PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
1L: Schönheit ist dem Muth beschieden,
by August Wilhelm Schlegel

Schönheit ist dem Muth beschieden,
Lieb' erobert sich der Held;
Nach den Kämpfen ward Alciden
Hebe's Blüthe zugesellt.
Rasch besiegt von Alexandern
Bot die Welt ihm Wahl und Lust:
Eine doch, vor allen andern,
War das Kleinod seiner Brust.
Von der Perlen Vaterlande
Als die köstlichste bewahrt,
Sproßte sie an Indus Strande,
Eine Blume, schlank und zart.
Nun aus mütterlichem Schatten
Weit verpflanzt in fremde Luft,
Athmet willig sie dem Gatten
Leise Kühlung, süßen Duft.
Ihre Jugend darzustellen,
Eh die Zeit sie angehaucht,
Ruft Philippus Sohn Apellen,
Der in Reiz den Pinsel taucht.
»was sie schönes hat und holdes,
Laß es mir unsterblich sein,
Und des Ruhmes und des Goldes
Sei, so viel du wünschest, dein.«
Die ein Sohn des Zeus erkoren,
Spricht der Mahler froh entzückt,
Ist, zum Götterlooß geboren,
Schon der Sterblichkeit entrückt.
Ja, du sollst die Göttin schauen,
Wie sie halb noch knieend schwebt,
Wie die Locken um sie thauen,
Da sie aus dem Schaum sich hebt.
Still gesenkt die Augenlieder,
Folgt Kampaspe dem Geheiß,
Hinzuleihn die zarten Glieder
In des Künstlers Zauberkreiß.
Sie enthüllt sich, und erröthend
Flieht sie in sich selbst zurück;
Sterbend und in Glut ertödtend
Schwimmt ihr süß verwirrter Blick.
Und sie neigt sich, an Geberden,
Wie an Haupt und Leib und Brust,
Aphrodite ganz zu werden,
Ohne Zwang und unbewußt.
Stammelt sie in Hellas Tönen,
Faßt sie doch den Künstler schnell;
Von der Anmuth und dem Schönen
Spricht sein Auge glänzend hell.
Es verklärt sich mit den Zügen,
Die sein Pinsel scheu entwirft;
Kein Betrachten kann ihm gnügen,
Wie er auch den Nektar schlürft.
Göttin nannt' er sie der Liebe:
Ach! er fühlet ihr Gesetz,
Und befangen alle Triebe
In der eignen Dichtung Netz.
Ruh und Sinn ist ihm entflohen,
Daß er träumend alles thut.
Nicht den zürnenden Heroen
Fürchtet sein entflammter Muth.
Aber sein Vertrau'n beschämen?
Raub am theuren Pfand begehn?
Nein, er will sich streng bezähmen,
Und die Wünsche nicht gestehn.
Forschend nach der Schönen Bilde
Tritt der junge Held herein:
Prangend hoch in Helm und Schilde
Kommt er aus der Krieger Reihn.
Er ist Ares, sie Cythere;
Beide knüpft die schönste Wahl,
Und sein Werk, des Meisters Ehre,
Wird ein Denkmal seiner Qual.
Ob er lächelnd sie verhehle,
Ihn durchschaut des Königs Blick.
Er beherrscht die große Seele,
Und beschließt des Freundes Glück.
»magst du nur mich treulos schelten!
Wunderbar gelang dein Fleiß,
Doch ich will ihn nicht vergelten:
Fordre von ihr selbst den Preis.
Du bist ihrer Schönheit Spiegel,
Und sie wäre dir nicht hold?
Hier nimm meine Hand zum Siegel,
Daß ich euren Bund gewollt.
Kannst du ihren Reiz entwenden,
So erwirb auch ihre Gunst,
Und die Liebe laß vollenden
Was begonnen deine Kunst.«

Meter: trochaic
- CCXLIX -
by Gutierre de Cetina

Musas italianas y latinas,
gentes en estas partes tan extraña,
¿cómo habéis venido a nuestra España,
tan nuevas y hermosas clavellinas?
O ¿quién os ha traído a ser vecinas
del Tajo y de sus montes y campaña?
O ¿quién es el que os guía y acompaña
de tierras tan ajenas peregrinas?
Don Diego de Mendoza y Garcilaso
nos trajeron, y Boscán y Luis de Haro,
por orden y favor del dios Apolo,
los dos llevó la muerte paso a paso,
el otro Solimán, y por amparo
sólo queda don Diego, y basta solo.

Meter: iambic
Morgen-Fragen an Gliphästion,
 als er Abends vorher einen Traum erzählet und
 dabey gesagt hatte: Er schlafe immer sehr
 gut, und habe selten Träume.
by Anna Luise Karsch

War sie dem Schlaf des Schnitters gleich,

Meter: iambic
Von denen Sinnlichkeiten
 insgemein.
by Barthold Heinrich Brockes

Es unterscheiden sich die Seelen,
Erniedrigt durch des Cörpers Druck-Gewicht,
Von ihrer Sinnen Werckzeug nicht,
Wenn wir, voll Unvernunft, uns falsche Schlüsse wehlen:
Kan, spricht man, GOTT der HERR und SCHOEPF-
FeR aller Sachen
Nicht Cörper, welche dencken, machen?
Ja, GOTT der HERR formirt nach Seinem Willen
Sowol die Cörper, als Gedancken:
Doch beyde bleiben stets, Sein Wollen zu erfüllen,
In ihren angewiesnen Schrancken.
Von denen von Natur verschiednen Eigenschafften
Und Kräfften wird man nimmer sehn
Die eine Art zur andern übergehn.
Ob die Gedancken gleich sich an die Cörper hangen;
So können Cörper doch zum Dencken nie gelangen.
Die GOTTHEJT will Sich Selbst nicht widersprechen
In Jhren Ordnungen den Schluß zu unterbrechen.
In beyden bleibet Jhr zugleich
Jhr unveränderliches Reich.
Es bleibet cörperlich, was GOTT zum Cörper macht,
Und geistig, so er nicht aus Stoff hervorgebracht.

Meter: iambic
KŘÍŽ U LESA.
by Josef Václav Sládek

Na kraji u lesa
kříž stojí kamenný,
starý a zvětralý
a celý omšený.
Dokola vroubí ho
plůtková zahrádka,
a pod ním zapadlý
schůdek je klekátka.
V pohodě, nehodě
dubovou pod snětí
tak ten kříž stojí tu
celé už století.
S něho se Spasitel
dívá jak v tesknotě –
koho tu vídával
klekati v samotě?
Otřen a oklečen
dole ten stupníček
a kolem rozkvetlo
tolik těch Slziček!

Meter: polymetric
JEN.
by Vladimír Frída

Jen kytičku hlohu
dám, krví jež svítí,
jen to dám, co mohu,
jen co duše cítí.
Jen kytičku hlohu,
v níž západ se leskne,
jen to dám, co mohu,
z té duše své teskné.
Ta nemá jas žití,
jenž v jitru jen zpívá,
chlad večera cítí
a v soumrak se dívá.
Květ bílý mi nedá
již zem tato celá,
ten dá Ti až bledá
dlaň s andělů čela.

Meter: amphibrachic
A Description of the Morning
by Jonathan Swift

Now hardly here and there a hackney-coach
Appearing, show'd the ruddy morn's approach.
Now Betty from her master's bed had flown,
And softly stole to discompose her own.
The slip-shod 'prentice from his master's door
Had par'd the dirt, and sprinkled round the floor.
Now Moll had whirl'd her mop with dext'rous airs,
Prepar'd to scrub the entry and the stairs.
The youth with broomy stumps began to trace
The kennel-edge, where wheels had worn the place.
The small-coal man was heard with cadence deep;
Till drown'd in shriller notes of "chimney-sweep."
Duns at his lordship's gate began to meet;
And brickdust Moll had scream'd through half a street.
The turnkey now his flock returning sees,
Duly let out a-nights to steal for fees.
The watchful bailiffs take their silent stands;
And schoolboys lag with satchels in their hands.

Meter: iambic
ČERNÝ RYTÍŘ (I.)
by Antonín Sova

Ve dvorci horském na pavlači sedím.
Les všude nad hlavou mi šumí. Mlýny
v údolí klepají a ticho táhne
mi do ložnice bílé... Časem dosud
já cítím tepny města cukat v sobě;
obrovský výsměch na všem leží. Pole
svrásčena pod větry se smějí tichým
a neúprosně ostrým, chladným sluncem.
Tu cítím, že se za mnou valí smutek
velkého města, jeho ulic, parků,
nádherných krámů, stuchlých, těsných dílen
a barbarských, vždy stejně nudných domů
i začouzených viaduktů smutných.
I vlny karikatur, spousty silhouet,
drážděných denní politikou, za mnou
dotěrně ubíhají, vřava ulic
sluch plní mi, ta starost naivní
všech kavárenských přežvýkavců stojí
vtíravě před mým zrakem ospalým. –
A sotva oči v snění přimhouřím,
na pavlač ke mně sedá cizinec,
železné chřestí jeho brnění.

Meter: iambic
[ich hatte mir zwei Pforten]
by Friedrich Rückert

Ich hatte mir zwei Pforten
Am Hause gemacht,
Und glaubt' an allen Orten
Mich trefflich bedacht.
Verschlossen war die eine,
Die andere nicht,
Und recht verschlossen keine,
Besehn beim Licht.
Zur offnen Pforte flogen
Die Freuden hinaus,
Ein zur verschloßnen zogen
Die Sorgen ins Haus.
Die hatt' ich nicht verschlossen,
Durch die sie entflohn,
Was wußt' ich, daß verdrossen
Sie wollten davon?
Die hatt' ich wohl versiegelt,
Was hilfts, da sie nahn?
Sie haben sie entriegelt
Und weit aufgethan.
Nun mögen offen bleiben
Zwei Pforten am Haus;
Sie lassen doch sich treiben
Zu keiner hinaus.
Sie halten hier verschlungen
Im Mondschein den Tanz,
Wo aus Erinnerungen
Sie flechten den Kranz.
Man merket kaum im Hause
Die schwebende Schaar,
So still ist's, wo vom Brause
So laut einst es war.
Ihr weiten Räume schienet
So voll, nun so leer,
Seit euch zur Füllung dienet
Von Schatten ein Heer.

Meter: iambic
Batalla campal
by Quevedo

Estaba Lisis en campal batalla
resistiendo de Félix el asalto,
que, encendido de amor, de juicio falto,
solicitaba, descortés, gozalla.
Derribola y no pudo sujetalla
porque, al ir con el ansia a dar el salto,
de un respingo le echó Lisis al alto
y a pie juntillas defendió su valla.
Ya verán que es forzoso que se emperre
Félix amante con tan ruin suceso;
no hay que espantar que con amor se yerre,
si con amor adarme no hay de seso.
En fin, ella se estuvo erre que erre
y el pobre se quedó tieso que tieso.

Meter: polymetric
Tys, lásko, zvítězila,
by Adolf Racek

Tys, lásko, zvítězila,
a já se vzdávám cele,
tvůj polibek, o bílá,
já cítím na svém čele;
ať, jak chce pýcha reptá,
mé SRDCE vroucně prosí
a PO NIČEM SE NEPTÁ
a jde jak svatý kdosi
za zjevem Spasitele:
tys, lásko, zvítězila!

Meter: iambic
Ein einziger Acker war am Weg, wo heftig Grillen sangen
by Max Dauthendey

Ein einziger Acker war am Weg, wo heftig Grillen sangen,
Als trieb sie alle an zugleich ein irrsinnig Verlangen.
Als wüchsen die Grillen verzückt zu Gestalten,
Die Geigen und Flöten im Handknöchel halten
Und spielen zum Tanz allen Liebesnöten,
Bis die Ohren den Träumern im Schlaf noch schallen;
Bis die Wolken im Abend vor Wollust sich röten,
Bis die Wolken im Morgen als Nebel hinfallen,
Und die Tänze die Tanzenden töten.

Meter: polymetric
Die Eule ruft, als lacht ein Narr
by Max Dauthendey

Die Eule ruft, als lacht ein Narr
Und rennt starr seinen Kopf an Bäume ein,
Und alle Bäume lachen hinterdrein.
Im Mond verwandelt sich gern jeder Stein
Und will gegrüßt sein, und auch angesprochen,
Und alle tun, als ob sie nach dir krochen.
Du hörst noch einer Sense schartigen Klang.
Ein später Mäher geht im Mond entlang
Und haut ins Gras, hart ohne Sang.

Meter: iambic
DNES NEROZUMĚL’S JEŠTĚ
by Antonín Sova

Dnes nerozuměls ještě příteli a ženě,
ni stromům, nad srázem jež šuměly.
To marného dne hasnul večer unaveně
a děl: Kdyby tvé oči plakat uměly.
Ty poslouchal jsi čistým hájem břízek
bystřiny jarní kypět bouřící,
však světu ještě vzdálen byls, ač všemu blízek.
Kdyby tvé srdce láskou zkvetlo hořící!
Dnes nerozuměls ještě lásce. Jednou
však porozumíš, těš se, těš.
Překypí srdce tvé, a slzy tvé se zvednou,
v nich nově vzhoří svět, dřív, než se naděješ.

Meter: iambic
ZÁHY PO PŘEVRATU
by Jan Karník

Řetězy pout – bohudíky –
přeťal chrabrých reků meč,
ale jinak je tu stará bída.
Dříve hnětla nevolníky
samospasitelná řeč,
nyní – samospasitelná třída.

Meter: trochaic
MEDITACE PŘI VÍNĚ
by Antonín Sova

Dny fádní jdou jak přípřež dokola,
stroj automatu mlátí v poli prázdném.
Čeho se srdce, čeho dovolá,
klesá-li po propasti svahu srázném?
A sníš a vidíš kroužit sokola.
To budí touhu v tempu vzletět rázném.
Zda podlehne duch aneb odolá?
A proč se na to ptát? Dialog s bláznem.
Ctihodní dnové! Vím, lze připíjet
a odpouštět... Má víno rudý květ!
Bůh ochraň dosud nerozkvetlé ruže.
Hle, ruka pevně pohár uchopí,
ač neví, zda to žalost utopí,
či zda se přec jen radost zrodit může?

Meter: iambic
- 79 - Jornada I, CARDENIO, estudiante De La fe rompida
by Lope de Vega

Echado en este suelo, o luces bellas,
cuya piedad en mi remedio invoco,
con los suspiros de mi alma os toco
que os iguala también en ser centellas.
O Bozina famosa lumbre entre ellas,
y tú Lucero, que no amaste poco,
si estrella eres de Venus, yo soy loco,
que a media noche cuento las estrellas.
O carro celebrado, o lumbres puras,
o Norte hermoso que en el alta corte,
del cielo estuvo donde estáis segura,
de mi estrella la luz al Sol importe.
Antes su claridad será oscura,
la Bozina, el Lucero, el Carro, el Norte.

Meter: polymetric
- XIII -
by Argensola

Ese pájaro, Cintia, que del hielo
huye a tus manos, y con osadía,
cuando le sueltas, a volver porfía,
¿dónde aprendió la fe de nuestro celo?
Ella le encaminó al segundo vuelo,
y así obligado a tan celosa guía,
ni al nido volverá, por más que el día
aclare el aire que le turba el cielo.
¡Oh pajarillo fiel! pues nos igualas
en ese afecto que tan vivo tienes,
si te dan libertad, vuelve a entregarte,
vuelve a buscar la gloria en los desdenes,
pues dos veces amor, para animarte
a un vuelo tan feliz, te dio sus alas.

Meter: iambic
20. Die Königswahl
by Friedrich (Maler Müller) Müller

Das gemeine Flügelvolk
Gab dem Straus die Stimme,
Doch die Stärkeren im Flug
Brannten auf im Grimme.
Alte Satzung, riefen sie,
Lassen wir nicht liegen,
Wer will unser König seyn,
Muß uns überfliegen.

Meter: trochaic
Der Schenkwirt und seine Gäste
by Friedrich Rückert

Zur Rede ward ich jüngst gestellt
Von meinem Freund, dem alten,
Versprochen habe mehr der Welt
Mein Dichten als gehalten.
Den Vorwurf hab' ich umgestellt,
Erwidernd meinem Alten:
Ich habe mehr mir von der Welt
Versprochen als erhalten.
Beim Wirte lag ein guter Wein
Im Keller aufgehoben;
Und sprächen nun die Gäste ein,
So würden sie ihn loben.
Der Wein ist gut, der Keller schützt
Ihm wohl der Güte Dauer;
Doch wenn ihn gar kein Gast benützt,
Wird er am Ende sauer.
Wenn einer nun zuletzt spricht ein
Und muß was Herbes schmecken,
Wird er den armen Wirt verschrein
An allen Straßenecken.
Der Wirt verliert nicht die Geduld,
Sonst spräch' er: »Junge Laffen!
Wer hat, ihr oder ich, die Schuld,
Daß ich nichts Neu's kann schaffen?
Hätt' Altes man mir weggeschafft
Mit häufig zeit'gem Dargang,
So hätt' ich Vorrat nachgeschafft
Vom neusten besten Jahrgang.«

Meter: iambic
VII. Bylo to v máji, ba v máji,
by Gustav Pfleger Moravský

Bylo to v máji, ba v máji,
Když jsem já uzřel milenku svou;
Kosové pěli tam v háji
Tak vroucně, jak píseň by mou!
A hvězdy, ty leskly se hvězdy,
Jak v očích mé milenky svit;
A toužebně za noci vezdy
Teď ve slzách k nim musím zříť.
Kéž jsem já v lesky, ty v lesky
Nikdy byl nepozřel, ach!
Teď vodím nářky a stesky,
Blouzně jen v uprchlých snách!
Tam v dáli, tam v modravé dáli
Klene se rozkvětlý dol:
Tam při Luně nyvé jsme stáli
A vroucně se líbali spol.
A když jsem ji líbal a líbal,
Víry a lásky slib dal;
Se na ňadrách sněžných kolíbal
A pil z retův opojný pal:
Ach! tehdy jsem, tehdy v tom žáru
Srdce své ponořil v žel;
Od doby té s sebou v sváru
A v bolesti kruté jsem mřel.
Ó kéž jsem vás oči, vy oči,
Neuzřel v neblahý den!
Mně v bolesti hlava se točí:
Že uprchl lásky mi sen!

Meter: amphibrachic
Soneto
by Francisco de Francia y Acosta

Sedientos de celestes jerarquías,
vivo golfo de llamas superiores,
esperar no pudieron tus ardores
el término fatal que apetecías
En ti mismo ascendiendo, o nuevo Elías,
en ti carro triunfal de más fulgores,
águila en más lucientes resplandores,
muchos soles viviste en pocos días.
Aprendiendo la lumbre que suspendes,
por engañar la sed con la memoria,
tú te resististe a ti y al suelo.
Para más alta elevación desciendes,
por que tanto mayor será la gloria,
cuanto más tarde te corone el cielo.

Meter: polymetric
SCHILLER REDIVIVUS
by Josef Svatopluk Machar

Ministr, klerus, žurnály a revue,
purkmistři, spolky, Kunze, Schulze, Müller –
obrovské nadšení se všude jeví,
a hrdla řvou: On náš byl, velký Schiller!
– Šváb nešťastný! Šel jako chudák světem,
jak žebrák zemřel, jak pes dán byl v hlínu...
Teď žije! Sláva! Zasypte jej květem
a oslaďte mu trpkou číši blínu!
Byl jejich!... Zatím každý čin jich bije
myšlenky jeho na potkání nyní.
U nich jak u nás: V hubách jmeno žije
a dílo jeho v zaprášené skříni.

Meter: iambic
Erklärung beyder hie fürgemalter Teutscher Tugenden
by Johann Fischart

Standthafft vnd Treu, vnd Treu vnd Standschafft,
Die machen eyn Recht Teutsch verwandschafft:
Beständige Treuhertzigkeyt
Vnd Treuhertzig Beständigkeyt,
Wann die kommen zur Eynigkeyt,
So widerstehen sie allem Leyd;
Daher vnfer Vorfahren frei
Durch Redliche Standhaffte Treu
Schützten jr Freiheyt, Land vnd Leut,
Ja weiterten jhr Land auch weit,
Wie Lewen thäten sie bestan,
Wann sie eyn Feind thät greiffen an,
Vnd wann sie dann warn angegriffen,
Die Glegenheyt sie nicht verschlieffen,
Sonder dem Feind sie starck nachsetzten,
Auff daß sie jre Schart außwetzten,
Gleich wie eyn Adler starck nachziehet
Eym Raub, der jm mit list entfliehet.
Ja wie eyn Hund seins Herren Gut,
Darauff er ligt vnd hälts inn Hut,
Wider Frembde Treulich verwacht,
Also hatten sie auch inn acht
Das Land, welchs jhn Gott hat verliehen,
Darinn jr Kinder auffzuziehen.
Was nun euch Frommen Teutschen heut,
Die von so Frommen Eltern seit,
Auch nunmals will zuthun gebüren,
Solt jr hiebei zu Gmüt kurtz füren.

Meter: iambic
LXII. Slavné Bedřichovo město
by Josef Uhlíř

Slavné Bedřichovo město
Chová pamětného dosti:
Já jsem zatím prohlédnul si
Povrch jeho památnosti.
Dlouhé třídy, pěkné stavby,
I tu smutnou řeku Sprevu:
Ale hezkou, jako ty jsi,
Neviděl jsem žádnou děvu.
A když tak jsem v běhu ztrávil
Prvního dne horkou půli,
Hlad a žízeň ponoukaly
Ohlédnout se po tabuli.
Obědval jsem; ale ký-to
Oběd bez tvých milých žertů,
Kde tvé cukrové hubinky
Scházely mně ku desertu? –
Předce hostinské to místo
Ode mne buď vděčně jmíno,
Neb tu pro našince mají
Žernosecké dobré víno.
Hle! už sklepník rusovlasý
Čechu Čecha na stůl staví –
Nuže, dívko na Jizeře,
První sklenku na tvé zdraví! –

Meter: trochaic
- XXXIII -
by Franciscode Aldana

¡Oh, del inmenso ser concebidora,
después de quien sois vos la más subida,
antes del tiempo amada y conocida
de la mente inmortal que os enamora!
¡Oh, dichosa la edad, bendita el hora
-flor de belleza en Jericó nacida-
que en vos, por nuestro bien, quedó escondida
la encarnada verdad que el alma adora!
Reina eres de los coros celestiales,
risa del serafín, gozo del mundo,
sol de la inmensa luz del Paraíso,
honra, puerto y salud de los mortales,
terror, castigo y pena del profundo,
criada en Dios, de quien nacer El quiso.

Meter: polymetric
- CL - Al sepulcro de Florinda
by Joseph de Litala y Castelvi

No es muerte, prisión sí de la hermosura,
este en follajes culto monumento,
cárcel es del Amor, para escarmiento,
de lo que dura el bien, lo bello dura.
No es de Florinda muda sepultura,
sino de su rigor muro violento,
que de Cupido fabricó el intento,
movido de la envidia, que le apura.
En este duro Pórfido que debe,
vida al cincel, y al tiempo duraciones,
y será heroico empeño de la fama.
La vida yace sea su losa leve,
depósito de tantas perfecciones,
que ya murió el Amor mas no su llama.

Meter: polymetric
Desaliento
by Pedro Antonio de Alarcón

Llorar es tu destino Mas no llores
Alza la frente soberana al cielo,
y no afanada busques en el suelo
premio al amor, alivio a tus dolores.
Acaso yo Mas ¡ay! a tus clamores
respondieran los gritos de mi duelo,
y, sin prestar a tu dolor consuelo,
marchitaría tus postreras flores.
¡Ay de los dos! Del mundo la inclemencia
rompió de nuestras almas el encanto
Lloramos y la ajena indiferencia
mi risa provocó, secó tu llanto
Hoy nos acerca un sentimiento amigo,
¡y en hielo en otro hielo no halla amigo!

Meter: iambic
CHORÝ
by Antonín Sova

Jen ještě hléd’ jak vlnou stříká pěna,
a poslech’ rachot kol, vdech’ vůni sena,
a bylo mu to líto, plaví voli
že kolem šli a bučeli, že v poli
mu práhla pšenice, že zpívat slyšel
a nemoh’ sám... Tak na zahradu vyšel,
a sotva stál tak nemocný a bledý.
On věděl, že vše vidí naposledy;
stáj otevřel a na kozy se díval,
je hladil; kdosi v dálném poli zpíval,
ves celá tichla, tichla v slunci žhavém;
v pastuší tobolce a na modravém
se nebi motýl třás’ či v jeho zraku
tak zvolna has’. – A bylo vše tak krásné,
že sotva cítil, jak mu duše hasne.
Pak ho to píchlo; kosy zacinkaly,
on zřel, jak všichni sváželi, jak žali,
jak skládali, on jediný měl zralé
stát obilí, – to pálilo jej stále.
A nemoh’... Musil mřít’... Ó jak to bolí!...
Pak na večer, kdy vracejí se z polí,
i jeho stará matka belhala se
kdes z pánského, a slza plá jí v řase
a v ruce patnáct penízků mzdy denní.
To ani na hřeby do rakve není.

Meter: iambic
- CXXVII -
by Gutierre de Cetina

Bastar debiera, ¡ay, Dios!, bastar debiera,
señora, el ser cruel, áspera y dura,
sin que por adornar la hermosura
que al mundo es hoy un sol, tal nombre os diera.
Bastar debiera, ¡ay, Dios!, mostraros fiera
siempre a la obstinación de mi locura,
sin que por el color mi desventura
de nueva crueldad temor tuviera.
Si queréis que a entender me dé el vestido
cuál es la condición esquiva y dura,
volverlo del revés y será cierto:
lo encarnado cruel quede escondido,
mostrad lo blanco que es limpieza pura;
será el engaño así más encubierto.

Meter: polymetric
by Quevedo

¿Socio otra vez? ¡Oh tú, que desbudelas
del toraz veternoso inanidades,
y en paragón de tus sideridades,
equilibras tus pullas paralelas!,
por Atropos te abjuro que te duelas
de tus vertiginosas navidades,
que se gratulan neotericidades
(y) craticulan sentas bisabuelas.
Merlincocaizando nos fatiscas
vorágines, triclinios, promptuarios,
trámites, vacilantes icareas.
De lo ambágico y póntico troquiscas
fuliginosos vórtices y varios,
y, atento a que unificas, labrusqueas.

Meter: polymetric
8
by Heinrich Heine

Ein Wetterstrahl, beleuchtend plötzlich
Des Abgrunds Nacht, war mir dein Brief;
Er zeigte blendend hell, wie tief
Mein Unglück ist, wie tief entsetzlich.
Selbst dich ergreift ein Mitgefühl!
Dich, die in meines Lebens Wildnis
So schweigsam standest, wie ein Bildnis,
Das marmorschön und marmorkühl.
O Gott, wie muß ich elend sein!
Denn sie sogar beginnt zu sprechen,
Aus ihrem Auge Tränen brechen,
Der Stein sogar erbarmt sich mein!
Erschüttert hat mich, was ich sah!
Auch du erbarm dich mein und spende
Die Ruhe mir, o Gott, und ende
Die schreckliche Tragödia.

Meter: iambic
20.
by Friedrich von Logau

Mars wil gewiß sein Volck gar klug und wirthlich ziehen;
Er wirbt die Jungen ietzt bey Schulen und bei Kühen.

Meter: iambic
Duše a Vesmír.
by Jan z Wojkowicz

Je každá Duše Vesmír rozlétlý,
tisíce trub v ní, tisíc varhan žní,
máj Věčna stačí by v ní rozkvetly
radosti hlučných, slavných mizení...
Je chladný prostor, prostor propastný,
nic nad ni není tragičtější v šíru,
tajemství mlčení v ní truchlí svoje sny,
studeno konce nemá, prázno nemá míru...
Když však se dálky její otevrou
v tajemném okamžiku věčných jar,
tisíce světů ihned z ní se střou
tisíce hudeb zavzní písní nádhernou –
tu všechno náhle žár a sen a nekonečný Zdar!

Meter: iambic
- - Al cuidado de calzar justo una dama
by Lope de Vega

¿Qué te han hecho tus pies, o Clara amiga,
que en tan estrechas cárceles los prendes,
los pies encoges, y la mano extiendes?
¡ay de la bolsa, a quien pusieres liga!
¿Por qué le das tan áspera fatiga
a quien te lleva donde tú pretendes?
que si dar a tus pies tormento emprendes,
en él confesaran lo que te obliga.
De pies viene piedad, suéltalos, Clara,
que no pierden amores y cariños
si de tus pies apelan a tu cara.
No paguen apretados tus aliños,
pues si los viera Herodes los matara
por inocentes, pero no por niños.

Meter: iambic
Žalářní vzpomínka.
by František Cajthaml-Liberté

Tři kroky veliké komůrky
v pevných zdech, staletí starých –
v nich muži zocelí, uzrají
z nadšených jinochů jarých.
Stuchlinou nassáté ovzduší,
v něm bída celého kraje –
to kdys mi rozválo mládí pel
ve vzlycích zjařmené laje!
U stropu malinké okénko
sepjaté rezavou mříží –
ty noci, probdělé na pryčně,
kdy oko k obloze vzhlíží!
A mozek horečně pracuje,
k budoucím cílům směr tvoří,
zří praskat dvéře cel železné
a jak se žaláře boří...

Meter: dactylic
Fischerdorf Wiek
by Hermann Löns

Graugrüne, blumenlose Matten
Und wellenloses, blaues Meer,
Die Masten werfen dünne Schatten,
Es riecht die Luft nach Rauch und Teer.
Zerhau'ne Backen, bunte Mützen,
Karbol- und Jodoformgeruch,
Die kecken Burschenaugen blitzen
Und ungeduldig klopft der Krug.
Der Herr Professor redet weise,
Ernst hört der Theologe zu,
Professors Töchterlein gähnt leise,
Im Sande malt ihr schmaler Schuh.
Vom Schankhaus schrilles Fiedeltönen,
Hamburger Polka scheint's zu sein;
Dort tanzt der Bursch mit seiner Schönen –
Es seufzt Professors Töchterlein.

Meter: iambic
- XXII - A una dama enferma
by Juan de Almeida

Siendo albergue de cuanto el santo cielo
reparte en ser, valor y hermosura,
vuestra ánima gentil, excelsa y pura,
lustre y honor de nuestro bajo suelo,
os cubre el mal con enojoso velo
la clara perfección de esa figura,
y adolece el primor en quien natura
su poder levantó con sumo vuelo.
El temor de este mal, el sentimiento
que se debe al dolor que injustamente
fatiga el claro rostro y la memoria,
bien podrá disculpar mi atrevimiento,
y callo lo demás que el alma siente,
dignos sujetos de inmortal memoria.

Meter: polymetric