí,
ať se mi můj život milý
rozpláče a rozzvučí!

Meter: trochaic
XXVI.  TULÁKOVA ELEGIE NA PTAČÍ SMRT.
by Richard Weiner

Mých úzkostí již neokrášlí,
nesdílí radost mou,
zázraky, jež jsme spolu našli,
jsou pohlceny tmou,
neb ten, jenž vzdušno v lásce míval,
neb ten, jenž marnost oslavil,
jej bezmilostný proud mi vyrval
a odplavil.
Návratu mého den se ročí,
den jeho zrození.
Mužíček plazí po úbočí
se z lesa k osení.
Kříž na věži se opět zlatil
jak tehdy, v ráno nejkrasší,
leč co mi vše, jenž smutně ztratil
to nejdražší.
On, který v posled, poustevničím
jat slovem, tiše šel,
snad v blahu dlí. Leč mně je ničím,
já zcela osiřel.
Neb jen co tryská, zvučí, prýští,
má tulák rád – a v zášeří,
v nichž mír jest blaženosti příští,
on nevěří.
Byl, zpíval, létal – není.
Já v němém podivení
zřím jeho život teď.
Jdu poli z lesa k městu.
Kdy uvěřím, že jest tu
ve ptačím zhynutí života přípověď?

Meter: iambic
7.
by Andreas Gryphius

Der mehr als Engelrein/ dem aller Himmel Heer
Mit zittern Ehr erzeigt/ läst sich auß Jordans Flüssen/
Für diß was vnrein ist/ durchs Dieners Hand begiessen/
Vnd stifft ein Segen-Bad/ ein neues Gnaden-Meer.
Hier muß was schändlich ist/ hier muß was Eisen-schwer
Auff Menschen Hertzen liegt/ als bald zu Grunde schissen
Diß ist der Seelen Brunn/ den Jesus auff muß schliessen
Daß vns kein greuel-Schlam/ kein Laster-Kott verzehr
Doch/ wil er nicht allein mit Wasser-Strömen tauffen/
Er wäscht mit Fla i' vnd Geist/ den ihm erwehlten Hauffen.
Wer zweifelt denn/ daß Er der Erden Heyland sey?
Es zeugt der wahre Geist! man hört in Lüfften schallen/
Daß dieser selbst der Sohn/ der einig Gott gefallen/
Der alle/ die befleckt/ macht rein vnd Sünden frey.

Meter: iambic
Goza el campo de primavera templada y no el corazón enamorado
by Quevedo

Ya tituló al verano ronca seña;
vuela la grulla en letra, y con las alas
escribe el viento y, en parleras galas,
Progne cantora su dolor desdeña.
Semblante azul y alegre el cielo enseña,
limpio de nubes y impresiones malas;
y si a estruendo marcial despierta Palas,
Flora convida al sueño en blanda greña.
La sed aumenta el sol, creciendo el día;
de la cárcel el yelo desatado,
templa el arroyo el ruido en armonía.
Yo solo, ¡oh Lisi!, a pena destinado,
y en encendido invierno la alma mía,
ardo en la nieve y yélome abrasado.

Meter: polymetric
Der Leipziger Musenalmanach
by Christian Friedrich Daniel Schubart

Herr Schmid in Gießen bestach
Die Diener der trefflichsten Dichter.
»bringt mir, o Freunde,« – so sprach
Er zu Leuten von diesem Gelichter –
»was eure Herren insgesammt
Zum Gebrauch an heimliche Orte verdammt.«
Die Schurken ließen sich verführen
Und brachten die Menge von falschen Papieren.
Daraus entstand denn nach und nach
Der Leipziger Musenalmanach.

Meter: iambic