PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Troilus and Cressida, Act III, Scene III [Time hath, my lord]
by William Shakespeare

Ulysses speaks to Achilles in the Grecian camp

Time hath, my lord, a wallet at his back,
Wherein he puts alms for oblivion,
A great-sized monster of ingratitudes:
Those scraps are good deeds past; which are devour'd
As fast as they are made, forgot as soon
As done: perseverance, dear my lord,
Keeps honour bright: to have done is to hang
Quite out of fashion, like a rusty mail
In monumental mockery. Take the instant way;
For honour travels in a strait so narrow,
Where one but goes abreast: keep then the path;
For emulation hath a thousand sons
That one by one pursue: if you give way,
Or hedge aside from the direct forthright,
Like to an enter'd tide, they all rush by
And leave you hindmost;
Or like a gallant horse fall'n in first rank,
Lie there for pavement to the abject rear,
O'er-run and trampled on: then what they do in present,
Though less than yours in past, must o'ertop yours;
For time is like a fashionable host
That slightly shakes his parting guest by the hand,
And with his arms outstretch'd, as he would fly,
Grasps in the comer: welcome ever smiles,
And farewell goes out sighing. O, let not virtue seek
Remuneration for the thing it was;
For beauty, wit,
High birth, vigour of bone, desert in service,
Love, friendship, charity, are subjects all
To envious and calumniating time.
One touch of nature makes the whole world kin,
That all with one consent praise new-born gawds,
Though they are made and moulded of things past,
And give to dust that is a little gilt
More laud than gilt o'er-dusted.
The present eye praises the present object.
Then marvel not, thou great and complete man,
That all the Greeks begin to worship Ajax;
Since things in motion sooner catch the eye
Than what not stirs. The cry went once on thee,
And still it might, and yet it may again,
If thou wouldst not entomb thyself alive
And case thy reputation in thy tent;
Whose glorious deeds, but in these fields of late,
Made emulous missions 'mongst the gods themselves
And drave great Mars to faction.

Meter: iambic
1L: Liebe Seele,
by Ernst Moritz Arndt

Liebe Seele,
Traure nicht so sehr,
Wer ist ohne Fehle?
Ohne Kummer wer?
Was auf Erden
Trägt das Leinenkleid,
Muß ja sündig werden
Viel in Leid und Streit.
Gottes Liebe
Macht von Sünden rein;
Ist dir bang und trübe,
Bringt sie hellen Schein.
Gott hilft gerne
Dem, der ihm vertraut,
Der das Haus der Sterne
Über uns gebaut.
Der das Sehnen
Nach dem Himmel gab,
Trocknet alle Tränen
Bleichen Wangen ab.
Will versinken
Dir das Herz in Leid,
Sieh die Sterne blinken
Ew'ger Herrlichkeit.
Sieh dem Spiele
Ihres Reigens zu,
Und mit Wonne fühle:
Ewig bist auch du.
Nicht vermodern
Mag ein Himmelskeim;
Wo die Sonnen lodern,
Ist des Menschen Heim.
Dort von oben
Sank er einst herab:
Wo aus Licht gewoben,
Das begräbt kein Grab.
Darum mutig,
Liebe Seele, sei!
Ist der Kampf gleich blutig,
Ringe frisch und treu!
Wandle fröhlich
Auch durch dunkles Leid:
Droben bist du selig
Durch die Ewigkeit;
Sünd' und Kummer
Ahnest du dort kaum,
Wie im Morgenschlummer
Einen leichten Traum.

Meter: trochaic
Chipre
by Ángel de Estrada

Es la aurora No arriban las galeras;
Chipre no alienta a mis fervientes ruegos;
no arde el altar con los sagrados fuegos
el invierno mató sus primaveras.
Ni las danzas, aladas por ligeras,
mueven el ritmo de los cuerpos griegos,
atormentando el alma de los ciegos
que aspira, como en flor, las cabelleras
Y de la isla, que la lluvia azota,
en vez del canto de la Grecia,
                     brota
de Otelo el grito del amor salvaje,
que, llamarada de candente infierno
dominando el furor del oleaje
vibra más cerca, pero más eterno.

Meter: polymetric
1L: Macht mir ein schönes Buch; so bat ein Eremit,
by Gottlieb Konrad Pfeffel

Macht mir ein schönes Buch; so bat ein Eremit,
Dumm wie ein Mops und straubicht wie ein Igel,
Den Büchner Kautz. Der Mann band ihm den Eulenspiegel
In Corduan mit goldnem Schnitt.

Meter: iambic
La luz y la sombra
by José Selgas y Carrasco

La tarde triste por la cumbre asciende,
y el rojo manto de vapor despliega
del alto monte a la tendida vega;
el aire mudo su quietud suspende;
el cielo en vago resplandor se enciende,
que hasta el confín del horizonte llega;
se apaga el sol mientras la
                  sombra ciega
las negras las por el valle tiende
La luz exclama: Con tenaz porfía
en pos me sigues; mas tu negro manto
rasgará el fuego que en mis ojos arde,
que soy la luz, la vida y la alegría
Yo soy la oscuridad, el luto, el llanto,
dijo la sombra, y expiró la tarde.

Meter: iambic
- 9 - Acto II, EL REY
by Lope de Vega

Las máquinas que tienen más grandeza
con ímpetu mayor vienen al suelo;
en el más superior y último cielo
vino el planeta de mayor tristeza.
Los edificios de mayor alteza
hiere más presto el rayo y cubre el hielo;
el ave más cobarde es de más vuelo;
su misma carga oprime a la flaqueza.
Elena, reina en Grecia, fue centella
del incendio troyano que deshonra.
¿Cuántos laureles abrasó con ella?
¿Que pueda mi valor perder la honra?
Mas si pudo caber traición en ella,
en mí pudo también caber deshonra.

Meter: iambic
XLV. Přec zdá se mi, až hrob můj zvrácen
by Vítězslav Hálek

Přec zdá se mi, až hrob můj zvrácen
i v lidské zpustne paměti,
že poznají ho jarní ptáci
a zpěvem svým ho posvětí.
Že poznají ho zlaté hvězdy,
a luna s nebes postropí
že jej v své lásce snivotklivé
rosou i leskem pokropí.
Ba zdá se mi, že duše hájů
nepustí ptáky z náruče,
až slavíček, to srdce lesa,
si při mém srdci zatluče.
Vždyť nemůž být, by zapomněly
znát přítele a skládače,
jenž žití své a vše z nich čerpal,
čím v slast se píseň rozpláče.

Meter: iambic
Die hohe Unterhändlerin
by Ludwig Achim von Arnim

»schwing' dich auf, Frau Nachtigall, geschwinde,
Vor meines Liebsten Fensterlein dich finde;
Sing' ihm das Lied, welches, ohn Beschweren,
Mir erdacht, mein'm Schatz zu Ruhm und Ehren.«
»ich komm' her von eurer Schönen, Zarten,
Welche mich aus ihrem Rosengarten,
Sendet zu euch sammt einem Kranz geringe,
Den ich euch von ihrentwegen bringe.«
»glück und Heil sie wünscht von Herzensgrunde
Ihrem Schatz zu jeder Zeit und Stunde,
Ihr zartes Herze ist gar sehr besessen
Sie kann ihres Liebsten nicht vergessen.«
»je länger, je lieber heißt ein Blümelein,
Daraus hat sie gemacht das Ehrenkränzelein,
Augentrost ist darunter gemenget,
Vergiß mein nicht mit eingesprenget.«
»auch ist so viel Ehrenpreiß darinnen,
So werdet ihr des Wohlgemuthes innen;
Der Kranzbügel ist mit Ehren gewunden,
Ein treues Herzelein hat ihn gebunden.«
»merkt noch mehr, was sie mir hat befohlen,
Das sag' ich euch ganz frey und unverholen:
Ohn' Antwort soll ich nicht wieder kommen,
Darum merkt wohl, was ihr von mir vernommen.« –
»fleißig hab' ich dein' Botschaft verstanden,
Antwort soll auch seyn bei mir vorhanden;
Schwing' dich auf mit deinem zarten Gefieder
Und grüße mir mein tausend Herzelein wieder.«
»nichts liebers hätte sie mir können schicken,
Dadurch sie thät mein junges Herz erquicken;
Als das Kränzelein mit den schönen Blumen,
Die man sonsten selten thut bekommen.«
»ein Demant, ein Stein gar hart und theuer,
Welchen doch verzehren kann das Feuer;
Ist kaum meinem Herzen zu vergleichen,
Drum thät es das Kränzelein erweichen.«
»von mir sag dem allerschönsten Herzen,
Eitel Freud' und Wonn' ohn' alle Schmerzen;
Thu ihr für das Geschenk großen Dank sagen:
Fröhlich bin ich, weil sie mir ist gewogen.«
»sprich, ich will ihr'r wieder nicht vergessen,
Ob ich mich gleich nicht kann hoch ermessen!
Schwing dich auf, sag' ihrem rothen Mund:
Gute Nacht, Glück, Heil zu aller Stund.«

Meter: polymetric
27. Dosti já znám panen
by Josef Jaroslav Langer

Dosti já znám panen
V plné jarní kráse,
Ale tvému srdci
Žádné nerovná se;
S jinou nechci žíti,
Kde se zlato svítí,
S tebou dívko ale
Ve chaloupce malé.

Meter: trochaic
My, Národní divadlo
by Otokar Fischer

Jsou bouře nad námi a víří kola trig,
nás tíseň doby štve, nás příklad otců bodá;
my – věštka, milenka –, my – král i robotník –
chcem být, čím káže žár a zákon dnů – ne móda.
My sáhli po lauru, až tryskla naše krev,
nám spánky buší v snách, nám v žilách šumí víno,
a jak nám ze srdce jde verš a letí zpěv,
jsme kněží, věnčící tvůj oltář, domovino.

Meter: polymetric
SILÁK.
by Josef Václav Sládek

NA světě siláka
není, jak Véna, –
on se vám prokopal
do kupky sena!
V létě se prokopal,
sedí tam podnes;
nemůže na vítr,
on by ho odnes’.

Meter: polymetric
2. Ani labuť ani Lůna
by Karel Hynek Mácha

Ani labuť ani Lůna
Oblaky neoře;
Léč to bílá kaple stojí
Na vysoké hoře.
Na tu horu za svítání
Dívka putovala,
Na práh klekla, ruce spiala,
Smutně zaplakala.
Pro mne ach dívčina krásná
Pro mne se nesouží,
Dej jí panno, hvězdo čistá,
Po kom ona touží.

Meter: trochaic
1.
by Joseph von Eichendorff

Siehst du die Wälder glühen,
Die Ströme flammend sprühen,
Die Welt in Abendgluten
Wie träumerische Fluten,
Wo blühnde Inseln trunken
Sich spiegeln in dem Duft? –
Es weht und rauscht und ruft:
O komm, eh wir versunken!
Eh noch die Sonn versunken:
Gehn durch die goldnen Funken
Still Engel in den Talen,
Das gibt so leuchtend Strahlen
In Blumen rings und Zweigen. –
Wie frommer Widerhall
Weht noch der Glocken Schall,
Wenn längst die Täler schweigen.
Leis wächst durchs dunkle Schweigen
Ein Flüstern rings und Neigen
Wie ein geheimes Singen,
In immer weitern Ringen
Zieht's alle, die da lauschen,
In seine duft'ge Rund,
Wo kühl im stillen Grund
Die Wasserkünste rauschen.
Wie Wald und Strom im Rauschen
Verlockend Worte tauschen!
Was ist's, daß ich ergrause? –
Führt doch aus stillem Hause
Der Hirt die goldne Herde,
Und hütet treu und wacht,
So lieblich weht die Nacht,
Lind säuselt kaum die Erde.

Meter: iambic
Villegas, Esteban Manuel de Matute. Logroño. 89 - Nájera. Logroño. 1669 Poeta. Estudió Leyes y Humanidades en Madrid y Salamanca. Tesorero de Rentas Reales. Eróticas - I -
by Esteban Manuel de Villegas

¿Ves la instabilidad de nuestra vida
al llorar triste, y al reír suave?
¿Ves la facilidad que muestra el ave
al redimir su libertad perdida?
¿Ves la espuma del mar blanca y crecida
al desgajarse del torrente grave?
¿Ves al pez, ves el agua, ves la nave?
Pues todos son retratos tuyos Lyda.
Fuiste mujer en todas tus acciones
y el que en ti no esperó tal desvarío,
ya llora el suyo, porque al fin lo eres.
Mas vosotras que oís estas razones
vida, ave, espuma, pez, agua, navío,
perdonad, si os comparo a las mujeres.

Meter: polymetric
A don Diego de Mendoza
by Antonio Hurtado de Mendoza

Si en el ínclito Conde de Tendilla
humilla Marte la triunfante espada,
(a Mendoza del Sol la venerada
planta) el Sol mismo por Don Diego humilla.
Goza del uno la mejor cuchilla
que honró a Castilla y asombró a Granada,
del otro aquella pluma celebrada,
que envidia a Italia dio, gloria a Castilla.
A los dos Roma tuvo para afrenta
de Césares, y Tulios (dos extremos)
que en su mayor grandeza España cuenta
Libros del Conde a su valor tenemos,
en vos la gloria, que Don Diego aumenta
pues famoso otra vez por vos le vemos.

Meter: polymetric
XIV. Na jaře i v podletí
by Jaroslav Vrchlický

Na jaře i v podletí
bouří tisíc přeletí
kolem srdce, kolem hlavy,
však Tvůj obraz vlídný, smavý
živ je v naší paměti.
Smrt co mohla zmoci tu?
A co život bez citu?
On byl, ona také byla,
Ty však dobrá, drahá, milá
plná víry, soucitu
svítíš v naše podletí,
kde sta bouří přeletí.
Ta nás ohne, ta nás zdrtí,
Ty však žití vzdor i smrti
žiješ v naší paměti!

Meter: trochaic
173.
by Friedrich Rückert

Wenn in Geschichten wir von Noth und Jammer lesen,
So tröstet dieses uns: dis alles ist gewesen.
Die Herzen ruhen längst, die das erlitten haben,
Und ihre Sünden sind mit ihnen auch begraben.
Doch ihre Lieb' und Treu, ihr Glauben und ihr Muth,
Sind die auch hin wie Schaum geschwommen auf der Flut?
Mitnichten, diese sind am Leben uns geblieben,
Denn wozu würde wol Geschichte sonst geschrieben?

Meter: iambic
Zusatz.
by Andreas Gryphius

Die Zähren die so häuffig flissen/
Prest vnß ergetzung auß; Nicht vnlust/ wie man meynt.
Ich schaw/ ach! ach/ der Tag bricht an!
Vnd die herbe Nacht verschwindet/
Der Tag der vnß ergetzen kan/
Der die schwere band' entbindet.
Ade nun Babilon. Jtzt bin ich nicht gefangen.
Glück zu mein Vaterland ich bin der Augst entgangen
Frolockt jhr
Die starcken Schlösser sind entzwey.
Jhr Wälder den ich offt mein leiden anvertrawt!
Jhr Zeugen meiner angst/ jhr Berg’/ jhr Thäler schawt
Wie mich deß
Ach nein! mir traumt ach nein ich wache!
O alzu süsser wahn! was bild’ ich mir doch eyn?
Ich fühle ja daß ich noch muß in schmertzen seyn!
Ach/ kan die Hoffnung mich so ohne maß’ ergetzen!
Wie frölich werd’ i
setzen.

Meter: iambic
NA CESTU
by Věra Vášová

Poslední krev svou srdce vyronilo
a poslední svou zazpívalo píseň,
svou mincí poslední o kámen zazvonilo
a odešlo jak chudý tulák v dálku.
„Dát nic už nemohu, k čemu bych u vás bylo?
Teď nechte mne, jsem jenom žebrák Boží.
Půjdu si vyprosit na cesty, mezi hloží,
pod hvězdnou oblohou co pro mne ještě zbylo.“

Meter: iambic
Book 5, Epigram 20: In Misum & Mopsam.
by Thomas Bastard

Misus and Mopsa hardly could agree,
 Striving about superiority.
 The text which says that man and wife are one,
 Was the chief argument they stood upon. 
 She held they both one woman should become,
 He held both should be man, and both but one.
      So they contended daily, but the strife
      Could not be ended, till both were one wife.

Meter: iambic
418. Andenken an Gott
by Gerhard Tersteegen

Des Herzens innige Gedanken
Laß nie zerstreut ins Äußre wanken!
Gott ist ein Licht, wer sein vergißt,
Bald in Gefahr und Sünden ist.

Meter: iambic
- LIX -
by Diego Hurtado de Mendoza

¡Oh Venus, alcahueta y hechicera,
que nos traes embaucados tierra y cielo,
cuántas veces, por falta de una estera,
hiciste monipodios en el suelo!
¡Cuántas veces te han visto andar en celo
tras los planetas machos, cachondera,
abrazada luchando pelo a pelo
y pellejo a pellejo dentro y fuera!
No me andes rodeando, puta vieja,
que no tengo tan dura la costilla;
guarda que está mi mano te apareja,
con un cuarto abrochado o calderilla,
un mínimo caudal de rabo a oreja,
cual nunca dio a mujer hombre en Castilla.

Meter: polymetric
Nacht-lied.
 J. v. M.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Jhr stillen lüffte dieser nacht/
Mit denen ich zum öfftern schwatze/
Fangt auff den thon/ den meine rede macht/
Und tragt ihn hin nach jenem platze/
Da wo mein engel liegt/
Und in der hut der schönsten Amoretten
Auff schwanen-brust und feder-betten
Wird eingewiegt.
Eilt hin und seht an meiner statt
Das grab der edlen schönheit stehen/
Was zeit und glück mir abgesaget hat/
Das könt ihr unverwehrt durchwehen/
Jhr solt der spiegel seyn/
Darinnen ich diß himmels-bild betrachte/
Was ich verehr und göttlich achte/
Wist ihr allein.
Ich weiß/ daß dort der höchste preiß
Der schönheit ausgekramet lieget/
Dran die natur mit ihrem grösten fleiß
Ein wunder an das andre füget.
Wer doch so selig wär/
Daß nur ein blick so kühn/ so hoch dürfft steigen/
Solt er auch gleich sich wieder neigen
Zur wiederkehr.
Sind gleich die augen zugethan;
Die sonnen sind nur untergangen/
Um wenn der tag wird wieder brechen an/
Mit mehrer glut und glantz zu prangen.
Die schönheit wird bey nacht
Verstohlen/ (und wär es gleich nicht ihr wille/)
Viel sichrer und mit mehrer stille
Als tags betracht.
Des munds rubin bleibt ohne licht
Und in dem schlaff gleich hoch geröthet;
Doch dienet er zum küssen ietzo nicht/
Wer schläfft/ der scheinet halb getödtet.
Drum kan die seele nicht
Zum küssen sich auff ihre lippen setzen/
Und jene seele recht ergetzen/
Die küsse bricht.
Schlaff sanffte/ göttin/ in der pracht/
Der wunder deines leibes gaben/
Der kühlen lufft in dieser stillen nacht
Sey die verwundrung eingegraben/
Die aus dem hertzen quillt/
Das sich verwirrt in deiner schönheit netze
Und gantz mit liebe deiner schätze
Ist angefüllt.

Meter: iambic
MOUDRÝ FILOSOF
by Josef Svatopluk Machar

V teorii hlásá věčné ideály,
cenu nadpozemských ctností nad vše chválí,
v praxi požívá však blaha vezdejšího,
ono je to přec jen něco jistějšího.

Meter: trochaic
- LXXXII -
by Gutierre de Cetina

Mientras las tiernas alas, pequeñuelo,
mi nuevo desear firmes hacía,
mientra de mí alejarse no podía,
por ser nueva la pluma, a mayor vuelo,
obediente me estaba, y al señuelo,
a la primera voz, luego acudía,
ni de volar tan alto presumía,
que con los pies no fuese por el suelo.
Hasta que con el tiempo ya crecida
la pluma, por su mal, de puro ufano,
sacándolo a volar mi mala suerte,
le lanzó a una esperanza tan perdida
que ni el deseo vuelve ya la mano,
ni parará hasta hallar la muerte.

Meter: iambic
Soneto
by Adelardo López de Ayala

Dices que la conciencia te provoca
a contarme, por fin, lo sucedido;
que es verdad el recelo que he tenido,
y con fulano me ofendiste loca
¡Y me pides perdón! ¡A mí me toca
demandarlo de ti, que injusto he sido;
pues que nunca posible había creído
que una verdad saliese de tu boca!
Y tú imaginas, de rubor turbada,
que hoy mi desprecio con razón comienza,
¡cuándo nunca te he visto tan honrada!
Mas no es extraño que el pudor te venza,
que el hacer algo bueno es humorada
que ha de costarte un poco de vergüenza

Meter: polymetric
- XII -
by Argensola

Tajo, producidor del gran tesoro
(si a la fama creemos), cuya arena
de zafiros y perlas está llena,
tus aguas néctar, tus arenas oro;
tú pues, acrecentado con mi lloro,
será testigo de mi amada pena,
como sujeto a lo que amor ordena,
buscando vida, a quien me mata adoro.
Cuando mi pastorcilla en tu ribera
busca las conchas que creciendo arrojas,
y con su blanco pie tu orilla toca,
el bien que gozas, agua lisonjera
(que al fin lo has de besar, pues que lo mojas),
lo usurpas al oficio de mi boca.

Meter: iambic
L. B.
by František Zavřel

Nech mne klečet u Tvých nohou,
královno a bohyně!
Co mé oči vidět mohou
skrze Tebe jedině!
Krásu! Zradu! Skutečností
divuplnou skutečnost!
Od věčnosti do věčnosti
nejdrahocennější skvost.
Svrchovaný zázrak: Tebe,
tvrdý požár zraků Tvých,
která jako řecká Hebe
nevědoma nítíš hřích!
Nech mne klečet u Tvých nohou,
královno a bohyně!
Co mé oči vidět mohou
skrze Tebe jedině!

Meter: trochaic
Bez práce.
by František Cajthaml-Liberté

Vychladl krb v prázdné světnici,
dětský smích zanikl čistý,
vír bídy zákeřně rozerval
rodiny kořen i listy.
Zástupy mužů jdou ulicí
a na trh svou nesou práci –
na vrata tovární zabuší
a smutně se domů vrací.
Ptali se včera a ptali se dnes
i zítra budou se ptáti,
a zas je, zoufalé hladové,
pána hlas posměšný vrátí.
A zatím v páře a hukotu
řemeny u strojů letí,
u nich se dnem nocí plahočí
matky i dívky i děti...

Meter: dactylic
A la ausencia de su Dulcísimo Señor en la Sagrada Comunión
by Luisa de Carvajal y Mendoza

¡Ay, soledad amarga y enojosa,
causada de mi ausente y dulce Amado!
¡Dardo eres en el alma atravesado,
dolencia penosísima y furiosa!
Prueba de amor terrible y rigurosa,
y cifra del pesar más apurado,
cuidado que no sufre otro cuidado,
tormento intolerable y sed ansiosa.
Fragua, que en vivo fuego me convierte,
de los soplos de amor tan avivada,
que aviva mi dolor hasta la muerte.
Bravo mar, en el cual mi alma engolfada,
con tormenta camina dura y fuerte
hasta el puerto y ribera deseada.

Meter: iambic
- LV -
by Hernandode Acunya

Por apartarme un tiempo de pasiones,
me apartaba de amor cuanto podía,
conociendo ya de él que se seguía
con ásperas y, duras condiciones;
pero de aquellas mismas ocasiones
por do más a temerle me movía
nacieron, como os vi, señora mía,
justas para seguirle mil razones.
Así fui suyo sin sospecha alguna
en cuanto me amparó vuestra presencia
de los males que causa su cuidado;
más pesó de este bien a mi fortuna,
y al destierro mortal de vuestra ausencia
me trajo, donde moriré forzado.

Meter: polymetric
Na Cicerona.
by Hugo Václav Wunsch

Tvá výmluvnosť jak hukot bouře v skalách
neb břitký meč, jenž v „zrádce“ hruď se žene,
Tvá řeč „o přátelství“, Tvůj spis „o stáří“
a „o slávě“ Ti věčný pomník klene.
Ký div, že věrně podle Tvého vzoru
Tě „staré panny“ výmluvností předčí,
když při kafíčku „o osudu“ přátel,
„o zlu a dobru“ mnoho mají řečí.

Meter: iambic
When in disgrace with fortune and men's eyes (Sonnet 29)
by William Shakespeare

When in disgrace with fortune and men's eyes,
I all alone beweep my outcast state,
And trouble deaf heaven with my bootless cries,
And look upon myself and curse my fate,
wishing me like to one more rich in hope,
Featured like him, like him with friends possessed,
Desiring this man's art, and that man's scope,
With what I most enjoy contented least;
Yet in these thoughts myself almost despising,
Haply I think on thee—and then my state,
Like to the lark at break of day arising
From sullen earth sings hymns at heaven's gate;
    For thy sweet love remembered such wealth brings,
    That then I scorn to change my state with kings.

Meter: iambic
- 1422 - Libro III, RÚSTICO
by Lope de Vega

Este cordero humilde, o niño bello,
o cordero más puro y soberano,
como el de Isaac, quisiera de mi mano
dar en lugar de tu inocente cuello.
Y aunque es cedros al Líbano, ofrecello
a la inocencia de tu velo humano,
admite el don de un rústico villano,
Phaethonte ya del sol de tu cabello.
Yo no te puedo dar lienzos sutiles,
brocados Persas de Real decoro,
ni aromas en cristales y marfiles.
La voluntad es el mayor tesoro,
por que con ella en los presentes viles
de amante es el amor y el alma es oro.

Meter: iambic
The World Is Too Much With Us
by William Wordsworth

The world is too much with us; late and soon,
Getting and spending, we lay waste our powers;—
Little we see in Nature that is ours;
We have given our hearts away, a sordid boon!
This Sea that bares her bosom to the moon;
The winds that will be howling at all hours,
And are up-gathered now like sleeping flowers;
For this, for everything, we are out of tune;
It moves us not. Great God! I’d rather be
A Pagan suckled in a creed outworn;
So might I, standing on this pleasant lea,
Have glimpses that would make me less forlorn;
Have sight of Proteus rising from the sea;
Or hear old Triton blow his wreathèd horn.

Meter: iambic
13.
by Friedrich von Logau

Deine Zähne, deine Zehen sind, Dentatus, Spießgesellen;
Fenen endern die zu gute balde nicht die Essen-Stelle.

Meter: trochaic
An die Mystiker
by Friedrich Schiller

Das ist eben das wahre Geheimnis, das allen vor Augen
Liegt, euch ewig umgibt, aber von keinem gesehn.

Meter: polymetric
97
by Josef Vlastimil Kamarýt

Ne každý jest, co se zdá,
nýbrž vnitř jak cenu má.

Meter: trochaic
Un cruzado
by Carlos Póo Urbach

Nímbale el casco broncínea cimera
donde erizado feroz jabalí,
a la ígnea lumbre del sol reverbera
chispas sangrientas de ardiente rubí
Pende bruñida tajante altanera
como un trofeo del marcial tahalí,
y la acerada lóriga, severa
surca y blasona la cruz carmesí
Yergue su diestra cruzado oriflama,
lleva en la mente su Dios y su dama,
sacro amuleto, feliz talismán;
y en la hosca brega febril del combate,
hunde frenético, agudo acicate
a encabritado brioso alazán.

Meter: dactylic
Blaník.
by Karel Babánek

Nad krajem přelétly časy,
a v hoře je mrtvo a klid.
Bez vzruchu šine se život,
a zapomněl lid.
Nechví se hora. Je ticho.
A neslyšet vzrušený hlas.
Mrtví jsou všichni tam dávno,
a nikdo se neptá: Je čas?

Meter: polymetric
Tichá noc.
by Eliška Krásnohorská

Den zhynul v temnu, cvrček hrany zvoní
a staré duby v spánku hlavy kloní,
usnuly v háji mech i kapradí;
údolí v mlze spí, a v tiché šero
jen kmitá hvězdiček drobounkých stero –
nuž dobrou noc! kdo nyní ještě bdí?
Bezpečně ptáček tulí se ku ptáčku,
větérek spí, na nebi ani mráčku,
šum vlnek utlumila spánku moc;
hněv umdlen usnul, láska bdí i ve snu,
mne matky dech ovívá, v sen kdy klesnu, –
hvězdičky strážné, spěte! dobrou noc!

Meter: iambic
- 804 - Acto III, ALBERTO De El castigo sin venganza
by Lope de Vega

No por guardar a la mujer se puede
tener segura; que en el agua escribe
quien de cuidado y celos se apercibe,
que mayores sucesos le concede.
Y así es razón que de su industria quede
burlado el que su gusto le prohíbe
que es animal que en confianza vive,
y, en queriéndose asir, al viento excede.
La privación que a la mujer destruye,
alguna vez su perdición ordena
y a desatinos su flaqueza atiza:
que mientras más la aprieta más se huye;
porque es como tomar puño de arena,
que por cualquiera dedo se desliza.

Meter: iambic