PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
[kaiser Joseph]
by Franz Grillparzer

So braucht ihr fürder mich denn nun nicht weiter,
Gehoben ist der langentbehrte Schatz,
Ich bin euch nur noch der metallne Reiter,
Aufs höchste gut, zu schmücken euren Platz.
Bis etwa wieder euch das Volk vonnöten
Und nicht mehr ausreicht eure schwarze Kunst.
Dann kehrt zurück ihr ohne Schamerröten,
Dann komm ich wieder neu bei euch in Gunst.
So, schon bei meines Standbilds erstem Gründen,
Als rings mein Neffe von Gefahr bedroht,
Kein Helfer in der Fürsten Kreis zu finden,
Allüberall nur Untergang und Tod,
Da war mein Bild ein feierlich Gelübde,
Zu folgen künftig meines Waltens Spur;
Solang das Wetter seinen Himmel trübte,
Hielt er auch halb den notgedrungnen Schwur;
Doch als der Korse dem Geschick erlegen,
Erlitt der Vorsatz einen tiefen Fall,
Das Alte kam zurück auf allen Wegen,
Er schuf Papier, ich war nur noch Metall.
Von neuem kam Gefahr von neuer Seite,
Es war das Volk, das diesmal sich erhob,
Begreiflich allererst, doch toll im Streite,
Von mir erwarte Wahnsinn nimmer Lob.
Da kam der Enkel, wie zuvor sein Ahne
Zugleich mit seinem Volk zu mir heran,
Mein Standbild schmückte ihrer Hoffnung Fahne,
Ihr Schwur erscholl dort oben vom Altan.
Und weil das Wort, als luftig, nicht genügte,
Ward selbst mein Name, überhört seit lang,
Zum Bürgen ihres Bundes, und man fügte
Ihn einem andern bei von minderm Klang.
Was nun seitdem geschah, will ich nicht schelten,
Es sucht ein jeder anderswo das Glück,
Nur soll es als das meine nimmer gelten,
Gebt meinen Namen mir vorerst zurück.
Tauscht Furcht und Übermut nach dem Bedarfe,
Seid geistig Knecht, damit die Willkür frei,
Vor allem aber gebt zurück die Larve,
Die Völkerfastnacht ist ja doch vorbei.

Meter: iambic
Die Verleumdung 1745
by Gotthold Ephraim Lessing

»du nennst mich vom gestrigen Rausche noch trunken?
Vom gestrigen Rausche? das spricht
Ein« – – Fasse dich, schimpfe nur nicht!
Ich weiß wohl, du hast bis am Morgen getrunken.

Meter: iambic
1L: Im Windsgeräusch, in stiller Nacht
by Ludwig Tieck

Im Windsgeräusch, in stiller Nacht
Geht dort ein Wandersmann,
Er seufzt und weint und schleicht so sacht,
Und ruft die Sterne an:
Mein Busen pocht, mein Herz ist schwer,
In stiller Einsamkeit,
Mir unbekannt, wohin, woher,
Durchwandl' ich Freud' und Leid;
Ihr kleinen goldnen Sterne,
Ihr bleibt mir ewig ferne,
Ferne, ferne,
Und ach! ich vertraut' euch so gerne.
Da klingt es plötzlich um ihn her,
Und heller wird die Nacht.
Schon fühlt er nicht sein Herz so schwer;
Er dünkt sich neu erwacht:
O Mensch, du bist uns fern und nah,
Doch einsam bist du nicht,
Vertrau' uns nur, dein Auge sah
Oft unser stilles Licht:
Wir kleinen goldnen Sterne
Sind dir nicht ewig ferne;
Gerne, gerne,
Gedenken ja deiner die Sterne.

Meter: iambic
RONDO SARKASTICKÉ.
by Jaroslav Vrchlický

Byl náhle dojat dávný přítel můj,
on, který nedávno vryl v šíji mou svůj spár,
snad život zavolal naň příšerné své: Stůj!
a schladil výbojný mu v srdci žár...
byl náhle dojat dávný přítel můj!
On, básníkův bič, pravdy hosudár,
jenž nezbloudil v sentimentalit hnůj,
a šklebem skrotit doved’ citů svár.
Na krvavého masa rudý cár
tak tigr položí též drtící dráp svůj,
cos v něm se hne a volá: „Pamatuj!“
je taká chvíle citu velký, božský dar...
Byl náhle dojat dávný přítel můj!...

Meter: iambic
- XVIII -
by Hernandode Acunya

Pastora en quien mostrar quiso natura,
a la miseria de este bajo suelo,
la más cierta señal del bien del cielo
y un claro sol en la tiniebla oscura,
si pastoral ingenio a tanta altura
pudiese levantar su corto vuelo,
que cantase Damón cuanto consuelo
es verte y no te ver cuál desventura,
desde el un polo al otro se sabría
que no yo solo, más cualquier que ausente
de tu presencia vive, oh Galatea,
debe sentir la misma pasión mía,
pues sola en ti se halla juntamente
cuanto bien se procura y se desea.

Meter: iambic
El primer prisionero
by Juan B. Gutiérrez Quirós

Rebelde audaz, insólito jinete,
monta en su jaca, a la avanzada llega,
esgrime el Collins, y con ira ciega
a las contrarias tropas acomete
No hay freno que sus ímpetus sujete,
los verdes campos con su sangre riega,
y es al fin capturado en la refriega,
muerta su jaca, roto su machete.
Y ya en trance de ser ejecutado,
se oyó el clamor de ingente clamoreo
como el grito de un pueblo encadenado;
y el Porvenir, en raudo centelleo,
le ofreció sobre el monte ensangrentado
¡una visión de la victoria al reo!

Meter: polymetric
Z ehndes  B uch.
by Franz Christoph von Scheyb

„was geb’ ich aber euch zum Pfand der Danckbarkeit?
„nach GOtt habt ihr den Thron von der Gefahr befreyt.
„nichts ist, was ich von GOtt zu meinem Schuz begehrte,
„was er nicht wunderbar durch euer Amt gewährte.
„so starck der Feinde Macht, so groß war eure Treu;
270”So sagt! was euch zum Lohn das angenehmste sey.
„selbst die Verwunderung der Welt kann Zeugnis geben,
„daß eure Kräfte nur nach meiner Wohlfart streben.

Meter: iambic
MODERNÍ MANŽELSTVÍ
by František Cajthaml-Liberté

Láska jejich prchá...
On jí říká „mrcha“,
ona jemu „slone!“
Pytlačí však oba
a jsou samá zloba.
Rozejít se? To ne!
Hanba by to byla,
má čtenářko milá!

Meter: trochaic
Nezralý mluvka.
by Beneš Metod Kulda

Snadno mluvka, jinoch nezralý,
lidem rozum mělký zakalí;
také sele, jehně, tele
jazykem a hubou mele.
Zkušeným-li dát chce rady
nezkušený mluvka mladý?
Slavíček jen skromně zatíká,
zpěvu nechce učit slavíka,
slavíček se od slavíka učí,
než se lesem slavně rozezvučí.
Nedouk-Ii vyspělého učí,
o všech věcech mluví, až to bučí.
Skromná děva máloletá
v kruhu starších neštěbetá.
Mluví-li stařenka, vnučka i neť
uctivě naslouchej, punčošku pleť.
Pyšná děva prostořeká
jazýčkem svým všechno seká,
v horlivosti rozehřáté
plká páté přes deváté.
Ó kéž by se viděla,
jistě by se styděla!
Každý, kdo ji slyší, vidí,
místo ní se rdí a stydí.

Meter: trochaic
Das römische Glas .
by Clemens Brentano

Stand ich auf einem hohen Berg,
Sah wohl den tiefen, tiefen Rhein,
Sah ich ein Schifflein schweben,
Viel Ritter tranken drein.
Der jüngste, der darunter war,
Hob auf sein römisches Glas,
Thät mir damit zuwinken:
„feins Lieb, ich bring dir das!“
„was thust du mir zutrinken,
„was bietst du mir den Wein,
„mein Vater will mich ins Kloster thun,
„soll Gottes Dienerin seyn.“
Des Nachts wohl um die halbe Nacht,
Träumt es dem Ritter so schwer,
Als ob sein herzallerliebster Schatz
Ins Kloster gangen wär.
„knecht, sattle mir und dir zwei Roß,
„mein Haupt ist mir so schwer,
„ich leerte gar viel mein römisch Glas,
„das Schiff gieng hin und her:
„mir träumt', ich hätt' eine Nonn gesehn,
„ich trank ihr zu mein Glas,
„sie wollt nicht gern ins Kloster gehn,
„ihr Aeuglein waren naß.
„halt an! Halt an am Klosterthor!
„ruf mir mein Lieb heraus!“
Da kam die ältste Nonn hervor,
„mein Lieb soll kommen heraus.
„kein Feinslieb ist hier innen,
„kein Feinslieb kann heraus.“
„und wenn kein Feinslieb drinnen ist,
„so steck ich an das Haus.“
Da kam Feinslieb gegangen,
Schneeweis war sie gekleidt:
„mein Haar ist abgeschnitten,
„leb wohl in Ewigkeit!“
Er vor dem Kloster niedersaß,
Und sah ins tiefe, tiefe Thal,
Versprang ihm wohl sein römisch Glas,
Versprang ihm wohl sein Herz.

Meter: iambic
TYS ZNALA LÁSKU MOU
by Josef Müldner

To řeknu ti: já rád vždy tebe měl.
V tobě jsem viděl vytouženou ženu.
I kdybych na tvé slzy zapomněl,
– já na tvůj úsměv stěží zapomenu!
Plakalas’ často. Vím, byla to lež.
To vidělas’ mne kamsi stranou zříti.
Však když ses’ smála! O, zda vzpomeneš,
já polibků se nemoh’ nasytiti!
A dlouho když jsem smát tě neslyšel,
když plakalas’ mi den pak téměř každý,
– já za tvůj pokyn tvoje slzy měl
a od tebe v dál odešel jsem na vždy. –

Meter: iambic
EPILOG PO LETECH
by Jaroslav Kvapil

Má zlatá mladosti, v svém bohorovném hříchu
tvá póza tragická jak po letech je k smíchu!
Tvé kletby hněvivé, tvé potrhané struny,
tvá svatá nenávist, tvé blesky z kalafuny –
dnes vše to vypadá jak staromódní časy...
A přec, má mladosti, co bývalo v tom krásy!
Svůj titul královský, když ubývalo síly,
těm kletým kramářům jsme rádi zastavili –
a teprv po letech z nás každý chtěl by rád
zas třeba o hladu své říši kralovat!

Meter: polymetric
1L: »pfui Kind! rief Muhme Sylvia,
by Gottlieb Konrad Pfeffel

»pfui Kind! rief Muhme Sylvia,
Als sie beym Sternenschein
Jüngst den Florin mich küssen sah,
Laß diesen Unfug seyn.
Wenn dich nur einmal noch Florin
Auf deine Wange küßt,
So wächst ein Bart dir um das Kinn,
Der nicht zu tilgen ist.«
Heut sprang der Hirt aus dem Gesträuch,
Als ich am Bache stund,
»nicht auf die Wange, rief ich gleich,
Küß ja mich auf den Mund!«
Er that es. O die Muhme muß
Die Sache recht verstehn.
Kein Härchen Bart, und solch ein Kuß
Schmeckt besser, als sonst zehn.

Meter: iambic
Večerní obraz.
by Jan Václav Tůma

Stín večerní slunce stíhá,
za stínem se obraz míhá,
krásný, čarovný a tklivý,
jako v mlze zahalen;
duch to; snem se k duchu vine,
ve snách přišel, ke snům kyne,
ve tmách vůkol snem otvírá
duši krásný, rajský den.
Krásné je to rozechvění,
žel však žel, že nic než snění;
duše-li je v rozkochání
k myšlénce chce vinout své:
darmo touha rozpíná se,
obraz mlhou rozplývá se,
zmizel už, a dumné ticho
stín rozklenul v duši mdlé. –
Obraze mi nejmilejší,
duše touho nejsvětější,
který v dobách svatoklidných
navštěvuješ duši mou:
láska má si stvořila tě,
touha má si chránila tě,
a tak žiješ neobsáhlý,
jak ta láska, touha má!

Meter: trochaic
JITŘNÍ.
by R. Bojko

Je celá země jeden plam
i dálky smavých obzorů.
Jdu travinami tich a sám.
V tom malém, skromném srdci mám
nesmírnou něhu, pokoru
a velká slova vděčnosti
ke slunci, Bohu, věčnosti.
A modlil bych se, nevím oč,
a plakal, jásal, nevím proč,
objímal, líbal celou zem
a sebe rozdal všemu, všem.
Života dárce,
je země zářný drahokam
na černé hrudi prostorů.

Meter: iambic
66.
by Friedrich von Logau

Simplex ist ein grober Mann; was er sagt, das pflegt zu seyn;
Duplex ist ein Hofe-Mann; was er sagt, hat blossen Schein;
Demnach acht ich Grobheit viel, Höfligkeit hingegen klein.

Meter: polymetric
379. In dich will er kommen –
by Gerhard Tersteegen

Du bist es, Seele, die ich meine,
Da ich hier in der Krippe weine;
Wenn dich bewegt mein Liebesschmerz,
So öffne mir geschwind dein Herz!

Meter: iambic
The Pillar of Fame
by Robert Herrick

Fame’s pillar here at last we set,
            Out-during marble, brass or jet;
                Charmed and enchanted so
                  As to withstand the blow
                     O f   o v e r t h r o w ;
                    Nor   shall   the   seas,
                      Or     o u t r a g e s
                    Of   storms,   o’erbear
                     What    we    uprear;
                    Tho’   kingdoms   fall,
                 This   pillar   never   shall
                 Decline   or waste at   all;
        But   stand   for ever   by   his   own
        Firm   and    well-fixed    foundation.

Meter: dactylic
A la bandera cubana
by Nieves Xenes

Te alzó con mano firme el heroísmo,
de patriótico amor enajenado,
sobre un pueblo oprimido y humillado,
como un rayo de luz sobre un abismo.
El yugo del odioso despotismo,
por crímenes sin cuento ensangrentado,
rompió bajo tus pliegues, denodado,
en desigual combate, el patriotismo.
Tú, que sólo ondulaste estremecida,
de la batalla al pavoroso estruendo,
sobre escenas de duelo, horror y muerte,
¡flota sobre la patria redimida,
cual talismán sagrado, protegiendo
a un pueblo libre, venturoso y fuerte!

Meter: iambic
1L: Am nordwestlichen Strand steht mitten in der Nacht eine Gruppe von Fischern,
by Walt Whitman

Am nordwestlichen Strand steht mitten in der Nacht eine Gruppe von Fischern,
Wartend späh'n sie hinaus auf den See, der sich vor ihnen breitet, andere spießen die Lachse;
Der Kahn, ein dunkel gleitender Schatten über dem schwarzen Wasser,
Trägt eine Fackel flackernd am Bug.

Meter: iambic
V.  U potoka s novým jarem
by Julius Brabec

U potoka s novým jarem
v paždi šedých skal
pomněnky vykvetly zase,
kde jsem miloval.
V potůčku se kvítky shlíží
s listem kapradí,
tam kde vždy mi přísahala,
že mne nezradí.
Škoda! Mezi pomněnkami
rulík musil vzkvést,
aby zrcadlil zde světu –
jak to s láskou jest!

Meter: trochaic
RŮZNÉ LISTÍ. (X.)
by Jaroslav Goll

Přešel jsem hory, prošel jsem písky,
vedro i mdlobu jsem snášel:
ejhle! již kyne útulek blízký,
v pustinách ráj jsem tu našel.
Přes tebe bouře dále se žene –
ukryj mne, dole, v chránícím klínu!
A kde se líp ti baldachýn klene,
přijmi mne v chladícím stínu!
Nač pak vedrem, nač pak mdlobou hynout,
nač pak dál jít bouří dravou?
V stínu lípy sladko odpočinout,
pod zelenou dřímat travou.

Meter: polymetric
Přání.
by Adolf Heyduk

Již jsi, dívča, samé čípky,
paní jsi se stala,
a má radosť nezadajky
pryč mi zutěkala;
teď máš vše, co srdce volí,
krásná moje laňka,
a já chlapec – jako v poli
sřínem krytá plaňka!
Ó kéž by mne zaváť chtěly
bez vidu a slechu
búrky z Tater šedé skály
v divém zimu spěchu!
kéž by na mne spadla s nebes
Paromova střela,
by má duše postřelená
se vším všudy mřela!

Meter: trochaic
- IX -
by Fcode Borja

El céfiro piadoso que dormía
al rigor de los meses insolente,
respira ya, primero que la frente
al prado humille el abrasado día.
Los aires dora la mañana fría,
y en el papel del campo floreciente
lazos dibuja la risueña fuente,
que en techos de cristal presa vivía.
Las sombras crecen, que en la selva umbrosa
la vecindad del Sol hacen mayores,
cuando la viste de su luz hermosa.
Y pues del tiempo olvida los rigores,
presto verá, soberbia; y ambiciosa,
nacer las nieves, y morir las flores.

Meter: iambic
Duch lidský.
by Josef Kalus

Duch lidský ve svém rozvoji
mé srdce plní radostí;
mlh ranních v jemném závoji
on vstoupá z věku temnosti
jak slunce k nebes výsosti.
Leč bol mou duši proniká,
když myslím si jej v zenitu,
kdy tajemství vše zodmyká,
vše odhalí, co ve skrytu,
a počne klesať s blankytu.
A k západu se nachýlí
a klesne v moře věčnosti –
Noc kolem, kdo pak rozptýlí?
Snad slunce nové jasnosti?
Či vše zanikne v temnosti?
Po dlouhé noci vzejde zas
a shasne, znova vzplápolá?
tak jak se roční střídá čas,
den s nocí, věčně do kola?
Těm myšlenkám kdo odolá?!

Meter: iambic
En la playa
by Luis Hine

El mar es un gigante que solloza
en la sombra apacible sus dolores;
las olas cantan sus canción de amores
y un ave inquieta sus espumas roza
En el cristal inmenso que reposa
las estrellas contemplan sus fulgores,
y se escucha el volar de los rumores,
en la noche de paz maravillosa.
Llenó el ambiente con su luz de plata
la triste luna, que su faz retrata
en el cóncavo espejo de la ola,
y en el silencio de la noche en calma,
solloza el mar y le contesta el alma,
como una hermana, inconsolable y sola.

Meter: polymetric
Úvod, který mohl býti vlastně docela dobře vynechán.
by Karel Jonáš

Řval vítr od hor do kraje,
dech jeho lesy plenil,
rval střechy z domů předměstských
v ten den, kdy já se ženil.
A dosud slyším vítr ten,
jak řve a supí, létá
a vztek mám, že mne neodnes
hned tehdy na kraj světa.
Můj tchán, jenž pohled má křičící
a ústa jakoby němá,
na srdci nosí vždy tobolku,
v obém však nikdy nic nemá.
Sotva že slovo kdy promluví,
s pohrdou na vše jen patří,
dva lidi musí mít k obsluze,
při tom jí nejméně za tři.
Má tchýně, dáma veselá
a ku podivu malá,
oči má jako uhlíky,
sta ďasů jí z nich sálá.
A po celý den vykládá,
jak za pět roků schřadla,
a když nemůže doma spát,
tak zajde do divadla.
A švakra mám, je paedagog,
paterou mluví řečí,
šest let ho trápí ledviny
a burgundským je léčí.
Učenou napsal studii,
jak škodí noční bdění,
a dokud vím, tak jaktěživ
noc co noc doma není.
Má žena kypí, bují zdravím
a zrak jí moudře hledí v svět,
jak chápala by, kam já toužím,
jak znala by mé duše let.
A s jehlou v prstech stále chodí,
vždy usmívavá, zářivá
a jak mi knoflík z kalhot spadne,
hned zvedá ho a přišívá.
A v této ctěné rodině,
kde kal se s nudou mísí,
jak cestář články štěrkuji
pro naše časopisy.
A v článcích trůny podvracím,
boháčů bořím síně
a zatím stačí pro můj strach
tchán, žena, švakr, tchýně.
Jak šelmu tak mne krotili,
jak šelmu jatou v kleci,
já bránil se jim, jak jsem moh’,
však zdolali mne přeci.
Kouřiti nesmím, nesmím pít,
klít nesmím ani pěti,
a při tom tolik výčitek,
že nemám dosud dětí.
Však ještě soucit nezhynul,
ba, v lidstvu dosud roste...
on v naší služce náhle vzplál,
v nevinné duši, prosté.
Když ona stále slyšela,
jak bez dětí nám bědno,
tu v srdci svém se pohnula –
a povila nám jedno.
Jak se ten zázrak u nás stal,
v tu ještě slavnou chvíli,
tchán, tchýně, švakr, žena má
hlavy své sestrčili.
A poněvadž mně přáli vždy,
hned se mne moudře ptali,
zda-li snad nevím náhodou,
čí je ten capart malý.
Já trnul nad tou velkou ctí,
můj obličej se dloužil,
neb věděl jsem, té důvěry
že jsem si nezasloužil.
A ke služce je posílám
hned vybranými slovy,
ta že zná asi adresu
a možná že ji poví.
Pověděla, pověděla,
všechno řeknou ženy,
do dnes nad tím doznáním jsem
všecek vyjevený.
Můj pan soused je tím otcem,
už to pravda jistá,
můj pan soused, mladý vědec –
antifeminista.

Meter: iambic
Groteske
by Otto Julius Bierbaum

Ich sah im Traume eine Abendröte,
Die war wie wellendes, dampfendes Blut,
Tief dunkel.
Faul, breit, quoll sie molkig,
Schwappend am leeren Horizonte lang gedehnt.
Schwer lag sie: leuchtender Schlamm.
War das die Sonne, die da hinten sank?
Mir schien, und ich glaubt es im Traum,
Glaubt es mit krampfendem Lachen: ein himmlischer Riese,
Irgend einer der Wandler da oben,
Die sich Wolkenfetzen um die Schenkel schlagen,
Warf eine faulige Blutorange ins Meer;
Die klatscht
Stinkend auseinander.
Bravo, haariger Lümmel!
Aber da!? ...
Ein goldiges Zittern zuckt durch die Röte,
Zerfasert die molkige Masse in Helle.
Phosphorleuchten, perlmutterig Blinken,
Jagende, tanzende, stechende Lichter.
Himmel, Himmel! Die Sonne, die Sonne!
Die Sonne ist verrückt geworden,
Sie speit ihr Sternengedärm in die Nacht ...
Eine riesige Faust
Droht und greift
Mit knolligen Fingern
Nach dem zappelnden Ball.
Da ward es dunkel, und wie silberne Fische
Schwammen Millionen Kometen durch das Nachtmeer.

Meter: polymetric
- LIX - Habiéndole arrojado al rostro un poco de búcaro, que Celia tenía en la boca
by Luis de Ulloa y Pereira

Ya con las alas del favor osado,
la púrpura flamante competía,
Búcaro, que entre aljófar se movía,
no sin las presunciones de animado.
Mirávale yo triste, y asustado,
y en Celia despreciada su osadía,
para remedio de la envidia mía,
obró la contingencia, no el cuidado.
Así arrojó a mis ojos el destino,
sin desdén, ni favor la tierra unida,
memoria de pesar, y descontento:
Porque alentado del calor divino,
fue imagen a la muerte, y a la vida
el barro, con el nombre, y el aliento.

Meter: iambic
XXXIX. Nenaříkej, že snad méně
by Josef Uhlíř

Nenaříkej, že snad méně
Duše má si tebe váží,
Já-li o tvé lásky ceně
Tolik toho nenakáži.
Věř mi, dítě, ti že právě,
Kteří nejvíc mluvívají,
Svoji lásku více v hlavě
Než-li ve svém srdci mají.
Já pak citů vroucích puky,
Jež v tvé přítomnosti skrývám,
O samotě v písně zvuky
Nejraději přiodívám.
Chceš-li tedy sladké tísně
Lásky mé se dověděti,
Musíš, dívko, moje písně
Ráda číst a ráda pěti.

Meter: trochaic
PTÁK ZPÍVÁ.
by Adolf Heyduk

V starém klenu zpívá ptáče,
až se peří na hrdélku třese:
Proč združené srdce vaše pláče?
zpívejte a radujte se;
rtíky blíž,
co je časem uneseno,
nevrátí se nikdy již!
Divná láska, milý brachu,
loučiť-li se musí s milým milá!
Můž-li poupě rozkvétati v nachu,
vichru-li je ulomila
křídel tíž?
Co je bouří ulomeno,
nerozkvétá nikdy již!
Šveholíš-li písně zvučné,
jestřáb-li ti spárem družku lapí
a krev její teplá kvítí lučné
místo rosných kapek skrápí?
Zdali víš?
co je v srdce postřeleno,
nezhojí se nikdy již!

Meter: trochaic
Die Dirne
by Hermann Löns

Ja, weicht ihr nur aus, ihr ehrbaren Frauen,
Und hebt euer Kleid, daß es
Sie darf euch gerade ins Angesicht schauen,
Sie ist nicht alleine prostituiert;
O führt nicht so stolz die Worte im Munde:
»ich bin ein kirchlich getrautes Weib!«
Wie viele denn sind es wohl unter euch allen,
Die freudig gefolgt sind dem Mann ihrer Wahl?
Ist keine von euch vor der Ehe gefallen?
Hat keine von euch je getäuscht den Gemahl?
Verschachert, verkuppelt von Eltern und Tanten,
Wie Tiere im Stalle zusammengeführt,
Die heiligen Flammen, die einst in euch brannten,
Ihr ehrbaren Frauen, sind prostituiert.
Was wißt
Von Armut und Krankheit, von Frost und von Not?
Euch Frommen und Guten im heiligen Lande
Gibt täglich der Herrgott das nötige Brot;
Geht einmal in Lumpen mit frostroten Händen,
Ihr Kinder der reichen, der glücklichen Welt –
Nur Tod oder Schande, das Elend zu enden –
Der Tod ist so bitter – und lachend bar Geld.

Meter: amphibrachic
- 763 - Jornada III, CUPIDO
by Lope de Vega

Selvas de Arcadia, montes, y riberas,
yo soy Amor, mi madre me ha reñido,
de hoy mas todo mortal guarde el sentido,
que no he de perdonar aves, ni fieras.
Tú, que las plantas al correr ligeras
por las sendas estampas del olvido,
presto verás, habiéndome ofendido,
lo que va de las burlas a las veras.
Hoy has de aborrecer, y ser querida,
y tu vanaglorioso, Febo, advierte,
que no te importa ser Ficonizida.
No pienses libre de mis flechas verte,
porque de cuantas cosas tienen vida
sólo no supo que es Amor la muerte.

Meter: iambic
PÍSNĚ O MÉ DCEŘI. (VI.)
by Jaroslav Vrchlický

„Buď lidem pokoj na zemi
a Bohu v nebesích chvála!“
Svět jásá – ty to nechápeš,
tys ještě tak malá, tak malá!
Ty nechápeš ten shon a chvat,
ten tají cos, ten šuká,
a pak tu radost – tváří v tvář
když ruku tiskne ruka.
Dnes ořech zlatý, s cukrovím
jenž v světla záři kývá,
a úsměv náš ti v jeden sen,
ač vyzlacený, splývá.
A duch můj, svět jejž nezkojil,
u tebe žáčkem je hbitě
a nyní chápe po letech,
jak mohlo svět spasit – dítě!

Meter: iambic
HÁJ
by Jan Opolský

Jdou útlé chvilečky, jež ticho srpem stíná,
a za trest – zdá se ti – že zemřeš, kdybys dech’,
v tvé chřípí vstupuje, kol vanouc, práchnivina,
a stářím života je živen suchý mech.
Pod krokem koloucha snad větvička se zlomí,
pád suché šištice, snu hraničí se stav,
svým krátkým šelestem kol rozechvěje stromy,
pro sílu tajemství, co moh’, to vykonav.
Však měkkost lyšajů má pohyb černých snětí,
jímž sosna k sosně tu se chýlíc hovoří,
a klenby průhledem zříš mráčky volně jeti,
jak plují vzdálené kams’ lodi po moři.
Hub život tajemný tu bez odezvy spěje
jak léta v samotě, tak zevně bezcenný,
jak tvoje sny, jež vzejít’ bez naděje
jsou z vševládnoucí vůle určeny.

Meter: iambic
[so kurz war euer Beider Leben]
by Friedrich Rückert

So kurz war euer Beider Leben,
Von euch ist wenig zu berichten
In Staats- und Zeit- und Weltgeschichten;
Es muß, euch irgend zu erheben,
Der Leichenstein so wie daneben
Der Leichenprediger verzichten;
Und nur der Liebe könnt ihr geben
Stoff zu unendlichen Gedichten.

Meter: iambic
Před sedmým dnem.
by Antonín Koukl

Skulinou v nebi všichni andělové
v ráj k Adamu a Evě skrytě hleděli.
Muž první ženy objal páže liliové
a na rty polibek vtisk’ nesmělý.
Na nebi jásot, víření a sláva.
„Hle, první ve světě se zrodil polibek!“
andělů volá k Hospodinu vřava,
až zazvučela celou klenbou ráje,
až motýl zaslech’ ji, jenž růže svůdný vděk
ovíval křidélky. Klidně se usmívaje,
Hospodin pravil: „Než se člověk zrodil,
dřív nežli on svůj v rozkoši měl podíl,
hle! motýl onen v květu nepatrný, štíhlý
juž všecky zlíbal růže, jež se zraku mihly!“

Meter: iambic
- XXV -
by Argensola

No temo los peligros del mar fiero
ni un escita la odiosa servidumbre,
pues alivia los hierros la costumbre
y al remo grave puede hacer ligero;
ni oponer este pecho por terrero
de flechas a la inmensa muchedumbre;
ni envuelta en humo la dudosa lumbre,
ver y esperar el plomo venidero.
Mal que tiene la muerte por extremo,
no le debe temer un desdichado;
mas antes escogerle por partido.
La sombra sola del olvido temo,
porque es como no ser un olvidado,
y no hay mal que se iguale al no haber sido.

Meter: polymetric