PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
- X -
by Bernardino de Rebolledo

Que en su mayor ofensa más constante
siempre os halla la suerte examinado,
y en la menos feliz más venerado
ninguna a como veros sea bastante.
Acción es vuestra, más que el fulminante
rayos de iras marciales fabricado,
de su moral violencia desarmado
vuestro pecho confiese de Diamante.
Esta al Sumo Hacedor reconocida
su guerrero fatal os distribuye
triunfos que envidien Marte y la Fortuna.
Pues el que ha dilatado vuestra vida
el dilatar su nombre os constituye
de la tumba del Sol hasta la cuna.

Meter: polymetric
I zpěvu kynou koruny,
by Jiljí Vratislav Jahn

I zpěvu kynou koruny,
i neoblomná víra,
i neunavné nadšení
svých synů nezapírá.
I zpěvu hlas se neztratí
v života hlučných dějích
a prodírá se k vítězství,
jak řeka ve peřejích.
Však jenom snaze posvátné
je nebe otevřené,
jen nad nevinnou důvěrou
se duha spásy klene.
Však hnusný zisk a zlata chtíč
otráví zpěvu zdroje
a květem jedovatým jen
ozdobí skráně svoje.

Meter: iambic
Danck-Gebeth nach dem Essen.
by Barthold Heinrich Brockes

Ovater! der du uns nunmehr
Was unsern Cörper tränckt und nähret,
So reichlich abermahl beschehret,
Nur dir gebühret Danck und Ehr!
Du hast aus Gnaden, uns nicht nur
Aus nichts gezogen, Leib und Leben,
Und so verschiedne Kost gegeben;
Du hast, im Reiche der Natur,
Der Cörper Theile so gefüget,
Daß, was uns nährt, uns auch vergnüget,
Und darzu sonderlich den Mund,
Die Zunge, Zähne, Gaum und Schlund,
So kunst- und wunder-reich formiret,
Daß unser Geist durch sie entdeckt
Die Kraft, die in den Cörpern steckt,
Und im Genuß Verguügen spüret.
Dieß Wunder im Getränck und Essen,
Das uns zugleich auch Nahrung giebt,
Verdient ja wol, daß wir ermessen,
Wie sehr uns unser Schöpfer liebt.
Ach, laß denn, was von deinen Gaben,
O GOtt! wir jetzt genossen haben,
Woraus uns so viel Lust entstund,
Uns nicht allein den Cörper stärcken;
Laß uns, an Seel’ und Leib gesund,
Auch deine Macht und Liebe mercken,
Und, da wir nun gesättigt seyn,
Der Seelen Kraft zu dir allein,
In froher Gegen-Liebe, lencken,
Dir Ehrfurcht, Danck und Andacht schencken,

Meter: iambic
[viel bin ich umhergewandert]
by Georg Friedrich Daumer

Viel bin ich umhergewandert,
Um zum Heile zu gelangen,
Mit Betagten und Erfahrnen
Bin ich eifrigst umgegangen,
Stillte nicht der Seele Bangen,
Reiste nicht zum Lichte so,
Und am Ende blieb ich, wo? –
An Suleima's Lippe hangen,
Meines Seins erst jetzo froh.

Meter: trochaic
Auf einen einfältigen Archivar
by Leopold Friedrich Günther von Goeckingk

Ich wüßte nichts, was mehr sich ähneln könnte,
Als dieses Mannes dicker Kopf
Und unsers alten Kirchthurms Knopf,
Denn beid' enthalten nichts als Wind und Documente.

Meter: iambic
STIŠENÍ.
by Emanuel Lešehrad

Dozněly varhany a mše jsou skončeny;
jsou v chrámě zšeřeném dvéře juž zamčeny.
Teď vládne přítmí a ticho u oltáře,
zhas’ požár monstrancí, zavřeny žaltáře.
A mniši odešli dávno juž do cely
rozmlouvat s Ježíšem a svými anděly.
Spí svatí otcové v oblacích kadidla,
v barevných tabulích jen sivý měsíc plá.
Kdy opět zazní zde velebné chorály?
Kdy opět zvony se rozkřiknou do dáli?
Dozněly varhany a mše jsou skončeny.
V mé duši zšeřené jsou dvéře zamčeny.

Meter: polymetric
1L: Hab' ich einst ehrgeizigen Wunsch als Jüngling
by Emanuel Geibel

Hab' ich einst ehrgeizigen Wunsch als Jüngling
Unbedacht im Busen genährt: ich bannt' ihn
Längst; dem Weltlaufkundigen geht kein Gut mehr
Über die Freiheit.
Mag, wer will, am Sessel der Macht, um Einfluß
Buhlend, stets abhängiges Los ertragen
Oder, laut vom Volke bejauchzt, des Volkes
Laune gehorchen!
Mir gefällt's, nach eigenem Trieb in ernster
Muße, fern vom Stimmengebraus des Marktes,
Bald im Schicksalsbuche der Zeit die dunkle
Schrift zu enträtseln,
Bald am Reichtum griechischer Kunst und Schönheit,
An Homers einfacher Gewalt zu prüfen,
Was die Neuzeit Mächtiges schuf, von andern
Sternen geleitet,
Oder tagwerkmüde dem Zug der Wolken
Nachzuschaun und irgendein Lied zu summen,
Wie's dem einsam Träumenden Hoffnung eingibt
Oder Erinnrung.

Meter: polymetric
1L: Wohl dem Mann, der in der Stille
by Ludwig Tieck

Wohl dem Mann, der in der Stille
Seine kleine Heerde führt,
Weit von Menschen, in der Hülle
Dunkler Bäume sie regiert.
Wo er wohnet sind die Götter,
Sitzen bei dem kleinen Mahl,
Ewig sonnt ihn Frühlingswetter,
Fern von ihm die rege Qual,
Die mit ihren schwarzen Flügeln
Um den Unzufriednen schwärmt,
Daß er sich von Thal zu Hügeln
Und von Hügeln thalwärts härmt.
Aber hier ist Abendröthe
Widerschein von Morgenroth,
Und die kleine Schäferflöte
Klinget bis zu unserm Tod.

Meter: trochaic
- XCIV - Igualdad de la ausencia con la muerte
by Pedro Soto de Rojas

¿Hielo, y fuego de Amor, ceniza, y llama,
qué pretendéis en mi cansado pecho?
¿cuál hurto? ¿cuál rigor? ¿cuál daño he hecho
cuyo justo castigo así me infama?
¿Qué voz ministros os incita y llama,
donde no hay vencimiento de provecho?
Hareisme que aborrezca a mi despecho,
si tanto le apretáis a quien bien ama.
Templad estos extremos un instante,
si es que mi destemplanza os lo consiente,
diferencia del muerto, al que es amante.
¡Mas ay mísero yo! que estoy ausente,
sufrid pecho, sufrid, nada os espante,
que no es la muerte, a ausencia diferente.

Meter: polymetric
Muerte de César
by Gabriel de la Concepción (Plácido) Valdés

«En cadenas mis palmas se han trocado,
en pesares mis dichas y en afrenta,
y nadie osando restaurarme intenta
de Emilio y Numa el esplendor pasado »
Así exclamaba Roma, cuando armado
ante monstruo feroz que la atormenta,
el vencedor del Ponto se presenta
con torvo ceño y ademán airado
«Depón ¡oh patria! el ominoso luto,
un hijo tienes que el acero vibre;
hoy muere César o perece Bruto.
mientras exista yo, tú serás libre »
Dijo, y alzando la potente mano,
descargó el golpe, y expiró el tirano.

Meter: iambic
Als Zesar und Pompejus mit einander
 riegeten/ und Zizero gefraget wurde/ wel-
 hem Theile er beystünde/ gab er zur Antwort:
by Georg Neumark

Es bleiben Sonn und Mond an ihren Himmelsstellen/
Gantz unbeweglich stehn/ wie sehr die Hund’ auch bellẽ;
Der blauvergiffte Neid der tob’ auch wie er wil/
Ein ädler Geist der lacht und schweigt zur Thorheit still.

Meter: iambic
Snící jezero.
by Adolf Heyduk

Sní jezero; skal výš se pnoucích
v klín utuleno, v lesa tmách,
víš, kolik hvězd as v nebi stkvoucích
se koupe v jeho hlubinách?
Víš, kolik v křišťálné mu duši
spí žhavých blesků, hromu ran,
víš, kolik vzdechů klid mu ruší,
když bouř jde z nebes mračných stran?
Víš, jaké stesky se v něm rodí,
když vzteklý mráz se na ně vrh’,
víš, kdo as z tajné hloubky chodí
žal vyplakat svůj na povrch?
Víš, kolik rybek jím se nese,
těch rybek, drobných myšlenek?
a kolik k slunci vyšvihne se
a z kolika sem přišly řek?
To nevíš, nedozvíš se v žití,
a přece pronikneš to spíš
než to, čím lidská hruď se nítí;
to na věky se nedozvíš!

Meter: iambic
A un ruiseñor
by José de Espronceda

Canta en la noche, canta en la mañana,
ruiseñor, en el bosque tus amores;
canta, que llorará cuando tu llores
el alba perlas en la flor temprana
Teñido el cielo de amaranto y grana,
la brisa de la tarde entre las flores
suspirará también a los rigores
de tu amor triste y tu esperanza vana
Y en la noche serena, al puro rayo
de la callada luna, tus cantares
los ecos sonarán del bosque umbrío
Y vertiendo dulcísimo desmayo,
cual bálsamo suave a mis pesares,
endulzará tu acento el llanto mío.

Meter: iambic
128.  Wer zu GOTT wil/ muß GOTT
 werden.
by Angelus Silesius

Werd GOtt wiltu zu GOtt: GOtt macht sich nicht
gemein/
Wer nicht mit ihm wil GOtt und das was er ist seyn.

Meter: iambic
The Eyes of My Regret
by Angelina Weld Grimké

Always at dusk, the same tearless experience,
The same dragging of feet up the same well-worn path
To the same well-worn rock;
The same crimson or gold dropping away of the sun
The same tints—rose, saffron, violet, lavender, grey
Meeting, mingling, mixing mistily;
Before me the same blue black cedar rising jaggedly to a point;
Over it, the same slow unlidding of twin stars,
Two eyes, unfathomable, soul-searing,
Watching, watching—watching me;
The same two eyes that draw me forth, against my will dusk after dusk;
The same two eyes that keep me sitting late into the night, chin on knees
Keep me there lonely, rigid, tearless, numbly miserable,
       —The eyes of my Regret.

Meter: iambic
- XX -
by Fcode Borja

Cualquier pleito, Sempronio dificulta
y Ticio lo deshace, y facilita,
uno sus textos a favor recita,
y otro con otros su verdad oculta.
Sempronio alega el daño, que resulta,
y osado Ticio, a despreciarle incita;
y cansa, cuando a entrambos solicita,
gran confusión al triste que consulta.
Y para quien su fines mal comprende
es poco más que una cuestión de nombres
la gran dificultad, que no se entiende,
tú Fabio, de este encuentro no te asombres,
porque Sempronio a su derecho atiende,
y Ticio mira que lo juzgan hombres.

Meter: iambic
Budníček.
by Adolf Heyduk

Mluv, šedé-li to jenom peří máš
či skvostný hedváb, pěvče temnooký,
jímž po žlutou až hruď se zdobíváš,
než skládáš svoje melodické sloky?
Jak záhy z klína Vesny vzlétáš ven,
bys dříve zapěl líbezné jí kvinty,
než vysní země zelený svůj sen
a včela slíbá snivé hyacinthy;
Dřív nežli skála oděje se v mech
a fialkové luh otevře oči,
než choré třemše navrátí se dech
a lesní pramen po nivách si skočí.
Své před zorou, než jitřní zvučí zvon,
už modlitby a hymny pěješ ranné,
a toužně za tónem se vznáší tón
jak povzdech flétny za večera hrané...
Těch zvuků každý, sivý mistře můj,
jak rosa padá v sprahlý sad mé hrudi,
a zaslechne-li první pozdrav tvůj,
i srdce mé z dum šedavých se budí.
A divem omladá v něm dětství sen,
jež zlatým šípem vzniklo z žití kuše,
a blahem jsem i žalem opojen,
jak pil bych víno z hroznů vlastní duše.
Jím zpíjím se a nevystřízvím již
z té touhy po kráse a písní zdobě,
ač vím, že kráčejí vždy blíž a blíž,
kdo na mne kámen zvednou ještě v hrobě.
Však jednou jistě zvolá nový čas:
„To padělané šampaňské mě nudí,“
a na domácí révy hodokvas
tvým zpěvem, milý budníčku, mě zbudí.

Meter: iambic
XXVII. Jak starý galejník v románu romantika
by Viktor Dyk

Jak starý galejník v románu romantika
(– jenž ve vazbě hořk’ devatenáct let! –)
zlý vyšel na slunce, a cítil, kterak vzniká
v něm zloba šílená, jež nenávidí svět:
měl úzkost ve zraku, a bázeň, která dráždí,
a štván byl ode všech, a laskal dumy zlé.
– Minulost bez lásky a přítomnost, jež vraždí,
ni jedno objetí, ni květy uvadlé?!
Z ponuré věznice vyšel jsem dnes
a s pósou Kainovou se dívám do nebes
a slyším hrdé, zamítavé hlasy –
A galejnická krev se vzbouřila:
Tu chtěl bych zabít, jež mne věznila,
a zpytavě a slídivě jdu v massy. –

Meter: iambic
Respuesta al capitán Cristóbal Pérez Rincón
by Diego MejÍa

Desde que el libre arbitrio
                  empuñó el cetro
de mis potencias, y en mi tierna infancia,
Febo rompiendo el velo de ignorancia,
me concedió su espíritu, y su plectro
Nunca guste las linfas de Liberto,
(viendo mi humilde estilo) con jaztancia,
que en mis orejas forman disonancia,
soberbia presunción, humilde metro.
Con humildad, y estudio mi animosa
Musa, a la cumbre del Parnaso aspira,
(docto Cristóbal honor de nuestro Polo)
La empresa es tan difícil, cuanto honrosa,
mas si subiere, ofrecerá su lira,
no a Apolo, sino a vos, que sois su Apolo.

Meter: polymetric
IV.
by Jiří Mahen

Den druhý sedím v uherské krčmě...
Podzimní slunce mi do čela svítí,
myslím, že na břehu řeky si sednu
a řeknu: Bože, dnes sejdu se s tebou?
Zvednu svou hlavu, bych tesknotu zahnal –
aj – věru! Obrázek pěkný je na zdi...
Černavá kravata pod vousem vlaje,
nad vousem obličej mírný a svatý...
K čertu! Což šílím? Což zmát’ se mi rozum?
Tvář ta se směje a směje se, směje...
A tvář ta mrazivým pohledem bodá.
– Dobrý den, grófe Andrássy Guylo!
– Dobrý den – pravím a zanech už žertů!
– Dobrý den – pravím a zanech už vtipů!
Přisám bůh, nejsou už hrdinské nijak,
čpí to z nich prašpatnou civilisací!
A skoro zdá se, že tisíciletí
u vás kdes usnulo na břevnech studní...
Pohleď jen! Koho to na hřbitov nesou?
Matku a syna, dceru a děcko!
A jejich hříchy, Andrássy Guylo?
Nebyli pro mír snad jako tvůj bratr
šlechetný, rytířský, vždy – s hlavou vzhůru
Appónyi, hrdina parlamentární?
Kdo to těm mrtvým tam našeptá v hrobě,
vše že byl omyl – ne rebelie –
vše že se stalo snad náhodou pouhou,
rozčilením, jež vysvětlit možno?
Kdo že to živým nám dokáže zítra,
že naše hrozby jen na půl vždy platí,
že Magyarország je nevěstou krásnou,
kterou ctít – nutno je, Andrássy Guylo?
Milovat cizí sny vzácná je radost.
Nám víno červené radost tu kalí.
Pověz mi, grófe Andrássy Guylo,
tvoje sny kdo z nás pomiloval?
Jestli je miloval – tlučhuba politik,
jestli je miluje prázdná kdes hlava,
to je dnes všechno. – Jdi na věky spat,
dřív než-li před tebou umře tvá sláva!
Bývala nějaká, není dnes pražádná,
bývala – zhynula. Kde kdo se stydí:
Uprostřed Evropy – barbaři žijí
na místě – lidí...

Meter: dactylic
- VIII -
by Francisco de Figueroa

Fiero dolor, que alegre alma y segura
hacer pudieras triste y temerosa
¿cómo con mano larga y enojosa
derramas sobre mí tanta dulzura?
No siente otro descanso, ni procura
mayor deleite el alma congojosa,
que abrir la vena fértil y abundosa
al llanto que me da mi desventura.
Por ti le alcanza, que tu sombra encubre
la causa de mis lágrimas apenas,
confiada a mi mismo pensamiento.
Mas sólo he de llorar las que van ellas
del fuego que me abrasa, y se descubre
que nacen de más áspero tormento.

Meter: iambic
30. Mezi studenty.
by Josef Uhlíř

Zdraví pevné, mysl klidnou,
a všech potřeb zásobu,
k tomu upřímnou a vlídnou
přítelínka osobu –
ku šťastnému živobytí
netřeba snad více míti.
V paláci i domě prostém,
kde jsou ony stálým hostem,
pravé štěstí má svůj stan,
a ten buď i Tobě přán.

Meter: trochaic
- 46 - Consuela a Tamayo de que todos maldigan sin culpa
by Lope de Vega

Aquí del Rey, señores: ¿Por ventura
fui yo Caín de mi inocente hermano?
¿maté yo al rey don Sancho el Castellano,
o sin alma signé falsa escritura?
¿Púsome acaso en la tablilla el Cura?
¿no soy hidalgo y Montañés Cristiano?
¿por qué razón con maldecirme en vano,
no tengo vida ni ocasión segura?
De oír decir a todos me desmayo,
sin que halla lluvia, o trueno resonante,
que vaya a dar en casa de Tamayo.
Vuestra Merced, rey mío, no se espante
ni tenga pena que le mate el rayo,
que sólo va a buscar su consonante.

Meter: iambic
La reja
by Eugenio Díaz Romero

Moría de dolor tras de la reja
del hospital, desmesurado y triste,
cuando mágicamente apareciste
sofocando al nacer mi última queja
Fue tu visión como una luz que
                     deja
a quien la ve, suspenso Dirigiste
luego hacia mí tus pasos, mas
                     quisiste
ocultarte al llegar bajo la vieja
encina en que mis sueños se albergaron
Mis ojos en la encina se clavaron
adivinando casi el movimiento
de tu imagen esbelta y vencedora
¿Partiste? No lo sé, mas si aliento
me halló en la reja, pálido, la aurora

Meter: iambic
Erklärung des Engel-Tituls/ so man vielen Frauen-Zimmer giebt
by Christian Friedrich Hunold

Ein Engel heisset ihr/ das Wachen ist auch groß.
Weil gut und böse nun/ so fraget das Gewissen/
Worzu gehöret ihr/ wohin trägt euer Küssen?
Die Guten tragen nur in Abrahami Schooß.

Meter: iambic
An die Schönen
by Johann Wilhelm Ludwig Gleim

Auf einer Rose schlief
Jüngst eine Biene tief,
Und Amor sah sie nicht!
Er rührt sie an, sie sticht!
Er schreit: o weh! o weh!
Sieht meine Lalage,
Schreit! ach Mama, Mama!
Die kleine Schlange da
Mit Fittichen, die sie
Hinfliegen sehen, die
Der Landmann Biene nennt,
Stach meine Hand! Es brennt
Entsetzlich! Armes Kind,
Spricht Lalage, – Geschwind
Dein Händchen her, und küßt,
Bis es geheilet ist.
Ihr Schönen, welchen Lohn
Gab ihr Cytherens Sohn,
Für den geheilten Stich?
Er gab, Er gab ihr mich!

Meter: iambic
- 7 - Acto III, DOÑA LEO
by Lope de Vega

Si el mundo todo en mi poder tuviera,
por rey del mundo, primo, os coronara,
y si pudiera hacer mundos, formara
otros mil mundos, que a esos pies pusiera.
Si el cielo dilatar me concediera
las vidas de los hombres, dilatara
la vuestra tanto, que hasta el fin llegara
del fin universal que el mundo espera.
Y si de Ovidio el artificio extraño
extendiera a sucesos verdaderos
y su transformación no fuera engaño,
me convirtiera en vos para teneros
el amor que os tenéis; si no me engaño,
yo os quiero más que vos podéis quereros.

Meter: iambic
52. Zas ve vůni a smavém jasu tonem,
by Adolf Heyduk

Zas ve vůni a smavém jasu tonem,
zas růží lásky pln je jara klín,
kup za kus života si jednu! honem! –

Meter: iambic
Rundgesang.
by Sándor Petöfi

Ohne Freud' ist schal das Leben,
Die kann nur der Wein uns geben;
Darum leeren wir im raschen
Zuge zwanzig, dreißig Flaschen.
Haben wir auch Haus und Keller,
In der Schenke schmeckt es heller,
Darum bleiben beim Getränke
Tag und nachts wir in der Schenke.
Hier ist's, wo wir uns erlaben,
Weil daheim wir Weiber haben.
Scharfe Zungen sind sie alle,
Ei, da gibt's nur Gift und Galle!
Und was wir Erspartes haben,
Muß man's ängstlich denn vergraben?
Ohne Geld wird's auch nicht schlimmer,
Bis zum Tode lebt man immer!
Darum wacker fortgetrunken
Bis wir in das Grab gesunken!
Immer Wein und nie Gezänke,
Trinken muß man in der Schenke!

Meter: trochaic
- 1243 - Jornada II, SANCHO
by Lope de Vega

Confuso y atrevido pensamiento,
adonde vais que a mi bajeza cuadre,
si no vi padre, ni conozco madre,
donde te lleva el lisonjero viento?
Sabe todo animal su nacimiento,
y así es razón, pues que conoce padre,
el caballo relinche, el perro ladre,
y brame el toro con soberbio aliento.
Alfonso es Sol, y su palacio es cielo
acá en la tierra, aqueastas armas alas,
Icaro yo, que voy fiado en ellas.
Detente pensamiento enfrena el vuelo,
porque si el cielo con la frente igualas,
corridas te amanezcan las Estrellas.

Meter: iambic
Roma y Cristo – III
by José Zorrilla

Comenzaron entonces el oído
a halagar y a sonar en la conciencia
frases de aun ignorada procedencia,
de grato son y místico sentido
«Fraternidad universal, olvido
de las injurias, paz, fe, penitencia,
caridad », frases mil de
                     nueva ciencia
que aun no habían los hombres aprendido
De paz universal serenos días
corrían, y en la atmósfera serena
vagaban misteriosas profecías:
era que ya la tierra estaba llena
de auras de redención; era
                     el Mesías
que empezaba a esparcir su nueva buena

Meter: polymetric
- 1193 - Acto III, DIANA De La victoria de la honra
by Lope de Vega

Amor desconcertado, qué es tu intento?
De locos eres ya reloj sin cuerdas,
y no es razón que las potencias pierdas,
que son de tu concierto el movimiento.
La vida, que te sigue corre atento,
porque jamás con la razón concuerdas
y aunque despertador que nos recuerdas,
pocas veces el bien, sólo al tormento.
Que aprisa que das horas de desvelos,
cuando se desconcierta la armonía
de las correspondencias de los cielos.
Ya te has hecho de Sol, que en pardo día
como te da con sombra de los celos
jamás señalas hora de alegría.

Meter: iambic
TRAGICKÝ ZÁPAD
by Emanuel Lešehrad

Vzplál hořem večer; trudný nach
se plížil v osiřelý sad.
Ven z okna v šerých myšlenkách
jsem zmlkle zíral na západ.
Dnů vzpomněl jsem, kdy jiskřící
vzduch jarou ptačí hudbou zněl
v sad mladých snů mých, tisíci
jenž keři růží vonět chtěl.
I bylo mi, jak někdy je,
když smutek žití otráví
a z rány skryté vylije
se osudný proud krvavý.

Meter: iambic
232. Meide das Lockaas!
by Gerhard Tersteegen

Ein jeder fürcht't, was ihn verletzet,
Ein Christe fürcht't, was ihn ergötzet;
Suchst du des Geistes Fried' und Freud',
So werde fremd der Sinnlichkeit!

Meter: iambic
VZPOMÍNKY.
by František Soldan

Zapadly mnohé, které znal jsem z žen,
jmenovat je – už neumím.
Tak jenom někdy, když jsem samoten,
o mnohých vzácných očích sním.
Výkřiky chytám, šepot sladkých slov,
výčitky čítám, piji žal.
Jaký to býval někdy vzácný kov,
kterým jsem lásku platíval!
Sevřené rty i otevřené zas.
Strhané oči – nevinné!
Neštěstím byl jsem velmi mnohým as,
štěstím snad ani jediné.

Meter: iambic
TRÍPTICO DE NICARAGUA – II. EROS
by Rubén Darío

Es en mi juventud, mi juventud que juega
con versos e ilusiones, espada de oro al cinto;
hay en mi mente un sueño siempre vario y distinto,
y mi espíritu ágil al acaso se entrega...
En cada mujer miro como una ninfa griega;
en poemas sonoros sus frescas gracias pinto;
y esto pasa al amor del puerto de Corinto,
o en la rica en naranjas de almíbar, Chinandega.
Tiempo lejano ya. Mas aún veo azahares
en los naranjos verdes, impregnados de aromas,
o las viejas fragatas que llegan de los mares
lejanos; o el icaco, o tupidos manglares;
o tú, rostro adorado en ese tiempo, asomas
con primeros amores y primeros pesares.

Meter: anapestic
Hřbitov.
by Jaroslav Vrchlický

Smutných sade! – Zvadlá tráva
na pahrbcích nízkých kolem,
jakby zvolna žloutla bolem
pro ten život, jenž tam v hloubi
pomalu se rozpadává.
Cítíš sám, jak čas vše ničí.
Však z té kolem žluté trávy
– Ironie! – nový, smavý,
jarem se zas život snoubí,
v dlani samé Smrti klíčí.
Tak jsme v posled vděčnou látkou
všichni neznámému duchu;
v klidu snění, v bouře ruchu
v Smrti peň se život roubí. –
Zkoj se moudrostí tou sladkou!

Meter: trochaic
Kdožby mohl ve způsobu jiném
by František Sušil

Kdožby mohl ve způsobu jiném
Leda s velkou jenom bolestí
Promlouvati o tom neštěstí,
V němžto dávno Slované my plynem?
Však čest dejme Bohu! nejvíc hynem
Vlastního jen ducha neřestí,
Poněvadž se u nás nepěstí
Dobrá vůle stejně s rázným činem.
Duše bývá dobra všeho žedna,
Přeplýváme citem horoucím,
O velikých věcech když se jedná;
Ale skutek vůle nedůsledná
Odkládává k časům budoucím,
A to prám náš vrhá do bezedna.

Meter: trochaic
El envidioso
by Juan del Pueblo

-Confieso, señor cura, que he
                     pecado
por codiciar a la mujer ajena
-¿Tal vez a Magdalena? -A Magdalena
-¡Guapa mujer! Lo había imaginado
-Acúsome también de que ha cruzado
por mí una idea atroz que me condena
respecto a Salomé ¡Pues esa es buena!
-¿Mi ama? -Sí, señor -¡Desventurado!
-¿Es grave crimen? De la raya pasa
-Hoy el remordimiento me devora
-Pues no será la penitencia escasa.
No has de salir del templo en una hora
(Qué es lo que tardaré yendo a su casa
en donde me ha citado su señora )

Meter: iambic
Oduševněná symfonie.
by Ladislav Quis

Symfonii složil
slavný mistr Kouba;
duši svou v ni vložil:
Zníť z ní stále trouba.

Meter: trochaic
Tango
by Klabund

Tango tönt durch Nacht und Flieder.
Ist's im Kurhaus die Kapelle?
Doch es springt mir in die Glieder,
Und ich dreh' mich schnell und schnelle.
Tango – alle Muskeln spannt er.
Urwald und Lianentriebe,
Jagd und Kampf – und wie ein Panther
Schleich ich durch die Nacht nach Liebe.

Meter: trochaic
(Jiný náčrtek z prázdnin 1862.)
by Svatopluk Čech

Jako moře větrem bičované
k šedivé se skále vzpíná,
tak on k zámku sesutému bouří,
hloubku šlape – zapomíná.
Z hloubky se naň šklebí vina,
hloubka: blázne! za ním řičí,
smíchem doprovází syna:
syn ji šlape – zapomíná.
Tam, ha! tam je hrad můj, moje sláva,
tam nad loutnou vlnoretem toužíc
hvězdooká choť mne očekává.
Nešťastník nad jeho hlavou
bouře osudů se strhla,
bouře ta – a vina černá
v jícny šílení jej vrhla.
Z těchto časem jiskra lítá,
když však ztráty zašlých let
v krátkém jejím svitu čítá,
v tok zoufalství padá zpět.

Meter: trochaic
Erntegewitter.
by Conrad Ferdinand Meyer

Ein jäher Blitz. Der Erntewagen schwankt.
Aus seinen Garben fahren Dirnen auf
Und springen schreiend in die Nacht hinab.
Ein Blitz. Auf einer goldnen Garbe thront
Noch unvertrieben eine frevle Maid,
Der das gelöste Haar den Nacken peitscht.
Sie hebt das volle Glas mit nacktem Arm,
Als brächte sie's der Gluth die sie umflammt,
Und leert's auf einen Zug. Ins Dunkel wirft
Sie's weit und gleitet ihrem Becher nach.
Ein Blitz. Zwei schwarze Rosse bäumen sich.
Die Peitsche knallt. Sie ziehen an. Vorbei.

Meter: iambic
- XV -
by Franciscode Aldana

Es tanto el bien que derramó en mi seno,
piadoso de mi mal, vuestro cuidado,
que nunca fue, tras mal, bien tan preciado
como este tal, por mí, de bien tan lleno.
Mal, que este bien causó, jamás ajeno
sea de mí ni de mí quede apartado;
antes, del cuerpo al alma trasladado,
se reserve de muerte un mal tan bueno.
Mas paréceme ver que el mortal velo,
no consintiendo al mal nuevo aposento,
lo guarda allá en su centro el más profundo.
Sea, pues, así: que el cuerpo acá en el suelo
posea su mal y, al postrimero aliento,
gócelo el alma y pase a nuevo mundo.

Meter: iambic