PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
2.
by Karoline von Günderode

Den Liljenleib des Purpurs dunkler Schleier
Dem irren Blick der Göttin halb entzieht;
Der Trauer Bild, die Anemone, blüht
So weiß als roth zur stillen Todtenfeyer.
Erloschen ist in Ihm des Lebens Feuer,
Sein todtes Aug' die Blume nimmer sieht. –
Doch plötzlich schmilzt der Göttin Leid im Lied,
Die Klage tönt, die Seele fühlt sich freier.
Ein Kranker, der des Liedes Sinn empfunden,
Durch Ihrer Töne Zauber soll gefunden. –
Der Andacht gerne Liebe sich vertraut.
Und glaubig einen Tempel er sich baut,
Auf daß er pflege in dem Heiligthume
Der Sehnsucht Kind die süße Wunderblume.

Meter: iambic
A Francisco Núñez
by Pedro Bermúdez

Magnífico señor, yo no defiendo
ni favorezco caso deshonesto,
sino con amor limpio y muy honesto
como Alpino le entiende y yo le entiendo
Y así en lo que escribo no pretendo
sino mostralle el punto en que
                  está puesto
y la causa y razón que para esto
le sobra, por ser tal se la encomiendo
Que acto tan insigne y virtuoso
no es justo que ninguno le resista,
y menos quien no sabe aquel secreto
Por do sería juicio temeroso
constando clara la experiencia y
                     vista
mudar ni las palabras ni el sujeto

Meter: iambic
JAROSLAVU VRCHLICKÉMU.
by Jan Červenka

Teď, mistře, věřím, že ta Babel jest,
kde ani jiskry poctivosti není.
Mdlá světla nalezl jsem místo hvězd,
po nichž jsem ruce spínal v roztoužení,
a za nimi – kraj pustý, pustých cest.
Jak nad pergamen dávných otců, v snění
se nad Tvým listem skláním s pokorou.
Já dítě byl, Ty s láskou, bez myšlení,
mně, cizímu, Jsi podal ruku Svou.
Mé vezmi díky!... Vlny dmou se chvatem,
zpět nelze víc, nuž tedy v před, jen v před,
do proudu veslo s vůlí v ňadru vzňatém!
Již vlajka rozvinuta, nelze zpět!
Tvé heslo na ní, čisté duše květ, –
hleď: – Vytrvalost, práce – hoří zlatem!

Meter: iambic
15.
by Robert Eduard Prutz

O Bassermann, o Bassermann,
was bist du für ein Wassermann!
Du siehst ja Wein für Wasser an,
und klares Wasser scheint dir Blut!
Wer strich dir so die Brillen an?
Wo war dein Kopf, wo war dein Mut?
O Bassermann, o Bassermann,
du siehst das Ding ja krasser an,
als Hinkeldey und Wrangel tut!
O Bassermann, o Bassermann,
du vielgeschwätz'ger Wassermann,
fast tritt mich selbst das Wasser an,
und helle Tränen brechen vor,
bedenk' ich, was du sonst für 'n Mann
und was das Volk an dir verlor:
O Bassermann, o Bassermann,
du armer, kranker, blasser Mann,
geh heim und lege dich aufs Ohr!

Meter: iambic
Werd ein Kind .
by Clemens Brentano

Klein und arm an Herz und Munde
Mußt du seyn, wenn Christus soll
Gehen auf in deinem Grunde:
Denn die Rose und Viol
Wächst im Thal der niedern Seelen,
Die nichts hohes hier erwählen!
Mögst du nur so seyn demüthig,
Wie die niedre Sarons Blum,
Dennoch stehen ehrerbietig
Und vor Gott gebücket krumm:
Also mögst du bald die Gaben
Seines Geistes in dir haben.
Wenn dich aber hoch beflecket
Deiner Weisheit stolzer Witz,
Sich alsdann vor dir verstecket
Wahrer Wahrheit klarer Blitz:
Wenn der Buchstab dich gefangen,
Kannst du nicht zum Geist gelangen.
Werd ein Kind, werd arm und kleine,
Sey nicht hoch noch weis' bei dir,
Setze dich in Staub und weine,
Bis dich Gott zur Schule führt,
Da sein Geist die Arm' und Blöden
Weislich lehret von ihm reden.

Meter: trochaic
1L: Zauberin voll Liebreiz! ach vergebens
by Aloys Blumauer

Zauberin voll Liebreiz! ach vergebens
Fesseltest du meinen Sohn und mich;
Ich bin schon am Abhang meines Lebens,
Und mein Sohn ist noch zu jung für dich.
Wider uns hat sich die Zeit verschworen,
Mir und meinem Sohn entzog sie dich:
Viel zu früh ward'st du für ihn geboren
Ach! und leider viel zu spät für mich.
Die Natur scheint selbst zu widerstreben,
Sie vereitelt sein und mein Bemüh'n:
Was sie nun kaum anfängt, ihm zu geben,
Will die Karge mir jetzt schon entzieh'n.
Könnt ich ihm so viele Jahre geben,
Als er braucht zur Gunst, nach der er strebt,
O, so dürft' er sie nicht erst erleben,
Und ich hätte sie nicht überlebt.
Würde, so durch ein allmächtig' Wesen
Gleich getheilet beider Lebensfrist,
Sieh, ich würde, was ich einst gewesen,
Und er wäre, was er noch nicht ist.
Beide würden wir dann deinen Küssen
Voller Zuversicht entgegen geh'n,
Und du würdest nun zu deinen Füssen
Zwei gleich brünstige Verehrer seh'n.
Doch was wünsch' ich? – Ach, auch dann entzweiten
Eifersüchtig Sohn und Vater sich,
Und, bestürmt von zwei verschied'nen Seiten,
Wähltest du auch dann vielleicht nicht mich!
Also mag mein Sohn allein dich lieben,
Mag noch werden, was ich nicht mehr bin,
Amor gebe Flügel seinen Trieben,
Und du, Theure, harre nur auf ihn.
Aber wird dein Herz sich auch entschliessen
Sein zu harren bis er mündig ist;
Wird es nicht ein Plätzchen haben müssen,
Wo es sicher aufgehoben ist?
Ja, und wem es in Verwahrung geben
Dieses Herzchen, das so zärtlich liebt?
Jeder, dem du's gibst, läßt eh' sein Leben,
Eh' er dir den Schatz zurücke gibt.
Gieb es mir; ich will es treu bewachen,
Und so kann es immer unverführt
An dem Vater erst die Probe machen;
Wie es seinen Sohn einst lieben wird.

Meter: trochaic
Das vierdte Gespräch.
by Christian Weise

5. Ach hätt’ ich nur an meinem hertzen/
Ein kleines fenster offen stehn/
Daß treu und falschheit/ lieb und schmertzen
Jhr könten unter augen gehn.
Die worte werden/ wenn sie kommen
Vor sündendeckel aufgenommen.

Meter: iambic
[wach auf, o Welt]
by Franz Grillparzer

Wach auf, o Welt! und zeige, daß du wachst,
Frei wandelnd in den aufgeschloßnen Räumen.
Nicht, daß du wie ein Säugling weinst und lachst,
Nach Bildern greifst und längstentschwundnen Träumen.

Meter: iambic
TAK MNOZÍ
by Arnošt Ráž

Plakaly zvony, stíny uléhaly
a vítr syčel v olšinách. –
Kdes modré oči o lásce si lhaly
rozchvělým altem v tmách.
A já jsem mlčel. Ruce moje chladly,
jen v duši zřel jsem očí dvé,
jež pláčem pro mne vyhasly a zvadly,
ty tiché oči Tvé.
Já zradil sám. A nikdy neuvěřím,
že bych Tě nebyl miloval.
Kamenem také nikdy neudeřím
po tom, jenž pravdou lhal.
Musilo být tak. Oh, proč jsme se ptali!
Odpověď chřeštil vítr v olšinách.
Tak mnozí s ranou v srdci oklamali
lahodným altem v tmách. –

Meter: iambic
51.
by Friedrich Rückert

Ist kein Arbeiter doch um seinen Lohn betrogen;
Der Lehrer lernt und der Erzieher wird erzogen.

Meter: iambic
Al pintor Francisco Pacheco
by Baltasar del Alcázar

En tanto, nuevo Apeles, que, ocupado
en las ideas, tu ingeniosa mano
les formas cuerpos que, al juicio humano,
vence al original cualquier traslado.
La Fama, que de ti tiene el cuidado,
ligera rompe por el aire vano,
dilatando tu nombre soberano
del Etíope adusto al Scita helado.
Rinde, pues, caro amigo, al alto Cielo
divinos dones, por la larga suma
de partes que te dio dignas de gloria.
Yo, por la mía, con el bajo vuelo
de esta mi tosca y mal cortada pluma,
celebraré, Pachecho, tu memoria.

Meter: iambic
SONET-RECEPT PRO ZÍSKÁNÍ ZVUČNÉHO JMENA
by Josef Svatopluk Machar

Nač ještě psát cos? už jsou otřískány
ty slasti lásky, vzdechy, bolesti,
pohádky srdcí, sudby kruté rány,
šedivé mythy, lidské neštěstí.
Psát hádky s bohem? Kreslit v bílé blány
svit jitra, les, jímž vánek šelestí?
I tady vždy ti kývá s jedné strany
Ben Akiba, muž čestné pověsti. –
Nervi si vlasy. Je-li, druhu milý,
v tvých prstech psavost, třeba mozek prázdný,
rač dobrou radu mou si pamatovat:
posaď se na trůn, vezmi papír bílý
a začni pěkně všechny tyhle blázny,
kdož ještě píší, s hůry kritisovat.

Meter: iambic
- V - Al mismo asunto
by Antonio Enriquez Gomez

Sin tener de mi error conocimiento,
los años de una vida tan perdida
(siendo incurable su terrible herida)
años no fueron, siglos de tormento.
Viví muriendo: ¡oh loco pensamiento!
¿Cómo quieres vivir siendo homicida
tu vida breve de tu propia vida,
hidra interior del ciego entendimiento?
Vive para morir; y si te fías
de la vida que traes, cuenta los daños,
causa exterior de lógicas porfías.
Mira que cuando quieras desengaños,
te faltarán los años y los días
y sobrarán los días y los años.

Meter: polymetric
Rendimiento de amante desterrado que se deja en poder de su tristeza
by Quevedo

Estas son y serán ya las postreras
lágrimas que, con fuerza de voz viva,
perderé en esta fuente fugitiva,
que las lleva a la sed de tantas fieras.
¡Dichoso yo que, en playas extranjeras,
siendo alimento a pena tan esquiva,
halle muerta piadosa, que derriba
tanto vano edificio de quimeras!
Espíritu desnudo, puro amante,
sobre el sol arderé, y el cuerpo frío
se acordará de Amor en polvo y tierra.
Yo me seré epitafio al caminante,
pues le dirá, sin vida, el rostro mío:
«Ya fue gloria de Amor hacerme guerra.»

Meter: polymetric
294.  Wen̄ Jesus ins Hertze gebildet wird.
by Angelus Silesius

Mensch wenn dein Hertz für Gott wie Wachs ist weich
vnd rein:
So drukt der Heilge Geist daß Bildnüß JEsu drein.

Meter: iambic
- XLII -
by Bernardino de Rebolledo

No se dejó vencer mi pensamiento
de tan desvanecidas confianzas,
que atreviese jamás las esperanzas
a vuestro celestial merecimiento.
A la belleza corporal atento
que del tiempo desprecia las mudanzas,
siempre le dirigí las alabanzas
porque de la Virtud era ornamento.
En ellas sus reflejos resplandecen
cual los del Sol en nube transparente,
y colores le influyen más lustrosos.
Los rayos de esta luz sólo merecen
herir el corazón suavemente,
que los de Amor en mí ya son ociosos.

Meter: polymetric
RUDÉ KVĚTY.
by Antonín Macek

Luh květů rudých a ohnivých viděl jsem obrovitý,
všechen nach slavných západů zdál se v něm slitý,
pole i města byly jich červení palčivou posety
a v nocích bezhvězdných plály jich krvavé rosety.
Z ran Krista pučely na skále Golgaty,
jich smutné lodyhy třásly se rozpjaty
u dřeva pranýřů, hranic a podél vyhnanců cest,
kam slzy padaly, všady jsem viděl je kvést.
Všechna krev, již vssály země zorané líchy,
od věků vsákla tak jejich ve kalichy;
krev smytá s popravišť i rudé hranic dýmy
byly jich barev odstíny ponurými.
Ty květy zářily bolestí, nadějemi
a touhy vášnivé vřely v nich divými ručejemi;
kde na smrt zranění v hluku kol umírali,
tam rudé květy skráně jich objímaly.
Ó rudé květy, vy myšlenky, útrapy zjařmených,
dál sviťte v budoucno ve barvách plamenných,
v propasti závratné, kam nikdy andělé neslétají,
ať květy rudé a ohnivé rozkvétají!

Meter: dactylic
Spisovatelce paní X.
by Josef Svatopluk Machar

Chtěla jste, bych, vzácná paní,
psal vám něco o tom kraji:
zvyky lidí, život jejich,
ráz dam, jejich toalety,
literární dokument –
už jej píši. Pohlednice
stačí na to. Toalety
jako u nás. Zcela nahé
nechodí tu – neviděl jsem
aspoň dosud. Život také
jako u nás. Totiž jedí,
spí a pijou. Děti jsou tu –
zdá se též, že obvyklými
praktikami na svět přišly.
Někdy svítí slunce tady,
častěj prší. Jako u vás.
Peníze, jak my je máme
a jsou stejně milovány
jako u nás. To je všecko.
Více dosud nevypátral
poslušný váš J. S. M.

Meter: trochaic
El turbador
by Francisco Lazo Martí

En silencio la selva se recrea:
ya no turba su paz el rudo hachero
a cuyo golpe aquel roble altanero
vibraba con un ritmo de odisea
Junto al árbol que un hálito menea,
presa de oculto mal yace el bracero:
y a través de la fronda un sol artero
con lanza de cien puntas lo alancea
Abrazado a su hacha de combate,
contraída la faz, el ceño adusto,
en garras de la fiebre se debate.
Y bajo el roble -de su vida ignota-
finge su cuerpo miserable arbusto
que despiadado el vendaval azota

Meter: iambic
3. Na Lenu Rettygovu.
by Matěj Josef Sychra

Máš své sydlo, jak vím, v Ousti nad Orlicý.
Slušně! neb se vznášíš vzhůru nad orlicy.

Meter: trochaic
Anthem for Doomed Youth
by Wilfred Owen

What passing-bells for these who die as cattle?
Only the monstrous anger of the guns.
Only the stuttering rifles’ rapid rattle
Can patter out their hasty orisons.
No mockeries now for them; no prayers nor bells;
Nor any voice of mourning save the choirs,
The shrill, demented choirs of wailing shells;
And bugles calling for them from sad shires.
What candles may be held to speed them all?
Not in the hands of boys, but in their eyes
Shall shine the holy glimmers of good-byes.
The pallor of girls’ brows shall be their pall;
Their flowers the tenderness of patient minds,
And each slow dusk a drawing-down of blinds.

Meter: iambic
Upon Parson Beanes
by Robert Herrick

Old Parson Beanes hunts six days of the week,
And on the seventh, he has his notes to seek.
Six days he hollows so much breath away
That on the seventh he can nor preach or pray.

Meter: iambic
Grabschrifft eines Verliebten
by Christiana Mariana von Ziegler

Die Gluth verzehrte mir das Marck in den Gebeinen,
Und diese machet auch die Grufft zu Feuer-Steinen.
Ihr Tobacks-Brüder, kommt und tretet nah heran,
Zieht Stahl und Schwamm heraus, und schlagt euch Feuer an.

Meter: iambic
Sonetos en su honor – A Lope de Vega
by Cristóbal de Virués

Con el mismo instrumento en
                     que solía
el pastor de Parténope famoso
hacer son tan suave y deleitoso,
que fieras, aves y hombres suspendía:
hace Lope también tal armonía
con el arco y el verso numeroso,
que mejor otra vez del espantoso
centro sacar a Eurídice podría
Ya la destreza de la suelta
                        mano
entra la pausa, música y redobles
junta la varia voz con tal dulzura,
que es Lope como Amor dulce
                        tirano
de entendimientos altos, de almas nobles,
que aspiran sólo a la divina altura

Meter: polymetric
ZA PRAPOREM.
by Karel Leger

Jdou sokolské šiky, jdou,
prapor vlá jim nad hlavou.
Prapore náš rudobílý,
znaku mladé české síly,
věj a duj!
Doneseme svorně k cíli
prapor svůj!
Mocně ať vlá výš a výš,
neskloní se nikdy již!
Bude vláti nade sborem
v bouřích času s hrdým vzdorem
ku předu!
Pro vítězství za praporem –
ku předu!

Meter: trochaic
V Děmanovské jeskyni.
by Rudolf Pokorný

Zde člověk mlčí a příroda káže – –
sto ledných obrů zvedá vstříc ti paže,
a každý výjev pod tím věčným krovem
je tvůrčím jejím slovem.
Ty prostory jí dómem, plným kaplí –
hle! v každé skála stojí za oltář;
a slzami, jež s tajných výší v tvář
ti skáply:
o těmi žehná příroda jen tomu,
kdo srdce otevře jí v jejím dómu!
Tam venku drtí křídla smělcům hromy,
zde ticho velebné jich pýchu chromí – –
Hoj, obzři se a vtlač si v duši opis:
co zříš – to životopis,
jejž příroda si vlastní rukou tesá – –
O blah, kdo jejím runám rozumí:
ten sebe v sobě snadno utlumí,
jí zplesá,
a šťasten, že je krásnou její částí,
nezoufá nikdy hoře nad propastí...
Kdož dí a ví, že bude kdys jen prachem?
Zde vhruž se v přírodu a nehyň strachem:
čas přeletí, – a na svém vlastním rově
se vtělíš v život nově...
Jak? – Ptej se růže, děvou nebyla-li?
A slavíka, zda nebyl pěvcem snad?
A hromu, nezrodil-li vodopád
ho v dáli?...
Rci, nitro země, nebudu-li jednou
tou kapkou na tváři tvé drobnou, lednou?!...

Meter: iambic
JEŽÍŠEK
by Antonín Sova

Že též jsou něžni u nás, o tom víte:
a já se právě v okno jizby díval
papírem slepené a neumyté,
po černých stěnách stín se v kouty vrýval,
a dveře bez petlic, tu černá bidla
nad pecí visela, tu holubice,
zrobená z vajec, schvívala svá křídla,
pár stolic, obrázků a nic již více.
Však v mechu jesle barevné tu stály,
a stromek drobný blíž mi kynul snětí.
A. tušil’s na chvíli, že ráj tu malý,
tu bouřit bude veselý smích dětí!

Meter: iambic
A una bañista
by Adelardo López de Ayala

¡Quién fuera el mar, que
                  enamorado espera
que tu cuerpo interrumpa su llanura
y rodear tu espléndida hermosura
de una abrazo y a un tiempo toda entera!
Si yo en sus aguas infundir pudiera
el alma ardiente que adorarte jura,
en muestra de mi amor y mi ventura
te alzara en triunfo a la celeste esfera
Y, al descender con mi tesoro, ufano,
convirtiendo la líquida montaña
en olas que anunciaran mi alegría.
En las rosas del reino lusitano,
y en África, en América, y Bretaña,
mi grito de placer resonaría.

Meter: iambic
Schlesisches Gebirgshirtenlied
by Ludwig Achim von Arnim

Ich ging ins Väters Gärtela,
Ich läht mich nider, ä schlief;
Da träumte mir ä Träumela,
As schneit es über mich.
Un do ich nu erwachte,
Do wär es aber nich,
So wärens rutha Ruselä,
Die blühta über mich.
Ich brähch mir anes äbe,
Zu anen Ehrenkranz;
Ich nähms der Liebsta mitte,
Zu anen Ehrentanz.
An do der Tanz im Besta war,
Do war däs Giga aus,
Do soll ich m'r nu mein Schatz heimführe,
An hähs kein ehga Haus.
A Häusla will ich mir baua,
Von Ruhs an Rosmarin;
An will mirs wohl bestecka,
Mit ruthan Ruislan schien.
Un wenn ich's nu war fert'g han,
Beschar mir Gott was 'nein,
Das ich zu Jauhr känn spreche:
Das Häusla das ist mein!

Meter: iambic
„České Noviny.“
by Rudolf Pokorný

Já jsem rytíř Šimáček,
slavný oekonom,
kdo v mou víru nevěří,
toho zab už hrom!

Meter: trochaic
Die Hochzeitsänger.
by Joseph von Eichendorff

Wollt' sie doch keinen andern haben,
Ging mit mir durch Wald und Feld,
Prächtig in den blauen Tagen
Schien die Sonne auf die Welt.
Heißa: lustig Dreh'n und Ringen,
Jeder hält sein Liebchen warm,
Und wir Musikanten singen
Lustig so, daß Gott erbarm.

Meter: trochaic
Jak Krakonoš trestá.
by Rudolf Pokorný

Dojila kravičku
Anička z mlýna,
klímala, dřímala,
panenka líná!
Kde se vzal, tu se vzal
staroušek bílý,
vidí to, hněvá se,
přemýšlí chvíli.
Dotkne se vemena
soužené plavky:
mléko hned crkotem
řine se z kravky!
Uzavřel staroušek
za sebou dvírka...
Dojačka plní se,
přetéká mírka.
Po čerstvém stelivu
mléko se řine,
do pasu sahá juž
Aničce líné.
Co se zdá Aničce:
Jakoby v hněvu
zjevil se Krakonoš
najednou v chlévu...
Do pasu, do hrdla
mléko jí stoupá,
v divné dnes koupeli
děvče se koupá!
Procitla Anička:
co se to děje!
Plavala Anička –
„Pomozte, zle je!“
Přiběhla paňmáma,
čeleď se sbíhá,
na dveřích do chléva
závoru zdvihá.
Na mléce Anička
z chléva hle! plyne –
tak trestá Krakonoš
panenky líné!
Smějí se Aničce,
smějí se lidé:
„Aničko ospalá,
Krakonoš přijde!“

Meter: polymetric
- XXII - A don Juan de Castelvi y Lanza
by Joseph de Litala y Castelvi

Tantos blasones cuantos veo ceñidos
en tu gloriosa frente, Héroe dichoso
son de tus prendas timbre generoso,
como admiran los bronces repetidos.
Bien la Trinacria a tu Castillo unidos
sus pedernales da, y Majestuoso
ostenta en su grandeza lo famoso,
con que exalta los hechos más lucidos.
Desde su cuna a la más alta cumbre
subiste de las puntas del Parnaso,
ilustrando su más florida rama.
Y al fatigar su excelsa pesadumbre,
quiso tu ingenio acelerar el paso,
y se pasó a los ecos de la fama.

Meter: polymetric
Visión
by Federico Balart

Por los ámbitos lóbregos de un sueño
vi cruzar un fantasma peregrino
que, envuelto en nube de fulgor divino,
me llamaba mirándome risueño
Seguirle quise con ardiente empeño,
fascinado y extático y sin tino;
pero, al tocar su manto purpurino,
veloz huyó, mirándome con ceño.
Sentido de su rápida mudanza,
«¿Por qué -dije- te places en mi daño?»
Y él, al desvanecerse en lontananza:
«Yo soy -me dijo con semblante huraño-,
para quien no me logra, la Esperanza;
para quien me consigue, el Desengaño »

Meter: iambic
ViI.
by August von Platen

Wie nach dem Stab die Wicke sehn' ich mich;
Nach deines Mundes Duft, nach deines Haars
Geringel am Genicke sehn' ich mich;
Ich sehne mich, daß poche mir dein Herz,
Daß mich dein Arm umstricke, sehn' ich mich;
Du gehst, o Schönheit, mich so stolz vorbey,
Nach einem zweyten Blicke sehn' ich mich.

Meter: iambic
[poesie ist häufig Lüge]
by Franz Grillparzer

Poesie ist häufig Lüge
Und ihr Lob gilt nur figürlich,
So viel Herz und solche Züge
Fühlt am besten man natürlich.

Meter: trochaic
- 863 - Jornada II, DOÑA LEONOR De El hombre de bien
by Lope de Vega

Lloran la ausencia del verano hermoso
las verdes selvas, los amenos prados,
que se vieron de flores esmaltados
por las albas del mayo caluroso.
Sienten la falta de su pasto hermoso
abriendo el seco suelo los ganados,
y en los espejos de la tierra, helados,
se miran sin beber, en son quejoso.
Pues si la ausencia de los ojos calma,
mueve lo que no siente a sentimiento,
y el peso del olvido es fuerte palma.
Y si a un rudo animal causa tormento,
¡qué hará quien tiene la razón por alma
sino sentir la pena que yo siento!

Meter: iambic
Viele Stimmen
by Friedrich Schiller

Mir her! Ich sang der Könige Zwist! Ich die Schlacht bei den Schiffen!
Mir die Würste! Ich sang, was auf dem Ida geschah!

Meter: polymetric
1L: Halt ein! halt ein! denn tausend Ströme füllen
by Leopold Friedrich Günther von Goeckingk

Halt ein! halt ein! denn tausend Ströme füllen
Mein Herz, und heben mich empor!
O! sing' um unsrer Lieb' und meines Lebens willen
Nie einem andern Jüngling' vor!

Meter: iambic
- 70 -
by Lope de Vega

Hombre mortal mis padres me engendraron,
aire común y luz los cielos dieron,
y mi primera voz lágrimas fueron,
que así los reyes en el mundo entraron.
La tierra y la miseria me abrazaron,
paños, no piel o pluma me envolvieron,
por huésped de la vida me escribieron,
y las horas y pasos me contaron.
Así voy prosiguiendo la jornada,
a la inmortalidad el alma asida,
que el cuerpo es nada, y no pretende nada.
Un principio y un fin tiene la vida,
porque de todos es igual la entrada,
y conforme a la entrada la salida.

Meter: iambic
Urania Musa Nona Sonetos sacros - I - A Jesucristo Nuestro Señor expirando en la Cruz
by Quevedo

La profecía en su verdad quejarse,
la muerte en el desprecio enriquecerse,
el mar sobre sí propio enfurecerse,
y una tormenta en otra despeñarse.
Pronunciar su dolor, y lamentarse
el viento entre las peñas al romperse
desmayarse la luz, y anochecerse
es nombrar vuestro Padre y declararse.
Mas veros en un leño mal pulido,
Rey en sangrienta púrpura bañado,
sirviendo de martirio a vuestra Madre.
Dejado de un ladrón, de otro seguido,
tan solo, y pobre a no le haber nombrado,
dudaron gran Señor si tenéis Padre.

Meter: iambic
Močály.
by Josef Müldner

Pamatuješ, jak v severní, pusté krajině,
kde Slunce krvavě nás varovalo
před blízkou nocí, plni tušení,
jsme jeli v povoze kol nehybného močálu;
jak úzkost pojímala Tvoji duši,
a Ty Jsi děsila se z mojí přítomnosti,
neb cítila Jsi slizké mechy v rozkladu!
Jak příliš jsem byl Tobě blízký,
a jak Jsi poručila rychle ujíždět,
ač věděla’s, že nic to platno není?

Meter: iambic
DIOGO DE ASSUMÇAO.
by Adolf Heyduk

Diogo, mnich z kláštera Františkánů,
zle církev zhanobil a dal jí ránu,
an tvrdil, že co v bibli stojí svaté,
lze věřit, ostatní že býlí jedovaté!
V té bibli jen, děl, jak ji židé znají,
je pravá víra, jak ji vyznávají,
jen židů Bůh je pouze v pravdě velký,
vše jiné výklady mám za padělky.
Vše, co nám vykládal kdys člověk planý,
je hrozný blud, veň věří oklamaný,
kdo dosíci chce vírou duše klidu,
má věřiti jen podle bible židů!
To pravíš ty? Jsi těžce duchem chorý,
mníš více znát, než svaté církve sbory?
jen v bludu zatonul’s, jak jiskra v dýmě,
mníš víc snad znát, než svatý otec v Římě?
Tenť stejně bloudí s vámi, dozajista,
jen bible víra židovská je čista,
jež k Bohu povznáší a srdce léčí, –
z vás o jiném mne nikdo nepřesvědčí!
Sám podpaluješ hranici své smrti,
sám na sebe chceš strhnout kletbu věčnou,
jež v propast skácí tě a rod tvůj zdrtí
a v hanbu uvrhne tě nekonečnou.
Ne, setrvám. Už pojďte, duchem choří,
a spalte mne; hle, hranice už hoří,
a vášně nepokoj se zmáhá v lidu,
chci vás být prost a doždáti se klidu!
Jen podle bible konati se patří,
a proto víra má mne s židy bratří,
ji zjevil Hospodin sám lidstvu židu,
jen v ní je mír a cíl vděčného klidu.
Co mimo ni, je lidský tlach a klam,
však v klášteře svém mnoho přátel mám,
již stejně věří v stejném přesvědčení,
že mimo v židech pravé víry není!
Stál s ohněm v oku, s jasem v bledé líci;
pak v žalář uvržen byl inkvisicí,
nechť bránil se, tak znělo rozhodnutí:
Pryč, odsouzen jsi církví ohněm k smrti!
A s tebou zhyne Thamar Barrocasa;
jen z lásky k Tobě stejně v lidu hlásá,
a druhů jiných pět, též Františkáni,
a zemřít musíš zítra v době ranní.
Radš hned, již pojďte ruče, duchem choří,
a pospěšte, než hranice vám shoří,
nenechte čekat na divadlo lidu,
chci vás být prost a doždát srdce klidu!
Však umru rád, vždyť strádám drahné časy;
spěš, věrná Thamar, zvon už konec hlásí,
ať dosvědčíme v Bohu přesvědčení,
že mimo židy pravé víry není!
Když na hranici veden byl mnich krásný,
tu z hrdla v posled zazněl výkřik hlasný:
Ó poslyšte mne, bratři, kde jste kteří,
jest pravá víra jen, co židé věří!
A zlíbal Thamar. Zaslzeli mnozí,
leč svatá inkvisice lidu hrozí,
jenž prchá hrůzou k moři v divém honu,
by ušel krutým soudcům Lisabonu.

Meter: iambic