PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Bohu.
by Ludvík Lošťák

Rci, Tvůrce lásky, Tvůrce bolu,
co v nitru Tvém se velkém děje,
když s hvězdných výšin zíráš dolů,
kde vše se vášní chvěje,
kde každý miluje
a každý vede boje
a všechno umírá
pro touhy, cíle svoje.
O rci, co asi cítíš v době,
když zříš jak jedni žalem hynou
a prosmo ruce jejich k Tobě
se křečovitě vinou, –
a jiný opět dav,
jenž zoufale Ti hrozí
a volá děsivě:
„Zhyň bědně, my jsme bozi!“
O vyřkni jen, co cítíš, Pane,
zříš-li, jak všechno válčí pouze,
jak srdce, které na prach zdrané,
přec ještě svírá nouze,
jak každým novým dnem
boj nový zaburácí
a nepřestane hřmít
až srdce dokrvácí?!
Či ono vichrů žalné vání
a hukot vod a ropot moře
je Tvé nad vlastním dílem lkání,
je Tvé bezměrné hoře?...
Či trpíš víc než my?
a žal, jímž všechno zmírá,
je pouze žalu čásť,
jenž Tvoje nitro svírá?!...

Meter: iambic
Mnoho ledu v žití širé řece
by Josef Holý

Mnoho ledu v žití širé řece
bude protlouci mi holou pěstí,
než jak pták drát zlomě dusné klece
v olších na břehu tam novou zplesám zvěstí,
ačli v ledu neuvíznu přece.
Hrůzou trnu, kde naberu síly
léta píti nápoj Hladu kalný,
tvář mít veselou, ne úsměv k světu žalný –
ah, tak mnozí se už utopili!
„Ne samým chlebem –“ láskou taky,
však, co platno, tělo volá dál.
Prosa letí za mnou nad oblaky.
Vypůjčím si heslo sťatých vrb,
heslo, slabosti jež skvrní kal:
Mlč a trp!

Meter: trochaic
(Náčrtek z prázdnin 1862.)
by Svatopluk Čech

Hudba vpadla; brzy šustot šatů
ozdobenou síni naplnil
a ples bujný tance vířivého
oči rozžal, ňádra rozvlnil.
Ó, ty hudbo, jejíž síla chvatná
jak Rusálek písně k tanci loudí,
kde po prazích taktu krotivého
šumná řeka rozkoše se proudí,
ó, jak rád jsem, kdy mne rámě sněžné
z pod náramků růžných, létajících,
úchvat znoje v krásavice lících,
v bouření tvé zvaly kruhoběžné –
Ó, jak rád jsem moci tvé se vzdával
a v tvém obejmutí kolovával!
Tak i teď mne vábíš, kruhu měnný,
v obraznosti náhle vykouzlený –
v zpomínky mne krásné ztopuješ;
pohybem tvých dívek ušlechtilým,
krojem slovanským, mně zvláště milým,
oko ducha mého zjasňuješ.

Meter: trochaic
With a Book
by Ambrose Bierce

Words shouting, singing, smiling, frowning—
                  Sense lacking.
Ah, nothing, more obscure than Browning,
                  Save blacking.

Meter: iambic
138. Wen Gott nicht ewig verdammen
 kan.
by Angelus Silesius

Den Sünder/ welcher sich nicht ewig wendt von Gott
Kan Gott auch nicht verd am̃n zur ewgen Pein uñ Tod.

Meter: iambic
Cuando el ánimo ciego...
by Gaspar Núñez de Arce

Cuando el ánimo ciego y decaído
la luz persigue y la esperanza en vano;
cuando abate su vuelo soberano
como el cóndor en el espacio herido;
cuando busca refugio en el olvido,
que le rechaza con la helada mano;
cuando en el pobre corazón humano
el tedio labra su infecundo nido;
cuando el dolor, robándonos la calma,
brinda tan sólo a nuestras ansias
                     fieras
horas desesperada y sombrías,
¡ay, inmortalidad, sueño del
                     alma
que aspiras a lo infinito!, si existieras,
¡qué martirio tan bárbaro serías!

Meter: polymetric
1L: Weh, wer ohne rechte Mittel
by Wilhelm Busch

Weh, wer ohne rechte Mittel
Sich der Poesie vermählt.
Täglich dünner wird der Kittel,
Und die Milch im Hause fehlt.
Ängstlich schwitzend muß er sitzen,
Fort ist seine Seelenruh,
Und vergeblich an den Zitzen
Zupft er seine magre Kuh.

Meter: trochaic
Der wohlgezogene Knecht
by Ludwig Achim von Arnim

Es gieng ein wohlgezogner Knecht
Wohl über die breite Aue,
Da sah er einen schönen Tanz
Von adlichen Jungfrauen;
Den Tanz, den wollt er schauen.
Da sprach der wohlerzogne Knecht:
»gott grüß euch Jungfraun alle!«
Da sprach das Fräulein Rosenthal:
»daß dir ein Ohr abfalle,
Eh ich dir wohlgefalle.«
Da sprach der wohlerzogne Knecht:
»ihr seyd ein grobe Maide.«
Da sprach das Fräulein Rosenthal:
»du bist hier auf der Weide
In deinem groben Kleide.«
Da sprach der wohlerzogne Knecht:
»die Rosen immer stechen!«
Da sprach das Fräulein Rosenthal:
»laß die zum Kranz mir stehen,
Dir Nesseln wohl anstehen.«
Da sangen die Jungfräulein all:
Ja Nesseln mußt du schneiden,
Die Rosen in dem Rosenthal,
Die thust du nur abweiden,
Wir tanzen drin mit Freuden.

Meter: iambic
- 14 - El castigo de quien ama
by Lope de Vega

Cuando voy a tu cruz para valerme,
allí siento que puedes condenarme,
pues donde mueres tú para obligarme,
para vivir intento socorrerte.
Pero también te obliga a no perderme,
que por ella quisiste remediarme,
que no es el tribunal de castigarme
el altar donde vengo a defenderme.
Justo temor solicitar me esfuerza
tus manos de tus clavos desasidas,
pues hay piedad que tu sentencia tuerza.
Si allí castigas culpas cometidas,
herir podrás, pero con menos fuerza
para no lastimarte las heridas.

Meter: polymetric
Soneto
by Felipe Pérez y González

Ponte, María, el gorro ¡Oh Dios qué encanto!
Ahora ponte el sombrero ¡Ah, qué bonita!
Ponte el pañuelo A ver ¡Se necesita
para no pervertirse ser un santo!
Ponte ahora la mantilla No me aguanto
si así te miro mucho ¡Quita! ¡Quita!
Pues ahora ponte el velo, Mariquita
Pues ahora, Mariquita, ponte el manto.
Cabeza de mujer joven y hermosa,
no es preciso adornarla por sistema,
porque siempre está bien, con una rosa,
con mantilla, con gorro o con diadema
Arreglarla por fuera es fácil cosa
Arreglarla por dentro ¡Ecco il problema!

Meter: iambic
1L: Kommst du genaht, Grollender?
by Richard Fedor Leopold Dehmel

Kommst du genaht, Grollender?
tief von Unten?
schwarzgekrönter Wetter riese,
mit der bleiernen Wolkenstirne?
Höher doch! näher!
Mir und meiner Sonne,
die ich erstürmt
mit meiner Kraft,
die
Sie meine Seele, ihr Leben Ich,
zusammengeschmolzen in Eine große
einige einzige Flammenwelt! –
Ja, du suchest uns:
du willst uns
sehnest dich nach
Flammender!
sehnest dich, zu blicken
tief in unser leuchtend
allumfangend Glück,
allumkreisender
Erschüttrer Du!
Ja! ich
du bist mein
Tief schaue ich dir
durch das nächtige Auge
in das heiße zuckende Herz:
du wirkest
auf die lechzenden Fluren herab,
wenn du mit wuchtender Faust
krachend zerreißest
die schwer hangende Luftlast.
die schatten umbrüteten Wimpern!
ewigkeit erschließend Auge,
daß ich
an dieser funkelnden Unendlichkeit –!
Oeffnet, ihr schmetternden Lippen, euch!
aus eurem rollenden Donnersang rauscht mir
das ewige Lied vom Ringen der Wesen,
vom Krieg des Lebens – der Atem der Welt!
Sonne, meine Sonne!
siehe: er
Licht sein Blick,
wir selber licht,
stehn wir umlodert,
stehn wir und zagen nicht:
zittern vor
Ob auch berstend der Baum zerspellt,
in Trümmer zerprasselt ein Menschenwerk
unter der brüllenden Lohe:
nicht vergehen sie,
neu erstehen sie,
neue Gebilde:
Eines stirbt, das Tausend nährt!
Stürzen die Starken, wachsen die Schwachen;
Tausend wachsen, Einer ragt!
Tod und Leben – stammelt die Lippe;
was
Greller doch, Blitze!
grolle nur, Donner du!
triff, zermalme
die
Uns schonest du,
in deiner Flammentaufe ahnten wir's!
sind gefeit
durch die Liebe,
durch die sonnenselige Liebe,
durch die Kraft der Einigen Glut!
Oh! und triffst du auch
suchst ein
nimm uns!
vermählt zerglühend in Deiner hehren,
in unsrer Eignen reinen Flamme! –
Nein! wir
rasend liebender Bruder:
ich und meine Sonne,
meine Seele,
wir zwei Eines,
Eines der
wirselbst die Welt:
wir
Alle müssen

Meter: polymetric
Virgil.
by Jaroslav Vrchlický

Můj sladký Virgile, když mezi lesy
byls průvodce můj v sladkých dobách mládí,
jak verš tvůj, který konejší a chladí,
zněl ohlasem skal zamyšlených tesy.
A kukačky žal v odpověď zněl kdesi
a padající ručej přes kapradí,
že řek’ bys, Faun si v houští syrinx ladí,
či nymfy v sítí vedou hlučné plesy.
Ó sladké chvíle! Stromy jako sloupy
se táhly v šer a víc a více tměly.
Nach červánku se po nich v oheň třepí!
Tvé poesie velký dojem skvělý
mi nepokazí žádný pedant hloupý
se svými o tvé původnosti klepy!

Meter: iambic
PÍSEŇ O DOMOVĚ.
by Karel Dewetter

Tam v dáli, v tiché údolině,
již stříbrem šumným řeka tká –
sní staré město v zahrad klíně,
jak z dávných časů pohádka.
Ó, dobře znám tě, město v dáli,
tvých tichých ulic snivý šer,
tvou zvonici, již mechy halí,
a zvonů hudbu u večer.
Ó, dobře znám tam každý kámen
a starých domů každý štít,
ať červánků ho zlatil plamen,
ať měsíc stříbrem na něm kmit.
Ó, dobře znám ta šerá loubí
a každé okno vidím v snech – –
to svlačec a to réva vroubí
a ptáci pějí v lupenech.
Ze starých zahrad večer v květnu,
se ozval slavík, soudruh hvězd –
a mnohou slyšel's zalkat flétnu
i starých houslí snivou zvěst – –
V hloub zahrad starý dům se tají,
jej věnčí réva staletá;
tam v listoví si ptáci hrají
a mnohý v okna přilétá.
Znám dobře vše v tom starém domě,
je drahý mi tam každý kout,
a každý kámen sní tam o mně –
jak nemohl bych vzpomenout!
Krb starý plál jak hvězda v stínu
a zlato před mi na čele,
kdy dítě snil jsem v matky klínu
a v sny mé hráli andělé.
Z úst matky mnohá zněla báje
a ze rtů otce starý zpěv – –
Ó, tenkrát hostil's blaho ráje,
ty starý dome v stínu rév! –
Tam v drahý kraj, tam v modrou dáli
na zlatých křídlech pluji v snech – –
tam rtové duše krásu ssály
Ó, přírodo, tvých na ňadrech!
Tam po prvé ty's duši snivou
svou věčnou písní rozchvěla,
jíž stromy šumí notou tklivou,
i ptačí píseň veselá,
již v zefyru je slyšet vání
a v bzuku včely nad květem
a v hlasu bouře, ve vln lkání,
i v echu do skal zakletém.
Tam v duši moji přehluboko
jas červánků i zoře stek, –
a jako v jezer bezdné oko
tam skanul luny paprsek.
Mír souhvězdí a duhy něha
a meteorů zářný let,
i blesku žeh, jenž nebem šlehá,
mně v duši jiskrou pozalét.
Tam prvně Písně v jara čase
mou oblétaly snící skráň
a duše krásou spíjela se,
jak jezer modrem mladá laň – –
Tam prvně anděl Poesie
mně sladké šeptal předzvěsti...
Jím v duši věčná krása žije
a v srdci věčné bolesti.

Meter: iambic
1.
by Jakob Michael Reinhold Lenz

Von Gram und Taumel fortgerissen,
Verzweiflungsvoll dein Bild zu küssen,
Ach, alles, was mir übrig ist.
Dies Bild will ich am Munde halten,
Wenn alles an mir wird erkalten
Und du mir selbst nicht denkbar bist.

Meter: iambic
OŽIVLÝ LAZAR.
by Jaroslav Vrchlický

Co náhle bytost má cítí?
Jak sto let ležel bych v hrobě!
Ó, velká plnosti žití,
já v náruč pospíchám tobě!
Jak mrtvý v zemi jsem ležel
ve tupém, bezvládném snění,
v tom záchvěv duší mi běžel,
že tento sen životem není!
Jen lítosti, výčitky, viny
mou duší lezli jak červi,
jen mátohy, mlhy a stíny,
stlel mozek, sedrány nervy.
Ký Ježíš přišel to klidný
k mé resignace tíším,
já „Lazare!“ hlas jeho vlídný,
„povstaň! Střes mdloby své!“ slyším.
Ten rubáš pronik mé dumy,
když bílou kynul mi rukou,
jak plně zas hvozdy mi šumí,
vítězně mojí zní mukou!
Já povstal. Musil jsem vstáti,
do slunce pohled’ jsem zpříma,
jakbych se Boha chtěl ptáti,
který tam za mrakem hřímá:
„Rci, nahradíš mi ty roky,
které jsem prospal v té hluši?
Jaké teď vítězné sloky
za všecko vdechneš v mou duši?
Ó, strhni konečně masku,
rci: „Sám jsem Bůh, Životem sluji,
já siju a dávám jen lásku,
té křídly vesmírem duji.
A tebe na křídla chytím
ve kosmu závratném plesu!“ –
Tys řek’ – já plnost tvou cítím,
tys řek’ – ó, kterak se třesu!

Meter: dactylic
Parenética alegoría
by Quevedo

Decimotercio rey, esa eminencia
que tu alteza a sus pies tiene postrada
querrá ver la ascendencia coronada,
pues osó coronar la descendencia.
Casamiento llamó la inteligencia,
y en él sólo de ha visto colorada
la desvergüenza. Díselo a tu espada,
y dale al cuarto mandamiento audiencia.
Si te derriba quien a ti se arrima,
su fábrica en tus ruinas adelanta,
y en cuanto te aconseja, te lastima.
¡Oh muy cristiano rey!, en gloria tanta,
ya el azote de Dios tienes encima:
mira que el Cardenal se te levanta.

Meter: polymetric
OSTÝCHAVÝ.
by Adolf Heyduk

Neřek’, že mě rád má
a že se mně koří,
ale když mě potká,
tváře mu jen hoří.
Tváře mu jen hoří,
oči mu jen svítí,
neřek’, že mě rád má,
ale chce mě míti.
Neřek’, že mě rád má
a že po mně touží,
a přec kolem našich
jako stín se plouží.
Přes plot do zahrádky
jenom hlavu nahne,
čím víc zrak mu vlhne,
tím víc srdce prahne.

Meter: trochaic
- XLI - Al duque de Arischote
by Diego Ximenez Ayllon

De vos prudente Duque de Arischote
debe Su Majestad bien confiarse
y de sus patrimonios descuidarse
al daros lealtad y fe por mote.
En el flagelo puede y duro azote
con Dios el Alma vuestra recrearse
y la de los dos malvados congojarse
que del convite pagan el escote.
Odiosa unión y odioso parlamento
aquel por cierto fue a vuestra limpieza
traiciones siendo el cisma y fundamento.
Se mostró allí muy clara la firmeza
de vuestro valeroso pensamiento
ganando más renombre y más grandeza.

Meter: iambic
43. Klam.
by Jan Slavomír Tomíček

A když milé na mě lila zření
Laskavosti plných ze zraků,
V nočním zmizela hned soumraku,
An jsem krást chtěl s ústek políbení.
Zchopím se a vezma křídel chvění,
Za ní do křoví a do mraků;
V sady plynu v temném oblaku,
Kde se do vonného skryla dšení.
A již celý raduji se v duchu,
Ticho, ticho, již je zrazena,
Neduj větře, ticho postůj zduchu.
Kdy její však líbati chci tváři –
Jaký div to, jaká proměna –
Lilie to u večerní záři!

Meter: trochaic
VII. Marje – až poslední tři hrudky
by František Karel Drahoňovský

Marje – až poslední tři hrudky
země hodíš rakev na mou,
vyvol měkké, aby rozdrtly se,
na rakev než padnou samou!
A těch hrudek tré hoď první ze všech!
Ty se po rakvi rozletí –
obejmou mne – a to bude naší
lásky poslední objetí!
Pak ukápni v hrob tré slzí perel!
Tak zní jediná má závěť.
To-li učiníš mně, netřeba ti
jiný lásky pomník stavěť!

Meter: trochaic
- CLXXVIII -
by Juan de Tassis y Peralta

Voces mal admitidas de sirenas,
letargo envejecido de mil años,
torcer el rostro a vivos desengaños
y sólo apetecer injustas penas,
ya no más: la razón abrió mis venas
donde, convaleciente de sus daños,
fuerza de agravios, sinrazón de engaños,
muros pudo romper, abrir cadenas.
Costoso sí, mas advertido ejemplo,
mi yerro ofrece a los atentos ojos,
cuando a la luz de aviso me consagro,
la pared ilustrando al mejor templo,
escarmentadas quejas por despojos,
cuya tabla será el mismo milagro.

Meter: polymetric
Octubre
by Carlos Mendoza

Comienzan en las clases las lecciones:
mucho gastar en libros y en enseres;
comienzan a velar en los talleres
y esperan la salida los moscones.
Da el novato sensibles tropezones
en su afán de entregarse a los placeres,
víctima candorosa de mujeres
que huelen que ha traído patacones
l tiempo es brusco en este mes de octubre
y ahuyenta a los que están en las montañas,
la miseria invernal ya se descubre,
no cesan de las tisis las guadañas,
hacen su agosto Le Printemps y el Louvre,
y danse en grande número castañas.

Meter: polymetric
Die tiefste Erniedrigung
by Heinrich von Kleist

Wehe, mein Vaterland, dir! Das Lied dir zum Ruhme zu singen,
Ist, getreu dir im Schoß, mir, deinem Dichter, verwehrt!

Meter: polymetric
Buch Suleika
by Johann Wolfgang Goethe

Ich möchte dieses Buch wohl gern zusammenschürzen,
Daß es den andern wäre gleich geschnürt.
Allein wie willst du Wort und Blatt verkürzen,
Wenn Liebeswahnsinn dich ins Weite führt?

Meter: iambic
Co chceš, mé srdce?
by Růžena Jesenská

Co chceš, co chceš, mé srdce,
proč bouříš? vždyť je čas,
bys vyklíčilo v cypřiš
a zatměl se tvůj jas.
Bys rostlo tiše v slunce
svým temným smutkem dál –
a netoužilo po tom,
co už ti osud vzal.
Co dal ti nesmírného,
v to zamysli se spíš:
buď cypřiší a hrobem
a v modlitbu se ztiš!

Meter: iambic
C. H. v. H.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Hat das verhängniß mir den steg zu dir verzehrt/
Kan ich/ o Göttin! nicht dein rein altar berühren/
Soll auf dein heiligthum ich keinen finger führen/
So hat mir doch die pflicht noch keine zeit verwehrt.
Mein geist muß opfer seyn/ mein hertze wird der herd/
Ich thue/ was ich kan/ und was sich wil gebühren/
Ich weiß/ du wirst itzund mehr als genug verspüren/
Was vor ein reiner dampf zu deinem throne fährt.
Ich ehre dich allhier/ zwar ohne licht und kertzen/
Durch einen heissen trieb/ aus einem reinem hertzen/
Die flamme brennet zwar itzt durch verdeckten schein/
Und beug ich keine knie/ so beug ich das gemüthe/
Acht wörter rühren mir itzunder mein geblüte:
Die Gottheit will geehrt/ und nicht geschauet seyn.

Meter: iambic
Al mar
by José Peris y Pascual

Al cielo, oh mar, airado te levantas,
o hasta el profundo abismo abres tu seno:
Braman contigo el huracán y el trueno,
y en tu fiereza al universo espantas.
Contra las rocas con furor quebrantas
soberbias naves, de iracundia lleno:
¿Quién el clamor escuchará sereno,
con que las glorias de tu imperio cantas?
Mas si es tan grande tu poder, tu brío,
¿Cómo a romper no vas en tu victoria
la valla que enfrenó tu poderío?
Tu colosal grandeza es ilusoria,
y tu voz se perdiera en el vacío,
si no cantaras de tu Dios la gloria.

Meter: polymetric
[die Gräber]
by Ludwig Christoph Heinrich Hölty

Früher knie vor ihr, als ich vor dir mein Knie
Beuge, falte die Beterhand!
Winke Winke der Held, wie sie ein Vater winkt,
Daß die Boten des Himmels uns
In dein ewiges Reich führen, Allgütiger!

Meter: trochaic
Arrepentimiento
by Mercedes Matamoros

¿Y vuelves cariñoso? ¡Bienvenido!
con las dulces turquesas de tus ojos,
tus áureos buques y tus labios rojos,
que en mi regazo encontrarán un nido.
Quédate blandamente en él dormido
sin recordar mis celos, mis enojos,
ellos son de mi amor tristes despojos,
llévelos en sus alas el olvido.
Contempla la pradera perfumada
en que te conocí Los dos gustamos
de esta gran vid la fruta delicada:
duerme a su sombra, juntos reposemos
sin afán ni dolor ¡Hoy nos amamos!
¡Quiera el cielo que nunca despertemos!

Meter: polymetric
Z DENÍKU Mlle DE T. (8. 3. října 1789.)
by Josef Svatopluk Machar

Zas po půlnoci... Přišla dneska zpráva,
mé oči pálí, bolí moje hlava
a pero klouže – – dostala jsem psaní:
vypálen zámek, mrtva stará paní,
on zoufalý je... Spěchal dnem i nocí...
hnán předtuchami... spěchal ku pomoci
a našel ohořelé zříceniny
a jistotu, že žebrákem je nyní. –
Sedláci přišli s cepy, vidlicemi
a hrozili. Že chtějí panskou zemi,
že privileje paní vydat musí,
sic že ji roztrhají ihned v kusy
prý po pařížsku. Paní poděšená
vyhledla oknem a jak zasažena
dopadla k zemi – nepovstala více,
před branou zámku stála šibenice.
Lid vnikl do vnitř – všecko vyloupili
a odnesli – pak zámek zapálili...
Víc nepsal – dalších zpráv prý brzy dá mi –
můj věčný Bože – co teď bude s námi!

Meter: iambic
Auf meines Kindes Tod.
by Joseph von Eichendorff

Die alten Weiden neigen
Sich auf dein Bett herein,
Die Vöglein in den Zweigen
Sie singen treu dich ein.

Meter: iambic
- XXVI - De El mártir de Madrid. Acto tercero, Pedro
by Mira de Amescua

Muriendo en cruz, mi Dios, por culpa mía,
hicieron sentimiento los mortales;
las luces se eclipsaron celestiales,
montes estremeció la tierra fría.
Rasgóse el velo santo, y a porfía
se quebraron los duros pedernales;
sucedan en mí mismo estas señales
cuando yo muera en cruz antes del día.
Quebrántese la piedra de este pecho
a vuestro amor divino endurecida,
y mis ojos se eclipsen con el llanto.
Mi corazón se rasgue y ya deshecho,
estremézcase el alma al dar la vida,
temiendo el tribunal de Dios tan santo.

Meter: iambic
- - Acto I, HAMETE De La esclava de su galán
by Lope de Vega

¿Qué culpa tuve yo, fortuna esquiva,
en no tener la sangre venturosa
de este linaje, para ser dichosa
la esperanza que sólo en serlo estriba?
¿Nací de alguna bárbara cautiva,
que me desprecia Lindaraja hermosa?
¿Ya mi sangre real es afrentosa?
¿Y sólo es bien que el Bencerraje viva?
Pues, ¡vive Dios! que la canalla fiera
ha de morir, si está en su vida el precio
de nuestra libertad, Amor, espera.
Que para ti, si no eres loco o necio,
del breve tiempo y de la muerte afuera,
no hay veneno mortal como el desprecio.

Meter: iambic
En El Quijote, Segunda parte, capítulo XVIII Don Lorenzo a Don Quijote, este soneto a la fábula de Píramo y Tisbe
by Cervantes

El muro rompe la doncella hermosa
que de Píramo abrió el gallardo pecho;
parte el amor de Chipre, y va derecho
a ver la quiebra estrecha y prodigiosa.
Habla el silencio allí, porque no osa
la voz entrar por tan estrecho estrecho.
Las almas sí, que amor suele de hecho
facilitar la más difícil cosa.
Salió el deseo de compás, y el paso
de la imprudente virgen solicita
por su gusto su muerte; ved que historia.
Que a entrambos en un punto, ¡oh extraño caso!
los mata, los encubre y resucita
una espada, un sepulcro, una memoria.

Meter: iambic
20. Die Seligkeit steht bei dir
by Angelus Silesius

Mensch, deine Seligkeit kannst du dir selber nehmen,
So du dich nur dazu willst schicken und bequemen.

Meter: iambic
PĚTVALD I
by Petr Bezruč

Z Poremby Dombrovský Petr se dal,
děvucha běžela před ním.
Géro jel z Pětvalda, a kde kdo stál,
mžikem v prach sklonil se jedním.
Koníky černé viz, kopyt slyš buch,
zlacená uzda, hleď, svítí.
Půl kroku ještě, a zachraň tě bůh,
mohlo po děvčeti býti.
Dombrovský k děvuše přiskočil bled,
v náručí strh ji a schvátil,
panský bič hluboko do tváře sed –
Petře, což abys ji vrátil?
Uhni, ve Fryštátě byla by zlá,
uhni, buď tich jen a krotký!
Krvavá rýha ti do duše plá –
Dombrovský, dost už je vodky.
Hodina přijde, den, veliký den,
obzor je plameny zúžen!
Zadržte koně! Pša krev, z vozu ven!
Dombrovský, vrať, co jsi dlužen!

Meter: dactylic
Am Charsamstag 1818
by Clemens Brentano

Warum er mich verlassen,
Mußt' ich zum Vater schrein,
Und du willst dich nicht fassen,
Willst niemals einsam sein.
Siehst du denn nicht die Kerzen
An meinem Grabe hier,
Was suchst du mich von Herzen,
Und weinest vor der Tür?
Tritt ein du wirst mich finden,
So weit dein Glaube reicht,
Bekenne deine Sünden,
So wird dein Hoffen leicht,
Und wollen deine Augen
Mich liebend dann nicht sehn,
Soll dir der Glaube taugen
Blind zu dem Tisch zu gehn.
Das ist die rechte Liebe,
Die alles Dunkels lacht,
Die die vorwitz'gen Triebe
Gehorsam glaubend macht
Dann werden alle Sinnen
In meinem Hiersein neu
Dann denkt man nicht von hinnen
Auf daß man heilig sei.
Will Glauben, Lieben, Loben
Und Hoffen noch verstehn
So wollen sie nach oben
Vorbei beim Heiland gehn.
Du brauchst nicht so zu schreien
Die Türe schließ' ich nicht,
Wenn tausend Teufel dräuen,
Sie löschen mir kein Licht.
Wer will dich mir begraben,
Die Braut, der ich vermählt,
Mit der kannst du mich haben,
Hast du mich recht erwählt,
Die Kirche, die sie schmähen,
Sie ist die Mutter dein,
Sie lehrt dich auferstehen
Sie lehrt dich selig sein.

Meter: iambic
Soneto
by Francisco Antonio Fuser

Longinos hiere a Dios, tres veces ciego,
ciego del cuerpo, como se ve claro,
ciego del alma, sin buscar reparo,
y ciego de la cólera y su fuego.
Llegó a la Cruz con gran desasosiego
para acabar un hecho feo y raro,
el cual, aunque costarle pudo caro,
le dio la vida, y le causó sosiego
El hierro de la lanza que llevaba,
le sirvió de eslabón, Cristo de piedra,
la Cruz de yesca para sus enojos.
Hirió en le pedernal con furia brava,
sacó fuego de amor, y tanto medra,
que vino a ser la lumbre de sus ojos.

Meter: iambic
12. Auf Tusneldam
by Andreas Gryphius

Du wilst sechs Wortte nur zu guter Nacht von mir/

Meter: iambic
Hechicera antigua que deja sus herramientas a otra reciente
by Quevedo

Esta redoma, rebosando babas,
el cedazo que sabe hacer corvetas;
éstas, que se metieron a profetas,
con poco miramiento, siendo habas;
estas ollas, que fueron almadrabas
del marisco de mozas y alcahuetas;
estos lazos, que, en vuelcos y en maretas,
a dos gaznates mices fueron trabas;
las cecina, de sapos conjurada;
el gato negro, que la dicha aruña;
el licenciado imán, piedra barbada,
cansada de ser carne y de ser uña,
los ofrezco a mi nieta la Cascada,
para cuando concierte, junte y gruña.

Meter: polymetric
Blanca
by Pedro Liñán de Riaza

El blanco nácar que las perlas cría,
las mismas perlas finas del Oriente,
el más puro cristal resplandeciente,
el alabastro helado y nieve fría,
odorífera flor de Alejandría,
blanca azucena, clara y pura fuente,
plata acendrada, limpia y refulgente,
el blanco aljófar que la aurora envía,
del regalado armiño la piel blanca,
de la misma alba blanca y su hermosura
la cara hermosa, bella, alegre y franca,
la más perfecta y relumbrante
                  estrella,
y de la escarcha la mayor blancura
todo es negro delante de mi Blanca.

Meter: iambic