PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Fancy
by John Keats

Ever let the Fancy roam,
Pleasure never is at home:
At a touch sweet Pleasure melteth,
Like to bubbles when rain pelteth;
Then let winged Fancy wander
Through the thought still spread beyond her:
Open wide the mind's cage-door,
She'll dart forth, and cloudward soar.
O sweet Fancy! let her loose;
Summer's joys are spoilt by use,
And the enjoying of the Spring
Fades as does its blossoming;
Autumn's red-lipp'd fruitage too,
Blushing through the mist and dew,
Cloys with tasting: What do then?
Sit thee by the ingle, when
The sear faggot blazes bright,
Spirit of a winter's night;
When the soundless earth is muffled,
And the caked snow is shuffled
From the ploughboy's heavy shoon;
When the Night doth meet the Noon
In a dark conspiracy
To banish Even from her sky.
Sit thee there, and send abroad,
With a mind self-overaw'd,
Fancy, high-commission'd:—send her!
She has vassals to attend her:
She will bring, in spite of frost,
Beauties that the earth hath lost;
She will bring thee, all together,
All delights of summer weather;
All the buds and bells of May,
From dewy sward or thorny spray;
All the heaped Autumn's wealth,
With a still, mysterious stealth:
She will mix these pleasures up
Like three fit wines in a cup,
And thou shalt quaff it:—thou shalt hear
Distant harvest-carols clear;
Rustle of the reaped corn;
Sweet birds antheming the morn:
And, in the same moment, hark!
'Tis the early April lark,
Or the rooks, with busy caw,
Foraging for sticks and straw.
Thou shalt, at one glance, behold
The daisy and the marigold;
White-plum'd lillies, and the first
Hedge-grown primrose that hath burst;
Shaded hyacinth, alway
Sapphire queen of the mid-May;
And every leaf, and every flower
Pearled with the self-same shower.
Thou shalt see the field-mouse peep
Meagre from its celled sleep;
And the snake all winter-thin
Cast on sunny bank its skin;
Freckled nest-eggs thou shalt see
Hatching in the hawthorn-tree,
When the hen-bird's wing doth rest
Quiet on her mossy nest;
Then the hurry and alarm
When the bee-hive casts its swarm;
Acorns ripe down-pattering,
While the autumn breezes sing.

    Oh, sweet Fancy! let her loose;
Every thing is spoilt by use:
Where's the cheek that doth not fade,
Too much gaz'd at? Where's the maid
Whose lip mature is ever new?
Where's the eye, however blue,
Doth not weary? Where's the face
One would meet in every place?
Where's the voice, however soft,
One would hear so very oft?
At a touch sweet Pleasure melteth
Like to bubbles when rain pelteth.
Let, then, winged Fancy find
Thee a mistress to thy mind:
Dulcet-ey'd as Ceres' daughter,
Ere the God of Torment taught her
How to frown and how to chide;
With a waist and with a side
White as Hebe's, when her zone
Slipt its golden clasp, and down
Fell her kirtle to her feet,
While she held the goblet sweet
And Jove grew languid.—Break the mesh
Of the Fancy's silken leash;
Quickly break her prison-string
And such joys as these she'll bring.—
Let the winged Fancy roam,
Pleasure never is at home.

Meter: trochaic
[alle Wässerlein fließen]
by Friedrich Rückert

Alle Wässerlein fließen
In die grundlose See;
Alle Freuden ergießen
Sich ins trostlose Weh.
Alle Freuden ergießen
Sich ins endlose Leid;
Alle Blumen, die sprießen,
Sind des Todes Geschmeid.
Alle Blumen, die sprießen,
Sind ein lächelnder Schmerz;
Mit Lächeln will sich erschließen
Des Frühlings beklommnes Herz.
Mit Lächeln will sich erschließen
Das Herz, das beklommene;
Wie bald muß es verdrießen
Das Unternommene.
Wie bald muß es verdrießen,
Was süße Lust war vorher!
Alle Wässerlein fließen
In das bittere Meer.

Meter: polymetric
Al laureado ingenio del Parnaso doctor Juan Pérez de Montalbán
by Juan Castro Pecellín y Barona

O tú que peregrinas, Caminante
maravillas del mundo mira atento
este fatal heroico Monumento,
elocuente Orador, mudo elegante
Aquel Gran MONTALBÁN, aquel Atlante
del cielo del Parnaso, aquel Portento
admirarás en él, si el pensamiento
a tanta admiración fuere bastante
Aquí verás que cuenta injustamente
el mundo las edades por los Años,
habiendo de contar por las acciones;
pues muriendo en la edad más floreciente,
hoy vive, y vivirá libre de engaños,
Joven Anciano en todas las Naciones.

Meter: iambic
Las mujeres en berlina – Rubias y morenas
by Jacinto Labaila

Son las rubias mujeres deliciosas,
lánguidas, agradables, delicadas,
tan frescas, que parecen que
                        formadas
sean de ramos de suaves rosas
Y las morenas son facinerosas,
que cual puñales clavan sus miradas,
pero que cuando están enamoradas
no hay ninguna cual ellas cariñosas.
A unos sólo morenas enloquecen,
pero las rubias otros, al contrario,
encuentran sólo de atractivos llenas;
buenos entrambos tipos me perecen,
y no siendo a ninguno refractario,
a mí me gustan rubias y morenas.

Meter: polymetric
- 984 - Jornada I, LOTARIO
by Lope de Vega

Vi por mi mal, tus ojos, Isabela;
pues habiendo de ser señora mía,
mi noche opuse a tu sereno día,
que alumbra el alma y la razón desvela.
Puse del fuerte la lealtad en vela
cuando los rayos de tu sol temía;
fue el daño guarda, y el temor espía,
muro el respeto, y el peligro espuela.
Pero ¿qué me valió? Que me venciste,
siendo traidor al cielo, ¡ah!, Enrique ingrato!
Pues en su nombre de Alemania vengo.
Y al fin a tal estado me trajiste,
que eso tengo de vida, que dilato
pedir remedio del dolor que tengo.

Meter: iambic
- LXXXIX -
by Gutierre de Cetina

Como teniendo en tierra bien echadas
las raíces un árbol se sostiene,
y como del humor que de ellas tiene
las ramas son criadas y guardadas;
como si le serán todas cortadas,
no por eso se seca o se detiene,
antes torna a brotar y a mostrar viene
otras en su lugar luego criadas;
así de mi esperar siendo cortado,
por la mano cruel de algún desvío,
con las ramas el fruto deseado,
de la raíz que está en el alma envío
humor a la esperanza, y, de obstinado,
con nuevas ramas a esperar porfío.

Meter: polymetric
1L: Fahr wohl, du alte Schraube!
by Paul Scheerbart

Fahr wohl, du alte Schraube!
Mir warst du sehr egal.
Mir schmeckt die Lebenstraube,
Und dir ist alles Qual!
Tu immer, was du wolltest;
Ich stör dich nicht dabei.
Ich weiß nicht, was du solltest;
Ich laß dich gerne frei.
Und wenn du wieder grolltest,
So wär's mir einerlei.
Schrei nur, mein Liebchen, schrei!

Meter: iambic
Astrophil and Stella 20: Fly, fly, my friends, I have my death wound, fly
by Sir Philip Sidney

Fly, fly, my friends, I have my death wound, fly!
See there that boy, that murd'ring boy, I say,
Who, like a thief, hid in dark bush doth lie
Till bloody bullet get him wrongful prey.
So tyrant he no fitter place could spy,
Nor so fair level in so secret stay,
As that sweet black which veils the heav'nly eye;
There himself with his shot he close doth lay.
Poor passenger, pass now thereby I did,
And stay'd, pleas'd with the prospect of the place,
While that black hue from me the bad guest hid;
But straight I saw motions of lightning grace
And then descried the glist'ring of his dart:
But ere I could fly thence it pierc'd my heart.

Meter: iambic
1L: Seit siebzehn Jahren steht
by August Wilhelm Schlegel

Seit siebzehn Jahren steht
Die Universität.
Wie kommt's, daß kein Jurist
Sich in so langer Frist
An unsers Königs Fest
Als Redner hören läßt?
Sind etwa die Juristen
Nicht gute Royalisten?
Sind vollends Civilisten
Nicht gute Latinisten?
Das Corpus juris ist
Lateinisch, wie ihr wißt;
Wovon sie dann die Fetzen
Mit schlechtem Deutsch versetzen.
Da achtet man nicht viel
Latinität und Stil.
So geht zwar viel Latein
In ihren Kopf hinein;
Doch soll's zum Mund heraus,
Dann sind sie nicht zu Haus.

Meter: iambic
Die Diebsstellung
by Ludwig Achim von Arnim

Maria in den Garten trat,
Begegnen ihr drey Jüngling zart.
Der erste war Sankt Daniel,
Dann Raphael, dann Michael.
Sankt Daniel zu ihr da lacht,
Die Jungfrau spricht: »Was hast gelacht?
Sankt Daniel spricht: »Ich wacht zu Nacht,
Zwey Dieb die hatten sich erdacht:
Vermassen sich wohl zu geschwind,
Zu stehln dein allerliebstes Kind.«
Sie spricht: »Das wird nun werden gut,
Dann wer mein Kindlein stehlen thut,
Den müst ihr binden an die Schwell,
Daß er nicht kann von seiner Stell.«
»sankt Raphael, Sankt Michael,
Ihr bindet ihn da an die Stell.«
Sankt Daniel sprach: »Ey seht nur an,
Da stehen sie noch Mann für Mann.
Der Schweiß der läuft von ihnen sehr,
Die wagen umzusehn nicht mehr,
Gebunden sind in eiserm Band,
An Gottes Erd, von Gottes Hand,
Sie stehen da wie Stock und Stein,
Bis sie die Stern gezählet ein,
Bis sie den Sand am Meer gezählt,
Die ungebornen Kind der Welt.«
Maria sie aus Banden nahm,
Wer Rechtes thut hat keine Scham.

Meter: iambic
- XLIV -
by Argensola

Tanto mi grave sentimiento pudo,
que en la mano de bárbara violencia
hizo dando lugar a la clemencia
volver el filo del cuchillo agudo.
¿Hay por ventura de diamante escudo
que pueda hacer tan firme resistencia,
como de un alma pura la inocencia
que ofrece el pecho al vencedor desnuda?
Yo vi, yo vi los ojos, no es mentira,
que muerte amenazaban, detenerse
con blando efecto en la miseria mía;
y deshacerse los nublados de ira,
y la santa piedad aparecerse;
que todo es fácil si en la fe se fía.

Meter: iambic
JARO.
by Miloš Červinka

Byl tichý večer, vlahý máj;
přiletěl vánek jižní v kraj,
na nebi pohání truchlivé oblaky,
obloha temna, a slunko je za mraky –
ticho je nebe, ticha zem
pod smutným šedým pokrovem.
Zaběhl vánek do luhů,
zatočil se tam v okruhu –
zaběhl dále po lukách, po poli,
prohledal vesničky, prohledal okolí,
kde by se k zpěvu našel druh –
mrtva jsou pole, vísky, luh. –
Bože můj dobrý, což to je,
že větřík nemá pokoje? –
Druha kdy pro svoje nenašel zpěvánky,
že letí do výše pod rudé červánky –
jaké to dítě, kdo jeho máť? –
Aj, vesna, – proto chce pět‘ i hrát’!
A proto rejdí v oblačí,
až je po nebi rozvláčí,
a zlaté slunko zulíbá dědiny,
zapěje slavík – a vše úsměv jediný!
To vesny dítě! Jeho spěch –
to příroda – to boží dech! –

Meter: polymetric
Panteísmo
by Julio Herrera y Reissig

Los dos sentimos ímpetus reflejos,
oyendo, junto al mar, los fugitivos
sueños de Gluck, y por los
                  tiempos viejos
rodaron en su tez oros furtivos
La luna hipnotizaba nimbos vivos,
surgiendo entre abismáticos espejos
Calló la orquesta y descendió a
                  lo lejos
un enigma de puntos suspensivos
Luego: la inmensidad, el astro,
                  el hondo
silencio, todo penetró hasta el
                     fondo
de nuestro ser Un inaudito halago
de consubstanciación y aéreo giro
electrizónos, y hacia el éter vago
subimos en la gloria de un suspiro.

Meter: iambic
- II - Al duque de Alba
by Diego Ximenez Ayllon

Magnánimo Señor en quien se encierra
el esfuerzo valor y fortaleza
por quien la fe de Cristo y la grandeza
de España se sustenta en esta tierra.
Vuestra potente mano es la que aterra,
de Herejes y Traidores la braveza
y a todos los que habéis puesto en bajeza
con gran prudencia con justicia y guerra.
El Conde Ludovico en Frisa roto
huyendo se salvó de vos a nado
y aquel estrago no pondrá en olvido.
También se fue el de Orange mal tratado
con su potente ejército remoto
temiendo ser del todo destruido.

Meter: iambic
Časně z rána.
by Růžena Jesenská

Časně z rána, ach tak časně,
že i stromy ještě spaly,
hleděla jsem na tu cestu,
jak se tratí v dáli, v dáli!
Stráň – ta byla celá zlatá,
rosa na ní – drahokamy,
ach, tak chladně, vonno, vlhko
bylo v sadě pod hruškami.
Nahoře ty lesy tmavé
byly ještě v bílém floru,
tady hlásek, tady hlásek –
ozýval se v tichém choru.
Jemná ptačí overtura
sladkým zněla – moderato,
plno paus, jak v oči spící
nebeské by padlo zlato.
Já v té trávě porosené
stála v milém vytržení,
hleděla jsem k nebi v dálku,
že mu nikde – konce není.
A ta cesta hladká, bílá,
tak se k němu nějak točí,
kdybych šla tam, kde se tratí,
uzřela bych sivé oči.
Šla bych po té cestě bílé,
ale je tak časně z rána,
a když slunce výše stojí, –
je již cesta – ušlapána! –

Meter: trochaic
V ŘÍMSKÉ CAMPAGNI.
by Josef Svatopluk Machar

Jaké to nebe! Modré jako touha –
zří k němu pastýř od těkavých stád,
zří k němu Via Appia ta dlouhá,
zří k němu starých vodovodů řad.
Zřím k němu já, jenž ležím valnou chvíli
v pinie stínu – modro v šíř a dál –
ó Marketko, tak modré oči byly,
jež jedenkrát jsem tolik miloval!

Meter: iambic
I. To v háji bylo vavřínovém:
by Vítězslav Hálek

To v háji bylo vavřínovém:
háj dýchal nesmrtelný sen,
a chvílemi zas šuměl slovem,
jež dělí spoustu v noc a den.
A v háje pološerém stínu,
tam kráčí Sláva s velebou,
šat na těle má cherubínů
a věčnou hvězdu nad sebou.
Tam větve kropí, hlídá v stesku,
než hvězda plá jen dopola,
když ale uzrá v plném lesku:
to hlasně hájem provolá.
Tu každý list u blahém hnutí
sám sebou prchá zápasem,
chce ve věnci být, v obejmutí,
a háj se chvěje úžasem.
Teď právě kroky zastavila:
les mlčí němý dokola,
zář nad ní ve hvězdu se slila –
čí asi jmeno provolá?

Meter: iambic
2.
by Daniel Czepko von Reigersfeld

Du must, wilt du den Grund beschaun,
Daraus die Weisen Lehren fliessen,
Des Lebens Wasser in dich schliessen,
Und unserm Mittler gantz vertraun.
Es wird, wirst du mit mir drauf baun,
Sich in dir dein Verstand ergiessen,
Ja Lebens Ströme werden schiessen,
Und weisre Lehren auf uns thaun.
In Ihm ist Gott, Natur und Wir
Und alle Wundersprüch ein Wesen:
Kanst du, er wird ein Geist mit dir,
Die Reim aus diesem Grunde lesen.
Doch bist du bloß, wann voll Begier
Du darnach lebst, mein Mensch, genesen.

Meter: iambic
Der Blitz und der Donner.
by Barthold Heinrich Brockes

Wenn aber der entflammte Stoff sich in so grosser
Menge findet,
Daß er sich, wie ein Strohm von Feuer, in einem Au-
genblick entzündet,
Und gleichsam sich herunter stürzt; ist es der Blitz, deß
wilde Kraft
Entsetzliche Gewalt verübt, nachdem in ihm ein strenger
Wind,
Die Heft- und Giftigkeit des Stoffs, draus er besteht, ver-
bunden sind.
Die Luft aus den zerrißnen Bläsgen, und die, so zwischen
Wolken steckt,
Muß, durch die greuliche Gewalt, die der entflammte
Stoff erweckt,
Entsetzlich ausgespannet werden. Wenn diese nun ver-
schränket sind
Durch dick-gepreßte Wolken-Klumpen, die oft ein wider-
wärt'ger Wind
Sehr heftig vor sich stößt und preßt, auch öfters auf ein-
ander fallen;
So kanns unmöglich anders seyn, als daß mit solchem
starken Knallen,
Und einem krachenden Getümmel, die Theilchen aus ein-
ander geh'n,
Die sich so stark gepreßt befinden, woraus die Donner-
Schläg' entsteh'n.
Nun scheint der Schlag, der einfach ist, sich zu verdoppeln,
zu vermehren,
Und, ob er gleich so gleich vorbey, doch eine Zeitlang noch
zu währen.
Die Ursach’ ist, dieweil der Schlag von dem Gewölk
zurücke schlägt,
Und dadurch ein erschrecklichs Echo, durch wiederholten
Knall, erregt,
Den Augenblick, so bald das Feuer aus den zerrißnen
Blasen kracht,
Zusammt dem angeflammten Stoff, und solch ein heftiges
Erschüttern
In der schnell ausgespannten Luft, mit gählinger Zertren-
nung, macht;
So müssen, durch so starken Druck, die nahen Wolken-
Cörper zittern,
Dem ungeheuren Stosse weichen, und heftig in einander
dringen.
Wann dann die Bläsgen ebenfalls, aus welchen sie be-
steh'n, zerspringen,
Und Feur aus allen Orten bricht; so muß ein stetigs
Blitzen, Wittern,
Und auch zugleich ein starker Regen herunter stürzen,
welches man
In allen heftigen Gewittern beständig spühren wird und
kann.

Meter: polymetric
Nehřeš!
by František Cajthaml-Liberté

V pátek se posti, křesťane,
dle vzoru faráře Chyby:
sněz kopu vajec na másle
a k tomu tři kila ryby.

Meter: polymetric
- CXXVI - Aviso
by Pedro Soto de Rojas

¿Dónde di caminante vas perdido,
tras la posta veloz de tu pecado?
Del apetito tu ofensor, cargado,
calzado muerte, corrupción vestido,
¿dónde arroyuelo corres tan crecido?
¿dónde vas torbellino tan hinchado?
al centro amargo vas precipitado;
a deshacer el fin constituido.
Detén, reprime el paso, vuelve, y mira,
lo que te espera al fin de la jornada,
pues caminas sin luz teme, suspira.
Teme pues eres carne ardiente espada
teme pues tú la incitas justa ira,
teme pues rompes ley, sentencia dada.

Meter: iambic
- 896 - Jornada II, FLORELLA
by Lope de Vega

No es muerto aquel que muere, si en la vida
dejó buena opinión; sólo es el muerto
el que viviendo mata el desconcierto
de la deshonra al apetito asido.
No es esclavo el que corta la extendida
plaza del mar con remo a golfo o puerto,
ni es triste el solitario en el desierto
ni el labrador que busca la comida;
que el muerto, esclavo, solo y el villano
es vivo, es libre, alegre, y rey si tiene
esto que llaman honra los mortales;
que si le falta muerto o vivo es llano,
que es muerto, esclavo, triste vil, pues viene
a dar por breve viento largos males.

Meter: iambic
Angelu de Gubernatis
by Jaroslav Vrchlický

Jedním oknem duše Tvojí
Orient se skvěje,
druhým oknem Italie
jásá a se směje;
krásný život, velké cíle, svoboda a lidskost;
základní ty balvany dva lidské epopeje.

Meter: trochaic
- XVI -
by Juan de Timoneda

Tan claro desengaño me habéis dado,
señora, en lo mejor de mi esperanza,
que por no ver en vos tan gran mudanza
holgara de vivir siempre engañado.
Mas vos me habéis de suerte desansiado
del bien en que tenía confianza,
que con mis ojos vi mi mal andanza,
y fui a mi muy pesar desengañado.
Mortales son las señas que yo vide,
tanto que si la fiesta no es llegada,
en vísperas que estáis de celebrarla.
Gozadla bien, pues ella así lo pide,
mas ser, señora , un poco recatada,
que no lo sepa yo, que he de llorarla.

Meter: iambic
A Cristóbal Colón
by Rafael María Baralt

¿Quién La fiereza insulta de mis olas?
¿Quién del rumbo apartado y de la orilla,
entre cielos y abismos hunde la
                     quilla
de tristes naves, náufragas y solas?
Las banderas triunfantes que enarbolas,
en la mojada arena con mancilla
miedo al mundo serán, no maravilla
y el casco de tus naves española.
Rugiendo el mar clamó; pero sonora
¡Colón! dijo una voz, y al fuerte acento
inclina la cerviz, besa la prora
Cruje el timón, la lona se hincha al viento
y, Dios guiando, el nauta sin segundo
a los pies de Isabel arroja un mundo

Meter: iambic
An einen Freund
by Franz Grillparzer

Ein Schiffer irrt, durch Sturmesnacht getrieben,
Der Wogen und der Winde, leichtes Spiel,
Wohl sind ihm Mast und Ruder noch geblieben,
Doch fehlt der Reise Wichtigstes: ein Ziel!
Da sieht er einen Stern durchs Dunkel blinken,
Froh ordnet er darnach den irren Lauf,
Und jetzt, da schon die Kräfte schwindend sinken,
Tut sich ein Hafen dem Verirrten auf.
Wie er das hohe Ufer nun beschreitet,
Weiht opfernd er dem Leistern in der Nacht,
Der ihm der Irrfahrt frohes Ziel bereitet,
Die Erstlinge von dem, was er gebracht.

Meter: iambic
A una rosa – II
by Juan Bautista Aguirre

De púrpura vestida ha madrugado
con presunción de sol la rosa bella,
siendo sólo una luz, purpúrea
                        huella
del matutino pie de astro nevado
Más y más se enrojece con cuidado
de brillar más que la encendió su estrella,
y esto la eclipsa, sin ser ya
                        centella
que golfo de la luz inundó al prado
¿No te bastaba, oh rosa, tu hermosura?
Pague eclipsada, pues, tu gentileza
el mendigarle al sol la llama pura;
y escarmienta la humana en tu belleza,
que si el nativo resplandor se apura,
la que luz deslumbró para en pavesa.

Meter: polymetric
Kam vede cesta pozdě tak?
by Gustav Dörfl

Kam vede cesta pozdě tak?
Jen kolem hradu, příteli;
ty oči mé tak rády by
Křivoklát spící viděly.
Je zima, zebe do rukou
a všady sněhu závěje;
zde nate doutník, vemte jen –
ten snad vás trochu zahřeje.
Náš Křivoklát už dávno spí
a mha se táhne po dolu:
jak bych se o něj báti měl –
pojďme ho střežit pospolu.

Meter: iambic
U železného muže.
by František Hajniš

Jak tu stojí v plné kráse
Reka, obraz časů dávných,
Statný vojín věků slavných,
V bitvě strašný, vlasti k spáse!
Hlavu kreje přilbice,
Na níž vlaje chochol černý,
Po boku meč visí věrný,
Železem též krytá pravice,
V ní pak strmí strašné kopí,
Ježto v nepřátelské řady
Krveplné tam i tady
Nechávalo stopy! –
Vítej, reku přeudatný!
Pamatuj mne na věk statný.
Duch můj zlaté chvíle slaví,
Kdy si zašlých reků činy,
Proslavené vlasti syny
V pokoře před oči staví;
Kdyžto živé krve proudy
Zmužné probíhaly oudy,
Váženy hrdinské síly,
Bojem ztuhly v těle žíly;
A kdy zhoubce vlasti vstal,
Četný zástup reků vzal
Dobrovolně v ruku meč,
V krutou spěchal seč,
Odkud se co vítěz vrátil,
Buď jej břitký ocel zchvátil!
Zašel dávno zlatý čas,
Ostala jenom památka;
Pravnuků věčných hromádka
K slávě zdvihá slabý hlas.

Meter: trochaic
E ilftes  B uch.
by Franz Christoph von Scheyb

„mir scheints, es flösse GOtt bereits in meine Sinnen:
„er seegne seinen Wunsch und dieses sein Beginnen.
„bewaffnet, rüstet euch! das Ende krönt den Sieg;
210”Die Krone kom̃t von GOtt; von ihm kom̃t Fried und Krieg.

Meter: iambic
Vzkaz.
by Adolf Heyduk

Vzkázala mně po větříku
Šumavička milá,
že se k jara přivítání
pěkně ošatila,
že zapletla černou kadeř
hojně do vrkočí
a že radosť vzmáhá se jí
v hloubce temných očí.
Vzkázala mně, abych přišel,
že juž doba kvapu,
chci-li píti ku potěše
z krásy zlatých slapů,
že mně chystá přivítanou,
o níž nemám zdání:
dívčí písně za večera,
ptačí za svítání.

Meter: trochaic
- CXLIII - A una gran señora que dejó el siglo
by Juan de Tassis y Peralta

Tú que la dulce vida en tiernos años
trocaste por la vida trabajosa,
la blanca seda y púrpura preciosa
por áspero cilicio y toscos paños;
tú que, viendo del mundo los engaños,
al puerto te acogiste presurosa,
cual nave que en la noche tenebrosa
teme del mar los encubiertos daños;
canta la gloria inmensa que se encierra
en el alma dichosa, ya prendada
del amor que se enciende en puro celo;
que si el piloto al divisar la tierra
alza la voz de gozo acompañada,
¿qué debe hacer quien ya descubre el cielo?

Meter: iambic
- 93 - A un elogio que se hizo en Roma a su muerte fingida
by Lope de Vega

La fama que del Tibre a la ribera,
de lenguas de mi muerte mal vestida,
Paulo, llegó, parece que fingida
me enseña a prevenir la verdadera;
aunque jamás pensé que ser pudiera
más dichosa mi muerte que mi vida,
si a vuestro sol, en fénix convertida,
con nuevas plumas renacer espera.
La envidia que mis años, como espuma
ir a la playa de ola en ola advierte,
no es mucho que ya muerto me presuma.
Dichoso yo, pues me mató de suerte,
que puedo oír de vuestra docta pluma,
después de muerto, elogios a mi pluma.

Meter: iambic
161.  Niemand liegt an der brust Christi
 als Johannes.
by Angelus Silesius

Kind bilde dir nicht ein/ eb du Johannes bist/
Daß du ligst an der Brust deß Herren JEsu Christ.

Meter: iambic
Soneto
by Pedro de Robles y Guzmán

¡O Reina Grande, aun antes de la Cuna!
Mas que accidente opone la fiereza,
a la constante luz de su grandeza,
afectando la ley de la fortuna.
Crece dolencia grande, que importuna
a pagar solicita la fineza,
y remontando Sol en su entereza
resiste la inconstancia de la Luna
Con igualdad discorde en Regia Valla,
dos grandes a la lucha se permiten,
creciendo el uno, el otro sin aumento.
Vence Mariana, ¡o tu! porque
                  es batalla
donde violento, y natural compiten,
es preciso, que ceda lo violento

Meter: iambic
Schließe mir die Augen beide.
by Theodor Storm

Mit den lieben Händen zu!
Geht doch Alles, was ich leide,
Unter deiner Hand zur Ruh'.
Und wie leise sich der Schmerz
Well' um Welle schlafen leget,
Wie der letzte Schlag sich reget,
Füllest du mein ganzes Herz.

Meter: trochaic
Siegslied
by Ludwig Achim von Arnim

Fangt an zu singen,
Die Trommel rühren,
Zertrennt ist Pharaos groß Heer;
Laßt Saiten klingen,
Und jubiliren,
Verschont hat uns das rothe Meer.
Hat nachgelassen
So stark zu fliessen,
Gestanden wie die Mauren fest;
Durch gute Straßen,
Mit trocknen Füssen
Gehn wir hindurch, wir sind getröst.
Will Moses führen
Das Heer der Männer,
Kommt ihr zu mir ihr Jungfräulein;
Mein Heer zu zieren,
Trotz euch Bekenner,
Bin Aron ich die Schwester dein.
Weil wir entronnen
Den Wasserwellen,
Sollt ihr der höchsten Majestät
So viel vergönnen,
Ein Fest anstellen,
Und singen, daß der Osten weht.
Der Thau wird fallen,
Und euch begiessen,
Herab vom hohen Himmelsbau;
Ihr sollt vor allen
Das Herz erschliessen,
Dem Honig süssen Himmelthau.
Dann wird benetzet,
Was vor geblieben,
Und ohne dies wohl Frucht gebracht;
Zugleich ergötzet,
Mehr angetrieben,
Was ausgedorret und verschmacht.

Meter: iambic