PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
171.  Jm Meer werden alle tropffen Meer.
by Angelus Silesius

Das Tröpfflein wird das Meer/ wenn es ins Meer ge-
kommen:
Die Seele GOtt/ wenn sie in GOtt ist aufgenommen.

Meter: iambic
- CXXXVI - Al Duque del Infantado por la muerte del mismo niño
by Juan de Tassis y Peralta

Vuestra prenda, señor, cediendo al hado
con inmatura muerte lastimosa,
quedó marchita y mustia, como rosa
sin sazón ofendida del arado.
Mas a fragancia en culto no alterado
de más noble pureza y más hermosa,
mano que nos parece rigurosa,
para fruto mejor la ha trasplantado.
Aunque el rigor de aquella sombra oscura,
efecto natural, lágrimas fueron,
y tenidas al trance de perderla,
fe y esperanza cierta os asegura
que a los mortales ojos que la vieron
ha de dar luz eterna para verla.

Meter: polymetric
Při zprávě, že kosti Kollárovy do Čech převezeny nebudou. (XI.)
by Jaroslav Vrchlický

Spi tedy klidně dále, prachu svatý,
u Dunaje, o němž’s tak luzně zpíval,
spi jako mezi svými v cizí zemi;
spi, dále ať se valí dějin příval
přes boje vše a ztráty,
Tvé dědictví, ač sen, přec vládne všemi,
jak míza Slavie jde haluzemi!
Zda strom, o kterém snil jsi v krásném mládí,
plod přinese, či věštbu Tvoji zradí,
kdo říci může dnes? Kol Tvého rovu
řeč Tvoje zvoní znovu
a Tvůj-li sen až jednou skutkem vzplane
a jestli Slavii Tvé jitro vstane,
pak, Otče, vítězem se vrátíš domů
ve zvonů hlaholení a v děl hromu!

Meter: iambic
U CESTY.
by Eliška Krásnohorská

Svah lučný kde se kloní u cesty,
kříž stojí s Kristem. Stařík před ním klečí,
a tichých modlitbiček šelesty
se mísí nad ním s lípy šumnou řečí.
Dvé prázdných křížů záze s obou stran
pne k větvím lipovým své paže holé;
jen s jedné visí černé hnízdo vran.
Tam chmurný chodec zastavil se dole.
Naň stařík, z pobožnosti vyrušen,
zří užaslý. Zda člověk onen šílí,
že sepiav ruce, vážně zasmušen
své čelo k potupnému břevnu chýlí?
Kmet dí: „Co činíš? Zde viz Kristův kříž!
Tam na onom pněl zlosyn na Golgatě;
když tam se modlíš, tím jen vraha ctíš;
sem pojď! Zde Bohu pokloníš se svatě.“
„Vím,“ vece chodec, „čí ten kříž tu jest
a proč dán po bok spasiteli Kristu;
tím, že byl vztyčen škůdci lidstva v trest,
též posvěcen jest světu na očistu.
Věz, modlím se tu za spravedlnost,
zvu na padoušství metlu z ruky Boží,
kde lotry bíti váhá zbabělost,
an zlovolníků pých se denně množí.
Vždyť zem, než pluh ji k setbě zúrodní,
tak vzdorně tvrdá pro poctivou snahu,
když milostivý déšť ji zavodní,
jak strdí změkne k daremníků blahu.
A lidstva záchranu, ten chtěný div,
duch největší všech duchů kdyby snoval,
však neměl odvahy být spravedliv;
byť Bůh sám, marně by se obětoval!
Ať mluví soudná pravda Golgaty,
tré křížů vypiavší si na znamení;
z nich dvěma – spravedlnost odplaty
a jedním hlásá milost odpuštění.

Meter: iambic
22
by Klabund

Aus der blassen Dämmerung
Fuhren deine Silberblicke
Wie zwei Speere. Im Genicke
Fühlt ich ihren Eisensprung.
Und es warf mich auf das Fließ.
Wie ein Sterbender die Hände
Hob ich in die roten Brände
Deiner Seele, welche mich verstieß.

Meter: trochaic
- CXLVI -
by Lope de Vega

Lucinda, el alma, pluma y lengua mía
en vuestras alabanzas ocupara
si en mil comparaciones una hallara
para satisfacción de su porfía.
Ni el lucero, el alba, el sol, el día,
la perla, el oro ni el diamante para,
que desde el cielo hasta la fénix rara
mil veces discurrió con osadía.
Con esto el pensamiento ya vencido,
no hallando igual con vos, compara aquélla
que de vos en mi pecho amor estampa.
Ríndese la razón, calla el sentido,
y vos, porque confieso que es tan bella,
celos tenéis de vuestra misma estampa.

Meter: iambic
Heldenfeier
by Ludwig Eichrodt

Singet ihnen und bewundert
Die am Thermopylenpaß
Ruhmvoll fielen, die dreihundert,
Sparter und Leonidas!
Männer, die in deutschen Landen
Gleichen Tod und Nachruhm fanden,
Meine Leier nicht vergaß.
Hunnen waren saubre Brüder,
Stürmten über Stock und Stein
Alle Völkersitze nieder,
Kamen auch zu uns, zum Rhein.
Saßen dortlands die Burgunden,
Lösten gern mit Todeswunden
Ihre ewige Freiheit ein.
Wie ein Fels den Fluß in Arme
Theilt und seinen Vollstrom hemmt,
Haben sie dem Hunnenschwarme
Keck entgegen sich gestemmt.
Fels, von ächtem Schrot und Korne,
Wurdest von dem Wellenzorne
Unzertrümmert überschwemmt!
Preis euch Tapfern, euch Zehntausend,
Eurem Stolze wetterkühn,
Der die Woge, welche brausend
Euch verschlang, verschmäht zu fliehn!
Opfertod im Schlachtgetöse,
Untergang der Heldengröße,
Nie soll dieser Ruhm verblühn!
Bleibe drum auch unvergessen
Hochsinn einer spätern Zeit!
Seid mit gleichem Maß gemessen,
Wimpfens Helden, Leun im Streit!
Aus Kordovas Feuerschlünden
Euren Tod und Ruhm verkünden
Hört die spanische Tapferkeit.
Trommeln wirbeln, Pulverwagen
Knallen auf, Verwirrung, Flucht,
Georg Friedrich war geschlagen,
Hat die letzte Kraft versucht.
Pforzheims Bürger stehn vierhundert
Fest im Blut, vom Feind bewundert,
Halten aus die Reiterwucht.
Seid im Liede stets gefeiert
Ihr vom »weißen Regiment«!
Solch Gedächtniß ist erneuert,
Wo sich Treu am Muth erkennt.
Euren Fürsten vor den Ketten,
Eurer Sache Ehr zu retten,
Nahmet ihr ein rühmlich End.
Singet ihnen und bewundert
Die am Thermopylenpaß
Ruhmvoll fielen, die dreihundert,
Sparter und Leonidas –
Männer, die in deutschen Landen
Gleichen Tod und Nachruhm fanden,
Meine Leier nicht vergaß!

Meter: trochaic
43.
by Adolf Friedrich von Schack

Spätherbst war's; mit bunten Farben,
In der Sonne mattem Strahl
Schmückten um mich, eh sie starben,
Sich die Blätter noch einmal.
Und Novemberstürme wehten
Sie herab von Baum und Strauch;
Von den wüsten Gartenbeeten
Quoll's empor wie Moderhauch.
Alles schien um mich im Altern,
Welk wie ich und siech zu sein,
Und ich spann mich mit den Faltern
Schon zum Winterschlummer ein.
Da heran zu mir geschritten,
Wie ich saß in meinem Gram,
Plötzlich kam's mit leisen Tritten,
Die das Herz entzückt vernahm.
Und ein Wehn begann, das lauen
Fittichs mir die Stirne schlug,
Und ich fühlte, Frau der Frauen,
Deiner Seele Atemzug.
Ueber mir in leichte Flocken
Löste sich das Nebelgrau,
Und ich sah dir süß-erschrocken
In der Augen Himmelblau.
Sieh! Nun frühlingsgrüne Lauben
Wölbt die Liebe für uns zwei!
Konnt' ich's ahnen, konnt' ich's glauben,
Nach dem Herbste solch ein Mai?

Meter: trochaic
Requiescat
by Matthew Arnold

Strew on her roses, roses,
    And never a spray of yew!
In quiet she reposes;
    Ah, would that I did too!

Her mirth the world required;
    She bathed it in smiles of glee.
But her heart was tired, tired,
    And now they let her be.

Her life was turning, turning,
    In mazes of heat and sound.
But for peace her soul was yearning,
    And now peace laps her round.

Her cabin'd, ample spirit,
    It flutter'd and fail'd for breath.
To-night it doth inherit
    The vasty hall of death.

Meter: iambic
Zum 50Jährigen Dienstjubiläum des Feldmarschall Hess
by Franz Grillparzer

Ich diene zwar noch nicht fünfzig Jahr,
Doch ist das Glück mir jetzt schon klar,
Daß der beste Feldherr zu dieser Frist
Zugleich der beste Vater ist.

Meter: iambic
TOUŽENÍ.
by Václav Hanka

Zdali pak tě spatřím více,
dívko spanilá?
jenžs mé včera za měsíce
srdce ranila.
Kde jsi, co tě nyní kryje,
kdepak přebýváš?
který strom ti chládek lije,
čim se obíráš?
Který větříček tě chladí,
komu nyní tvé
usmívání život sladí?
zření milostné!
Patřils, jak sme se zde zhlídli,
bledý měsíčku,
pověz aspoň ty, kde bydlí,
kde mám divčičku?
Což mám tebe darmo věčně
sličná hledati?
zdali mi dá Milek vděčně
toho dočkati?
Milku obětovalbych ti
holoubátka dvě,
kdybys, po čem srdce dychtí,
zaopatřil mně!

Meter: trochaic
1L: Was Wunder! lässt sich dann der Erzerlöser binden?
by Catharina Regina von Greiffenberg

Was Wunder! lässt sich dann der Erzerlöser binden?
die selbste Freyheit man mit Banden hier bestrickt.
von Sünden-Fässeln wird der Heiligste gedrückt.
Die unbegreifflichkeit / lässt sich mit Seil umwinden.
Den unerforschlichen sie hie / zum Binden / finden.
Die Ewig Ewigkeit / in Kerker wird gerückt.
Die Welt-Erbauungs-Hand / sich in die Stricke schmückt.
Ach hätt / durch Allmacht / Er doch können wol verschwinden.
Ja! eben dieses ist der Wunder Mittelpunct /
daß der Allherrschend' Herr so willig war zu Leiden /
wolt Gottheits-Erbe-Recht mit Lust im Leiden meiden:
daß nur die klare Lieb' hell' aus dem Herzen funkt'.
Er hat durch seine Band der unsern uns entbunden /
und selbe von uns ab-auf seinem Leib gewunden.

Meter: iambic
ČERVEN
by Karel Toman

Stín stromů zelený tě na svět uvítal,
zahrada jarní tišila tvůj pláč.
A s každým červnem vzpomínáme,
co ti ten první dal,
a s tebou koupáme se v jeho slunci.
Sen matky tvé a otce se snem lidu kvete,
i tebe vepial v řetěz čarovný,
kde hlad a bída umlká,
kde mizí vše, co bolí člověka
a hněte.
Sni, hrej si v červnu svém. Vy všechny děti sněte
domova nejpyšnější sny,
než řekne velký den: Jsem naplnění, procitněte!

Meter: iambic
1. Dej Vám Pánbůh zdraví, dej,
by Eduard Just

Dej Vám Pánbůh zdraví, dej,
ve všem všudy požehnej:
obilíčka se svých polí
skliďte šťastně do stodoly
nepočetné mandele
se zpěvem a vesele,
by Vám v novém roce bylo hej!

Meter: trochaic
X. Mně na srdce láska ťukala,
by Josef Kubelka

Mně na srdce láska ťukala,
a srdce, to řeklo: dále,
a tuze se, tuze těšilo
z té návštěvy nenadálé.
Však láska se jaksi ostýchá
a v zdvořilou prosbu nutí:
zda nebyl by skromný příbytek
snad lacino k pronajmutí.
Jen dobrácky srdce přikývlo:
Jste potřebná – nu, co z toho,
já bez činže mělo partají
juž, paničko, tuze mnoho...

Meter: dactylic
El gallo
by Manuel Serafín Pichardo y Peralta

Firme y erguido en la escamosa pata,
el pescuezo tusado y al desnudo,
lleva por arma el espolón agudo,
este rey de corona de escarlata.
Mientras vive, con ímpetu desata
las dos pasiones de su instinto rudo,
y como sino incontrastable y mudo,
del animal y el hombre, engendra y mata
Ama y lucha; su tiempo se reparte
en victorias de Venus y de Marte
Sultán de su comarca, le es vasallo
el rival que le canta y que le envidia,
y es tenorio fecundo en el serrallo,
y gladiador mortífero en la lidia.

Meter: polymetric
Zapadlá přání.
by Adolf Heyduk

Divná lidská přání! Jako v divém běhu
rozpoutané vlny bez hráze a břehu...
a ta lidská srdce jako vlastovice
nemohou v ráj dětský přes to moře více.
Třepetají křídly, ve dravém však dmutí
rozkacená bouře nazpátek je nutí,
z veliké bolesti nemohou se vznésti,
z velikého hoře zapadají v moře!

Meter: trochaic
Al mismo toro y al propio tiro
by Quevedo

En dar al robador de Europa muerte,
de quien eres señor, monarca ibero,
al ladrón te mostraste justiciero
y al traidor a su rey castigo fuerte.
Sepa aquel animal que tuvo suerte
de ser disfraz a Júpiter severo,
que es el León de España el verdadero,
pues de África el cobarde se lo advierte.
No castigó tu diestra la victoria,
ni dio satisfacción al vencimiento:
diste al uno consuelo, al otro gloria.
escribirá con luz el firmamento
duplicada señal, para memoria,
en los dos, de tu acierto y su escarmiento.

Meter: polymetric
1L: Aus des Zaren reinen Händen
by Friederike Kempner

Aus des Zaren reinen Händen
Nimmt die Welt den Frieden an,
Und die Völker alle wie ein Mann
Ihm den reichsten Segen spenden.
Wollen all' die Waffen strecken,
Niemals sich mit Blut beflecken;
Denn was niemals vor ihm war,
Will und schafft der junge Zar.
Und es lächelt die Geschichte,
Sonst so ernsthaft im Gerichte.
Edler Zar, bist Gott gesandt,
Schaffst das größte Vaterland. – –

Meter: trochaic
V LESE.
by Josef Václav Sládek

Bylo-li to srdce moje,
co jsem viděl dnes,
když jsem zašel do té chvoje,
když jsem zašel v les?
Na mýtině trávu žala,
metlici a vřes; –
toho se as nenadála,
že tu budu kdes.
Hlavu zpola otočila,
srp jí z ruky kles;
jako laňka vyskočila,
uslyší-li hles.
Jako laňka do té chvoje
utekla mi v les:
žeť to bylo srdce moje,
co jsem viděl dnes!

Meter: trochaic
Zas orel bujný třepetá
by Jiljí Vratislav Jahn

Zas orel bujný třepetá
divoce perutěmi
a plní silou, životem
mé duše prostor němý;
ten do mých zasmušilých snů
přináší blesknou svíci,
udatně s prachem hrobovým
a s mdlobou zápasící.
A pak mne nese vírem zas
do nedohledné výše,
kde v sídle bouří bouře syn
jen pohodlně dýše.
Tak země skvosty, zisk a žel
se rozplývají, ztrácí,
an náhle světem ospalým
duch mocný zaburácí.

Meter: iambic
Cargado de mortal melancolía...
by Juan Nicasio Gallego

Cargado de mortal melancolía,
de angustia el pecho y de memorias lleno,
otra vez torno a vuestro dulce seno,
campos alegres de la patria mía.
¡Cuán otros, ay, os vio mi fantasía,
cuando de pena y de temor ajeno,
en mí fijaba su mirar sereno
la infiel hermosa que me amaba un día!
Tú, que en tiempo mejor fuiste
                     testigo
de mi ventura al rayo de la aurora,
selo de mi dolor, césped amigo;
pues si en mi corazón, que sangre llora,
esperanzas y amor llevé conmigo,
desengaños y amor te traigo ahora.

Meter: polymetric
An den Amyntas
by Johann Joachim Ewald

Du sagst, daß meine Zunge stammle, das war mir längst bekannt;
Amyntas! weist du dieses auch? es stammlet dein Verstand.

Meter: iambic
Způsobné kočičky. (I.)
by Irma Geisslová

V krásném sadě na lavici
sedla Mňaucka, Čiča s Micí,
a jak páni přemoudří
tudy šli dva kocouři.
Prvý monokl má v lesku,
druhý mžourá po nich v stesku,
čeká, zda se pozvednou,
zda se po nich ohlédnou?
Mňaucka čte a Čiča plete,
Míca, poupě pololeté
knížku drží v pacinkách –
mysl kdesi ve hvězdách.
Do svých zájmů zahloubány,
nechaly jít s dlouhým pány;
čul jim nosík maličký,
že jsou mravné kočičky.

Meter: trochaic
Jezero a moře.
by Berta Mühlsteinová

Řekni mi přec, jaké asi
by to bylo hoře,
kdyby bouřné spojily se
jezero a moře?
Řekni mi přec, jaká asi
by to byla píseň,
kdyby se v ní vydechnula
dvojí srdcí tíseň?

Meter: trochaic
1L: Einen Vers hast Du bestellt,
by Friederike Kempner

Einen Vers hast Du bestellt,
Poesie scheint Deine Welt,
Denn wer selber Poesie,
Liebet und verehret sie.
Zeige Du Dein eigen Sein,
Laß mich in Dein Leben ein,
Auch das Herz ist stammverwandt
Sympathie von Gott gesandt.

Meter: trochaic
Schiller in seinen aesthetischen Aufsätzen
by Friedrich Hebbel

Unter den Richtern der Form bist du der Erste, der Einz'ge,
Der das Gesetz, das er giebt, gleich schon im Geben erfüllt!

Meter: polymetric
43.
by Friedrich von Logau

Der an Jahren schwer gleich träget,
Viel an Kräfften abgeleget,
Wann er nur ist frisch von Rathe,
Ist noch doch ein gut Soldate.
Wer nichts mehr vermag von Thaten,
Ob er viel vermag im rathen,
Mag nur bey den Buhlereyen
Dieses Nahmens sich verzeihen.
Eigner Mut und fremder Degen
Künnen zwar noch Ruhm erregen;
Aber mit geborgtem Leibe
Fühlt man nicht das süß am Weibe.

Meter: trochaic
1L: Alinens Mann, der alte Jahn,
by Gottlieb Konrad Pfeffel

Alinens Mann, der alte Jahn,
Trug immer einen Talisman
Am Hals. Warum? Das fiel Alinen –
Er konnte zwier ihr Vater seyn –
Beym Schlafengehn zu fragen ein.
Es ist, sprach er mit schlauen Mienen,
Ein Talisman der Fruchtbarkeit,
Und machte schmunzelnd sich bereit
Ihr einen derben Kuß zu geben.
Doch nun sieht er beym Kerzenlicht
Auf ihrer Brust ein Bildchen schweben;
Er hatte gleich die Brille nicht,
Sie hätt ihm sonst in allen Zügen
Des jungen Neffen Angesicht
Entdeckt. Was hast du, Kind, hier liegen?
Sprach Jahn. Sie schwieg voll Schüchternheit.
Ists etwann auch, mein trautes Weibchen,
Ein Talisman der Fruchtbarkeit?
Getroffen! rief das fromme Täubchen.

Meter: iambic
MODLITBA VEČERNÍ.
by Jaroslav Vrchlický

Jdu k tobě, věčný světla zdroji,
v tmách nočních jdu; za svahy hor
tys dávno kles po pouti svojí,
víc nezřím tě, však s tebou pojí
mne pevné víry svor.
Vím, vstaneš; nevím, já-li vstanu.
Ty zapláš a já zhasnu snad.
Však jestli proberu se k ránu
skrz dum a snů svých karavanu,
zas pozdravím tě rád.
Sil’s teplo, sílu, vzruch a plamen
v mé všecky údy schvácené;
tys dláto byl a já jen kámen,
já nudy poušť – ty svěží pramen
u cesty ztracené.
Teď kterým asi planeš rájům,
ó bajná duše vesmíru!?
V dno asi jakým patříš tajům?
Tropickým dálným žehnáš krajům,
co na list papíru.
Mně stín se skrádá noci šeré.
Ó slunce, jaký to je div,
plát v lidské mozky tisíceré,
zrát v hroznu, v hrdle šedoperé
i pěničky být živ!
Kdes nyní? – Zda tvé česá vlasy
noc matka na dně moře kdes,
z nichž jiskry, tisíceré jasy
hvězd nesčíslných bajné krásy
se řinou do nebes?
A ráno vzplaneš znova svěží...
Zda není všecko přelud, sen?
A větry dují, mračna běží
a mrtví tiše v hrobě leží
a těm jest nejlíp jen.

Meter: iambic
- LX -
by Lope de Vega

Quien dice que en mujeres no hay firmeza,
no os puede haber, señora, conocido,
ni menos el que dicen que han nacido
de un parto la crueldad y la belleza.
Un alma noble, una real pureza
de un cuerpo de cristal hicieron nido;
el mismo ser está con vos corrido,
y admirada de sí naturaleza.
Firme sois, y mujer, si son contrarios,
hoy vuestro pecho con victoria quede,
de que es sujeto que los ha deshecho.
Bronce, jaspe, metal, mármoles parios,
consume el tiempo; vuestro amor no puede,
que es alma de diamante en vuestro pecho.

Meter: iambic
4.
by Paul Heyse

Ratet, von wem ich komme, Don Pavolo! – Von der Gevattrin?
Falsch! – Von der Schneiderin? – Falsch! – Dann von der Messe gewiß!
Nein, Ihr wollt's nicht raten! – Bei San Francesco, Luisa,
Gern; wer aber errät Mädchengedanken und -tun? –
Bei Mariuccia war ich. – Bei der! – Nun tut mir der Herr doch,
Gar, als wäre das nichts. – Wenig, Luisa, für mich. –
Habt nur Geduld; gleich kommt es an Euch. Ich macht' ein Geschäft mir
Heut am Morgen und tat Seidengespinst in den Korb,
Daß sie ein Band mir webe; sie hat im Haus die Geräte.
Und ich fand sie, allein Mutter und Schwester mit ihr,
Richtet' es aus und hoffte von Euch ein Wörtchen zu plaudern,
Aber die anderen zwei horchten; ich hütete mich.
Und so war ein Stündchen vertan. Da ging ich, und mit mir
Ging Mariuccia. Wie gern hätte sie nun mich befragt!
Also stehen wir unter der Tür. Ich sage: Commare,
Sag' ich, besuchst du mich nie? – Aber sie schüttelt den Kopf.
Nein, denn ich darf nicht, sagt sie; du weißt, nicht liebt es die Mutter,
Weil ihr ein Wirtshaus habt. – Närrchen, es stehet ja leer;
Noch ist keiner gekommen zum Seebad. – Aber es wohnt doch
Einer bei euch. – Nun der, sag' ich, – wie findest du den? –
Ei, nicht übel. – Verstelle dich nur, Spitzbübin! du hast ihn
Gern, und du weißt, er dich! sag' ich. Da lacht sie und schweigt.
Aber auf einmal faßt sie mich um und küßt mich, ich denke
Gleich, sie erstickt mich, und dann läuft sie wie Wetter davon.
Und ich ruf' es ihr nach:
Aber du weißt wohl,
Tu's Luisa! und weg, ins Zimmer hinein. Die Arme!
Denk' ich, sie hätt' es allein freilich am liebsten bestellt.
Aber so stehet es jetzt, Herr, und da hab' ich den Kuß.
Seht, Don Pavolo, dies tut die Luisa für Euch:
Anderen tät' sie's nimmer; doch Ihr, Ihr wisset, was Scherz ist,
Und dies alles, es sind Possen. Nun aber im Ernst:
Geb' ich den Kuß nicht wieder für Euch? Und hättet Ihr keinen
Mir zu bestellen? Es wär' jetzo in einem getan. –
Liebe Luisa, ich tat ein Gelübd, nie Küsse zu geben;
Küsse zu

Meter: polymetric
BUĎ JAKKOLI!
by Viktor Dyk

Ať jakkoli dnes osud rozhodne,
ať jakkoli se posléz skloní váhy,
ať přijde noc, ať přijde světlo dne,
ať zvítězí sok nebo kdo nám drahý,
ať přináší nám pohromu či zdar
ta zpráva, která z daleka k nám letí,
květ ledový ať je to či květ jar:
buď jakkoli, modlem’ se za oběti!
Věc poražená není ztracená,
zůstává národ, kde se mění mapa.
Může být křivda zítra zvrácena.
I v noci cestu najde ten, kdo tápá.
Pohroma mráčkem, jenž se rozplyne,
květ ledový se mění v květy jara.
Vše vrací se... jen mrtví nikdy ne.
Buď jakkoli – v nich život nezahárá!
Syn doby skeptické a otrlé
za ty se modlím, kdož pozbyli hlasu:
za živé mluvím, za ty umrlé
obětované velikému času.
Za ty, již příliš časně prochladli,
za ty dnes příliš nehybné a němé.
Buď jakkoli – ať marně nepadli.
Buď jakkoli – dobojujeme!

Meter: iambic
96.
by Friedrich von Logau

Ob wollen sonst gleich offt als künnen pflegt zu gelten,
So gilts bey Weibern doch gar nie so oder selten.

Meter: iambic
Nächtlicher Gruß
by Friedrich Hebbel

In dieser dunklen Stunde
Der rings ergoßnen Nacht
Hab' ich bei Euch die Runde
Zu Gruß und Kuß gemacht.
In eines Jeden Hause
Sprach ich getreulich vor,
Bis in des Letzten Klause
Mein Geist sich ganz verlor.
Nun seid ihr längst versunken
In Schlaf und tiefen Traum,
Und schwingt Euch ahnungstrunken
Hoch über Zeit und Raum.
Leicht glaubt Ihr zu erstreben,
Was nie die Erde bot,
Und habt so doppelt Leben.
Für einen halben Tod.
Ich aber habe leise
Der Pforte mich genaht,
Die in die ew'gen Kreise
Euch aufgethan den Pfad,
Und all' die stumme Trauer,
Die mir das Herz noch schwellt,
Umschwebt als letzter Schauer
Euch kalt aus dieser Welt.

Meter: iambic
Noch andere Gedancken über
 die Schmetterlinge.
by Barthold Heinrich Brockes

Darüber hab ich offt gefunden,
Daß es nicht anders ließ,
Als wenn auf Bluhmen Bluhmen stunden;
Wodurch sich dann der Schmuck der Farben doppelt wieß.
Offt überwand die Bluhm’, offt ward sie überwunden.
Indem ich dieses Farben Spiel,
Das mir so wohl gefiel,
Nebst meinem dritten Sohn, dem muntern
Und er dem einen ziemlich nah,
Um selben zu erhaschen, ging,
Hört ich, wie er schnell an zu ruffen fing:
Papa! Papa!
Was hat doch dieser hier für eine lange Nase!
Ich lachte, fügte mich zu ihm, und sahe klar,
Daß es des Thierchens Zunge war,
Ich fing es, setzte mich im Grase,
Um dieses Werckzeug zu betrachten.
Allein, indem ich sie kaum wieder funde,
Weil sie in einem Kreis wie aufgewickelt stunde,
Stund ich von neuen auf, zu sehn, wie sie es machten,
Wenn sie in Freyheit sich desselbigen bedienen.
Ich ließ den meinen wieder fliegen,
Und sah’ an andern mit Vergnügen,
Wie wunderbar von ihnen
Dieß kleine Werckzeug wird gebrauchet und bewegt.
Verwunderlich wird es geregt;
Sie können sie tief in die Bluhmen sencken,
Sie wissen sie auf tausend Art zu lencken,
Sie scheinen nicht allein damit zu spielen,
Sie scheinen recht, als wie mit einer Hand,
Damit zu tasten und zu fühlen.

Meter: iambic
Mlhoviny.
by Jaroslav Vrchlický

Báječný svět mlhovin
brzy v jas a brzy v stín
stále pluje prostorem,
jako tečka pod ním zem.
Nových světů vznik a skon
ve svém lůně tají on,
hvězdnou tříšť, déšť plamenů,
kovů směs i kamenů.
Často v nocích srpnových,
kdy svět v stínech dřímá tich,
začnou hvězdné kaskady
v nebeské dštít zahrady.
Pohnut k nim výš zírá hled.
Zda se rodí nový svět?
Či o bradla hvězdných skal
starý se to roztřískal?
Podle jakých zákonů
z vlasatic tam ohonů,
smrtelný jež nezří zrak,
lije se to do oblak?
Dští to, jisker tisíce
ohnivé to kytice,
temnem půlnoci to blysk,
nevídaný ohňů trysk’.
Kam to padá, kde má cíl?
Jaký země v tom je díl?
Jakou stkáti lze tu báj?
Tam snad roste lidstva ráj.
Z těchto prysků, z těchto hvězd
pevné jádro se dá snést
jako v mořském přívalu
ostrov čnící z koralů.
Až zem bude sníh a led,
krása, dobro, síla, vzlet,
všecko, ideal co zvem,
v onu lepší přejde zem.
Eldorado bájí všech
tam se rodí v plamenech! –
Dosti snů – jich přešel čas,
kosmický prach je ten jas.
Ohniví ti motýli
v prostor než se rozptýlí,
básníku, z nich paprsk chyť,
na nich srdce zchladlé vzniť!
Tvoje duše rovněž jest
plna roztříštěných hvězd,
jeden vír to, jeden let,
zda z nich bude nový svět?
Nebude-li, aspoň z nich
kytkou raket ohnivých
oslň svět, jenž, bludný vrak,
zdá se ztrácet v šer a mrak.
Zaplaň! Zapuď šer a stín
světlem svojich mlhovin,
ať při luzné jejich hře
bujněj’ v žilách všem to vře!
Bujněj’ v stálý trud a boj,
hvězdný ty buď ohňostroj,
možná, tříšť že tvojich snů
blyskne v plénky lepších dnů.
Možná, že z tvých blýskavic
nadšením vzplá hruď i líc,
když ne slunce aspoň hvězd
rosnou záři lidstvu snést!

Meter: trochaic
Sonnets from the Cherokee (I)
by Ruth Muskrat Bronson

My heart is like an opal, flashing fire
And flaming gleams of pointed light
At thy approach; or lying cold and white
When thou art gone; robbed of a dream’s desire
Is left moon-white and dull; no darting flame
Or sapphire gleam to mark a sweet suspense.
But only still, benumbed indifference
Unwaked at thy soft whisper of my name.
Come now, I tire of waiting to know love;
Teach me to scorn indifference white and dim
For I would drain fate’s cup of joy or strife;
Would play to the lost chord the vibrant hymn
That passion sings; my heart lifted above
Dull apathy; pulsating; knowing Life.

Meter: iambic