PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
- XVII - Engrandece el hecho de Lucrecia
by Juana Ines de La Cruz

¡Oh famosa Lucrecia, gentil dama,
de cuyo ensangrentado noble pecho
salió la sangre que extinguió, a despecho
el rey injusto la lasciva llama!
¡Oh, con cuánta razón el mundo aclama
tu virtud; pues por premio de tal hecho
aún es para tus sienes cerco estrecho
la amplísima corona de tu fama!
Pero si el modo de tu fin violento
puedes borrar del tiempo y sus anales,
quita la punta del puñal sangriento
con que pusiste fin a tantos males,
que es mengua de tu honrado sentimiento
decir que te ayudaste de puñales.

Meter: iambic
A la muerte de Lope de Vega
by Sebastián Rodríguez de Villaviciosa

Ya sepultado en su memoria yace
quien tanto prefirió su misma gloria,
díganlo su esplendor y su victoria,
nobles cenizas en quien hoy renace.
El eje helado su opinión abrace,
y en el orbe su fama sea notoria,
de capítulos sirvan a su historia,
las que estrelladas hojas Tauro pace.
Que se atreva a contar la Parca
                     horrible
la cerviz que la tierra tiene absorta
despecho fue cruel, pero posible
Que corte, y que ejecute, nada importa,
mas pensar que ella vence es increíble,
pues Lope triunfa de lo que ella corta.

Meter: polymetric
1L: Das kleine Stück Brot
by Hugo von Hofmannsthal

Das kleine Stück Brot
Die Blume blaßrot
Und die Decke von Deinem Bette
Wenn ich die drei nur hätte.
Hätt ich das Brot nur immer noch
Davon Du lachend abgebissen
So spürt ich auch den leisen Druck
Von all den fortgeflogenen Küssen.
Wär nicht die Blume ganz verfallen
Hätt irgendwo
Müßt immer wie ein kleiner Vogel
Dein Herz mir klopfen in der Hand.
Und wäre nur die Decke mein
Wie lieb und schläfrig, los vom Mieder
Muß in ihr hingebreitet sein
Die Ahnung Deiner kleinen Glieder.
So hab ich keines von den dreien
Und muß immer von neuem
Und kann doch nicht enden
Mit Lippen und Händen
Dich anzurühren
Um Dich zu spüren!

Meter: iambic
9. Eintritt in Rom
by Paul Heyse

Dicht vor Ponte molle begrüßt den nordischen Wandrer
Rechts der Täufer und links Christus, zur Taufe geneigt.
Über die Breite des Wegs sprüht hier die Gnade, zum Zeichen,
Daß ein Tropfe des Heils auch die Verstocktesten trifft.
Aber der Teufel erfand das Dampfroß. Heiden und Juden
Schleichen sich heillos jetzt hinten herum in die Stadt.

Meter: trochaic
ČESKÉ PAŠIJE.
by Antonín Klášterský

My v hloubi můžem chápat muky Krista,
my, jenž jsme v slávě, moci královali
a kříž pak nesli, vyhnanství vše žaly,
kdy nebylo, kam hlavy sklonit, místa.
Nad námi Smrt již vznášela se jistá,
přes hrob náš věky již se celé valí,
a naše jméno – lesk ten oprchalý –
již ruka Dějin smazati se chystá.
Leč zázrakem jak On jsme vstali z rovu,
svůj strhli rubáš, promluvili znovu.
Ó, vstalť jest, vstalť jest národ! duše plesá.
Leč ty’s, ó, Kriste, vstal, bys na nebesa
vstoup v slávě svojí, my pak ze příkrovu,
pít žluč dál, zřít, jak nový křiž se tesá.

Meter: iambic
Extremista
by Carlos Ortiz

De la entera negrura hasta la albura
jugaré con mi carta de albedrío,
acuciando en exceso el cuerpo mío
con el odio el amor y la locura
Probaré de lo feo la hermosura,
de la suma cordura el desvarío,
y de toda experiencia hasta el hastío
probaré, extremista hasta la hartura
Que al morir, por equívoco infinito,
inaugure entre espíritus un hito:
y por noble en el cielo me proclamen,
y me exija el infierno residencia
¡Que en eterna y sublime divergencia,
los demonios y santos me reclamen!

Meter: anapestic
NA HORY.
by Václav Jaromír Picek

Jen mne pusťte na hory,
Nad vše pláně nad bory,
Ať to srdce cítí,
Co to, u hvězd býti,
Touží jen tam na hory.
Jen mne pusťte na hory,
Duch ať s modré prostory
Na ten svět se dívá,
O svém ráji snívá;
Proto k ráji na hory.
Jen mne pusťte na hory,
Na jich jasné oupory,
Tam hrob mají tísně,
Ctnost a slast své písně,
K stanům ctnosti – na hory.
Jen mne pusťte na hory,
Duch přelítne obzory,
Mine světů báně,
A od trůnu Páně
Blažen shlédne – na hory.

Meter: trochaic
Soneto
by Conde del Basto

Piadoso de Artemisa afecto caro
a cenizas de amor el Mausoleo,
dio maravilla al mundo, que el deseo
de eternidad formó de mármol Paro
Calle el milagro bárbaro, que raro
lustre inmortal propuso al regio empleo,
pues hoy le gana el árbol de Peneo,
preciosa pira de esplendor más claro
Primero en majestad, aunque segundo,
de que eres cielo tu valor informa
de ISIDRO en cuanta gloria tiene el suelo
O sepulcro de sol, milagro al mundo
por arte, por piedad, materia y forma,
pues dividís imperio con el cielo

Meter: iambic
A San Isidro
by Miguel Botello

Los campos de Madrid, Isidro santo,
verdor anticipado a las riberas,
para fertilizar sus primaveras,
tus ojos riegan con devoto llanto.
La elevación levantas, y entre tanto
guían tus tardos bueyes, que aligeras,
los que habitan las célicas esferas,
dando a los orbes prodigioso espanto
Tu alma como flor se levantaba
del campo al cielo a darle un atributo,
que la tierra en tu nombre acreditaba
Y allí cogiendo de la fe el tributo
te da de la esperanza que te daba,
sembrando aquí sus lágrimas, el fruto

Meter: iambic
- 1160 - Acto I, DRUSILA
by Lope de Vega

Bastaba, fiero amor, haber rompido
las maravillas del pecho de diamante,
más firme, más rebelde, más constante
que de romana ni de griega ha sido,
sin dar lugar a que, mi bien partido,
de ver partido el corazón me espante,
alma en que navega semejante,
viendo el troyano, como Elisa, Dido,
embarcarte en mis ojos, fiero Eneas,
caminarás a una alma toda fuego,
si a Troya por la mar volver deseas,
o anegarte de mi llanto ciego;
que no es posible que en el mar te veas
con más rigor que donde yo me anego.

Meter: iambic
Anhelo
by Manuel Gutiérrez Nájera

Como ilustre consigna incitadora
das tu leño al hogar de la pasión,
para quien, atizando su tesón,
enardece la brasa emprendedora
Caudalosa tormenta instigadora
que anegando al estéril corazón,
fertilizas la tierra de la acción
y alimentas su flor ensoñadora
Le confieres la gracia de tu sueño
al que insiste con ansia y con empeño,
y utopías falaces, reales son.
Mas aquel que camina con desgano,
sólo avista en las señas de tu mano,
un esbozo de lúgubre ilusión.

Meter: anapestic
- XXVI - Al capitán don Fernando de Toledo de las guardias de su excelencia
by Diego Ximenez Ayllon

Achiles a las armas inclinado
mostró según se afirma en su escritura
el Don que le dio en esto la natura
en el lugar do siempre fue encerrado.
De Achiles puntualmente sois traslado
aunque para con vos fue una pintura
pues en quietud viniendo y en holgura
tuvisteis de Belona tal cuidado.
Y como al que le viene por herencia
con ánimo y esfuerzo esclarecido
seguís a su deidad con diligencia.
En preeminente cargo establecido
sirviendo a Dios y al Rey y a se Excelencia
de quien jamás seréis puesto en olvido.

Meter: iambic
Sonnet 6
by Rainer Maria Rilke

Is he native to this realm? No,
his wide nature grew out of both worlds.
They more adeptly bend the willow's branches
who have experience of the willow's roots.

When you go to bed, don't leave bread or milk
on the table: it attracts the dead—
But may he, this quiet conjurer, may he
beneath the mildness of the eyelid

mix their bright traces into every seen thing;
and may the magic of earthsmoke and rue
be as real for him as the clearest connection.

Nothing can mar for him the authentic image;
whether he wanders through houses or graves,
let him praise signet ring, gold necklace, jar.

Meter: polymetric
Se Svaté Hory (2. Kříž)
by Xaver Dvořák

Tam pod rozpětím svatých ramen
se kmitá malý rudý plamen,
kruh lampy mystická je číš,
kam roní svatou krev svou kříž.
A plamenem z ní vyšlehuje,
jak rudá krůpěj balsamu je
a stéká do temnoty stěn,
kde dav se smýká mužů, žen.
Jim na čelo své stigma píše
a znamená je v ráj své říše,
ten země umučený lid
pro nebe svého věčný klid.
A jak se k očím, rtům jich shýbá,
jim sladkost naděje své vlíbá
a nad svraskalou jejich tvář
tká příští slávy svatozář.

Meter: iambic
KAMENY MLUVÍ.
by Antonín Klášterský

Dům zlatý, který stavěl národ sobě,
v nebesa hvězdná kopuli svou zvedá.
Je ticho tu, zář pohasla v něm bledá,
leč z hlubin, slyš, zní hlasy v noční době:
„Jsem kámen s Řípu, jehož prvně patou
se dotkl Čech, a já se nezachvěju
ni zemětřasem! Symbol jsem, že v dějů
jen vlastních knize lid má cestu zlatou!“
„Já s Hostýna jsem, z krajů žírné Hané,
a nade mnou když ruch a zpěv zní živý,
chvím blahem se, jak zřel bych dosud v nivy,
kde obilí se vlní, slunce plane.“
„Ó, často jásot proniká až ke mně“ –
dí jiný hlas – „a tu mně vždycky zdá se,
že otvírá se Blaník v jitřním jase,
kde spal jsem kdys, a spasena že země.“
„Já blažen jsem, že hrdý dům ten nesu“ –
děl kámen s Práchně – „lásky žár mne hřeje.
Kéž pravdy duch tu prodchne bájí děje
a hudbu vůně našich lad a lesů!“
„Jsem s Radhoště“ – hlas vážný v hovor skanul –
„kam dávných žreců scházely se řady,
ó, přál bych si, by nade mnou i tady
vždy oheň svatý jak s mé hory planul!“
„V boj, který dál vždy vlní se a šílí“ –
z Trocnova balvan mohutný teď vpadl –
„i v páž, i v hruď, kde svatý plamen zchladl,
zde třeba nabrat nadšení a síly!“
„Tak věru!“ – kámen z Vítkovy vzkřik hory –
„by po dnech krutých útisku a zhouby
zpěv vítězný i nás tu rozchvěl v hloubi,
jak zpívávaly husitské jej sbory!“
„Půl století čekáme marně - běda!
Zda den se blíží radosti té bezdné?“...
Kol hluboké je ticho. V nebe hvězdné
dům zlatý tiše kopuli svou zvedá.

Meter: iambic
- XXXVIII - A Carlos de Lofredo
by Diego Ximenez Ayllon

Vos que aspirando vais al sumo grado
quedar puede en la tierra el quinto cielo
a los que con firmeza y limpio celo
tienen de señalarse más cuidado.
Debéis estar por cierto colocado
pues siendo en el Hispano tan de vuelo
la Francia atravesando sin recelo
volvisteis al ejército dejado.
Y al tiempo que la hueste ya oprimía
del Conde de Nassao la Frisa a suerte
servisteis hasta ser desbaratado.
También contra el de Orange hasta el día
que recelando perdición y muerte
salía del todo del Flamenco estado.

Meter: iambic
KRUH
by Otokar Fischer

Ven z bludiště! Mne nový volá kruh.
Nad naším domem též bdí strážný duch.
I mně je dáno přijmout dar a dát,
též já jsem v řetěz generací vpiat,
jež k zítřku jdou, jež z hrobů vstávají
a nehmotné si ruce dávají.
Též já mám v srdci nepoznanou slast:
Jsem rodu dech. Jsem krok. Jsem celku část.

Meter: iambic
- CXXV - A una sangría de una dama
by Lope de Vega

Mano amorosa a quien amor solía
dar el arco y las flechas de su fuego,
porque como era niño, y al fin ciego,
matases tú mejor lo que él no vía.
El cielo ha sido autor de tu sangría
para poner a tu crueldad sosiego,
haciendo su milagro con mi ruego
nacer corales entre nieve fría.
Vierte esa fuente de rubíes puros,
¡oh peña de cristal! con blanda herida,
¿pero cómo podrán al hierro impío
mis tiernos ojos asistir tan duros,
pues vengándome a costa de mi vida,
la sangre es tuya y el dolor es mío?

Meter: iambic
14. Die heilige Seele
by Angelus Silesius

Ein neus Jerusalem, ein ausgebautes Schloß,
Ein Reich, das jedem Feind zu stark ist und zu groß,
Ein Mägdlein, die versetzt in der Göttinnen Orden,
Ist, Jungfrau, deine Seel, die Gotts Gemahlin worden.

Meter: iambic
Sobě.
by Svatopluk Čech

Velkým být má snaha,
Rusi čest mi drahá,
mnoho slibuji – zda čin
splní vše, ví Hospodin.

Meter: trochaic
Substitution
by Anne Spencer

Is Life itself but many ways of thought,
Does thinking furl the poets’ pleiades,
Is in His slightest convolution wrought
These mantled worlds and their men-freighted seas?
He thinks—and being comes to ardent things:
The splendor of the day-spent sun, love’s birth,—
Or dreams a little, while creation swings
The circle of His mind and Time’s full girth . . .
As here within this noisy peopled room
My thought leans forward . . . quick! you’re lifted clear
Of brick and frame to moonlit garden bloom,—
Absurdly easy, now, our walking, dear,
Talking, my leaning close to touch your face . . .
His All-Mind bids us keep this sacred place!

Meter: iambic
2. Na básníka z nové školy.
by František Ladislav Čelakovský

Tvé, **, písně erotické
Tak něžné jsou a aetherické,
Tak plné šera měsíčného
A vzdychání laskavičkého:
Že nevím, tiskař – na mou víru!
Jak zachytil je na papíru.

Meter: iambic
BALADA XVIII
by Jiří Mahen

Nuž – povznes k nebi zraky zkalené
chorobou ducha, tváři neživá!
Vše jako bouře kol se přežene,
pták šílenství ti v ticho zazpívá!
Už drnčí rudá v ústech tetiva,
a s křížem vlasů na bělavém čele
jde k tobě láska štěstím bázlivá:
Nuž chvalme, všichni, boha stvořitele!
Ó vzácné štěstí, bojem zmatené!
Kdo v hloub tvých vírů jen se zadívá,
už vrhá kabát s pláštěm s ramene.
Buď pozdravena, chvíle zářivá,
v tvém jasu člověk teprv okřívá.
Co síly cítí náhle ve svém těle!
Už hřímá krev jak rány kladiva:
Nuž chvalme, všichni, boha stvořitele!
Pro krásné údy sluncem zlacené
ni bohu světa líto nebývá.
Jsou divy zhaslé, ve tmách ztracené,
v jichž stínu sama smrt se usmívá.
Kde včera šla, tam láska bouřlivá
se dneska žene bez obavy, směle
a všade brázdu svoji vyrývá:
Nuž chvalme, všichni, boha stvořitele!
Ó Magdaleno, píseň mučivá
má vždycky v těle svého nepřítele.
Ať spálí všechno chvíle ohnivá!
A chvalme, všichni, boha stvořitele!

Meter: iambic
Hodný věřitel.
by Rudolf Pokorný

Na vršku veský kostýlek,
klečí v něm pěkný andílek,
zamyšlen, zrosená očka.
Na koho myslí, na koho?
Vím já to, lidé, beztoho! –
Pán bůh mu modlitbu počká!
Pán bůh je dobrý dědoušek,
poví mu věru do oušek:
„Nesmuť mi, panenko, v chrámě!
Hoch tvůj už svaty přichystá –
a ty si potom dojista
vzpomeneš s dluhem svým na mě.“

Meter: dactylic
Sonnets from the Portuguese 14: If thou must love me, let it be for nought
by Elizabeth Barrett Browning

If thou must love me, let it be for nought
Except for love's sake only. Do not say
I love her for her smile ... her look ... her way
Of speaking gently, ... for a trick of thought
That falls in well with mine, and certes brought
A sense of pleasant ease on such a day'—
For these things in themselves, Belovèd, may
Be changed, or change for thee,—and love, so wrought,
May be unwrought so. Neither love me for
Thine own dear pity's wiping my cheeks dry,—
A creature might forget to weep, who bore
Thy comfort long, and lose thy love thereby!
But love me for love's sake, that evermore
Thou may'st love on, through love's eternity.

Meter: iambic
42.
by Friedrich Rückert

Sieh, auf dem Pfuhl wie schwimmt das zarte Lotosblatt!
So bleibt der Reine rein auch an unreiner Statt.
Es sinkt nicht in die Flut, es ist von ihr gehoben,
Die Flut netzt unten es, doch immer schwimmt es oben.
Es wandelt drüben Schlamm in Blüten himmelblau,
Und freudig fällt darauf in jeder Nacht der Thau.
O schilt mir nicht den Pfuhl, der solche Blüte nährt!
Die dunkle Mutter ist durchs lichte Kind verklärt.
Schilt nicht die Welt, sie woll' ein reines Herz verderben;
Sie will durchs reine Herz die Reinheit selbst erwerben.
Die Lotosblume blüht darum in Herzgestalt,
Daß du zufrieden seist mit deinem Aufenthalt.

Meter: iambic
- XXV - Epitafio a un soberbio
by Antonio Enriquez Gomez

Este que dividido en polvo horrible
torre viviente fue de su albedrío,
en cuya confesión, en cuyo brío,
Babilonia fue fábrica insensible,
hoy, en el lago de este mar terrible,
océano de tanto señorío,
ni aún el nombre le queda de ser río:
tumba le guarda el piélago visible.
Pasajero, recuerda, mira el Nilo
por siete bocas convertirse en hielo,
llorando su desgracia hilo a hilo.
Así castiga a la soberbia el cielo.
Vivió matando, y por el mismo filo
murió sin duelo por vivir con duelo.

Meter: iambic
ULTRATUMBA
by José Santos Chocano

En la playa do se rompen los oleajes iracundos,
en la tumba do se apaga tanta cólera encendida,
se columbra el horizonte de la Tierra Prometida
que se ensancha ante los ojos de los tristes moribundos.
Inflamándose en la atmósfera esos gérmenes fecundos,
que celebran el consorcio de la muerte con la vida,
hacen sólo al Universo breve punto de partida
para el viaje del espíritu a través de eternos mundos...
Frío el mármol vanidoso, tibio el seno de los campos,
preferible es dormir siempre dentro el hoyo de un sendero,
bajo un árbol que acaricien los rocíos y los lampos.
¡La Natura en sus campiñas brinda a su hijo abiertas fosas;
y por eso en las entrañas de la Madre dormir quiero,
la mteria hecha gusanos y el alma hecha mariposas!...

Meter: trochaic
1L: Für Engel, nicht für Menschen sang der Dichter sein Gedicht?
by Friedrich (Maler Müller) Müller

Für Engel, nicht für Menschen sang der Dichter sein Gedicht?
Was Menschen nicht erfreuet, ergötzt auch Engel nicht.

Meter: iambic
Motivos del mar – VII
by José Navarro Montes de Oca

El cielo luce envuelto entre cerúleos tules
y en el lejano anillo del mar surge la aurora:
todos los horizontes están blancos y azules
y en la costa la turbia neblina se evapora.
Los pescadores, mozos llenos de bizarría,
preparan las barquillas sobre la playa angosta,
y el sol hace, de luces,
                     roja polifonía
sobre el húmedo y negro rocaje de la costa
Dentro de poco todas las
                     frágiles barquillas
harán rumbo a la mar, como gaviotas blancas,
y quedarán de nuevo desiertas las orillas
Luego vendrá la tarde, suave, tranquila y fresca,
y otra vez a la playa saldrán las mozas francas
para aguardar las barcas que llegan de la pesca.

Meter: anapestic
Tote Sprachen
by Friedrich Schiller

Tote Sprachen nennt ihr die Sprache des Flaccus und Pindar,
Und von beiden nur kommt, was in der unsrigen lebt!

Meter: polymetric
PÍSEŇ.
by Jaroslav Vrchlický

Jen zadívej se do růže,
až mha tvé oko přemůže;
těch lístků věčné spirály
se hloubí dál a dál,
jako by těsněj svíraly
své tajemství – tvůj žal!
A poznáš vše a najdeš klíč
a pochopíš svůj pud a chtíč.
Ta růže voní v taji svém,
to přece není sen!
To život; tak jej cti a vem
a dál jdi spokojen!

Meter: iambic
Brasine  macht sich zu gemein.
by Johann Georg Gressel

Brasine liesse nächst den tummen Schäffer ein/
Und ließ vor ihrer Thür den treuen
Ha! dacht’ ich machst du dich mit
So mag ein ander gehn in den entblümten Garten.

Meter: iambic
15 Měsíček, pěkný mládenec,
by Jan Neruda

Měsíček, pěkný mládenec,
s jemně zářící lící,
oblétá Zemi panenku
jak holub holubici.
Když ji hled jeho polibí,
zvlní se ňadra její,
oheň se vnitřní rozkypí
a rty se žárem chvějí.
Přece se věčně upejpá,
ret její vždy zas chladne,
stoudně si vede vpovzdálí –
a Měsíc schne a vadne.
Znej ty panenky jako já,
budeš si vést jináče:
ve dne se každá upejpá –
a v noci blahem pláče.
Panenka Zem po celou noc
hledí k tvé sličné tváři –
k ránu je plno rosných slz
jak dívčím po polštáři.

Meter: iambic
A un retrato
by Eduardo Cortázar

Parece que me mira y que le miro;
en mirándome quédome admirado,
y tanto al admirarlo lo he mirado
que cuanto más la miro más lo admiro
En vano no le miro ni suspiro
ni en balde es suspirar lo suspirado,
que los suspiros que húbome inspirado,
alegran al mirarlo, mi retiro.
Imagen bella que mi amor admira
y que pasiones mil en ti repara,
por los que el corazón triste suspira.
No de su encanto más seas avara,
y deja que en la copia que me
                     inspira
de amor imprima la señal más clara

Meter: iambic
Soneto
by Luis de Rivera

La noche estaba del silencio en medio,
y las cosas suspensas, aguardando
de la dichosa hora el punto, cuando
reciba el mundo sin igual remedio
Puso entre el hombre y Dios la Virgen medio,
su consentir humilde al Ángel dando
y el resplandor del Padre, así encarnando,
ya vecino al nacer confirma el medio.
María, de extremado gozo llena
y en vehemente ardor toda encendida,
pide que salga el sol que la enamora.
Vistióse de blancura y luz serena,
y sobre humanas fuerzas conmovida,
virgen y madre se mostró a la hora.

Meter: iambic
- 3 -
by Lope de Vega

A la sangrienta imagen de su esposo,
de sus deseos celestial Cupido,
que vendido, vendado y escupido
le representa el caso lastimoso.
Al Dios de Amor, que en vez del arco hermoso,
con que firmó las paces ofendido,
tiene una caña vil, cetro fingido,
siendo igual a su padre poderoso,
Ora Teresa, y Dios le dice: Esposa,
de hoy más conversarás ángeles bellos,
que en vida celestial la humana cesa.
Pues si por quien tratáis, virgen hermosa,
se ha de sacar quien sois, y andáis con ella,
Dios nos dice que sois Ángel, Teresa.

Meter: iambic
Grabschrifft eines neuen Orbilii.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

So wird nun endlich deine hand
Gescharret in den dürren sand/
Die hier so oft und wohl gestrichen/
Es steht der kleinen knaben schaar
Um deine schwartze todten-baar
Und klagt: ihr lehrer sey verblichen.
Du hast manch nacktes angesicht
Gestellet an das helle licht/
Und dessen blösse wohl besehen/
Du führtst die rute meisterlich/
Obgleich der knabe krümte sich/
So halff doch kein erbärmlich flehen.
Nicht einer/ den du hast gelehrt/
Der dir unfleißig zugehört/
Kan sagen/ daß er sey entgangen:
Du hast niemahls den fleiß gespart/
Mit deiner seltnen wunder-art
Zu färben beyde hinter-wangen.
Bald muste dir ein knabe knien/
Die hosen auf die erde ziehn/
Daß du den fuß drein kontest setzen;
Bald stunden sie an einer reih/
Bey iedem schmitz war ein geschrey/
Das konte kräfftig dich ergötzen.
Den steltest du auf eine banck/
Und wenn die rute war geschwanck/
Umflochte sie fast gar die lenden/
Weh denen die aus trotzigkeit
Verkehrten irgend ihre seit
Und wolten dir den ‒ ‒ ‒ ‒ entwenden.
Nun/ werther lehrer/ schlafe wohl/
Die knaben wollen ein Mausol
Auf deine grabes-stelle bauen/
Entblöst da einer sein gesicht/
So schwer ich du enthältst dich nicht/
Du wirst ihn auch noch tod beschauen.

Meter: iambic
Labské ryby.
by Matěj Havelka

Je v tom jasném labském toku
Na sta pěkných rybiček,
Pestře míhají se oku,
Jako hejno hvězdiček.
Tu se s kaprem parma kmitne,
Tam perlatá bělice,
Tam za mníkem štika lítne,
Tu veloká lupice.
Tam se ouhoř hadovitý
Vine, za ním plzký lín,
Tu se mrská losos hbitý,
Podál karas břichovín.
Plesavě i smutně plovou,
Jak dá život, slasť či žal,
Kletbou ale osudovou
Mluvný zvuk se jim nedal.
Jenom sem tam piskoř jemný,
Krutý osud-li ho jal,
Žalem vyrazí zvuk temný,
Jakby vodám stěžoval.
Smutný obraz tvůj! o vlasti!
Milionům synů, dcer
Nebeských udílíš slastí,
Zvuk tvůj nejde jim z ňader.
Sem tam chuďas jen se týká
Lyry, by tvým zvukem lkal,
Aby hlasem nešťastníka
Marně vodám žaloval.

Meter: trochaic
- XLIV -
by Juan de Tassis y Peralta

Ausencia de dos almas es distancia,
y debe ser distancia, mas no ausencia,
cuando amor en ideas de presencia,
de inseparable unión forma constancia.
De afectos puros lícita jactancia
mental, opuesta a material violencia,
para que con su aliento la paciencia
sea corona la fe de tolerancia.
Los ojos que del ínfimo elemento
originaron su común defecto
lloren ciegos y ríndanse mortales.
La parte superior del pensamiento,
en complicados nudos con su objeto,
logre prendas de fines inmortales.

Meter: polymetric
Lützows wilde Jagd
by Kurt Tucholsky

Was glänzt dort vom Walde im Sonnenschein?
Hörs näher und näher brausen.
Es zieht sich herunter in düstern Reihn,
und gellende Hörner, sie schmettern drein
und erfüllen die Seele mit Grausen.
Und wenn ihr die schwarzen Gesellen fragt:
Es ist
Was streift dort rasch durch den finstern Wald
und jaget von Bergen zu Bergen?
Es legt sich in nächtlichen Hinterhalt;
das Hurra jauchzet, die Büchse knallt,
es stürzen die jüdischen Schergen.
Und wenn ihr die schwarzen Jäger fragt:
Es ist
Die wilde Jagd und die deutsche Jagd
auf Henkersblut und Tyrannen!
Drum, die ihr uns liebt, nicht geweint und geklagt!
Das Land ist ja frei, und des Reimes wegen der Morgen tagt,
wenn wirs auch erst sterbend gewannen!
Und von Enkeln zu Enkeln seis nachgesagt:
Das war

Meter: polymetric
Kde tomb tvůj, barde...
by Stanislav Mráz

Kde tomb tvůj, barde, genije, je milá
tak píseň Pierře i parcí chóru,
že z tvého popele, knihy bez sporu
duch, phoenix vzpluje, vesla rozestýlá.
Pramu, jenž vláhu ssá, kmen palmy ssýlá
jenž crónou stín, z tě v transformaci v vzdoru
je Aidu, to vděk, Elysium v glóru
níž chýlíš k Gai že, v sluch chant jež vpila.
Agathodémů divadlo tvé strasti
jsou, cypřiší leč háj zda lože tvého
blíž sledního vlá věčně smaragdného?
Vznešený mistře, kde tvůj spočin svatý?
Jsi z Abulfedy, fikce ké mní zmásti,
rek jiskru přej z popele svého v slasti
a v naenii vzhrá v věčnost laur tvůj zlatý!

Meter: iambic