PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
MNICH
by Jan Opolský

Ne tragický, ne veselý ni skvělý,
ne blouznivý, jímž bolesti by chvěly,
či mrazný zas,
jak voda němá, vnitrozemská pílí,
jdouc z neznáma zas k neznámému cíli
můj všechen čas.
Pol zdušeně, jak hasnutí ran splývá,
jak zmlžilá a smytá perspektiva
hor, řek a měst,
jak světlo mdlé, jež mléčným sklem se cedí,
jak echo jen, jež nedá odpovědi,
již dlužno jest,
zde míjí čas bez otřesů a hřmění,
ni ostré chuti života v něm není,
lymf, krve běh,
jak víno, které nemámí, jen studí,
a bacchického pachu neprobudí,
lpíc na mých rtech.
Tak plyne vysokem kol mřížení mé cely,
o plachou prázdnotu se s hrudí mojí dělí
i srdcem mým,
když čechrá mrtvě stříbro mojí hlavy
a touhy moje rozptyluje, taví
jak charý dým.
A mládí mé i mužnost, stáří bědné
v témž zorném poli duchovém se shlédne,
když patřím zpět,
a v jakés barvě neutrální šedé
kol sebe kuklu neprůzračnou přede
můj vnitřní svět.
Neb v světě vnějším ničím nejsem zcela,
jen schránka vášní nyní obemšelá
jak sivý peň,
na zdi mé cely u podnoží kříže
mne nápis těžkou obsažností víže:
vše zapomeň!
Zvon s malé věže sanktusové klinká
jak myšlenka už jedna samotinká
a žádná víc,
jež cestu prorvouc letí k stanům ducha,
přes rozlivy a prostorami hlucha
se ztrácejíc...

Meter: iambic
l .
by Joseph von Eichendorff

Es wechseln viel' Geschlechter
Und sinken in die Nacht —
Steh' fest, Du treuer Wächter,
Und nimm Dein Land in Acht!

Meter: iambic
The Lamb
by William Blake

Little Lamb who made thee 
         Dost thou know who made thee 
Gave thee life & bid thee feed. 
By the stream & o'er the mead;
Gave thee clothing of delight,
Softest clothing wooly bright;
Gave thee such a tender voice,
Making all the vales rejoice! 
         Little Lamb who made thee 
         Dost thou know who made thee 

         Little Lamb I'll tell thee,
         Little Lamb I'll tell thee!
He is called by thy name,
For he calls himself a Lamb: 
He is meek & he is mild, 
He became a little child: 
I a child & thou a lamb, 
We are called by his name.
         Little Lamb God bless thee. 
         Little Lamb God bless thee.

Meter: trochaic
MOŘE.
by Emanuel Lešehrad

Veliké moře, svobodo
spoutaných duší, které tíží země,
jak silný obr z nakupených vrchů,
zvedáš své tělo, rozvíráš svá křídla!
Prokletá země! Vlna tvá ji mrská,
jak trestá vše, co slabé je a nízké,
vznešený orle, naplněný touhou
nesměrno spolknout, zaťat drápy v nebe.
Kdo pochopí, čím vřelo tvoje nitro?
Kam vrhají se tvoje věčné písně?
A tělo rozbouřené zmohutnělo
a celé nebe leží na tvém srdci.
Veliká matko, na skalnatém břehu
bouř otevřela oči mojí duši,
ve chvíli žáru. Tu se probudila
z těžkého spánku, její paže stuhly
v železné svaly, oko vzplálo hněvem
a z úst se rozleh’ udivený výkřik –
a svoje černé vlasy rozpustila
a s trpkým smíchem klesla ve tvou náruč.

Meter: iambic
Las mujeres aman a los hombres
by Manuel de Zequeira y Arango

Verás amigo un burro alivolante,
a un buey tocar la flauta dulcemente,
correr una tortuga velozmente
y hacer de volatín un elefante:
En requesones vuelto el mar de Atlante,
y de Guadiana el agua en aguardiente,
el Ebro, y Duero y Tajo con corriente
de generoso vino de Alicante:
Verás durante el sol lucir la luna,
verás de noche el sol claro y entero,
verás parar su rueda la fortuna:
Estos portentos, sí, verás primero
que puedas encontrar mujer alguna
que quiera al hombre falto de dinero

Meter: iambic
by Johann Wolfgang von Goethe

Guten Ruf musst du dir machen,
Unterscheiden wohl die Sachen,
Wer was weiter will verdirbt.

Meter: trochaic
PO DEŠTI.
by Josef Kalus

Trávník udupaný
po dešti se zved,
nad obilné lány
zpěvný skřivan vzlét,
obloha se promodrává,
všichni ptáci pějí: „Sláva!“,
celý boží svět
rozjasnil se hned.

Meter: trochaic
10.
by Friedrich von Bodenstedt

Es hat die
Daß gar zu schnell der Duft vergehe,
Den ihr der Lenz gegeben habe –
Da hab' ich ihr zum Trost gesagt,
Daß er durch meine Lieder wehe
Und dort ein ewiges Leben habe.

Meter: iambic
- 0 - Acto II, CONDE FABIO
by Lope de Vega

¡Ay, Celia mía, más que el alba hermosa,
en las primeras luces de oro llenas,
cuando siembra claveles y azucenas,
en manos de marfil con pies de rosa!
Ausente de tu vista, no reposa
el alma, que padece duras penas,
como el esclavo al son de las cadenas,
llora la patria en que vivió dichosa.
Cual pajarillo soy, que desconfía
y vuela con medrosa diligencia,
de hallar el nido, al fenecer el día.
Bien puede ser tu firme resistencia;
pero díceme el alma, Celia mía,
que no hay segura fe donde hay ausencia.

Meter: iambic
SONET O PERIPETII V ŽIVOTĚ
by Josef Svatopluk Machar

Dřív nebo pozděj – ale jednou v žití
ta chvíle přijde: padne odkuds rána,
je netušená, nikdy nečekána,
a pod ní se tvůj celý život sřítí.
Ta nezabíjí – ale horší býti
smrt nemůže: je duše rozedrána
a zlomena, a zní v ní věčná hrana,
jí nelze neslyšet, ne utišiti.
Ty žiješ dál sic – se staženým retem
z těch trosek žiješ; při té hrozné práci
jsi tich – to že už k vzteku není síly –
Tak, troska sám jsa, vlečeš se tím světem –
a bídu tuto spolubližní milí
svým eufemismem zovou resignací.

Meter: iambic
1L: Der du mit lachendem Auge,
by Anna Louisa Karsch

Der du mit lachendem Auge,
Ansahst den stürzenden Flug
Zum Wagen, welcher mich eilig
Des Elbstrohms Ufer enttrug.
Freund, wüst' ich die lyrischen Thöne
Von Utz und Weißen gespielt,
Dann würd im süssem Gesange
Dir hörbar, was ich gefühlt,
Dort, bey dem Sänger, der feurig
Gesungen Schlachten und Sieg;
Bey dem, mit welchem ich hüpfend
Den Berg der Musen bestieg.
In dreyßig lächelnden Tagen
War mein Geschäfte die Lust.
Sanft brausend strömten Gesänge
Empor aus fühlender Brust.
Ach! wie ist alles vergänglich!
O unerbittlich Geschick!
Mit wiederkommenden Rädern,
Riß michs eilfertig zurück!
So reißt von jedem Vergnügen
Mich der starkarmichte Feind,
An einem künftigen Tage,
Und Klagen redet der Freund!
Mein Leben, schneller als Räder,
Eilt an das wartende Grab;
Da senken diese Gebeine
Acht Männer traurig hinab,
Und werfen hurtig ein jeder
Auf mich drey Hände voll Staub.
Da lieg ich unter dem Hügel,
Der Würmer ruhiger Raub,
Bis zehen tausend mahl tausend
Hochfahrende Wagen daher
Gekommen mit dem Erwecker,
Und Gluth verschlucket das Meer,
Und Himmel trotzende Berge
Staub werden, und die Natur
Aufhört den Wagen zu lenken,
Der schnell mit Tagen entfuhr!

Meter: iambic
Stern und Irrlicht
by Hermann von Lingg

Vergnüglich flog ein Irrlicht durch die Moore,
Da rief aus Wolkenhöh'n herab ein Stern:
Wer bist du? Welcher Raum hat dich verloren?
Komm doch zu mir herauf, ich seh' dich gern!
Oft hab' ich deine Bahnen schon betrachtet
Und um sie zu berechnen sann ich viel.
Bald sah ich leuchtend dich, bald tief umnachtet –
Woraus besteht dein Kern, was ist dein Ziel?
Ach, sprach der Irrwisch, setzte sich und keuchte,
Bemühn sich Euer Gnaden nicht um mich!
Entschuldigen Sie gütigst, daß ich leuchte,
Ich freu' mich hier, es ist so sommerlich.
Mein Kern ist anspruchslos, das ist es eben.
Ich kann mich aus dem niedern Aufenthalt
Der feuchten Atmosphäre nicht erheben;
Bei Euch wär' mir's zu regelmäßig kalt.

Meter: iambic
I. U okna seděl jsem a hleděl v kraj,
by Vladimír Frída

U okna seděl jsem a hleděl v kraj,
a v dáli neurčitou jsem se díval;
tu obraz celý zvolna v mlhu splýval,
jak halil by jej pohádkový taj.
Tak mizel starý mlýn a za ním háj,
v mých slzách obzor pomalu se stmíval,
a žádný paprsk v něj se neusmíval,
jak v duši tu, jež ztratila svůj ráj.
V tom cosi zavadilo o mé čelo.
Já hlavu zved’ – to ptáče, jež se chvělo.
Aj div, já uzřel kolem slunce, květ.
Děl pták: „Hleď, jaro opět přišlo v svět!“
a rychle odletěl hned v starou hruši.
Žel, že jen okem zřím je a ne v duši.

Meter: iambic
In loving thee thou know'st I am forsworn (Sonnet 152)
by William Shakespeare

In loving thee thou know’st I am forsworn,
But thou art twice forsworn, to me love swearing.
In act thy bed-vow broke and new faith torn
In vowing new hate after new love bearing.
But why of two oaths’ breach do I accuse thee,
Why I break twenty? I am perjured most;
For all my vows are oaths but to misuse thee
And all my honest faith in thee is lost,
For I have sworn deep oaths of thy deep kindness,
Oaths of thy love, thy truth, thy constancy,
And, to enlighten thee, gave eyes to blindness,
Or made them swear against the thing they see;
    For I have sworn thee fair; more perjured I,
    To swear against the truth so foul a lie!

Meter: iambic
Jazyk mateřský.
by Karel Alois Vinařický

Stejný jazyk jednorodcův
posvátné dědictví jest,
statek ducha našich otcův,
naše sláva, naše čest.
Tím nám sladce matka pěla
první píseň citlivou;
otcovská tím ústa zněla
výstrahou starostlivou.
Tím kněz Páně učil znáti
nás dobrotu Tvůrcovou,
o cnost bohumilou dbáti, –
učil mírnit vášeň zlou.
Klíčem materštiny dvéře
věd otvírá učitel;
kdo to právo komu béře,
ducha jest utlačitel.
Jazyk svůj si nedám bráti;
otců mých dědictvím jest;
jeho práv mi neukrátí
cizá chlouba ani lest.

Meter: trochaic
KRESBA ZIMNÍHO VEČERA
by Antonín Sova

A město je zaváté,
že okna hledí jak slepa.
Dech z kavárny vyhřáté.
A z podzemního sklepa.
Kol zavátý pohřební vůz
se vleče a postavy za ním.
Teď kočárů stlumený klus.
V nich páni se naklání k paním.
Pak šero... A taneční sál
v sníh zlatá světla hází.
Kdos po cestách tiše se smál,
svou milou doprovází.
Však v ulicích vzteká se, šílí
a honí se pod lucernami
smršť větrná, tančí a kvílí,
v portály bije, v krámy,
k hudbě, jež z dálky kdesi
z tanečních sálů tryská,
pláč disharmonický věsí,
křeč žaludků hladových píská.

Meter: amphibrachic
La revelación interna
by José María Blanco White

¿Adónde te hallaré, Ser Infinito?
¿En la más alta esfera? ¿En el profundo
abismo de la mar? ¿Llenas el mundo
o en especial un cielo favorito?
«¿Quieres saber, mortal, en donde habito?»
dice una voz interna «Aunque difundo
mi ser y en vida el universo inundo,
mi sagrario es un pecho sin delito
Cesa, mortal, de fatigarte en vano
tras rumores de error y de impostura,
ni pongas tu virtud en tiro externo;
no abuses de los dones de mi mano,
no esperes cielo para un alma impura
ni para el pensar libre fuego eterno»

Meter: polymetric
EPISODKA (II.)
by Josef Svatopluk Machar

Tak rozkaz děl – a tedy vyrazili.
Bajonet ku bodnutí napřažený,
důstojník vzadu s plným revolverem –
tož ku předu! Tu třeskly rány pušek,
pár ručních granátů se vzduchem mihlo
a prasklo suše. Povinnostné Hurrá!
a již se bajonet rve s bajonetem.
Hoch voják – student, vojna odvedla jej
od Homera, v němž se zápalem čítal
o slavných bojích příslovečných reků,
bajonet vehnal náhle v čísi prsa
a zaslech výkřik: „Mám tři děti doma!“
Nějaké modré vytřeštěné oči
se vyčítavě na něj upírají,
pak nahýbá se hlava, tělo klesá – – –
Hoch – voják stojí, chví se křečovitě
a náhle hlučný smích se dere z hrudi
a lomcuje jím, jakás rudá záře
se rozlevá mu v očích, mozku, uších
i na jazyku – a ten smích jej škrtí
i zachce se mu válet se s ním v trávě
a hodí na zem sebou – – –

Meter: iambic
Aconseja a un amigo no pretenda en su vejez
by Quevedo

Deja la veste blanca desceñida,
pues la visten los años a tus sienes,
y los sesenta que vividos tienes
no los culpes por cuatro seis de vida.
Dejar es prevención de la partida;
es locura inmortal el juntar bienes
y que, caduco, la ambición estrenes;
sed que se enciende y crece, socorrida.
Doy que alcanzas el puesto que deseas,
y que, escondido en polvo cortesano,
las pretendientes sumisiones creas;
pues yo sé bien que no será en tu mano
que ayune, en los aumentos que granjeas,
de tu conciencia el vengador gusano.

Meter: polymetric
100. Die Sanftmut besitzt das Erdreich
by Angelus Silesius

Du strebst so emsiglich nach einem Flecklein Erden;
Durch Sanftmut könntest du der ganzen Erbherr werden.

Meter: iambic
KOUZELNICE.
by Václav Bolemír Nebeský

Hoj! ty dívko modrooká,
Dívko sličná, outloboká!
Aj, toť není samo v sobě,
Co mě mocně táhne k tobě!
Tys mi jistě udělala,
Srdce mé očarovala!
Nuže, čarodějná děvo!
Bez zdráhání dej mi vjevo,
Kde máš kouzla svá?
Máš je ve hubince,
Líbezné růžince?
Čili ve svých tváří
Červánkové záři?
Máš je v jasném čele,
Aneb v štíhlém těle?
Či v kadeřích vlásků,
Nebo v sladkém hlásku? –
Ach, ty tvé očičky,
Modravé hvězdičky,
Ty tak lstivé byly,
Že mě okouzlily!
Víš-li, co by byli tobě
Učinili v jiné době?
Spálili by na hranici
Tebe, krásnou kouzelnici!
Ted však za ty čáry tvoje
Musí hořet srdce moje;
A když tebe nedosáhne,
Shoří ubohé a zprahne –
Ach, ty ukrutná!

Meter: trochaic
257. Du auch must für Jhn Sterben.
by Angelus Silesius

Deß HErren Christi Tod hilfft dich nicht eh mein
Christ/
Biß auch du selbst für Jhn in Jhm gestorben bist.

Meter: polymetric
HUMANITA NEMOCNIČNÍ.
by Josef Svatopluk Machar

Dokud je člověk zdráv, může si tady
pojíti zimou a zcepenět hlady –
leda že řemeny ze zad mu derou,
zdaní mu každý dech, na vojnu berou.
Když se však rozstůně – co je tu za let!
V peřinách postele může se válet,
jíst by moh, co by chtěl – úžasné hody! –
do lázně moh by vlézt, do teplé vody!
Kdyby a kdyby jen... zde se to staví...
kdyby byl apetit a bylo zdraví...
a kdyby člověk moh ještě to dvojit:
jiné, že umřít je a jiné – pojít...

Meter: dactylic
7. Auf Frau Helenen Ilgens, Herrn Peter Kuchens seligen Ehegattens, Ableben
by Paul Fleming

Dennoch ist der Wundsch erfüllet
und das sehnlich Tun gestillet,
dennoch ist ihr recht geschehn.
Laßt, ihr Eltern, laßt die Zähren!
Es ergeht ihr nach Begehren,
sie hat ihren Zweck ersehn.
Wenn uns Gott gebeut zu gehen,
so soll man nicht widerstehen.
Eurer Tochter ist gar wol.
Ihres Geists wird wol gepflogen;
nur ihr Leib ist hingezogen,
wohin Alles ist und soll.
Wir sind in den Lebensorden
ohngefähr gesetzt nicht worden,
daß wir, wenn wir alles Leid,
alles Böses ausgestanden,
nachmals blieben in den Banden
ewiger Verstorbenheit.
Niemand kan zu Himmel kommen,
es sei ihm denn das benommen,
worvon er noch sterblich heißt.
Was entlehnt ist von der Erden,
das muß ihr hinwieder werden,
eh' der Geist von hinnen reist.
Laßt uns ihren Glanz besinnen
und das Himmlische beginnen,
Anfangs nun, nun Endes bloß!
Wer will ihre Lust beschreiben,
die sie wird ohn' Ende treiben
in des Allerliebsten Schoß'?
Sind wir hier im Leben lange,
so ist uns auch lange bange,
leben desto minder doch.
Und wem solte fast gelüsten,
mehr zu irren in der Wüsten,
mehr zu ziehen dieses Joch?
Phöbus kürzt nun ab die Tage,
doch darmit nicht unsre Plage,
die rings um uns schläget ein.
Nun der Sommer ist entwichen,
kömt der faule Herbst geschlichen,
sagt, es werde Winter sein.

Meter: trochaic
- XIII - Ícaro
by Hernandode Acunya

Con Ícaro, de Creta se escapaba
Dédalo, y ya las alas extendía,
y al hijo, que volando le seguía,
con amor maternal amonestaba:
Que si el vuelo más alto levantaba,
la cera con el sol se desharía,
y en el mismo peligro le pondría
el agua y su vapor, si más bajaba.
Mas el soberbio mozo, y poco experto,
enderezóse luego al alo cielo
y, ablandada la cera en la altura,
perdió las alas, y en el aire muerto,
recibiéndole el mar del alto vuelo,
por el nombre le dio la sepultura.

Meter: polymetric
Číšník.
by Gustav Dörfl

Noc tichá tak a smutná jako tmavá,
jen na sov hradě v síni rytířské
je neslýchaná vřava.
Pan Volfram víc než hodokvasit umí –
dalť včera Poříč, svoje městečko,
obrátit ohněm v rumy.
A všechen lid svůj přísahati na nich,
že odřekne se víry kacířské
do prvních hodin ranních.
A nežli vzhořel do červánků západ,
už oslavoval skvělou hostinou
ten ďábelský svůj nápad.
A je už k ránu... kvas však dále trvá
a hlučno ještě, jakby zvedala
se teprv číše prvá.
A víc a více rudnou obličeje,
vždyť nejen požár města kacířů,
i víno pěkně hřeje.
A víc a víc ty kusy živé hlíny
si stelou pod stůl tvrdý na trnož
jak slávy na vavříny.
A víc a více skřeky zpitých lebí
žalm ranní dusí, který z žaláře
sem vniká cestou k nebi...
„V tmě žalářů i ve mučidel děsích
ty’s nejjistější naše pavéza,
ó Pane na nebesích!“
Pan Volfram zaslech’ prostou píseň tuto...
a jeho srdce bylo pojednou
jak ve dví rozetnuto.
„Hoj, povstaň,“ volá, „kdo se cítíš v týle,
a vhodný ještě prones přípitek
na konec kratochvíle!“
Hned každá ruka, i ta méně jistá,
se táhne pro číš, a co hodovník,
to k přípitku se chystá.
Tu vstává jeden, jehož do rubínu
nos zbarvený se kejklá nad knírem –
„Zdar burgundskému vínu!“
A nade stolem číše cinká o číš,
a všechněch hlavy jeden tvoří kruh,
jak když je lýkem stočíš.
A když ta bouře ztišila se cele,
zas druhý zvolal tenký jako nit:
„Na zdraví hostitele!“
A nade stolem číše cinká o číš,
a všechněch hlavy jeden tvoří kruh,
jak když je lýkem stočíš.
V to zvolá třetí, z vlasti zrádných synů:
„Zdráv buď náš Volfram, že kol vyplenil
kacířskou prašivinu!“
A nade stolem číše cinká o číš,
a všechněch hlavy jeden tvoří kruh,
jak když je lýkem stočíš.
A znova v sále číšemi se točí –
jen starý sluha podál u konve
si stírá slzy s očí.
„Aj starý brachu,“ vece číšníkovi
pan Volfram zpitý, „nechť nám přípitek
i tvoje ústa poví!“
A co se takto vítězně naň šklebí,
žalm opět vniká v sál sem z žaláře
na svojí cestě k nebi:
„V tmě žalářů a ve mučidel děsích
ty’s nejjistější naše pavéza,
ó Pane na nebesích!“
A starý sluha ve poctivce šatě
jde hrdě k němu, jakby každý coul
byl na něm zlato v zlatě.
Pak chvíli ještě naslouchaje stojí,
a teprve když píseň dozněla,
pozvedá ruku svoji.
A praví klidně: „Srdce plné trudů,
to má je číše – a tu do smrti
své Vlasti prázdnit budu!“
„Ha, ovce vlčí, za to slovo vzdorné
já naučím tě vlasti připíjet
s krysami v hladomorně!“
Tak řve pan Volfram s tváří na smrt bledou,
pak kyne sluhům, a už žoldnéři
číšníka z koby vedou...
A na sov hradě dál a dál se kvasí,
a z hladomorny znova slyšet žalm –
však teď už dvěma hlasy...
„V tmě žalářů i ve mučidel běsích
ty’s nejjistější naše pavéza,
ó Pane na nebesích!“

Meter: iambic
An meinen Bruder 1813.
by Joseph von Eichendorff

Mich irrte manches Schöne,
Viel reizte mich und viel mußt' ich vermissen.
Von Lust und Schmerz zerrissen,
Was so mein Herz hinausgeströmt in Töne:
Es waren Wiederspiele
Von Deines Busens ewigem Gefühle.

Meter: iambic
1L: Dinge gehen vor im Mond,
by Christian Morgenstern

Dinge gehen vor im Mond,
die das Kalb selbst nicht gewohnt.
Tulemond und Mondamin
liegen heulend auf den Knien.
Heulend fletschen sie die Zähne
auf der schwefligen Hyäne.
Aus den Kratern aber steigt
Schweigen, das sie überschweigt.
Dinge gehen vor im Mond,
die das Kalb selbst nicht gewohnt.
Tulemond und Mondamin
liegen heulend auf den Knien ...

Meter: trochaic
III. Faraonův dvořan slyše kdysi
by Antonín Klášterský

Faraonův dvořan slyše kdysi
lidu mrukot, děl nám v zmatku plachém:
„Splním vše! Co chcete?“ Tvrdé rysy
v úsměv nutil, v srdci chvěl se strachem.
„Chceme volnost!“ vykřikli jsme rázem,
že se třásly skvostné síně sloupy,
„z pout a jařma, kde jsme bídným plazem,
propusť nás, ať volný, kam kdo vstoupí!“
Spolný, mocný výkřik náš ho děsí.
Váhá. Chví se. Zkouší smlouvat s námi.
„Jiného cos rychle vyvolte si!“
„Nuž,“ my děli, „vystav nám též chrámy!“
Oddechl si a již nevrleji:
„Jiného cos!“ – pravil, hladě bradu.
„V nás též mnozí moudrostí se skvějí,
jednoho z nás vybeř ve svou radu!“
„Nemožno!“ vzkřik’, „rcete jiné přání!“
A tu velká padla na nás tíže,
a kdos děl, až krev se ve tvář vhání:
„Při práci ať přidají nám rýže!“
Zasmál se, a jeho skráň se tyčí,
nechvěl se již, věděl, že jsme slabí.
„Důtkami, vzkřik, „metlami a biči
v tvrdší práci žeňte mi ty raby!“

Meter: trochaic
V.
by Heinrich Heine

Die Nacht ist feucht und stürmisch,
Der Himmel sternenleer;
Im Wald, unter rauschenden Bäumen,
Wandle ich schweigend einher.
Es flimmert fern ein Lichtchen
Aus dem einsamen Jägerhaus';
Es soll mich nicht hin verlocken,
Dort sieht es verdrießlich aus.
Die blinde Großmutter sitzt ja
Im ledernen Lehnstuhl dort,
Unheimlich und starr, wie ein Steinbild,
Und spricht kein einziges Wort.
Fluchend geht auf und nieder
Des Försters rothköpfiger Sohn,
Und wirft an die Wand die Büchse,
Und lacht vor Wuth und Hohn.
Die schöne Spinnerin weinet,
Und feuchtet mit Thränen den Flachs;
Wimmernd zu ihren Füßen
Schmiegt sich des Vaters Dachs.

Meter: iambic
Soneto
by Jacinto Polo de Medina

Tan hecho tengo el gusto a lo que siento
que como el alma merecer desea
a la pena que en mí más furia emplea
le agradece la furia al sufrimiento.
Cuando la fuerza de un mortal tormento
por vencer mi constancia más pelea,
lo templa otro mayor que me recrea,
si con nuevo dolor, con nuevo aliento.
Todos tienen rigor, pero son tales
que a aquel mitiga el que se sigue luego,
tan fuerte y eficaz como importuno.
Mas aunque son sin número mis males,
suspendiéndose el uno al otro, llego
a no sentir en mí tormento alguno.

Meter: polymetric
SONETY Z VENKOVA VII.
by Josef Svatopluk Machar

Rovina do šíře, rovina do dáli,
v ní vísky s bílými chalupami,
na krajích obzoru jako by splývaly
ocean zeleně s oblohy končinami.
Rozmary osudu mě v kraj ten zavály...
Já chtěl psát hořké své epigramy
na tu moc neznámou, jež los tak zoufalý
všem dává, kdož dýší pod hvězdami...
A zem ta leží zde v své tvůrčí síle,
ve velké práci své... A já ji sledoval
den za dnem činou, poctivou a věrnou.
A v posled žil jsem s ní... A hořké cíle...
smutný los lidstva... náš bědný svět i můj žal
zdá se mi hříčkou být jen malichernou...

Meter: dactylic
An den Abendstern
by Friedrich von Matthisson

Stern der Liebe!
Bleich und trübe
Blinkt dein Silberlicht!
Meinen Bliken
Stralst Entzüken
Du wie vormals nicht!
Deine Schimmer
Fanden immer
Mich bei frohem Sinn;
Doch die Tage,
Sonder Klage,
Flohn zu schnell dahin!
Trennung raubte,
Eh' ichs glaubte,
Meinen Damon mir!
Herzen bluten
Um den Guten,
Thränend klag' ichs dir!

Meter: trochaic
An Montan .
by Anna Luise Karsch

Tauch' ich die Feder in den Wein:
So kann dich dieser Irrthum lehren,
Wo mein Gedanke müsse seyn;
O, könnte doch sein Ohr nur den Gedanken hören!

Meter: iambic
- XL -
by Juan de Tassis y Peralta

Cuando apenas las lágrimas enjugo,
que lloro la razón, bebió la afrenta,
vuelvo con más aviso y menos cuenta
a entregarle mi cuello al propio yugo.
Sacar de un pedernal pretende jugo
quien sigue voluntad de amor exenta,
con aviso costoso del que intenta
hallar piedad en manos del verdugo.
No pudo ser herido de otro brazo,
ni en otro pecho cabe la herida,
que no contiene término su plazo;
circunstancia de ofensa presumida,
la cuerda aflojo, aunque conozco el lazo,
que a ciegos nudos vinculó la vida.

Meter: iambic
Otro
by Quevedo

Casose la Linterna y el Tintero,
Jarama y Medellín fueron padrinos;
casolos en el Rastro Buenosvinos,
y al fin la boda fue entre carne y cuero.
De sí propio mordió todo carnero;
quedaron espantados los vecinos
de ver tantos cabrones de los finos,
y al Pardo y a Buitrago en un sombrero.
Las putas cotorreras y zurrapas,
alquitaras de pijas y carajos,
habiendo culeado los dos mapas,
engarzadas en cuernos y en andrajos,
cansadas de quitar salud y capas,
llenaron esta bolsa de zancajos.

Meter: iambic
234.
by Friedrich Rückert

Ein Lehrer lehrt dich, daß es keine Wahrheit gebe,
Und geb' es eine, sie doch unerkennbar schwebe,
Und wenn erkennbar, sei sie doch nicht mitzutheilen.
Was kann den Lehrling vom dreifachen Zweifel heilen?
Des Lehrers Lehre selbst, die er als wahr ausspricht;
Denn, seiner Lehre nach, ist sie auch Wahrheit nicht.
Nun wenn nicht dis, so ist das Gegentheil denn wahr,
Daß eine Wahrheit sei, erkenn- und mittheilbar.

Meter: iambic
Má zlatá matinko,
by Emanuel Züngel

Má zlatá matinko,
poslechni malinko,
co se v tuto chvilečku
ozývá v mém srdéčku:
ono blaze poskakuje,
přání své Ti vyslovuje:
buď vždy zdráva, dlouhá leta,
raduj se zde z toho světa.

Meter: trochaic
18.
by Daniel Czepko von Reigersfeld

Die Gräber, wie durch Stahl und Stein der Doner bricht,
Wird so das Wort empörn: Ihr Todten zum Gericht.

Meter: iambic
Vyzvání.
by Emanuel Lešehrad

Poutníci smutní, ó, pojďte, půjdeme v řadě
přes černé řeky, z nichž páchne nákaza moru,
za zpěvu písní, věštících krásnější doby
století mdlému, spícímu v náručí noci.
Váháte? – Smutek zasypal ponuré pláně,
stíny vás straší, jež nikdy nebyly těly?
Váháte stále a přec to cítíte dobře,
že nic zde není, co hodno bylo by žíti.
Než půjdem – je to nezvyklá, povrchní úzkost
před září slunce v nádherné krajině štěstí,
jež čeká marně tak dlouhá, neplodná léta.
Tož nyní, my, již prokleli mateřskou půdu
a za svým cílem vyšli jsme z šedivých chalup,
voláme z duší slunci svůj nadšený pozdrav!

Meter: polymetric