PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
VNITŘNÍ POCHODEŇ
by Arnošt Procházka

Mne v kruhu letních dní, zářivě palčivém,
jen paží mrtvolnou samota svírá:
jež měla býti mi žehnaným osudem,
má láska, vidmem již duhovým zmírá,
zlých hodin žalný sled, letmá hra dobrých chvil.
Sám stojím, bez přátel, za zkoušky padlých,
jsem marný rozsévač, který vždy v skálu sil,
je hlas můj neslyšán, listů šum zvadlých.
Jak dychtím, nezraje v nebesky živný plod
mně dosud dílo mé, zbožně jež tvořím,
vím, kterak šalebný každý je žití svod:
– přec’ touhou nezmarnou všecek já hořím,
věčně já hořím!...

Meter: dactylic
- XXX - Discurre inevitable el llanto a vista de quien ama
by Juana Ines de La Cruz

Mandas, Anarda, que sin llanto asista
a ver tus ojos, de lo cual sospecho,
que el ignorar la causa, es quien te ha hecho
querer, que emprenda yo tanta conquista.
Amor, Señora, sin que me resista,
que tiene en fuego el corazón deshecho,
como hace huir la sangre allá en el pecho,
vaporiza en ardores por la vista.
Buscan luego mis ojos tu presencia,
que centro juzga de su dulce encanto,
y cuando mi atención te reverencia.
Los virtuales rayos entretanto,
como hallan en tu nieve resistencia,
lo que salió vapor, se vuelve llanto.

Meter: iambic
- CXXVIII - A don Francisco de Quevedo
by Lope de Vega

Vos, de Pisuerga nuevamente Anfriso,
vivís, claro Francisco, las riberas,
las plantas atrayendo, que ligeras
huyeron de él, con vuestro dulce aviso.
Yo triste en vez de Dafne a Cipariso
tuerzo en la frente, y playas extranjeras
a vista de las ánglicas banderas
donde Carlos tomó su empresa, piso.
Vos coronado de la excelsa planta
por quien suspira el sol, no veis, Francisco,
si canta la Sirena o Circe encanta.
Y yo sin mí y sin vos atado a un risco,
no habiendo hurtado al sol la llama santa,
sustento de mi sangre un basilisco.

Meter: iambic
Jen smích...
by Karel Dewetter

Jen smích pro moje boly měla –
a já ji přece měl tak rád! –
vždyť jitra svit jí kanul s čela
a krásná byla, plna vnad!
K mé touze měla pohrdání –
a já ji přece měl tak rád! –
neb jejím zrakem v snivém plání
i král by si byl hlavu zmát!
A polibek mi dala pouze – –
a já ji přece měl tak rád! –
Ó tehdy mřel jsem v sladké touze,
a byl bych líbal tisíckrát!

Meter: iambic
Dido y Eneas
by José de Espronceda

Ya tenemos la junta convocada
y ya junta en la sala triste queda
Están en ella Vera y Espronceda,
gente de mal vivir y acalorada;
Dios quiera que la junta sea acabada
con bien y que no salga de vereda;
y puesto que la pobre hacer no
                     pueda
ninguna cosa grande ni abultada,
por lo menos no salga dolorida,
en sus miembros haciendo fatal poda,
poniendo a algunos de ellos
                  dura brida
que le haga mascar barro, escupir soda,
y enseñarnos la picha tan desnuda
que de ser tal varón no deje duda.

Meter: iambic
Papst Julius.
by Conrad Ferdinand Meyer

Halb vom Hades schon bezwungen,
Von Lemuren schon umschwebt,
Hat er doch sich losgerungen —
Sieh er athmet! Sieh er lebt!
Hinter seinen greisen Brauen
Flammt's! Jetzt langt er nach dem Bart,
Zürnt und schilt den Tod mit rauhen,
Ungestümen Worten hart:
„weg mir aus dem Angesichte,
Larven, die mir bleich gedroht!
Charon, aus dem Sonnenlichte
Weg ins Schilf mit deinem Boot!
Keine Macht ist dir gegeben,
Bis ich selbst dich rufen mag!
Heute hab' ich noch zu leben
Einen vollgedrängten Tag!
Arzt, statt deiner faden Tropfen
Gieb mir des Falerners Glut!
Lasse meine Pulse klopfen,
Wirf mir Feuer in das Blut!
Auf die Thüren! Weg die Kissen!
Meine Feldherrn, tretet ein!
Meine Meister, laßt sie wissen,
Daß sie dreifach emsig sei'n!
Regst, Bramante, die geschickten
Hände du? Vollende doch!
Diese Augen, sie erblickten
Gerne deine Kuppel noch!
Michel Angelo, willkommen!
Warum schaust du wieder scheel?
Dort erblick' ich meinen frommen,
Meinen süßen Raphael!
Als den Hirten nicht des Lammes,
Bildet mich als Mosen ab,
Der den Dränger seines Stammes
Niederschlug mit wucht'gem Stab —
Wo die Wasserstürze tosen
In die Brunnenschale jach,
Setzet, Meister, mich als Mosen,
Der die Felsenwand zerbrach!
Moses bin ich, in dem Blitze
Sinai's, in Rauch und Dampf:
Meine donnernden Geschütze
Enden flammend jeden Kampf!
Mit den neugegoßnen Stücken
Bring' ich Burg und Stadt zu Fall,
Schmettre Breschen, breche Lücken
In den stärksten Mauerwall!
Falkner, sprich, was macht mein Sperber,
Der die Klaue sich zerstieß?
Marschalk, sag, wie lebt mein Berber,
Den zu scharf ich jagen ließ?
Tummelt, Diener, zum Ergötzen
Mir im Hof ein feurig Thier!
Laßt es springen, laßt es setzen
Vor den alten Augen mir!
Helmt mir die gefurchte Stirne!
Harnischt mir die welke Hand!
Der Italien macht zur Dirne,
Jagt den Fremdling aus dem Land!
Reicht ein Schwert! Ich will es retten!
Ruft, Drommeten, ruft zur Schlacht!
In der Faust zerrißne Ketten,
Schreit' ich durch des Hades Nacht!“

Meter: trochaic
Zamyšlená.
by Adolf Heyduk

Z paláce se z okna kloní
dolů mladá signorina,
o ruku se podepírá
hlavinka ta černá, líná.
A ten oheň černých očí
po lagunách krouží v letu,
a plnýma rtoma svýma
lehce kouří cigarettu.
Signorino sličná, mladá,
proč hledíte na laguny,
rozzvučely srdce vaše
mandoliny zlaté struny?
Signorino, signorino,
pohlédněte s okna dolů,
strun těch hlas a srdce vaše
utíkají k moři spolu.
Utíkají za lodníkem,
škoda, v krátce po něm veta,
zapomeňte – kuřte, prosím,
uhasne vám cigareta.

Meter: trochaic
-41- A una dama que salió revuelta una mañana
by Lope de Vega

Hermoso desaliño, en quien se fía
cuanto después abrasa y enamora,
cual suele amanecer turbada aurora,
para matar de sol al mediodía.
Solimán natural, que desconfía
el resplandor con que los cielos dora;
dejad la arquilla, no os toquéis, señora,
tóquese la vejez de vuestra tía.
Mejor luce el jazmín, mejor la rosa
por el revuelto pelo en la nevada
columna de marfil, garganta hermosa.
Para la noche estáis mejor tocada;
que no anocheceréis tan aliñosa
como hoy amanecéis desaliñada.

Meter: iambic
PAN VYŠÍNSKÝ. (XXV.)
by Gustav Pfleger Moravský

Též temná pověsť ta šla na vše strany –
Zda pravá, či nic, toť zde od místa –
Že rek náš, jinak velmi studovaný,
Je velký státní ekonomista.
Však mnohý spis ode mne prohledaný,
Bych přesvědčil se o též jeho slávě,
Vše odůvodnil od paty až k hlavě,
O věci té nikoliv bez tajnosti
V mlčení trvá takou urputností,
Že skoro myslím, že myšlének nával
Do časopisův anonymně dával.

Meter: iambic
VYZNÁNÍ.
by Emanuel Lešehrad

Přál bych si žíti v rytířském věku,
kdy ještě žili báječní reci,
a jejich přilby z čistého zlata
zářili vzduchem jak mladá slunce,
kdy žily křehké, žárlivé ženy
s plnými ňadry, svůdnými ústy,
znající líbat vášnivě, mstivě
rytíře hrdé v triumfu moci,
kdy bardi v šeru měsíčních nocí
pod okny černých, věžatých hradů
zpívali písně s průvodem kytar,
chválíce slávu, chválíce dámu.

Meter: polymetric
Ctnosť.
by Josef Václav Pokorný-Pikulík

„Kdo ctnosť hledá, toho závisť bledá
neušetří!“ pokrytectví bručí –
filosof však opatrně učí:
„Ten ctnosť nemá, kdo ji teprv hledá!“ –

Meter: trochaic
El añil
by José Santos Chocano

Brinda al pintor el índigo cambiantes
con que luce en las sedas y en las flores;
prodigando el azul con los vigores
de ocasos regios como más brillantes
Ya es el añil zafiro entre diamantes,
ya lazo para atar cartas de amores,
ya vestido de tul que entre fulgores
giran en una danza de bacantes
Es en el lago como un brillo apenas:
corre bajo la piel de terciopelo
y se trasluce en perfiladas venas.
Pero nunca es más noble en sus antojos
que cuando, en un pincel, recoge el cielo,
¡y en dos lo parte para hacer dos ojos!

Meter: polymetric
59 Napsal jsem už písní mnoho,
by Jan Evangelista Nečas

Napsal jsem už písní mnoho,
rád bych napsal ještě novou,
která by se zatřpytila
pro Vás perlou myšlenkovou. –
Já býť v nebi zlatým sluncem
a Vy v sadě růží třpytnou,
paprskem bych líbal z dálky
duši Vaši jemnocitnou!

Meter: trochaic
Die verlorene Braut.
by Joseph von Eichendorff

Doch einsam irrt die Fraue
Im Walde schön und bleich,
Die Nacht hat tiefes Grauen,
Das ist von Sternen so reich.

Meter: iambic
4. Neujahrs-Getichte
by Martin Opitz

Die Sonn' hat ihre Reis' auff dieses Jahr vollendet,
Mein Lieb, du endest noch die harten Sinnen nicht;
Sie hat den klaren Schein nun wider her gewendet,
Du wendest von mir ab der schönen Augen Liecht.
Was wüntsch' ich dir dann jetzt, mein bester Trost, vor Gaben
Auff dieses neue Jahr? Geld? Dieses hastu schon.
Viel Glück? Auch das ist hier. Wiltu dann Schönheit haben?
Du hast sie allbereit und weissest wol darvon.
Noch etwas ist in dir, wofern' ich es mag sagen,
Darvon kömpt alles Leid und Trauren bey mir her.
Ein grosses Bollwerck steht umb deinen Sinn geschlagen,
Diß möcht' ich gerne sehn, daß es gefället wer.
Hier diese Mauer macht, daß meine freye Sinnen,
Mein' unverfälschte Lieb' und treue Dienste nicht
Deß Hertzens hohes Schloß vermögen zu gewinnen;
Die Schantz' ist stärcker noch als daß sie ein Mensch bricht.
Ach, wann durch diesen Wall Cupido wolte schiessen!
Wo nicht, so geb' er mir den Bogen und Gewalt,
Ich solt ein grosses Loch bald haben durchgerissen,
Da ich mein Läger hett' und steten Auffenthalt.
Sey nun mit meinem Schatz', o auch mein Schatz, verehret,
Dem Hertzen, das ich dir zu schencken außerkiest;
Verwahr' es ja mir wol, daß es nicht wird versehret,
Wie vor das alte Jahr, so jetzt vergangen ist.

Meter: iambic
Restituye Fryne en seguridad a su patria lo que le había usurpado en inquietudes
by Quevedo

Fryne, si el esplendor de tu riqueza
a Tebas dio muralla bien segura,
tantos padrones cuente a tu hermosura
cuantas piedras se ven en tu grandeza.
Del grande Macedón la fortaleza
desfiguró su excelsa arquitectura;
mas lo que abate fuerza armada y dura
restituye, desnuda, tu flaqueza.
Tú, que fuiste prisión de los tebanos,
eres defensa a Tebas, que yacía
cadáver lastimoso de estos llanos.
La ciudad que por ti lasciva ardía
se venga del poder de otros tiranos
con lo que le costó su tiranía.

Meter: polymetric
XLVII. Po stopě kráčím svého žití nyní
by Tereza Dubrovská

Po stopě kráčím svého žití nyní
tou šerou cestou v tiché jeseni,
ji nepoznávám – přešli tudy jiní,
na poli vzrostlo cizí osení.
Jdu tiše k domu, hledím na svatyni,
a duše moje stane v zasnění...
mně skřínku dali v svatební té síni,
v ní smutek byl a hadi zavřeni.
To Pandořina zlatá skřínka byla –
ji pečlivě jsem v chrámu zavřela,
že skvost je vzácný ukryt v ní, jsem mnila.
Leč jednou přece – zvědavost mne jala –
jsem otevřela víko – syčela
v ní zmije... holá skutečnost mne ťala.

Meter: iambic
Im Herbst
by Wilhelm Busch

Der schöne Sommer ging von hinnen,
Der Herbst, der reiche, zog ins Land.
Nun weben all die guten Spinnen
So manches feine Festgewand.
Sie weben zu des Tages Feier
Mit kunstgeübtem Hinterbein
Ganz allerliebste Elfenschleier
Als Schmuck für Wiese, Flur und Hain.
Ja, tausend Silberfäden geben
Dem Winde sie zum leichten Spiel,
Die ziehen sanft dahin und schweben
Ans unbewußt bestimmte Ziel.
Sie ziehen in das Wunderländchen,
Wo Liebe scheu im Anbeginn,
Und leis verknüpft ein zartes Bändchen
Den Schäfer mit der Schäferin.

Meter: iambic
Soneto
by Marcelino Menéndez Pelayo

No sé por donde lleva mi fortuna
el curso vago de mi incierta vida,
por recios huracanes combatida,
desde el primer sollozo de la cuna
Ora esplendor de gloria me importuna
de la ciencia en las lides adquirida;
ora es mi alma del amor herida,
y me lamento al rayo de la luna
Paso la vida entre memorias tristes,
recordando la faz de mi Belisa;
y como cera me deshace el llanto
¡Oh los que alguna vez su rostro vistes,
su dulce boca, su gentil sonrisa,
decidme si hay olvido a tal encanto!

Meter: iambic
An einen Freund
 der melancholisch den Tod einer Freundin beweinte.
by Anna Luise Karsch

Die Donner des Gerichtes, wie sie rollen

Meter: iambic
Slzy.
by Josef Wenzig

Srdce, nechť je hoře svírá,
Nebo slasť je okřídluje,
Rádo v hoři, rádo v slasti
Slzami si ulevuje.
Slzy slasti však jsou deštík,
Jejž slunéčko okrásňuje;
Slzy hoře dešť jsou chmurný,
Do něhož vichřice duje.

Meter: trochaic
El habla de Cervantes
by Ricardo del Monte

¡Pueblos, en ambos mundos moradores,
que la que fue de América señora
con su genio y su sangre bullidora
crió, de inquietos padres sucesores;
guardad su lengua henchida de primores,
como el diamante límpida y sonora
como clarín de oro y que atesora
fuerza, esplendor, esmaltes y colores!
Roto el yugo que esclavos nos uncía,
sea -libres ya y hermanos como antes-
la habla materna el lazo que nos una;
dulce su acento al alma y su armonía;
y el homérico libro de Cervantes
joya de honor, blasón de nuestra cuna.

Meter: polymetric
In memoriam. (IV.)
by Jaroslav Vrchlický

Co’s obětí ty vyrval smrti nožem svým!
Jen pevně vést jej, dobře zasaditi!
Ať krvácí to, pálí – vše je tajemstvím,
a hlavní jedno jest – jen uzdraviti!
Žel, tebe nikdo nemoh’ smrti vyrvati,
neb zrádně v noci přišla potutelná –
Ty sotva mohl jsi se v spánku usmáti –
však ona nebyla tu – nesmrtelná!

Meter: iambic
UNA CALIGRAFíA DE KALIFA QUISIERA...
by Rubén Darío

Una caligrafía de Kalifa quisiera
para escribirte un verso melodioso, que fuera
seda y oro de Oriente y gracia y pompa de Asia,
en honor de unos labios de Bagdad o Circasia.
O una caligrafía de monje medioeval.
mayúsculas de antifonario, o de misal,
miniatura en fondo de azul, oro o violeta,
para escribir mis prosas de profano poeta
en honor de la virgen -o no-de carne viva.
Rosa, rosa, rosada, trémula, sensitiva,
o femenina fruta, uva o fresca manzana,
que yo celebraría en mi prosa profana:
mas mi caligrafía es pobre, si no tosca:
guarda, pues que lo quieras, esas patas de mosca.

Meter: dactylic
- XCII - A sus ojos, que fueron causa de un pensamiento lascivo
by Pedro Soto de Rojas

Perdí la pura luz por mis antojos
dignos (¡ay triste!) de mayor quebranto,
muriose mi esperanza del espanto;
resucitó el dolor de mis enojos.
¿Quién atará las fuentes de mis ojos,
si conoce la causa de mi llanto?
Llorad ojos, llorad, llorad, y tanto,
que ablandéis el rigor de estos abrojos.
Pues el que induce a delinquir, se atreve,
y mi intento indujiste, que está ciego,
pagad ojos, que él paga lo que debe.
Perded vuestro cristal, cual cera al fuego;
o cual al rubio sol, la blanca nieve,
quizá perdido, ganaréis sosiego.

Meter: iambic
Al ambicioso valimento que siempre anhela subir más
by Quevedo

Descansa, mal perdido en alta cumbre,
donde a tantas alturas te prefieres;
si no es que acocear las nubes quieres,
y en la región del fuego beber lumbre.
Ya te padece, grave pesadumbre,
tu ambición propia; peso y carga eres
de la Fortuna, en que viviendo mueres:
¡y esperas que podrá mudar costumbre!
El vuelo de las águilas que miras
debajo de las alas con que vuelas,
en tu caída cebarán tus iras.
Harto crédito has dado a las cautelas.
¿Cómo puedes lograr a lo que aspiras,
si, al tiempo de expirar, soberbio anhelas?

Meter: iambic
Auf Hutten's Bild
by Johann Gottfried Herder

Du streckst die Nase weidlich vor;
Das wird Dir schlecht bekommen, Thor!
Wer stets will ha'n das Schwert zur Hand,
Der wird bald Ritter ohne Land.

Meter: iambic
- XXVI -
by Francisco de La Torre

Vos a quien la fortuna dulce expira,
Títiro mío, la gloriosa llama
cantando, vuestro Tajo y mi Jarama
paráis al son de vuestra hermosa Lira.
Yo, aquí donde conmigo vivo en ira,
ausente de la nieve que me inflama,
cuelgo mi caramillo de una rama
de salce y oro, lloro y él suspira.
¡Cuánto es mejor que el mío vuestro estado,
pues que gozáis presente del sentido
que robó por los ojos la alma firme!
Yo, para lamentar y arder nacido,
la vida esquivo y aborrezco el hado
¡O, sólo vos no os esquivéis de oírme!

Meter: iambic
Meditace. (III.)
by Beneš Grünwald

Jsme dětmi svého století
a v srdce svého poupěti
přec vonný dech též máme:
co hodno cti, ctít budem též,
vsak lež, byť svatá byla lež,
ne, ta nás neoklame!
Za Pravdou cestou trnitou
jen se svědomí záštitou
lid stoupá od pravěku:
přes meč i plamen hranic výš
jde tam, kam ty ni netušíš,
ni slina plná vzteku.
Tož na té pouti, jež chce cíl,
nás děti lid ten probudil
a jsme jak on zde hostem:
na rodokmenu časem tím
nám nazvati se posledním
lze jeho letorostem.
Leč on kde stanul, jdeme dál,
jak před dědem on prvé stál,
jak před námi zas děti,
a na obzorech starých snů
dnes jinak než za dávných dnů
se vinou kresby v změti.
Jest jiný zorný úhel dnes,
svit jiný šlehá od nebes,
a zjevení kdes v dáli
a báje, mythy, zázraky
jsou zlatolesklé oblaky,
jak včera vzduchem vlály.
Leč poesie vždycky z nich
na křídlech bude andělských
i nám se snášet v duši,
a co dřív otcům přálo klid,
to u vážnosti tiché mít
i synu dobře sluší.
Čím vskutku byli nadšeni,
ať vypráví svá zjevení,
ať opojí nám zraky:
jsme dětmi svého století,
leč v srdce svého poupěti
chcem pěstit vůni taky.

Meter: iambic
1L: Schlegel predigt gegen Hegel,
by August Wilhelm Schlegel

Schlegel predigt gegen Hegel,
Für den Teufel schieb' er Kegel.
Hegel spottet über Schlegel,
Sagt, er schwatzt' ohn' alle Regel.
Schlegel spannt der Mystik Segel;
Hegel faßt der Logik Flegel.
Kommt, ihr Deutschen, Kind und Kegel,
Von der Saar bis an den Pregel!
Schaut, wie Schlegel kämpft mit Hegel!
Schaut, wie Hegel kämpft mit Schlegel!

Meter: trochaic
Rada.
by František Trnka

Lidko! nechoď do lesíčka,
Nechoď samotná;
Může se ti něco státi,
Dívko milostná!
„Proč bych nešla do lesíčka?
Já se nebojím.
Hocha, by svatým se stavěl,
Rázně ošidím.“
Ale dívko nevěř sobě,
Vše jináč se dá,
Než se srdnatá Liduško!
Tobě podobá.
„Půjde se mnou do borečka
Máti zlatinká!
Nebude za mák se báti
Dcera malinká!“
Ale máti poodejde,
Dívko rumenná!
K jinochovi přivineš se
Všecka zmámená.
„Nechci, nechci do lesíčka
Strašlivého jít,
Chci jen stále, doma stále
U matinky být.“

Meter: trochaic
Štěstí a neštěstí.
by Jaroslav Vrchlický

Chtěl jsem často vysloviti v básni,
jak jsou lidé nešťastní i šťastní.
Proč vždy lépe se mi podařilo,
zoufalé když srdce v skonu bylo,
nežli když se šťastné v klidu ztiší?
Proto, že vždy neštěstí nám bližší.

Meter: trochaic
Wohlgegründete/ übereilte und ge-
 theilte Liebe.
by Hans Assmann von Abschatz

Wenn wahre Glutt
In treuem Hertzen brennet/
Den Grund der edlen Flamme kennet/
So taurt ihr ungefärbter Schein/
Biß daß wir Asche seyn/
Ohn allen Wanckelmutt;
Es muß ihr ieder Tag verneuten Zunder geben/
Und sie der Treue Ruhm biß zu den Sternen heben.
Wenn falsche Glutt
Die Augen übereilet/
So wird das Hertze leicht getheilet/
Der Sinnen unbegründter Schluß
Gebieret Uberdruß
Und leichten Wanckelmutt:
Doch aber steh ich an/ ob so vergänglich Brennen
Ein Feuer/ oder nur ein Irrlicht sey zu nennen.
Wenn gleiche Glutt
Aus Wang’ und Auge blitzet/
Zu einer Zeit das Hertz erhitzet/
So schmertzet uns die schwere Wahl/
Und plagt mit tausend Qual
Den ungewissen Mutt.
Sagt/ Nymphen/ könt ihr denn auch so zertheilte Flam-
Die ihr zugleich in uns erweckt/ schlecht hin verdammen?

Meter: iambic
Píte z toho kalicha.
by Josef Baše

Píte z toho kalicha! Hle čeká
stůl Páně spraven štědře ku svátku.
Tu nová smlouva jestiť pro člověka:
Pán zve: „To čiňte na mou památku.“
Ó, berte vděčně v zaslíbení známé,
co předkládá vám Ruka pečlivá:
„To tělo mé, kteréž se za vás láme,
to krev má, jež se vylívá!“
Píte z toho kalicha! vy velcí
tohoto světa, v zbožné rozvaze.
Jsou soudy Boží: zváženi a lehcí
jste nalezeni byli na váze;
však každou duši vězní hříchů mříže,
jak v chýži nuzné, tak i na trůnu.
I pro vás Kristus na výsostech kříže
trnovou nesl korunu.
Píte z toho kalicha! vy nízcí,
kdož v potu tváře chléb svůj hledáte.
Jsou dnové spasení a dnové blízcí,
i připraveny hody bohaté.
Na Boha složte těžkosti své značné
a spěšte k hostiteli Ježíši:
napájí žíznivé a krmí lačné
a ponížené povýší.
Píte z toho kalicha! vy vřelí
slov Božích vyznávači, ctitelé,
kdož poroučíte svému Spasiteli
své noci smutné i dny veselé.
Kdo bez hříchů z vás? Aj v tom pravdy není!
Jsme k zatracení v hříchu počati;
leč svatou krví jeho vykoupeni,
že v milosť smíme doufati.
Píte z toho kalicha! kdož světem
jste bloudili, jak ovce ztracená,
připraven návrat marnotratným dětem,
a Ruka Boží není zkrácena.
Upřímnou lítosť jen a vůli věrnou!
A v nebi radosť bude veliká:
vždyť Vykupitel sstoupil v propasť černou,
aby z ní vyrval hříšníka.
Píte z toho kalicha! vy všicci,
ať kdokoliv jste, Pán nás všecky zve,
jen hodni buďte hodů účastníci:
zobroďte chlebem, vínem srdce své,
ať v Duchu Svatém nový život žije,
ať osvítí je víry pochodně:
neb odsouzení sobě jí a pije,
kdo jí a pije nehodně.
Píte z toho kalicha! vždyť lidu
jen k spasení Bůh Syna svého dal,
jenž ukřižován pro naši byl bídu,
pekelné brány přemoh’, z mrtvých vstal,
i vstoupil na nebesa, snímá hříchy,
a po Otcově sedě pravici,
shromáždí stádce své Beránek tichý
a žehná – srdce kající.

Meter: iambic
PÍSEŇ
by Antonín Klášterský

Tiše jdou myslí mou
upomínek shony,
jak by to zvučely
někde v dáli zvony.
Z daleka, z daleka,
z nepřehledné dáli,
jak jsem je slýchával,
červánky když plály.
S hudbou, jež tišila,
hřejivou a jemnou,
matka kdy ještě se
modlívala se mnou.
Z hluboka, z hluboka,
z nevystihlé hloubi,
kam to mé město snů
padlo na klín zhouby.
S hrdými věžemi,
zářící jak zoře,
nežli se přelilo
přes ně času moře.

Meter: polymetric
1L: Dir, die du die Armuth kennst
by Ferdinand von Saar

Dir, die du die Armuth kennst
Und des Darbens Qual –
Nicht weil du sie selbst erlitten,
Sondern weil du
Mit sehendem Aug'
Und fühlendem Herzen
Sie bei And'ren wahrnimmst
Und linderst tausendfach;
Und weil du,
Wenn es fruchtete,
Dem Pelikan gleich,
Die Brust dir öffnen würdest,
Um mit dem eigenen
Warmen Blut
Die darbende Menschheit zu letzen:
Dies Büchlein
Menschlicher Noth,
Menschlichen Kummers,
Menschlichen Duldens:
Ein Büchlein,
Das ein Dichter schrieb,
Der in allem Diesen
Wohlgeübt ist.

Meter: polymetric
MÍR SAMOT ODVĚKÝCH...
by Otokar Březina

Kam vlhkým jiskřením jas utlumený dosáh’,
v jeskyni vápennou se klenul obzor celý,
hvězd bílé třesení se sáklo v kalných rosách
jak slzy tuhnoucí do zasmušilých bělí.
V jeskyni vápennou se klenul obzor celý,
mír samot odvěkých mou duši chvěním ovál
a z hlubin tajemných se kouřil, zkamenělý
kde v keřích krystalů sen hmoty oddychoval.
Mír samot odvěkých mou duši chvěním ovál,
jak cizí řeči hlas mi znělo vlastní žití,
den věčný nad klenbami prostor ozařoval
a splavy staletí jsem z dálky slyšel hřmíti.

Meter: polymetric
Zimní host.
by Alois Škampa

Hleďte naň, hleďte naň,
jak se zvolna vpíjí v stráň,
jak mu v stružkách travou měkkou
z bílé tváře slzy tekou:
Natěšil se s námi dost
snivé zimy pozdní host,
ale teď už rozplyne se
v pláni, v horách, v sluji, v lese
květům jara pro radosť!
V tajuplném usmání,
zlatý pyl mu do skrání
s vonných jehněd střásá jíva
a svou hlavou na sníh kývá:
„Starý hochu, pryč se vzdal,
skryj se v mech, neb vrásky skal
někam země do hlubiny,
– ona háv si chystá jiný,
a tvůj kroj už za své vzal!“ –
Jara smích křídla zdvih;
květy vstaly na větvích,
slunko v svět se dívá s výše,
ale sníh jen pláče tiše;
umírá jak Vestálka,
ani vzdechem nezalká
z nitra bolem stísněného –
– ví, že z každé slzy jeho
bude jedna fialka!

Meter: trochaic
XxI.
by August von Platen

Jene Schatten
Ueber Matten
Um den Quell,
Reich an losen
Hagerosen,
Kommt zu kosen,
Brüder, schnell!
Kaum gefunden,
Schon umwunden,
Schon verbunden,
Weiß ich wie?
Keiner höhne,
Musensöhne,
Diese schöne
Sympathie!
Jubelt, bringet
Dank und singet,
Welle klinget,
Rose blüht:
Das in Wonnen
Nie zerronnen,
Welch besonnen,
Kalt Gemüth!
Vögel neigen
Aus den Zweigen,
Heißen schweigen
Mich zulezt:
Wer beschriebe
Lenzestriebe,
Wer die Liebe,
Wer das Jezt?

Meter: trochaic
La perla
by Manuel Reina

Contemplaban tus ojos centelleantes
la palma de cristal, la linfa pura
del surtidor que vierte en la espesura
su polvo de zafiros y diamantes;
cuando enferma, con pasos vacilantes,
se acercó una mujer toda tristura,
y te pidió limosna con dulzura,
fijando en ti miradas suplicantes.
La perla que en tu mano refulgía
diste a aquella mujer pobre y doliente,
que se alejó llorando de alegría
Yo entonces, conmovido y reverente,
no te besé en tus labios cual solía
¡sino en la noble y luminosa frente!

Meter: iambic