PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
LEGENDA NAZARETSKÁ.
by Sigismund Bouška

Nazaretská chaloupka
nad vše chaty světa,
pod ochranou Holoubka,
který s nebe slétá.
Slunéčko když vychází,
v okénko se dívá,
a co vidí, předrazí? –
nebe se tam skrývá.
Krásnější tam sluníčko
ve dne v noci svítí, –
Ježíškova hlavičko,
lilijové kvítí.
Září se z ní celý den,
že až slunce hasne,
že až blednou u oken
v noci hvězdy jasné.
Svatá Panna měsíčkem
u kolébky sedá,
jak se sklání nad líčkem,
Dítě očka zvedá.
A v tom zraku závratné
štěstí věčné dlívá,
a v té chvíli posvátné
Matička mu zpívá:
„Dřímej moje děťátko,
jedináčku Boží,
vrať se k ráji na krátko
den ti bídu množí.“
Andílkové okolo
nedýchají ani,
křidélky mu napolo
přivívají spaní.
„Hajej, malý Ježíšku,
ve vyhnanství země,
bílý lilje kalíšku,
přitul se blíž ke mně.“
Andílkové zvědaví
nahlížejí kolem,
tlačí se mu u hlavy
při temínku holém.
„Spi všech hříšných naděje,
spáso všehomíra,
srdce mé tě zahřeje,
které láskou zmírá.“
Svatý Josef, tatíček,
u okénka sedá,
vidí tisíc hvězdiček,
betlémskou tam hledá.
„Synáčku můj, netušíš,
co je bolest, posud,
já se třesu, blíž a blíž
jde tvůj krutý osud.“
Svatý Josef od oken
u děťátka stane,
z oka slza tryskla ven,
po líci mu kane.
„Všecku krev svou tisíckrát
za tebe bych dala,
kdybych s Boží vůlí snad
muka s tebe sňala.“
A již čistý Panny ret
dotýká se čílka,
blažeností vše je hned,
věčností ta chvilka.
Andílkové zpívají,
srdce štěstím zmírá,
a Bůh otec potají
dolů v chatu zírá.

Meter: trochaic
- XXXVII - Al certamen de la canonización de San Raimundo
by Quevedo

Se casto ao bom Joseph nomea a fama,
so porque la no meio da sua idade,
unico exemplo foi da castidade,
de cujo nome o saneto autor o chama;
se mais naon fizo que fugir da dama,
lançando a capa co suma honestidade
nas taon inmigas maons que a sua vontade
lhe quiseraon forçar na branda cama,
melhor, Raimundo, a fama casta e vossa,
pois que naon só fugis da que vos segue,
mais tambem da que segue ao Rei furiosa.
Elhe lançou a capa a que o persegue;
vos, pela naon olhar na lusuriosa
maon, a lançaes no mar onde nevegue.

Meter: polymetric
66.
by Friedrich von Logau

Europa, wie es liegt, siht einer Jungfer gleich;
Das Kleinod auff der Brust ist Czechus Königreich;
Nach diesem grieff Mars erst und lernte rauben dran,
Daß mehr kein Kleinod sie, gar kaum ein Hemd hat an.

Meter: iambic
- XVII - A don Gutierre de Ocampo
by Francisco de Medrano

Cuanta la tierra es toda comparada
con el inmenso cóncavo del cielo
un punto breve, y de este punto el hielo
dos partes y una al sol tiene abrasada,
de otras que restan dos, que está ocupada
de tierra con los mares, ¡qué de suelo
yermo está por inútil, ¡oh Marcelo!
y a nos un quinto resta de esta nada.
Sobre él naciones tantas a porfía
sangrientas, y sin fin se mueven guerra
(durarles ha su posesión, ¿qué día?);
mas, pues tal es, y a estos llaman bienes,
en el quinto de un punto, que es la tierra,
para te envanecer ¿qué parte tienes?

Meter: iambic
Medio ambiente
by Delmira Agustini

Mi buen amigo el noble Juan
                  de Dios, compañero
de mis alegres años de juventud, ayer
no más era un artista genial, aventurero
-Hoy vive en un poblacho con hijos y mujer-
Y es hoy panzudo y calvo Se quita ya el sombrero
delante de don Sabas, de un don Lucas ¿qué hacer?
La cuestión es asunto de catre y de puchero,
sin empeñar la «Singer» que ayuda a mal comer.
Quimeras moceriles -mitad sueño y locura-;
quimeras y quimeras de anhelos infinitos,
y que hoy -como las piedras tiradas en el mar-
se han ido a pique oyendo las pláticas del cura,
junto con la consorte, la suegra y los niñitos
¡Qué diablo! Si estas cosas dan ganas de llorar.
Y hoy río si tu ríes, y canto si tú cantas;
y si tú duermes, duermo como un perro a tus plantas
Hoy llevo hasta en mi sombra tu olor de primavera;
y tiemblo si tu mano toca la cerradura,
¡y bendigo la noche
                  sollozante y oscura
que floreció en mi vida tu boca tempranera!

Meter: anapestic
XI. Je mlčet nejlíp. K čemu svoji bolest
by Jaroslav Havlíček

Je mlčet nejlíp. K čemu svoji bolest
těm zjevovat, kdož chápat neumí ji?
A slzy? Proč? Jen k posměchu jsou jiným
a krev z ran ssedlou přece neumyjí!
Do prachu země žíznivé se vpijí
(je vyprahlá ta poušť a čeká na ně),
tak k čemu slzet? Raděj stisknout rety
a dál se plazit sám – ač uondaně.
Vše vytrpět a o samotě někde –
jak člověk klesnout schvácený a malý.
Jen neslzet – radš opíti se vínem
a nevzpomínat, davy že se smály!

Meter: iambic
EL PEGASO ANTE EL POETA – I
by José Santos Chocano

Y habló el Pegaso, y dijo: —Yo no daré mis crines
Para arcos gemidores de trémulos violines,
Sino para que triunfen, como penacho fiero,
Sobre la bizarría de un casco de guerrero.
Mis alas son banderas, que excelsos paladines
Quisieran como gloria de su blasón severo;
En mi relincho tiemblan los épicos clarines;
Y bajo mis galopes hay músicas de acero...
Al enarcar las alas, se encrespa y embravece
La crin sobre mi cuello, que en su perfil parece
un arpa: en el cordaje vibra solemne oda...
Y al sacudir las alas, el ojo parpadea;
Y, de mi cuello a mi anca, la piel rápida ondea
Cual si una sola arruga la recorriese toda...

Meter: anapestic
XxIX.
  Hahn-Hahn.
by Georg Herwegh

„lauter ächte Vollblut-Küchlein
zog ich in den letzten Wintern:
Zum Beweise tragen alle
noch die Eierschaal' am Hintern.“

Meter: trochaic
21. Od zadu i z předu
by Josef Uhlíř

Od zadu i z předu
znám již abecedu;
také umím z prosta
počítati do sta.
A dle toho, co teď vím,
modlitbu si pořídím:
Splniž Pánbůh Tvoje přání
od a b až do zety,
a k blahému požívání
dej Ti život stoletý.

Meter: trochaic
Las diosas
by Manuel María Flores

Cuando en un día de proscripción
                  y duelo
en busca ya de playas extranjeras,
de Cuba abandonasteis las praderas,
el sol de fuego y el brillante cielo;
Sin duda que en amargo desconsuelo
viéndoos partir lloraron sus riberas,
y al deciros adiós en sus palmeras
gimió la brisa del nativo suelo.
Porque si Cuba es concha de los mares,
vosotras sois sus perlas más hermosas;
si Cuba es un jardín entre palmares,
vosotras sois sus flores más preciosas;
y si Amor levantare sus altares,
de esos altares os hiciera diosas.

Meter: iambic
59. Auff die Portia, Catons Tochter
by Christian Wernicke

Man hört nicht
Noch dass dis edle Weib in
Sie kan,
Und

Meter: iambic
1.
by Friedrich Rückert

Der Mann ist wacker, der, sein Pfund benutzend,
Zum Dienst des Vaterlands kehrt seine Kräfte:
Nun denn, mein Geist, geh auch an dein Geschäfte,
Den Arm mit den dir eignen Waffen putzend.
Wie kühne Krieger jetzt, mit Glutblick trutzend,
In Reih'n sich stellend, heben ihre Schäfte;
So stell' auch Krieger, zwar nur nachgeäffte,
Geharnischter Sonette ein paar Dutzend.
Auf denn, die ihr aus meines Busens Ader
Aufquellt, wie Riesen aus des Stromes Bette,
Stellt euch in eure rauschenden Geschwader!
Schließt eure Glieder zu vereinter Kette
Und ruft, mithadernd in den großen Hader,
Erst: Waffen! Waffen! und dann: Rette! Rette!

Meter: iambic
Pesimismo
by Osvaldo Valdés de la Paz

La vida es el jardín de los dolores
con las espinas de los desengaños
Se cuentan los pesares por los años
¡Tiene más penas el que hoyó más flores!
Son imposibles todos los amores,
que nos producen infinitos daños,
y subir de la gloria los escaños
es cosechar tremendos sinsabores
Un juez inexorable es la conciencia
y tan sólo resulta la experiencia
un hambriento chacal que nos devora
No hay otra dicha que dormir inerte
en el regazo helado de la muerte
¡Por eso el niño cuando nace, llora!

Meter: polymetric
16
by Johann Wolfgang Goethe

Mit Flammenschrift war innigst eingeschrieben
Petrarcas Brust vor allen andern Tagen
Ist mir
Ich fing nicht an, ich fuhr nur fort zu lieben
Sie, die ich früh im Herzen schon getragen,
Dann wieder weislich aus dem Sinn geschlagen,
Der ich nun wieder bin ans Herz getrieben.
Petrarcas Liebe, die unendlich hohe,
War leider unbelohnt und gar zu traurig,
Ein Herzensweh, ein ewiger Karfreitag;
Doch stets erscheine, fort und fort, die frohe,
Süß, unter Palmenjubel, wonneschaurig,
Der Herrin Ankunft mir, ein ew'ger Maitag.

Meter: iambic
En la muerte de su amigo don Juan Pérez de Montalbán
by Luis Ramírez de Arellano

Moriste, o gran Varón, sin que
                  la suerte
(que es a todos común) te anocheciera;
que a no faltarte tú, tarde pudiera
el mayor de los males emprenderte
Perdiste aquella parte que más
                     fuerte
tiene en el alma su inmortal esfera;
que mucho, pues, que entonces se
                     atreviera
a sus reliquias frágiles la muerte
En ti llegó el saber a ser dolencia,
pues siendo para todos desengaños,
sólo para ti mismo fue violencia.
Tan aprisa viviste en pocos años,
que adelantando siempre la experiencia,
fue envidia a propios, y enseñanza ha extraños.

Meter: iambic
An die Langeweile
by Aloys Blumauer

Unsterbliche, geliebte Schöne,
Bei deren Lob ich jetzt schon gähne,
Dich preise heute mein Gesang:
Was uns kein Aesculap kann geben,
Gibst du uns; denn du machst das Leben
Uns bis zum Ueberdrusse lang.
In deinem Arm allein verweilet
Die Göttin, die so schnell sonst eilet,
Die gold'ne, ach! so flücht'ge Zeit;
Und wenn du auch im Himmel wohnest,
Und dort die Sterblichen belohnest,
Wie freu'n wir uns der Ewigkeit!
Du lehrst des Lebens uns geniessen,
Zu deinen bleibeschwerten Füssen
Gähnt seufzend eine halbe Welt:
Die göttlichste aus allen Gaben,
Die Ruhe, kann Gott selbst nicht haben,
Wenn er sie nicht durch dich erhält.
Du lehrst Sultane Bilder schnitzen,
Die Damen ihre Zungen spitzen,
Und auf des Nächsten Leumund schmäh'n.
Ja, deine schönen Siegstrophäen
Kann man in allen Assembleen
An hundert offnen Mäulern seh'n.
Der Mönch auf seinem harten Brette,
Der Abt auf seinem Flaumenbette,
Umarmen gleich inbrünstig dich,
Und manche Prediger ereifern
Auf unsern Kanzeln bis zum Geifern
Allein für deine Ehre sich.
Du thronst auf grossen Folianten:
Ein ungeheures Heer Pedanten
Steht immerdar in deinem Sold,
Und ach, du lieber Gott! was thäten
Romanenschreiber und Poeten,
Wärst du nicht auch den Schluckern hold?
Du wohnst in prächtigen Pallästen,
Du präsidirst bei allen Festen,
Die man an Fürstenhöfen hält;
Und o! die Grossen dieser Erde,
Was hätten sie wohl für Beschwerde,
Wärst du's nicht, was sie manchmal quält?
Von dir begeistert, weist die Schöne
Dem Stutzer ihre weissen Zähne,
Und gähnet ihn extasisch an:
Du hüllst dich in die reichsten Kleider,
Und nur zu oft trifft man dich, leider!
Auf schönen Mädchenlippen an.
Um deine Freundin Zeit zu tödten
Erfand man zwar in grossen Städten
Spektakel, Feuerwerk und Spiel;
Allein man gähnet bei Raketten,
Bei Trauerspielen, Operetten,
So wie bei Lomber und Quadrill,
Ja selbst in diesem Augenblicke
Beweist zu meiner Leier Glücke
Sich deine grosse Macht an mir:
Denn dieses Loblied, das ich singe,
Und das ich dir zum Opfer bringe,
Sing' ich aus langer Weile dir.

Meter: iambic
Mi mal
by Gertrudis Gómez de Avellaneda

En vano ansiosa tu amistad procura
adivinar el mal que me atormenta;
en vano, amigo, conmovida intenta
revelarlo mi voz a tu ternura
Puede explicarse el ansia, la locura,
con que el amor sus fuegos alimenta,
puede el dolor, la saña más violenta
exhalar por el labio la amargura.
Más de decir mi malestar profundo
no halla mi voz, mi pensamiento medio,
y al indagar su origen me confundo:
pero es un mal terrible, sin remedio,
que hace odiosa la vida, odioso el mundo,
que seca el corazón ¡En fin es tedio!

Meter: iambic
235.  Die Ewigkeit ist unß angebohrn.
by Angelus Silesius

Die Ewigkeit ist unß so jnnig und gemein:
Wir wolln gleich oder nicht/ wir müssen Ewig seyn.

Meter: iambic
Ztracená poctivosť.
by Adolf Heyduk

Aby Parom do toho!
tisíc živých hromů! –
ztratila se poctivosť
z išpánského domu.
Hledali ji zemani,
jeden z druhým tárá,
u rychtára, slušeného
ba i u farára.
Hledali ji k posledu
v truhle u hajducha,
hvízdali a volali
marně, ona hlucha.
Páni brati zemani
nevěděli rady,
a po kopách dávali
čela dohromady.
„A co páni zrobíme?“
hlava kopy vece,
„udeřme ji na buben,
snad se najde přece.“
A dali ji na buben
páni bráčekovci,
aby on ji zvracoval
jako Dunčo ovci.
Bum, bum! Kdo ji přivede,
pět má reňských míti,
a kdo o ní chýru má,
aspoň žofku chytí.
I přijechal cigán hned:
„Páni velkomožní,
na dlaň slib, já našel ji
tam v té krčmě rožní.“ –
Poskočili zemani –
však to bylo chvatu,
že se větrem klátila
křídla u kabátů.
Věru našli poctivosť
u židáka v kochu,
začadlou a od kosti
zaváněla trochu.
„Odkud máš ji?“...““ Za fantík
všelicos dostanem –
v pálence ji propili
služný s vicišpánem.““

Meter: trochaic
XLVI. Pro život víme dosti málo,
by Vítězslav Hálek

Pro život víme dosti málo,
ať chcem být ve všem pravidelní,
až za hrob nestačí nám pravda,
a potom prý jsme nesmrtelní.
Co z nás má věčně žít? Ta sláva,
že vraždy jsou nám dějinami,
až člověku, jak byl by spolčen
ne s lidmi, ale s hyenami?
Co z nás má věčně žít? Ta touha
po nepočestném otročení,
že sotva kde kdo stane výše,
už chcem, by šláp’ nás na temeni?
Či sváteční ta naše radost,
když všedními se najdem dosti,
že nadlidským už zdá se býti,
také-li kde kus šlechetnosti?
Nuž, možná že v tom mnoho výhod,
však duše upřímná k nim nelne;
já vím jen: musí býti jiné,
co býti má též nesmrtelné.

Meter: iambic
Xi.
by Heinrich Heine

Im Rhein, im heiligen Strome,
Da spiegelt sich in den Well'n,
Mit seinem großen Dome,
Das große, heilige Cöln.
Im Dom da steht ein Bildniß,
Auf goldenem Leder gemalt;
In meines Lebens Wildniß
Hat's freundlich hineingestrahlt.
Es schweben Blumen und Englein
Um unsre liebe Frau;
Die Augen, die Lippen, die Wänglein,
Die gleichen der Liebsten genau.

Meter: iambic
De Los cigarrales de Toledo
by Tirso de Molina

Si el confesar la deuda pagar fuera
yo ajustara a los gastos el recibo,
por donde el alcance es excesivo,
y ninguno el caudal, aunque no hay espera.
Prendas sacó la ejecución primera
de una verdad en cuyos yerros vivo,
y no hay acción a bienes de cautivo,
que a poderos gozar, libre viviera.
Acabad vos con él, suelte la prenda,
y hasta que vos cobréis su finca aguarde,
que a fe que es abonada el alma mía.
Pero vos acreedor, yo sin hacienda,
cobraréis, mi señora, nunca o tarde,
que a esto se pone quien a pobre fía.

Meter: polymetric
BALINTAWAK
by José Hernández Gavira

¡Tu vives! Mientras Átropos maldita
hila y la nueva gente te rechaza,
te embriagas del olor de sampaguita,
Balintawak, legado de una raza;
de una raza mejor que esta que incita
a sellar nuestros labios con mordaza,
a hacer de cada hogar, lugar de cita,
y volver cada templo en una plaza.
Antes de renunciar tu estirpe recia,
como en los cuentos de la vieja Grecia,
(símbolo de una raza que se va),
ven a mis brazos rústicos de atleta,
se tú la Musa, yo seré el poeta,
de una cresta que nunca morirá.

Meter: iambic
25.
by Hermann von Lingg

Wer sind die Beiden dort im Säulengange,
Die hehren Zwei bekränzt mit Siegeskronen,
Und um sie her zuckt Blitz auf Blitz in Kronen,
Und zischt aus grauem Schutt hervor die Schlange?
Uralte Fragen, nie gelöst, so lange
Darüber nachgeforscht ward seit Äonen,
So weit den Erdball Sterbliche bewohnen,
Ertönen um sie her im Chorgesange.
Den Trotz des menschenliebenden Titanen,
Den Sturz des Zwingherrn und des Übermutes
Läßt Äschylos mit eh'rnem Worte mahnen.
Die Liebe treuen schwesterlichen Blutes
Zeigt Sophokles, nach schmerzensdunklen Bahnen
Den Tod als Weihe jeden Erdengutes.

Meter: iambic
On Sitting Down to Read King Lear Once Again
by John Keats

O golden-tongued Romance with serene lute!
   Fair plumed Syren! Queen of far away!
   Leave melodizing on this wintry day,
Shut up thine olden pages, and be mute:
Adieu! for once again the fierce dispute,
   Betwixt damnation and impassion'd clay
   Must I burn through; once more humbly assay
The bitter-sweet of this Shakespearian fruit.
Chief Poet! and ye clouds of Albion,
   Begetters of our deep eternal theme,
When through the old oak forest I am gone,
   Let me not wander in a barren dream,
But when I am consumed in the fire,
Give me new Phoenix wings to fly at my desire.

Meter: iambic
Vivamus, mea Lesbia, atque amenus...
by Luis Martín de la Plaza

Goza tu primavera, Lesbia mía,
y el murmurar de los cansados viejos
encomiéndalo al viento y los consejos
de su trémula voz y lengua fría.
Que aunque al ponerse el sol se apaga el día,
vuelve a encenderse, y con divinos lejos
pinta en los cielos de carmín bosquejos,
oro en los montes con sus rayos cría.
Mas el sol que en tus ojos amanece
y en tus labios purpúrea competencia
agora al alba y al clavel ofrece,
la edad, con invisible diligencia,
en el común ocaso lo oscurece;
¿cuándo tendrá para volver licencia?

Meter: polymetric
XVI. Ku pohřbu manžele a otce.
by Václav Alexander Pohan

Poslední svou konám cestu
Do věčnosti z ciziny,
K nebeskému chvátám městu,
Do své milé otčiny.
Proň jsem dobrý boj bojoval,
Hřivny své zužitkoval,
Krista věrně následoval,
Víru jeho zachoval.
Pracoval jsem dílo dobré,
V zlatou báň je uložil,
Než mne Bůh můj volal k sobě;
Cíl mé pouti položil. –
Na shledanou, choti věrná!
Podej ruku v stuhlou mou,
Noc nás rozloučila černá,
Choť přelstila upřímnou.
Nic neplač a nežel toho,
Bůh zas všecko napraví,
U něho jest bytů mnoho,
On nám jeden připraví.
Jenom v kázni, bázni Boží
Vychovej sirotků mých,
Ať se denně v ctnosti množí,
Lze ti vydat oučet znich:
„Pane! zde jsou všechny dítky,
Jež nám nebe svěřilo,
Hle! jak květou tyto kvítky,
Žádné z nich nezhynulo.“ –
Na rozcestí, než se s vámi
Milé dítky! rozžehnám,
Pojďte ke mně, ať vám s máry
Ještě jednou požehnám.
Za mne s máti a sousedy
Otče náš! se modlete,
Na mou rakev naposledy
S útrpností pomněte.
Mně dnes, Bůh zas zítra tobě
Odpustíš-li, odpustí.
Přej mi každý pokoj v hrobě,
Kam mé tělo uhostí.
Bohu tělo své navrátím,
Duši jemu odevzdám,
K němu s vámi se obrátím,
Všecko v jeho ruce dám.
Věřím, že on mne nezkrátí,
Oživí zas kosti mé,
Smrt až kořist Pánu vrátí,
Vzkřísí mrtvé tělo mé.

Meter: trochaic
- 709 - Acto II, LEONARDA De Amor con vista
by Lope de Vega

Veranse haciendo verde Primaveras
las nubes de colores revestidas,
las flores en el Cielo, y desasidas
las luces fijas de tu eterna Esfera.
El Sol en la mitad de tu carrera
las ruedas detendrá de oro vestidas,
y a cuantas cosas hoy infunde vidas
hará volver la confusión primera.
Verase el carro celestial sin guarda,
y desclavado de su cerco oblicuo,
andar la Luna perezosa, y tarda:
Amado un pobre, y despreciado un rico,
antes que de don Félix sea Leonarda,
y que deje de ser de Federico.

Meter: iambic
NEVĚSTA.
by Ferdinand Tomek

Mladá kněžna sedí v zadumání,
k ňadrům se jí krásná hlava sklání,
těžká slza kane po tváři;
naposledy dnes je svojí paní,
vězení pak mříže spadne za ní:
zítra povedou ji k oltáři.
Letí čas – je půlnoc nedaleká.
Chvíle té se mladá kněžna leká,
starým zvyklostem se vzpírá cit:
v hrobce, se stěn jejíchž voda stéká,
v těžké rakvi matka dceru čeká,
že se s ní dnes přijde rozloučit.
Půlnoc tu. Slyš, zaskřípaly dvéře,
kněžna mladá do hrobky se béře,
podivný chlad ovanul jí skráň;
nerozhodně chvilku stojí v šeře,
ale teď už mrtvé u mateře
pokleká a hlavu chýlí v dlaň.
Odříkala rychle prosbu svoji
a již zase k odchodu se strojí –
Proč však náhle vytřeštila zrak?
Čelo vlhne ve studeném znoji,
krůček jen – zas jako socha stojí,
v těžkých mdlobách k zemi klesá pak – – –
V bezvědomí nalezli ji k ránu,
o hřeb měla sukni potrhánu,
na odchodu jenž ji zadržel;
myslila, že ta, jež leží v Pánu,
od sebe svou nechce pustit Hanu – –
zešílela z toho – jaký žel!

Meter: trochaic
63.
by Friedrich von Logau

Ein Reichstag ist nicht weit,
Da aller Glaubens-Streit
Wird gantz beschieden werden,
Wann Gott hier von der Erden
Wird haben alle Welt
Für seinen Thron gestellt.

Meter: iambic
Anglický pán.
by Jan Bohumil Ceyp z Peclinovce

Hlučno u Askalon v dlouhopustém lese,
Po mýtinách hlahol lesních trub se nese.
Richard král, jenž potřel zde turecké hordy,
Teď si na lov vyjel s anglickými lordy.
Náhle před králem vyskočí lvice z houští,
Richard s třemi pány za dravcem se pouští,
V jednom trysku letí jezdci smělí,
A naběhnou na pěst svému nepříteli.
Tlupa Turků z ústupu se bleskem řítí,
A přisáhá Saladina krutě mstíti.
Divá šermice se strhne, padnou rány,
Žel! již za své vzali dva angličtí páni.
Ještě krále brání Vilémovo kopí,
Proti přesile nepřátel lsti se chopí.
„Já jsem král!“ vykřikne. Zplesá rota, s koně
Strhnou jej, a prchají s ním v prudkém honě.
A král zdráv se vrátí k loveckému sboru.
Lupiči poznají klam svůj ve táboru.
Velký sultan Vilémovu věrnost cení,
V krátce za pět jatých vezírů jej mění.
Richard s věrným lordem vřele se objímá,
Drahocennou přílbu s vlastní hlavy snímá,
Udatnému pánovi ji na skráň staví,
A co příklad věrnosti jej lordům slaví.
S králem svým se radují angličtí páni,
Ctnému Pourcelletu vzdávají své přání,
Slzou světí památku dvou padlých rekův:
„Sláva jejich nezahyne věčně věkův!“

Meter: trochaic
Gewissen Lesern
by Friedrich Schiller

Viele Bücher genießt ihr, die ungesalznen, verzeihet,
Daß dies Büchelchen uns überzusalzen beliebt.

Meter: polymetric
407. Schweigen ist das beste
by Gerhard Tersteegen

Doch der tut besser, wer von Herzen
Am allerbesten ist's, wenn man kann schweigend hören,
Was Gott

Meter: iambic
RUKA.
by Josef Svatopluk Machar

Přeli jsme se. Zprvu položertem,
potom tvrdohlavě do opravdy;
ostrá slova padla, zlobný pohled.
A když jsme se večer rozcházeli,
podalas mi obřadně jen ruku –
ale já jsem cítil, jak je vřelá,
kterak pálí skrze rukavičku.
Chladný vítr bil do holých stromů,
šel jsem domů, myslil na tu hádku,
horký dotek ruky tvé mě pálil.
Usnul jsem až dávno po půlnoci.
V snu jsem cítil, jak se na mě klade
vřelá, ohromná a těžká ruka.
Přikryla mě, ležela tak tvrdě,
pálila mě nevýslovným žárem.
A v tom snu mi hořce líto bylo,
že jsem řek ti zlobně to a ono –
Dítě zlaté, když jsem potom procit,
slavně přísahal jsem při tvých očích,
že ti pohladím tu tvoji ruku,
že ji odprosím a pevně slíbím,
že ji vícekrát už nerozpálím –
klidně spát chci, sny mít netížící
a už docela ne o té ruce.

Meter: trochaic
Frühlingsgedränge
by Nikolaus Lenau

Frühlingskinder im bunten Gedränge,
Flatternde Blüten, duftende Hauche,
Schmachtende, jubelnde Liebesgesänge
Stürzen ans Herz mir aus jedem Strauche.
Frühlingskinder mein Herz umschwärmen,
Flüstern hinein mit schmeichelnden Worten,
Rufen hinein mit trunkenem Lärmen,
Rütteln an längst verschlossenen Pforten.
Frühlingskinder, mein Herz umringend,
Was doch sucht ihr darin so dringend?
Hab ichs verraten euch jüngst im Traume,
Schlummernd unter dem Blütenbaume?
Brachten euch Morgenwinde die Sage,
Daß ich im Herzen eingeschlossen
Euren lieblichen Spielgenossen,
Heimlich und selig – ihr Bildnis trage?

Meter: polymetric
Pomsta gnomů. (XXIII.)
by Jaroslav Vrchlický

On nejchytřejší nápady vždy míval;
kde jaký v skále drahokam se skrýval,
kde jaký zdroj, vše věděl nazpamět,
kde který dutý strom je na mýtině,
kde jaká skrýš, jež chládek má v svém stíně,
v nichž sprchá deštěm planých růží květ.
On věděl, kudy jezdí Titanie
k snu letní noci, z kterých květů pije
Mab čisté, rosné perly za jitra;
kde roste tráva, jíž vše otvírá se,
kde víly v lázni v nahé jejich kráse
lze překvapiti za chytra.

Meter: iambic
- 0 - Argumento Libro XII
by Lope de Vega

Llora Isabela, Henrico la pretende,
al de Aguilar entierran con su espada,
tres años Ptolemayda está cercada,
el hambre entra feroz partido emprende.
Ricardo en todos su piedad extiende,
dando el madero de la Cruz sagrada,
fíngele un Turco, y la maldad trazada
por Gravelina en alta voz se entiende.
Degüella mil Católicos Branzardo,
ríndese Melidora a la hermosura
de Ismenia en traje varonil gallardo.
Matar un Persa con furor procura
en medio de su ejército a Ricardo
que no hay defensa de traición segura.

Meter: iambic
Als einer seine Frau unmenschlich tractirte
by Christian Friedrich Hunold

Ist deine Frau schon tod/ sie starb gewißlich schnell?
Man schund und gerbte ja ihr gestern schon das Fell.

Meter: iambic
OSOBNÍ
by František Gellner

Vyčinili mi, jak zasluhuji
toho, přátelé způsobní,
že lidí od zásad nerozlišuji,
že jsem vždy příliš osobní.
Ba právě! Hýčkaná hesla a slova
nikdy mě k úctě nenutí.
Za nimi od věků kují se nová
vždy proti rozumu spiknutí.
Klamných představ si nečiním v žití,
že proti přesile hlupáků
by bylo možno kdy zvítěziti.
Vím, pravda spíš vězí v opaku.
Jsem starý individualista,
hledím kolem a upřímně
pravím slovy Ježíše Krista:
„Kdo není při mně, je proti mně.“

Meter: dactylic