PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
An meinen Lieblingsbaum
by Charlotte von Ahlefeld

Die Träume, die in stillen Feierstunden,
Die dunkler Schatten mir so oft verlieh,
Die süsse Ruh, die ich bei Dir gefunden,
Mein Lieblingsbaum, o die vergess' ich nie!
Oft sah ich neben Dir die Sonne untergehen,
Entzückt von ihres Anblicks Majestät.
Oft hat des Herbstes lindes, kühles Wehen
Mit Deinem bunten Laub mich übersäet.
Vor meinen Blicken schwebten holde Bilder,
Im lichten Glanz der Jugendfantasie,
Da träumt ich mir des Schicksals Härte milder,
Und jeder Misston wurde Harmonie.
Und liebend grub ich einst in Deine Rinde
Den Nahmenszug, der in mir brannte, ein,
Auch darum wirst Du mir, Du stille Linde,
Vor allen Bäumen ewig theuer seyn.
Wenn sich in Deinen blüthenvollen Zweigen
Des Westes leiser Odem kaum bewegt,
Fühlt mein Gemüth sich durch das tiefe Schweigen
Der heiligen Natur so ernst erregt.
Dann denk' ich all' der Wünsche, die vergebens
In meine Seele kamen, und entflohn,
Und seufze: wär' der kurze Traum des Lebens
Vorüber, wie so manche Hoffnung schon.
Und wäre einst nach meiner Tage Mühen,
O Baum, den stets mein Herz mit Liebe nennt,
Ein stilles Grab mir

Meter: iambic
4.
by Daniel Czepko von Reigersfeld

O Todt, als ich dich recht, als wie ich sol, erkannt:
Heiß ich dich allezeit mein neugebohrnes Leben:
Ich wüste nicht, nach was ein Hertze solte streben,
Im fall es nicht sein Thun auff diesen Port gewanndt:
Wir stehen in Gefahr, wann wir auff diese Thür,
Die zu dem Leben geht nicht schicken unsre Sinnen,
Wol dem, der zu der Post den Schlüßel kan beginnen:
Ich lebte nicht, lebt' ich, o Tod, ohn dich allhier.
Ein Angst ohn alles Endt, ein ew'ge Müh' ohn Ruh
Ist ohn den seelgen Tausch, das Leben, drum wir werben:
Wir müßen aber vor, eh' als wir sterben, sterben,
Dann vor dem Tode kommt man bloß dem Tode zu.

Meter: iambic
Wunde
by August Stramm

Die Erde blutet unterm Helmkopf
Sterne fallen
Der Weltraum tastet.
Schauder brausen
Wirbeln
Einsamkeiten.
Nebel
Weinen
Ferne
Deinen Blick.

Meter: trochaic
PROROK
by Josef Svatopluk Machar

Ano, prorok. Přede mnou kdys stál
a své věštby takto povídal:
Do sta roků nebude víc válek,
surovostí těchto svět je dalek –
– Možno tedy vojsko rozpustiti? –
Tak. Vždyť svět se touží uklidniti.
Všecky spory, neshody a hněvy
budou putovati do Ženevy.
– Tam je tedy sbor, jenž všecko zléčí? –
Líp než mečem vše jde zklidnit řečí.
Ušetří se takto peněz dosti
pro podpory v nezaměstnanosti,
pro vědy, měst našich okrášlení,
humanitních cílů podpoření,
do světa i pošlem české lidi,
vždyť náš člověk sotva přes nos vidí.
Voják zmizí s kanóny i koni,
jak se světový mír uzákoní.
– Řeknem jim to? – Není ani třeba.
Půjdou, když jen bude pro ně chleba
a ten bude. Svět chce jinak žíti,
za pokrokem světlou cestou jíti
pravdy, osvěty a humanity,
jak to kázal kdys Ten na kříž vbitý.
V jeho stopách. Ale bojem ne.
– Já se mírně usmál: Dojemné! –

Meter: trochaic
Láska.
by Antonín Klášterský

Co se to dnes se mnou děje,
ruka se mi stále chvěje,
práce šla mi vždycky lehce
a dnes ne a nechce.
Co mne zbudil úsvit ranní,
myslím stále jenom na ni,
a kam zrak se jenom stočí,
vidím její oči...
– K práci jsem jak k tanci byla,
ať jsem žala nebo šila,
a dnes každou chvíli klesnu,
bdím či bloudím ve snu?
Špatně se to vede práci,
když se duše někam ztrácí,
myslíš-li pak také trochu
na mne, zlatý hochu? –
Co as moje dívka dělá,
hbitá jako zlatá včela,
jistě její ruka měkká
rosnou trávu seká.
Skřivánek si v modru zpívá,
ona se tam za ním dívá,
ale nad vše půvabněji
zní ta píseň její...
– Jak se mému hochu vede?
Stojí asi v dílně šedé,
rudá výheň hoří vzadu
jak mrak při západu.
A jak rudá výheň září,
politou má zlatem tváři,
a on buší – třesky! – třesky!
jak by to kul blesky. –
Potkám dívku. Ptám se stranou,
proč má ruku ovázanou.
– Ruku, jak jsem ráno žala,
jsem si posekala. –
Ruku? Je jí věru škoda.
Ale divná shoda!
Při výhni dnes v téže době,
připálil jsem ruku sobě.

Meter: trochaic
- XVII -
by Bernardino de Rebolledo

El invencible Alfonso a quien tenía
eterno triunfo el Cielo destinado,
cedió al violento disponer del hado
donde el Tesín al Po su llanto fía.
Yace el, siempre magnánimo García
del Reno en las riberas hospedado,
en su más verde edad arrebatado
de ajena fraude y propia valentía.
Teatro el mar de trágica victoria
al gran don Diego fue, que España debe
ruina mortal de bárbaros infieles.
Donde cabrá de su valor la gloria,
si el Orbe viene a ser sepulcro breve
a tantos victoriosos Pimenteles.

Meter: iambic
- XXXIX - Pagando crece la obligación
by Pedro Soto de Rojas

La luz de la razón, o muerta, o ciega,
dormida tiene el alma y el sentido,
quien mira vuestros ojos atrevido,
y luego Fénix, que los ve no ciega.
Pues no goza la gloria donde llega,
ni el hospedaje os paga el recibido
así se da el castigo merecido,
y a vos la justa obligación os niega.
Yo por pagaros os rendí mi vida,
y rendiré lo que me dais de nuevo,
pero hallo la deuda más crecida:
Porque si el alma cada instante os llevo,
es el pagaros gloria tan subida,
que cuanto más os pago, más os debo.

Meter: iambic
165.  Gieb wie du begehrst.
by Angelus Silesius

Mensch du begehrst von GOtt das gantze Himmelreich:
Bitht man von dir ein Brodt/ so wirstu Blaß und Bleich.

Meter: iambic
TRÍPTICO – III
by Rubén Darío

Anoche tuve un sueño, prenda mía,
en que te vi a través de mi deseo,
como siempre con ansia yo te veo
en el fondo del alma cada día.
A través de una gasa te veía,
que el ambiente movía en su aleteo;
sobre tu frente flores blancas creo
que en mi delirio ardiente percibía,
y presto un rayo de la luz del cielo
iluminó tu frente inmaculada;
me miré junto a ti..., vi con anhelo
tu sonrisa de luz de la alborada,
y lloré de placer... ¡Tenías velo
y corona de virgen desposada!

Meter: polymetric
1L: Allein steht eine Buche
by Luise Büchner

Allein steht eine Buche
Entfernt vom Waldesplan,
Von Sträuchern nur umgeben
Zu klein, sie zu erstreben,
An die sie sich nicht lehnen kann.
Doch wie sie so alleine
Dort wurzelt stolz und stark,
Verkünden Wuchs und Krone,
Daß tief im Innern wohne
Ein kräftiges und edles Mark.
Es mag der Sturm umpeitschen
Und wild umtoben sie;
Er mag die Zweige knicken,
Die Blitze sie umzücken,
Den Wipfel beugt sie feige nie!
Doch unter diesem Wipfel
Hängt sicher manches Nest,
Zur Blüthe Knospen streben,
Hebt sich zu höh'rem Leben
Am Stamm empor der Epheu fest.
O, Baum, in deiner Höhe,
Wie glücklich scheinst du mir!
Die Starke bei den Schwachen,
Darfst du sie stolz bewachen
Und Alles schaut hinauf zu dir!
Da reget sie die Zweige
Und flüstert leis' und lind:
»wohl schön ist's, daß ich ihnen,
Den Schwachen, hier kann dienen,
Doch bin ich drum nicht frohgesinnt.
Wie ich allein hier stehe
Ganz auf mich selbst gestellt,
Wär' unter meinem Dache
Ich lieber doch die schwache
Feldblume, die mein Schutz erhält.
Wär' lieber selbst das Vöglein,
Das süß mir Lieder singt,
Am liebsten wohl der warme
Epheu, der seine Arme
In Lieb' und Treue um mich schlingt!«

Meter: iambic
LÉTO
by Karel Toman

Šumějí lesy i vody
a světlo nad nimi zpívá.
Jedinou vteřinu ještě,
ty písni živá!
Prostory, hloubky a výšky
a hlasy neznámých dálek?
Kdyby se ozval hlas města,
jak by tě zalek!
V té chladivé písni vody
zní líbezný doprovod lesů
a všechny trudy a žaly
v ní smyju a střesu.

Meter: dactylic
El hombre ante Dios
by Antonio Ros de Olano

Altiva voluntad y tedio inerte;
inextinguible sed junto al disgusto;
desprecio de la vida y fiero susto
sólo al pensar en la terrible muerte.
La obstinación en oprimir al fuerte,
la terquedad en deprimir al justo,
la eterna ingratitud de ceño adusto,
con quien benigno procuró mi suerte
¡Así soy! ¡así soy! Porque en mi alma
algo devorador hay que destroza
el bien que nace del afán que espira
¡Quiero morir, o que me des la calma!
¡Qué cuando lloro el corazón se goza,
y cuando río el corazón suspira!

Meter: iambic
La resignación amorosa
by Juan Meléndez Valdés

¿Qué quieres, crudo Amor? Deja al cansado
ánimo respirar solo un momento;
baste el veneno en que abrasarme siento,
y el dardo agudo al corazón clavado.
Ni duermo, ni reposo; y de mi lado
cual sombra huye el placer; ¡ah!, ¡qué lamento
suena en mi triste oído! De tormento
basta, Amor, basta, pues de mí has triunfado.
Le ruego así; y a mi dolor movido,
él me muestra la lumbre por que muero,
puro rayo de angélica hermosura;
yo me postro a adorarla, y encendido
en fuego celestial, penar más quiero,
y morir pido como gran ventura.

Meter: polymetric
Die Fledermaus und die zwo Wiesel
by Friedrich von Hagedorn

Es kam die Fledermaus in einer Wiesel Loch;
Die war den Mäusen feind, und sprach: Wie darfst du doch,
Der Mäuse Mißgeburt! dich meinen Augen weisen?
Wiewol du kömmst mir recht; ich wollte so schon speisen.
Was? schreit die Fledermaus, ich eine Maus? o nein!
Mein gutes Wieselchen, das mögt ihr selbst wol sein;
Die mich zur Maus gemacht, sind Lügner oder Feinde;
Die Kater unsers Dorfs sind meine besten Freunde.
Es lebe, was gut maust! Ihr wird zuletzt geglaubt;
Sie rettet unversehrt ihr unerkanntes Haubt;
Und doch geräth sie bald, durch ihr Gesicht betrogen,
In einer andern Bau; die war der Maus gewogen;
Ihr waren gegentheils die Vögel ganz verhaßt.
Sie fraß, in Hoffnung, schon den ihr zu schlauen Gast.
Es weiß die Fledermaus ihr glücklich zu entgehen.
Wofür denn, ruft sie aus, werd' ich jetzt angesehen?
Für einen Vogel? Ich? Du, Wiesel, irrest sehr.
Soll dies ein Fittig sein? Kennt man nicht Mäuse mehr?
Der erste Donnerschlag zerschmettre hier die Katzen!
Die Mäuse leben und die Ratzen!
Ein Kluger sieht auf Ort und Zeit,
Aus Vorsicht, daß man ihn nicht fange.
Er ruft mit gleicher Fertigkeit:
Es lebe Wolf! Es lebe Lange!

Meter: iambic
NEKTAR.
by Jaroslav Vrchlický

To dávno juž, Venuše chtěla kdysi
dát ochutnati nektar Adonisi
i nesla misku jemu zlatou
tím bohů vínem vrchovatou.
Jej našla v lesní, skalinaté skrýši
a s úsměvem mu podala svou číši,
on radostně ji k sprahlým ústům nahnul,
však náhle pustil ji – rty bolně stáhnul.
„Jak trpký na Olympu nápoj máte,
víc nesmrtelnost nechci z číše zlaté,
je hořký nektar váš i sláva celá!“ –
A Venuše se v smutku zamyslela.
Zda zhořknul nektar pouhým země vzduchem?
Či musí býti silný, velký duchem,
kdo nápoj bohů s rozkoší chce píti?
Vím, kráso, proč tě mnohý trpkou cítí!

Meter: iambic
14.
by Martin Opitz

Ein jeder spricht zu mir: dein Lieb ist nicht dergleichen,
Wie du sie zwar beschreibst; ich weiß es warlich nicht,
Ich bin fast nicht mehr klug; der scharffen Sinnen Liecht
Vermag gar kaum, was weiß und schwartz ist zu erreichen.
Der so im Lieben noch was weiß herauß zu streichen,
Durch Urtheil und Verstandt und kennt auch, was gebricht,
Der liebet noch nicht recht. Wo war ist, was man spricht,
So hat der, welcher liebt, der Sinnen gar kein Zeichen
Und ist ein lauter Kind. Wer Schönheit wehlen kan
Und redet recht darvon, der ist ein weiser Mann.
Ich weiß nicht, wie ich doch die Fantasie gelose,
Und was die süsse Sucht noch endlich auß mir macht;
Mein Wissen ist dahin, der Tag der ist mir Nacht
Und eine Distelblüt' ist eine schöne Rose.

Meter: iambic
- XLIII -
by Juan de Tassis y Peralta

Amor rige su imperio sin espada,
con arte de admirable providencia,
tal que aparente suele una violencia
ser razón con misterios paliada.
Sus armas son belleza declarada,
y su alimento la correspondencia;
cultiva con el trato su existencia
en dulces lazos, dulce unión atada.
Ufano de las almas cautiverio,
que en recíprocos medios y cadenas
de voluntades dos sabe hacer una;
luz, remedio, milagro es, y misterio
de aprehensión que glorifica penas,
exenta de las leyes de fortuna.

Meter: polymetric
36. Šlechtic jest, kdož mužně lidem slouží,
by František Sušil

Šlechtic jest, kdož mužně lidem slouží,
Jenžto marně v skvostech neklímá,
Leč se s láskou chudých ujímá,
A tam spěchá, kde se blížní souží.
On jak rytíř bez bázně se hrouží
Tam, kde peklo hrůzou zahřímá,
Mysl jeho jest vždy upřímá,
Umříť za lid – to čest, po níž touží.
To jest šlechtic, vyšší všeho rydu,
To jest pravý květný výstřel lidu,
Meče jeho nepoznala rez.
Šlechtic taký – každý pravý kněz,
Jeho duše k lidem láskou hoří,
On se Bohu službou lidstva koří.

Meter: trochaic
Discurso XIV del libro Agudeza y arte de ingenio d
by Miguel Ribellas y de Villanoua

Gallardo capitán, que armado de oro,
con la lanza fatal puesta en la mano,
pisas el cuello del feroz tirano,
que a su rey y a su Dios perdió el decoro.
El pie sagrado con respeto adoro,
que así castiga el loco intento vano,
en el divino alcázar soberano
tiene el primer lugar el primer coro.
Postraréme a tus pies con tu licencia,
y allí do Lucifer está tendido,
juntos los dos haremos penitencia.
Que si al mismo Señor tengo ofendido,
no queda entre él y yo más diferencia
de estar él pertinaz, yo arrepentido

Meter: polymetric
PANENKA
by Xaver Dvořák

Má zvláštní krásu její zjev
a v ruchu dne jak vyjímá se;
je dětsky spanilá, tvář mléko, krev,
cos nadzemského má v své kráse.
Když ulicí jde, vznášet se ti zdá,
perutě skryté od andělů,
ty mníš, co chvíli vznese-li se, zda,
tak plna nebeského pelu.
V očích jak by se blankyt odrážel,
tak září od vnitř vytržení,
co na rtech jak by květ jí vyrážel,
květ přesladkého okouzlení.
Je tělo její jak stvol lilije,
jenž štíhlý je a bez úhony;
ač všecka plna krásy, něhy je,
však sama nemá zdání o ní!
Když v přijímání vzhoří její duch,
tu jako by se obraz zcelil:
jas obestře ji celou, jak by Bůh
v ni sám teď svátostně se vtělil!

Meter: iambic
- II - ¿A quién?
by Juan de Tassis y Peralta

El que busca de amor y de aventura
ejemplos dignos de inmortal memoria
mire la dulce y verdadera historia
que del tiempo y olvido está segura.
Verá también al vivo la pintura
de aquella memorable y gran victoria
que dio a Cortés y a España tanta gloria,
y al mejicano, muerte y sepultura.
Hallará en don Antonio, juntamente,
un Marte con la espada, y con la pluma
un nuevo Apolo, digno de renombre.
¡Honor y lustre de la edad presente:
de envidia de tu fama se consuma
el que no te tuviere por más que hombre!

Meter: iambic
1L: »niemals« – hast du gesagt – »werd' ich von Bismarck lassen!«
by Felix Dahn

»niemals« – hast du gesagt – »werd' ich von Bismarck lassen!«
Ja, wahre Größe kann auch andrer Größe fassen
Und daß du neidlos hast des andern Ruhm ertragen, –
Gerührt dankt dir's dein Volk in allen künft'gen Tagen.

Meter: iambic
8.
by Friedrich von Logau

Blondus hat ein Weib gesucht, hat sie endlich auch erkohren;
Als er sie nun hat gehabt, hat er drauff sich selbst verlohren.

Meter: polymetric
1L: Ich hör' am Hellespont, noch
by Christian Wernicke

Ich hör' am Hellespont, noch
Und seine
Der ungeheure Thor kan nicht
Und will die

Meter: polymetric
Was sie alle meinen
by Justinus Kerner

Nasen kluger Philosophen!
O wie fein ihr ausgewittert,
Daß der Hölle Feuerofen
Und die Geister mich zersplittert;
Daß ich irre schmerzzerrissen
Durch die Flur, ein armer Greiner,
Wie von einer Katz' gebissen,
Die man magisch trieb aus einer;
Daß ich sehne mich vergebens
In den Jubel sonn'ger Tage
Aus der Nacht des Geisterlebens –
Daher meines Liedes Klage. –
Feine philosoph'sche Nasen!
Schmerz ist Grundton meines Herzens,
Von Natur ihm eingeblasen,
Schmerz der Grund selbst seines Scherzens.
Jener Schmerzenslieder viele
Hat der Knabe schon gesungen,
Die ihr in der Geisterschwüle
Mannesherzen meint entsprungen.
Was ich schau' im Geisterreiche,
Kann mich nicht zur Klage stimmen,
Das Gespenst, das ernste, bleiche,
Macht nur dem, der's nicht glaubt, Grimmen.
Schmerzlicher als irre Schatten
Sind mir irre Menschenbengel,
Die, weil
Glauben dort sich flugs als Engel.
Liegt mein Körper eine Leiche,
Ist mein Geist noch nicht am Ziele:
Denn in meines Vaters Reiche
Sind der Wohnungen gar viele.
Einst aus Vaters Hand will nehmen
Ich mein Los, demütig, stille.
Schweb' ich auch mit irren Schemen –
Vater! es gescheh' dein Wille!
Gottes Liebe tief im Busen,
Lieb' ich, die er schuf, die Erde,
Lieb' ich Liebe, Wein und Musen,
Bis ich Geist bei Geistern werde.

Meter: trochaic
- LVIII -
by Juan de Arguijo

A tu divina frente, ¡oh poderoso
Niño!, una venda con trabajo y arte
tejí de oro y colores, donde parte
retraté de tu triunfo más glorioso.
Allí se muestra atado al victorioso
carro el gran Febo, que la luz reparte,
preso Mercurio, encadenado Marte,
y Vulcano con muestras de celoso.
Ni se pudo librar con los reales
insignias Jove; mal pudiera Psique
resistir, si a estos rinde la fiereza.
Agravan mi prisión mayores males,
siendo fuerza que a un niño sacrifique
mi firme amor, y a un ciego mi belleza.

Meter: polymetric
Soneto
by Margarita de Hickey y Pellizoni

Si Venus apacible, hermosa, afable,
el rigor no templara y la fiereza
del furibundo Marte, y la aspereza
de su Belona fiera, e intratable
¿Quién tolerar pudiera su espantable
condición, arrogancia y fortaleza?
Así que de Acidalia la terneza,
su amorosa caricia y gracia amable,
mitigando de Marte la dureza,
su furor y su furia inexorable,
dulcifica y suaviza su rudeza.
Que no en vano la siempre venerable
antigüedad, a la deidad belleza,
quiso que se rindiese el formidable

Meter: polymetric
Situación critica de un poeta
by Tomás de Iriarte

Ofréceme tal vez la fantasía
un concepto feliz para un soneto;
entre escribir o no discurro inquieto;
siento en mi ya valor, ya cobardía
Resuélvome a empezar, mas no querría
que me engañase mi ímpetu indiscreto;
y, teniendo a los críticos respeto,
ya se acalora el numen, ya se enfría
Batallo en mi interior, dudo y vacilo,
me hace cosquillas, súfrolas un rato,
escribo un poco, párome y cavilo.
¡Qué tentación! En vano la combato
Y, al fin, ¿qué haré ? Para quedar tranquilo,
componer el soneto es más barato.

Meter: iambic
¡Espero!
by María Luisa Milanés

Yo, que a nadie hice mal, que he
                     recogido
el padecer ajeno, que he buscado
alivio a los pesares de otro, olvido
a penas que jamás he ocasionado
Yo que de Cristo la doctrina austera
he practicado, sin rendir tributo
a la venganza ni al placer, severa,
sin esperar de mi conducta el fruto
Ya conocí, por fin, la sierpe
                     inmunda
que emponzoñóme artera y vagabunda,
y herido el corazón en la contienda,
al comprender que ayer fue desacierto,
¡hoy me siento a la puerta de mi
                     tienda
a ver pasar a mi enemigo muerto!

Meter: iambic
Betrachtung des Schlafs,
 als
 eine Göttliche Wohlthat,
 bey dem 1728sten Jahres-Wechsel.
by Barthold Heinrich Brockes

Uns zeigt demnach ein Traum weit mehr, als man gedencket;
Verdienet folglich auch, daß man Verstand und Witz
Auf ihn ein wenig mehr, als man gewohnt ist, lencket,
Dieweil ihr Wesen uns mehr, als man glaubet, nütz.

Meter: iambic
- XXI -
by Juan Boscan

Sueños de amor me traen en gran duda,
yo no estoy ya para sufrir rebatos.
Pudiera el seso andar con estos tratos,
si fuera mi fortuna menos cruda.
Ahora el alma queda muy desnuda;
ya se perdieron todos sus baratos.
Ha de gastar sus tiempos y sus ratos
en ser en todo sorda, ciega y muda.
Cual digo estoy, y viene la afición
trayendo el bien y el mal a presentarme.
Yo, viendo en mi, que entre ellos me detengo,
el mal escojo por determinarme.
mas, luego, el bien remuerde al corazón
y he dolor de perder lo que tengo.

Meter: iambic
Heimweg
by Joachim Ringelnatz

Babette starb – noch vor erhoffter Zeit. –
Bei ihrer Nichte stand ein Sarg bereit.
Und diese Nichte fuhr mit ihrem Gatten
Nebst Leiche und mit Höchstgeschwindigkeit
Im Leichenauto zum Bestatten.
Doch was kommt in Berlin nicht alles vor;
Und eben deshalb hatte der Chauffeur
In einem Ladenfenster links am Brandenburger Tor
Malheur.
Aus Autotrümmem, Scherben und Korsetten
Zog man Chauffeur nebst Nichte, nebst Gemahl ganz tot hervor.
Die Leiche nur (wir sprechen von Babetten)
Vermochte sich zu retten.
Da sie zum Glück nur scheintot wesen war,
Ging sie jetzt heim und lächelte sogar.

Meter: iambic
ŠTĚDRÝ VEČER
by Božena Benešová

Znám čtyři děti, čekající
na radost večerní,
nevíme, velcí, co jim říci,
jsme dávno nevěrní
veliké touze po vůdčí hvězdě,
po velké pravdě s ní.
Oni jsou čtyři pastevci malí,
ovečky mají, fujary,
modravá mlha tiše se valí
na luhy, lesy, kotáry,
oni z ní slyší anděla zpívat
a nesou svoje podary.
Vemte mne sebou do tichých plání,
vy líbezní, vy vítězní,
je zrození i z mrtvých vstání,
když srdcem táhne tušení
veliké touhy po vůdčí hvězdě,
po velké pravdě s ní.

Meter: polymetric
BOUŘE
by Stanislav Kostka Neumann

Oh, první májová bouře
mě venku zastihla včera;
v údolí Svitavy vpadla
hodina přísná a šerá.
Od stráně ke stráni haslo
vášnivě zlomené světlo.
A nebe rozdoutnalo se,
by náhle ohnivě vzkvetlo.
Zelení chvějivý příval
ustrnul v plastičnost chmurnou.
Docela zčernalo boří
jak s odhodlaností vzpurnou.
A pak to zaválo dolem.
Blesky a hromy se líhly
v nebesích převalujících
dýmy, jež za zemí tíhly.
Za kapkou kapka. A náhle
země se s oblohou střetla;
obloha ledový příval
jí ve tvář divoce vmetla.
To byly kroupy. Jen okamžik.
Skryt špatně zřel jsem, jak bijí...
Člověk se slunečnem jednou
a bouří podruhé zpíjí!

Meter: dactylic
La barca milagrosa
by Delmira Agustini

Preparadme una barca como un gran pensamiento
La llamarán «La Sombra» unos, otros «La Estrella»
No ha de estar al capricho de una mano o un viento;
yo la quiero consciente, indominable y bella.
La moverá el gran ritmo de un
                  corazón sangriento
de vida sobrehumana; he de sentirme en ella
fuerte como en los brazos de Dios ¡En todo viento,
en todo mar templadme su prora de centella!
La cargaré de toda mi tristeza, y, sin rumbo,
iré como la rota corola de un nelumbo,
por sobre el horizonte líquido de la mar.
Barca, alma hermosa: ¡hacia qué tierras nunca vistas,
de hondas revelaciones, de cosas imprevistas
iremos? Yo ya muero de vivir y soñar.

Meter: anapestic
- 124 - Al libro Novelas amorosas, de Joseph Camerino, 1674
by Lope de Vega

Con tierna edad y con prudencia cana
escribes, Camerino, en diferentes
estilos del Amor los accidentes,
la dulce guerra y la esperanza vana.
Honrando nuestra lengua Castellana
propones con sentencias eminentes,
ejemplos y económicas prudentes
para el gobierno de la vida humana.
Si estimó la gentil Filosofía
Apólogos y fábulas morales,
estas son dignas de tu ingenio sólo.
Su luz con alma oculta al bien nos guía
ellas con líneas de oro son cristales,
y tú en Parnaso Camarín de Apolo.

Meter: iambic
Daphne
by Johann Joachim Ewald

Es ist der nahe Wald
Der Musen Aufenthalt;
Es ist die Wiese hier
Der Flora Lustrevier;
Schön singt im tiefen Thal
Ihr Lied die Nachtigal;
Schön fließt die Havel dort
Um kleine Inseln fort;
Doch nichts dünkt mir so schön
Als jene heitre Höhn,
Da seh ich Daphnen gehn.

Meter: iambic
Tobě.
by Augustin Eugen Mužík

Kterás žití na obloze
sluncem mírným, čistým, jasným,
nejdálnější kruhy svoje
daříš světlem, teplem spasným.
Shledni dolů se své výše
na ten černý, smutný mrak,
jenž tu bloudí beze cíle
jako mořem spustlý vrak.
Paprslek tvé svaté lásky
pronikni mou mrtvou hruď,
na obloze mého žití
duhu míru, blaha vzbuď!

Meter: trochaic
19.
by Friedrich von Logau

Den besten werden gleich, das bild ich mir nicht ein,
Hoff aber, besser doch als böse noch zu seyn.

Meter: iambic
Aufschrift ans Tor der Ö.N.B.
by Franz Grillparzer

Ungläubig Volk, komm her zu diesen Tischen,
Sieh, wie der Glaube kräftig sich erweist,
Es werden, staunt! mit vierzehn Fischen
Hier Vierzigtausend Mann gespeist.

Meter: iambic