PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Homage to Darío
by Arturo Giménez Pastor

Sadly mourns the fair princess, while her golden bees,
Clustering together in the stillness of the sun,
Murmur faintly like the waves of enchanted seas.
Knight and Squire around her are striving, every one,
Vainly striving to awake on her cheek the blush,
Soft as on an evening cloud the last sunset flush.

Sadly mourns the centaur troop from the classic lands,
Suddenly arrested on some distant shore,
By the cadence of the waves, like a funeral band,
Till they cover all the marge, and are heard no more.
Till the last faint ripple, with a sobbing breath,
Dies away in silence, and all is still as death.

Sacred swans of poesy, snow-white and snow-soft,
Floating heaps of slumber on waveless lakes afar;
Royal train of peacocks, with crested heads aloft,
Such as pace majestic, linked to Juno’s car.
Or in Versailles gardens step slowly one by one,
Past the steps of Pompadour’s rose-heaped, rose-hung throne.

Floating vapors slowly rise and wreathe, wind-swept and pale;
Hiding arching necks of snow, shining crests of blue;
Sad and sweet the murmurs through the misty veil,
Till the poet’s song resounds, the flowerless desert through;
And but for a moment rings the Sonatina’s lay,
Roaring winds and thunder peals sweep it far away.

                  *      *      *      *      *      *

The spectral Archer of the Northern sky,
Bends his great bow across the sphere on high;
Through the unmeasured realms of night and day,
Speeds his black arrow on its destined way.
It strikes, but pierces not, the poet’s breast,
His empty quiver near him lies at rest,
And over him sinks slowly in the West
            The Archer Boy.

Let no loud weeping chill the budding bloom,
That elves and nymphs have wreathed about his tomb,
The gentle Syrinx mourns his shortened years,
And on his laurels Pan sheds quiet tears;
In the cathedral raise the exile’s Psalm,
That through the transepts breathes like sorrow’s balm,
And in the tinted window rises calm
            The Archer Boy

And now the band of those who loved him best
Follows him slowly to his place of rest.
To the slow beating of the muffled drum
With heads bowed down and measured tread they come.
Pale and serene, fixed in triumphant peace,
His noble face bids lamentation cease,
His only fitting requiem shall be
The pealing Psalm that tells of victory.
The blazoned banners float above his bier,
And from blue far-off waters rises clear
            The swan-song on the ear!

Meter: polymetric
1L: Das Jahr ist wie ein schwangres Weib, gebieret uns viel Tage,
by Friedrich von Logau

Das Jahr ist wie ein schwangres Weib, gebieret uns viel Tage,
Als Männlein aber Weiblein mehr, als Freude doch mehr Plage.

Meter: iambic
Abendlicher Reigen
by Georg Trakl

Asternfelder braun und blau,
Kinder spielen dort an Grüften,
In den abendlichen Lüften,
Hingehaucht in klaren Lüften
Hängen Möven silbergrau.
Hörnerschall hallt in der Au.
In der alten Schenke schrein
Toller auf verstimmte Geigen,
An den Fenstern rauscht ein Reigen,
Rauscht ein bunter Ringelreigen,
Rasend und berauscht von Wein.
Fröstelnd kommt die Nacht herein.
Lachen flattert auf, verweht,
Spöttisch klimpert eine Laute,
Leise eine stille Raute,
Eine schwermutvolle Raute
An der Schwelle niedergeht.
Klingklang! Eine Sichel mäht.
Traumhaft webt der Kerzen Schein,
Malt dies junge Fleisch verfallen,
Klingklang! Hörs im Nebel hallen,
Nach dem Takt der Geigen hallen,
Und vorbei tanzt nackt Gebein.
Lange schaut der Mond herein.

Meter: trochaic
76.
by Friedrich von Logau

Wie sparsam werden seyn nach uns die Künste-Künner,
Wie ietzt so sparsam sind bey uns die Künste-Günner!

Meter: iambic
88.
by Friedrich von Logau

Alles in der Welt veraltet; nur die Laster jüngen immer.
Wann ein Krancker ab soll drücken, wird die Kranckheit immer schlimmer.

Meter: trochaic
[ich hab' eine Lieb' im Herzen]
by Moritz von Strachwitz

Ich hab' eine Lieb' im Herzen, die sing' ich nimmer aus,
Ich hab' einen Wein im Humpen, nie geht sein Schimmer aus;
Hab' immer das Lieb' am Busen und küss' es immerfort,
Hab' immer den Kelch am Munde und trink' ihn immer aus;
Ich jubele gern und tose, von Lieb' entflammt und Wein,
Und schmähten mich die Philister noch zehnmal schlimmer aus,
Und wär' es am Weltenende, ich jauchzte trinkend fort;
Und bräche das ganze Weltrund in Schmerzgewimmer aus,
Und ständ' ich am Himmelstore, ich schlüg' es trunken ein,
Und schlösse mich auch Sankt Peter von Gottes Zimmer aus.

Meter: iambic
Prayer (I)
by George Herbert

Prayer the church's banquet, angel's age,
     God's breath in man returning to his birth,
     The soul in paraphrase, heart in pilgrimage,
The Christian plummet sounding heav'n and earth
Engine against th' Almighty, sinner's tow'r,
     Reversed thunder, Christ-side-piercing spear,
     The six-days world transposing in an hour,
A kind of tune, which all things hear and fear;
Softness, and peace, and joy, and love, and bliss,
     Exalted manna, gladness of the best,
     Heaven in ordinary, man well drest,
The milky way, the bird of Paradise,
     Church-bells beyond the stars heard, the soul's blood,
     The land of spices; something understood.

Meter: iambic
Motiv z Hradčan.
by Jaroslav Vrchlický

Kdys Hradčany jsem kráčel; na náměstí
jsem stanul, byla temná noc a parná.
Zář rudá svítilen jen chabě v scestí
se vkrádala a kašny jednotvárná
jen píseň zněla zpozděnému chodci
v té hluché, těžké, dusné letní noci.
V tom náhle stlumený řev zněl mi k uchu,
jak v poušti hýkla zvěř by zmírající,
a ticho zase, jen hodina duchů
se nesla v dálku s věží v město spící.
A zase řev ten... chvěla se noc tmavá –
jak nádherný řev lva, jenž dokonává.
A ticho zas... To přelud, tak se kojím
a chci dál jíti, to se mi jen zdálo,
však znovu zase, trochu dál kde stojím,
to naposledy bolně zastenalo
od kašny, lev kde s rozdrcenou lebí
do půlnoční tmy bolestně se šklebí.

Meter: iambic
LETNÍ VZPOMÍNKA.
by Karel Červinka

Večerním tichem ve vůni sen
kráčel jsem z koupelny domů,
na rudém nebi zhasínal den,
lehký van větru rozkýval trávy,
chladivá rosa už blýskala na nich,
časem kdes chřástal ozval se jen,
a pták už utichnul ve větvích stromů,
mlha se trousila po nízkých stráních.
Komáři kmitli nad hlavou mou
ve vzduchu vyhřátém, suchém.
Viděl jsem, paprsky v řece jak vrou,
cítil, jak úvoz rozjetý voní.
Krůpěje na travách leskly se v jase,
večer šel zvolna s mlhou a tmou,
klokot se roztřásl vlhnoucím vzduchem,
slavíka poznal jsem po vroucím hlase.
V prsou byl mír, a v duši byl klid,
a já byl volný jak ptáci,
v nitro jsem chytil západu svit,
bylo v něm přítmí, rozlité přítmí,
jako bys v jizbu proud sluneční vpustil
zeleným sklem... to zvláštní byl cit...
někdy tak z duše mé hořkosť se ztrácí,
kdos v ní jde zticha, jak travou bys šustil...

Meter: polymetric
Matadoři.
by Ladislav Quis

Jiná země, jiné zvyky.
V Španělích se měří matadoři s býky;
v areně naší politiky
zase také hračky:
Jeden chytá hejly, druhý tluče špačky.

Meter: trochaic
De Los hermanos amantes y piedad por fuerza – Jornada primera - Margarita
by Fernando de Zarate

¡Qué caro ha de costarme el conocerte,
molesto amor, qué caro el ser constante,
en despreciar un Rey por un Infante
necia resolución de obedecerte!
Celos engendras tú, los celos muerte,
y en contienda de celos semejante
morir será la acción más arrogante,
porque siempre se vence de esta suerte
Que si puede matar cualquier celoso
con engaños, con tracas y desvelos,
poderoso le alcanza mi ventura.
Mate con el poder el poderoso,
que no es la vez primera que
                     los celos
hicieron desdichada la hermosura

Meter: polymetric
SMUTEK HMOTY
by Otokar Březina

Sem nikdo z živých nezbloudí. Jen vzkříšen zraky mými
vstal smutek těchto míst a kroky bázní stlumenými,
by bratří neviditelných ze spánku nevyrušil,
mi vyšel naproti. (Jich oddech rytmický jsem tušil,
jak v tvář mi zavál, ledový, a v světel žhavém vření
se jíní chytal jehlami na vegetace snění.)
A vzlykem dychtivým sem Vody z dálky zazvonily,
jak nesčíslné rty by žíznivě se naklonily
a pily z hořkých pramenů. A nové za nimi a třetí,
jediným létem vyprahlé, bez nasycení, po staletí.
Žal stromů, resignovaný, v mou duši z hloubky vydech’,
o smutku hmoty hovořil a letargických klidech,
kde světel vlákna hedvábná pro svatební šat žití
zem spřádá černýma a svráskalýma rukama a nítí
svůj oheň, zvolna hasnoucí, Vestálka zádumčivá.
Zpěv sester, mrtvých před věky, jejž doprovodem zpívá,
bez echa letí věčností a v jeho rytmu tíži,
zrcadle magickém, se zjevy přivolaných duchů shlíží.

Meter: iambic
Světa věk je dlouhý,
by Karel Dostál-Lutinov

Světa věk je dlouhý,
krátké lidské žití –
člověk z deště pravdy
sotva krůpěj chytí.

Meter: trochaic
Pravopisný.
by Ladislav Quis

Mistře Huse, chybils’, jak, to nevíš ani,
žes’ ty čárky, háčky vynalez’ nám k psaní;
což se namoří teď, když jim ztuční váček,
neb když límcem zlatým, řádem zdoben fráček,
mnozí dobří pánové a páni,
aby ztratili tu čárku neb ten háček.

Meter: trochaic
- CXI -
by Fernando de Herrera

¿Adónde está el placer que yo sentía
en pensar que de vos era querido?
¿Adónde el bien que tuve me ha huido,
cuando más mi esperanza prometía?
¡Cuán presto gustéis ver, Señora mía,
deshecho el lazo en vos de amor tejido,
aunque a vuestro desgrado más torcido,
lo siente mi cerviz en su porfía!
Excuse siempre, y recele dudando
vuestra altiva exención; mas en mi daño
no me pude valer de mi cordura;
que Amor os tuvo, y dísteme burlando
dulces promesas, arras del engaño,
que da fin no debido a mi ventura.

Meter: iambic
NEBOLÍ...
by Jaroslav Vrchlický

Tak bráti život, jak se podává,
ó zda v tom není světa moudrost všecka?
Tu sladký smích, tam rána bodavá...
Brát s muže klidem vše a s naivností děcka!
Jít klidně dál a stát v svém okolí
přes potlesk těch a jiných slova rouhavá,
a každé ráně říci: Nebolí!
V tom spása jen. Vše jiné otrava.
V tom jádro jest, vše jiné tvrdá pecka;
buď slzná stopa nebo krvavá,
za krokem každým jde, že pravdou zdá se řecká
ta zvěst, jež do tmy věků hlaholí:
Líp nezrodit se! – Jsi-li však, buď zábava
ti vše a nic ať tebe nebolí!

Meter: iambic
1L: Schlaf' ein, mein liebes Kindlein!
by August Heinrich Hoffmann von Fallersleben

Schlaf' ein, mein liebes Kindlein!
Schlaf' ein, mein süßes Herz!
Dich täuscht noch keine Hoffnung,
Dich quälet noch kein Schmerz.
Wie wenig ist hienieden,
Wonach dein Sinn verlangt!
Du gleichst dem Schmetterlinge,
Der an der Blume hangt.
Du greifst nach Sonn' und Wolken,
Und in das Abendroth;
Du kennst noch keine Trennung,
Du ahnst noch keinen Tod.
Ein Traum ist dir die Zukunft
Und die Vergangenheit;
Ein Traum ist dir das Leben,
Ein Traum dir Freud' und Leid.
Die Liebe kommt und singet
Dich ein in süße Ruh,
Die Liebe wacht und deckt dich
Mit ihrem Fittig zu.

Meter: iambic
ODRAKOUŠTĚNÍ
by Josef Svatopluk Machar

To se to zvedlo! Jako opilí
jsme vrtácky se odrakouštili:
na světlé stránky jeho zapomněli
a všecku špínu z něho podrželi.

Meter: iambic
Klage um Wilibald
by Ernst Moritz Arndt

Eine Handvoll Erde,
Einen Rosenkranz,
Daß erfüllet werde
Treue Liebe ganz,
Werf' ich, süßer Knabe,
Unter schwerem Ach,
Letzte Liebesgabe,
Deinem Schatten nach.
Ach, der holde Schatten,
Ach, das liebe Bild,
Welches Engel hatten
Schön in Staub gehüllt,
Sollte nur als Schimmer
Mir vorüberfliehn,
Diese Knospe nimmer
Voll als Rose blühn.
O mein süßes Leben!
Alters Lust und Zier!
Könnt' ich mit dir schweben!
Wär' ich stets bei dir!
Von dem Staubgewimmel,
Von den Gräbern fern,
Stets in deinem Himmel,
Stets auf deinem Stern!

Meter: trochaic
Recuerdo de Matanzas
by José Zacarías González del Valle

Cuando a las olas de tu vasto puerto
llegaba en el vapor, que su carrera
asemejarse al ave bien pudiera
cruzando de los aires el desierto
No vi a la entrada en funeral concierto
negros torreones la feraz ribera
amenazando, cual dormida fiera,
pronta a dar de su rabia anuncio cierto
Mas en cambio avisté verdes llanuras,
señoreadas de un cielo de alegría
a los rayos del sol del mediodía
Recordé del trabajo las dulzuras;
y en vez de signos de valor y guerra,
muestras me dio de humanidad la tierra.

Meter: polymetric
- 114 -
by Lope de Vega

Bajaba con sus cándidas ovejas
por el valle de Aran Raquel hermosa,
el oro puro y la purpúrea rosa
mezclando las mejillas y guedejas.
Ellas lamiendo a la canal las tejas,
y ella mirando el pozo cuidadosa,
anticipose a levantar la losa
el que fue mayorazgo por lentejas.
Bebió el ganado caluroso, y luego
diola beso de paz, y por despojos
lágrimas que lloró perdido y ciego.
Muy tierno sois, Jacob ¿tan presto enojos?
si, que en llegando al corazón el fuego,
lo que tiene de humor sale a los ojos.

Meter: iambic
- 1274 - DONA
by Lope de Vega

Gran tiempo me ha tenido amor humano,
en tu intrincada red preso el sentido,
que como vanas leyes he seguido,
también era mi amor incierto y vano.
Mas ya que el tiempo mal perdido gano,
que todo fue sin Dios tiempo perdido,
salgo del centro del eterno olvido
asida al calvo de su santa mano.
No puede ser que tantos dioses haya,
que si en número exceden a los hombre,
estarán apretados en el cielo.
Si amor es de ellos, que con ellos vaya;
que yo niego sus leyes y sus nombres,
y adoro a Cristo, Redentor del suelo.

Meter: iambic
Gleichgültigkeit
by Ludwig Thoma

Als ich gestern lag in meinem Bette,
Klopfte es so gegen Mitternacht.
Meine Meinung war, es sei Jeannette,
Und natürlich hab' ich aufgemacht.
Leise kam es jetzt hereingeschlichen,
Setzte sich an meines Bettes Rand,
Hat mir über meinen Kopf gestrichen
Mit der ziemlich großen, dicken Hand.
Doch ich merkte bald an ihren Formen:
Dieses Weib ist ja Jeannette nicht,
Deren Hüften nicht von so enormem
Umfang sind und solchem Schwergewicht.
Trotzdem schwieg ich. Denn ich überlegte:
Nicht das
Außerdem, die Absicht, die sie hegte,
War entschieden löblich ausgedacht.
Was bedeutet dieserhalb ein Name?
In der Liebe ist das einerlei.
Man verlangt nur, daß es eine Dame
Und von angenehmem Fleische sei.

Meter: trochaic
OD LESŮ PLOVOU HEJNA VRAN...
by Stanislav Kostka Neumann

Od lesů hejna vran se skřekem
mlhami plovou, jež se chví;
ve vzduchu rozvlhlém a měkkém
zlomená tráva rezaví.
Nad střechou slunce, kotouč cínu,
na zataženém nebi plá
a v siné páry z jeho klínu
zem celá zdá se zapadlá.
A od lesů vran hejna plovou
mhou přes ten kotouč omžený
kams v dálku němou, fialovou,
jak přes duši mou černé sny...
Na cestách louže kalně svítí
jak zrcadlo, na něž jsi dych;
do holých křovin chce se skrýti
pár vrabců rozčepejřených.
A od lesů vran hejna plovou, –
za nimi zima tiší vše...
– Snad zapadne s tou zimou novou
i trochu ticha do duše!

Meter: iambic
- XV - Al maestro de campo Alonso de Ulloa
by Diego Ximenez Ayllon

Daros el cargo ha sido con derecho
del tercio singular Napolitano
el cual vos gobernáis prudente Hispano
teniendo a su excelencia satisfecho.
Servicios son muy grandes los que ha hecho
contra el Francés y el Turco y Africano
y en Frisa y Flandes diga el Luterano
el daño que le ha en sus gentes hecho.
La espada vuestra y mano valerosa
y el corazón muy fuerte y denodado
hacen la parte suya victoriosa.
Que aquel que su persona en lo pasado
a hecho señalada en cualquier cosa
no debe aquí tener menor cuidado.

Meter: iambic
Soneto
by Antonio de Mohedano

Aguarda, espera, loco pensamiento,
y no lleves volando la memoria
a ver la causa de tu amarga historia,
que doblas la ocasión al sentimiento.
Para el curso veloz y muda intento,
huye la senda de tu fin notoria,
pues ves que el mal publica la
                     victoria
de mi vida, vencido el sufrimiento
Ya, pensamiento, cesa tu pujanza;
llegado habemos a la muerte triste,
posada cierta del dolor amigo.
De ti quiero tomar justa venganza,
y es, pues que tú contigo me perdiste,
morirme yo, y perderte a ti conmigo.

Meter: iambic
232
by Josef Vlastimil Kamarýt

Mnoho lidí utopí se ve vodě;
ještě víc a mnohem hůře – v hospodě.

Meter: trochaic
VIII. V dóm vstoupil jsem, šeř byla vlahá v něm,
by Stanislav Mráz

V dóm vstoupil jsem, šeř byla vlahá v něm,
bez ohlášení po matce se ptal.
Dvorné jsem minul zaklepání, hle,
a našel ruce v ústret vztažené.
Královna pohádky nábožné se smála
mi vstříc jak milci, hvězd pás frontu kol.
Pod brvou leč byl z Golgaty zrak tmavý,
zavlhlý věčně slzou zářivou.
A vyzařovala, že v dómu bylo záře
nad horu voskovic. Tak mnil jsem přítomnou
ji být, že z dómu prst na ústech, po špičkách
jsem odešel, bych nerušil ji v snění.
Před ní ve přemítání poklesnouti
bych váhal, neodvážil se. Kéž všudypřítomná
jest pro všechny, stvol nevinnosti
by nezakolís’. Jaké překvapení,
nečkané leč, jsem z jasu vyšel – v šeř!
Z ovzduší nymbu ve běžnosti tmu!
Tak assimilovat lze víře zor.
Tak nalézt’ jas v temnotě náboženství!
V stín záhad, tajů a propastí jeho!
Tajemné hloubky jeho, spodoba jste noci (šeře) chrámu!

Meter: iambic
NÁVRAT POTULNÉHO PĚVCE.
by Karel Dostál-Lutinov

Už i ten ocún zvadl,
smrt z hájů šelestí –
ach, už je po toulání,
po zpěvu, po štěstí!
Podzimem zlatým země
se na mne usmívá
a s bohem! s bohem!! dává
a zmírá truchlivá.
A kudy za hvězd kráčím
kol tichých vesniček,
už na hřbitovech planou
plaménky dušiček.
Ach probloudil jsem v krajích,
znám kdejaký už sad,
dnes laštovičkou na jih
se vracím na svůj hrad.
Pověsím husle v koutě,
svou lampu rozsvítím
a v duchu dám se v poutě
za májem, za kvítím.
A staré svoje knihy
zas na stůl rozložím
a starou moudrost vážím
o lidském, o božím.
Ať venku vichry skučí
a straší po střechách,
mne z klidu nevyruší,
můj nepřehlučí práh.
S šedivých nebes bílý
se hustě sype sníh,
dům zapadá, a sosny
kol stojí v rubáších.
Jak pavouk mušku v sítě
sníh si mne zapřádá,
a moje bába stará
pohádky vykládá.
Až skřivani zas výsknou
a vody zahučí,
pak zase svoje housle
já stisknu v náručí!
Až máj mi květnou snětí
zas ťukne do oken,
pak strhám všechna pouta
a musím, musím ven!
A musím zase chodit
a v dálky nořit hled
a s vonných výšin zpěvem
kvetoucí zdravit svět!

Meter: iambic
Vorbitte wegen eines Nußbaums
 an Palemon.
by Anna Luise Karsch

Er ist ein Herzog im Bezirk des Gartens.

Meter: iambic
- III - Al señor don Fadrique de Toledo
by Diego Ximenez Ayllon

Roma tuvo en el mundo monarquía
mediante los varones que criaba
y con la virtud de estos alcanzaba
por armas todo cuanto pretendía.
España es la que ser Roma solía
con quien nación remota guerra traba
pero cual Roma en lo pasado usaba
sujeta España y vence cada día.
La causa es del renombre que consigue
los claros Capitanes de su gente
donde la casa de Alba más merece.
Y vos cuyo valor grande al presente
al del abuelo y padre en todo sigue
por quien el nombre Hispano resplandece.

Meter: iambic
Blumengruß an Elisa
by Ernst Moritz Arndt

Die letzten Kinder der Sommerau
Standen wir Kleinen, uns fehlte der Tau,
Uns fehlte der freundliche Sonnenstrahl
Und auch das linde Lüftchen zumal.
Da kommt ein sinnender Wandersmann
Und pflückt uns und redet uns freundlich an,
Verspricht uns Freude im fernen Land
Und süße Pflege von Herz und Hand.
So kommen wir, holde Frau, zu dir,
Erbleicht und verwelkt und ohne Zier,
Doch trägst im Herzen du Liebe rein,
So wird es uns wieder lebendig sein.
Denn Blumenleben ist Liebe nur,
Die Sterne schmücken uns auf der Flur,
Das bunte Röckchen ist Sonnenkleid,
Das Weiß haben Engel herabgeschneit.
Und rührt ein liebendes Herz uns an,
Wie ist uns selig im Sterben dann!
So nimm uns, Liebling, und birg uns schön,
Bis unsre Schwesterchen auferstehn.

Meter: iambic
A Lope de Vega Carpio
by Doctor Céspedes

Halló la ambigüedad un hablar mudo
por industria de aquel pintor famoso,
que debajo de un velo artificioso
mostró el extremo dedo lo que pudo
Fue sutil invención, ingenio agudo,
y ardid para los necios provechoso,
que encubren su caudal defectuoso,
al silencio tomando por escudo.
Mas si este ¡o caro Lope! es tan parlero,
cuando yo mudo, que no puedo hablando
de las vuestras loar la menor parte
Para decir lo que decir espero:
callar quiero, y de vos decir callando,
que hacéis igual al pensamiento el arte.

Meter: iambic
9. Uber die Wortte Luc. II.
by Andreas Gryphius

Du komst in deine Welt/ die leider dir zu enge/
Und Hauß und Platz versagt in rasendem gedränge.
Mein Hertz das noch die Welt nicht gantz besessen hat:
Räum' ich dir Heiland ein zu einer Läger Stadt.
Mir leider will die Welt auch nicht ein Räumlin gönnen:
Mit mir/ wirst ausser ihr du dich behelffen können.

Meter: iambic
7. An Schiller
by August Wilhelm Schlegel

Unwißend darfst du Friedrich Schlegel schelten?
Wie? meinst du selber für gelehrt zu gelten?
Du warst verblendet, daß es Gott erbarm'!
Der Bettler Irus schilt den Krösus arm.

Meter: iambic
- CXXIII -
by Fernando de Herrera

Grande fue, aunque infelice, tu osadía,
que por guiar ¡oh hijo de Climene!
El carro en que gobierna solo y tiene
Febo el vivo esplendor que ilustra el día,
del fiero rayo muerto en yerta vía,
Eridano en sus ondas te sostiene;
gloriosos sepulcro, cual conviene
a tu alto corazón y a tu porfía.
Yo, que cuidé estrenar la pura lumbre,
y de mi sol regir los cercos de oro,
dichoso Automedón, con diestra suerte,
caí, abierto el pecho, de la cumbre,
y perdí, no la vida, el bien que lloro;
que en tal mal fuera el bien hallarla muerte.

Meter: iambic
Los ojos de mi amada...
by Fernando Maristany

Los ojos de mi amada hablan de amor
y ennoblecen a todo lo que mira;
todo el que pasa vuélvese y la admira,
y su saludo da un dulce temblor.
Se humilla la mirada y la color,
y al ver su pequeñez uno suspira;
ante ella huye el desdén y huya la ira;
ayudadme, doncellas, en su honor.
Nace, oyéndola hablar del corazón
una humilde dulzura deliciosa,
y es feliz quien la logra contemplar
No se puede decir ni imaginar
cuán dulce es sonriendo su expresión
¡Tanto es su gentileza milagrosa!

Meter: polymetric
Extensión y fama del oficio de puta
by Quevedo

No te quejes, ¡oh, Nise!, de tu estado
aunque te llamen puta a boca llena,
que puta ha sido mucha gente buena
y millones de putas han reinado.
Dido fue puta de audaz soldado
y Cleopatra a ser puta se condena
y el nombre de Lucrecia, que resuena,
no es tan honesto como se ha pensado;
esa de Rusia emperatriz famosa
que fue de los virotes centinela,
entre más de dos mil murió orgullosa;
y, pues todas lo dan tan sin cautela,
haz tú lo mismo, Nise vergonzosa;
que aquesto de honra y virgo es bagatela.

Meter: polymetric
- CXXIV -
by Juan de Tassis y Peralta

Bellísima sirena de este llano,
estrella superior de esfera ardiente,
animado cometa floreciente,
con rayos negros serafín humano;
sol que a la lumbre de tu luz en vano
resistir puede el lince más valiente,
Fénix que, peregrina, únicamente
logra región de clima soberano.
Aunque la envidia exhale los alientos
de tu veneno, el mérito seguro
luce en símbolo claro de constancia.
Resuélvanse ambiciosos elementos,
que el cielo es siempre cielo, siempre puro,
y accidentes no alternan su sustancia.

Meter: iambic
1L: Hier, in ausgehölten Felsen
by Ludwig Tieck

Hier, in ausgehölten Felsen
Wohntest du, weiser Siedler,
Dem Gott dich weihend
Dem dein Herz und deine Seele brannte.
Große Entzückungen
Wandelten dir vom Ufer herüber,
Wenn der donnernde Strom
Dir unten sein Kirchenlied sang.
In nächtlichen Schauren
Und Sturmessausen,
Sprach der Ewige zu dir.
Mit Scheu betret ich die Wege
Die deine Füße gingen,
Und zürnen möcht' ich –
Wann Zorn sich lohnte
So schwachem Unverstand –
Hör' ich deines Namens spotten.

Meter: iambic