PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
- XCVIII - En una sospecha porfiada poniéndose de parte de la razón
by Luis de Ulloa y Pereira

Y tú también, cobarde pensamiento,
estorbas, que mi muerte se dilate,
deja que el alma fatigada, trate
de no esperar alivio en el tormento.
El corazón, que tan herido siento,
sin que a ningún peligro se recate,
saldrá del albedrío en el combate
menos rendido, cuanto más sangriento.
Sepa la voluntad, que la victoria
será de la razón, menospreciando
la vida que no estimo, ni defiendo.
Que armada de mi ofensa la memoria,
he de vencer con el honor penando,
y de cumplir con el amor muriendo.

Meter: iambic
III Rci, jenž dlíš tu smuten v teskném rozechvění,
by Rudolf Medek

Rci, jenž dlíš tu smuten v teskném rozechvění,
jaká hudba ztichlá ve tvém srdci hraje?
Velkým jasem smíru tvoje čelo plaje,
ale beze stesku tvoje oko není – – –
Samoty klid sladký v zářném opojení
vůni minulosti kol tvé hlavy vlaje,
v ústech snů květ žhavý v horečný plod zraje,
ale duch tvůj zchmuřen rmutem zlým se pění.
V přítmí osamělý přízrak tichý vstává,
serafickou hudbou slova jeho lkavá
mluví k tvému srdci – jež jich nepoznává?
Zádumčivý vítr bytostí mou vane:
ne, to štěstí chvíle, v domě mém jež stane,
navždy zhltí touha, k věčnosti jež plane!

Meter: trochaic
Cæsars.
by Johann Georg Gressel

Ich stegte/ wenn ich kahm/ ja wenn man mich nur sahe
So war der Feind schon fort. Rom ehrte mich darum/
Und gab mir seinen Thron/ allein dadurch geschahe
Daß eine Laster-Brut mich rasend brachte um.

Meter: iambic
252. Únor jihne, Staré Šallerovce
by Jan Kollár

Únor jihne, Staré Šallerovce
Ve snách nočních spaly na břehu,
Taja hučí, zespod od sněhu
Rozbouřená, zhůry od ledovce;
Voda rostouc domy, skály, ovce
Nese dolů v prudkém náběhu,
A už slyšno v matném rozlehu
Navet lidská lkání, jeky, slovce:
Pomoc! pomoc! do oblaků znělo,
Když pak retování z blízkosti
Nešlo, tedy z Ruska přiletělo;
Kozáci tři člun tu uchopili,
A ti, bez prosby i vděčnosti,
Stopadesát lidí ochránili.

Meter: trochaic
- XXXVIII - La vida en el campo
by Argensola

Llevó tras sí los pámpanos octubre
y con las grandes lluvias insolente,
no sufre ibero márgenes ni puente,
mas antes los vecinos campos cubre.
Moncayo, como suele, ya descubre
coronada de nieve la alta frente;
y el sol apenas vemos en Oriente
cuando la opaca tierra nos lo encubre.
Sienten el mar y selvas ya la saña
del Aquilón, y encierra su bramido
gente en el puerto y gente en la cabaña.
Y Fabio, en el umbral de Tais tendido,
con vergonzosas lágrimas lo baña,
debiéndolas al tiempo que ha perdido.

Meter: iambic
Der Hund.
by Barthold Heinrich Brockes

Wo von allen andern Thieren wir mit Rechte sagen
können,
Daß der Schöpfer uns in ihnen Lust und Nutzen wollen
gönnen,
So erfodert es der Hund, daß des Schöpfers Huld hie-
bey
Jmmer mit Vernunft betrachtet und mit Dank geprie-
sen sey.
Alle Vortheil von den Hunden sind so groß, so ungemein,
Daß sie nie recht zu beschreiben und fast nicht zu zählen seyn.
Selbst entfernte Nationen, welche nicht dergleichen ha-
ben,
Wenn man von den Hunden spricht und von allen ihren
Gaben,
Können es unmöglich glauben, daß ein Thier das Haus
bewacht,
Andre Güter schützt und hütet, so des Tages als bey Nacht;
Daß es unsere Personen gegen Dieb und Räuber schützt;
Was verlohren, wieder sucht; uns zum Bratenwenden
nützt;
Daß es wilde Thiere fället, Schafe hütet, Blinde füh-
ret,
In den allerdicksten Wäldern das versteckte Wild aufspü-
ret,
In die Netze treibet, fänget, zu uns bringet, rettet,
wehrt,
Daß, wenn es erleget ist, es kein andrer Hund versehrt;
Füchse würget, Hasen greift, aus der Erde Dächse
treibt;
Ja mit seinem Dienst und Nutzen nicht nur auf der Er-
de bleibt,

Meter: trochaic
When I have seen by Time's fell hand defaced (Sonnet 64)
by William Shakespeare

When I have seen by Time’s fell hand defaced
The rich proud cost of outworn buried age;
When sometime lofty towers I see down-razed
And brass eternal slave to mortal rage;
When I have seen the hungry ocean gain
Advantage on the kingdom of the shore,
And the firm soil win of the watery main,
Increasing store with loss and loss with store;
When I have seen such interchange of state,
Or state itself confounded to decay;
Ruin hath taught me thus to ruminate,
That Time will come and take my love away.
    This thought is as a death, which cannot choose
    But weep to have that which it fears to lose.

Meter: iambic
Es beklaget sich einsmals einer/ daß
 ihm so grosser Schimpff und Wiederwill von
 einem vornehmen Mann wiederführe/ da
 ward ihm zur Antwort:
by Georg Neumark

Wenn nur die Tugend gläntzt und ihre Strahlen fun-
keln/
So muß durch ihren Schein/ Gold/ Gut und Geld ver-
dunkeln.

Meter: iambic
Soneto
by Luis de Camoens

El vaso reluciente y cristalino,
de ángeles agua clara y olorosa,
de blanca seda ornado y fresca rosa,
ligado con cabellos de oro fino,
bien claro parecía el don divino
labrado por la mano artificiosa
de aquella blanca ninfa, graciosa
más que el rubio lucero matutino
Nel vaso vuestro cuerpo se afigura,
rajado de los blancos miembros bellos,
y en el agua vuestra ánima pura;
la seda es la blancura, y los cabellos
son las prisiones, y la ligadura
con que mi libertad fue asida dellos

Meter: iambic
42
by Josef Vlastimil Kamarýt

Co se stát má, to se stane;
tvá buď vůle, světa Pane!

Meter: trochaic
22.
by Adolf Friedrich von Schack

Noch träumt' ich von den Alpenwanderungen,
Wo ich mit den Lawinen Zwiesprach hielt,
Von Rosen, die hoch ob dem Thale
Der Morgen grüßt mit erstem Strahle,
Und von der Ceder, sturmgeschwungen,
Die tändelnd mit dem Blitze spielt.
Doch nun von Ceder wie von Alpenrose,
Verstummen muß in meinem Lied der Preis,
Seit ich im Thale dich, das zarte
Märzveilchen, holderblüht, gewahrte,
Das still sich birgt im niedern Moose
Und nichts vom eignen Dufte weiß.

Meter: iambic
Zas jednou.
by Růžena Jesenská

Ó pohlédni zas jednou v oko moje
tak celou duší, v níž se lásky chvěl
svit zázračný, by v písní mojich roje
zas akkord štěstí toužně zazvučel,
by srdce moje zapomnělo,
jak pro tě dlouho, dlouho touhou mřelo.
Víš, moje srdce zapomínat umí
chvil žalů, když v ně zrak tvůj zasvítí,
když sprcha slov tvých nad hlavou mi šumí
a naděje mi nechce odníti,
ať mizí všecko s času letem,
že láska má ti – celým bude světem.
Ó, pohlédni v mé oko zase jednou –
tím dlouhým v duši mojí tonutím,
tou radostí, jež záříc mocí hvězdnou
pel zlatý zůstaví mým perutím,
ať do nebe si cestu klestí
tvé velké lásky nesouce si štěstí.

Meter: iambic
Ubersezte Spruch-Reimen.
by Hans Assmann von Abschatz

Wilt du in der Welt was seyn/ mühe dich was zu erwerben/
Feige Frömigkeit hat Lob/ aber muß wohl frostig sterben.
für Frost verderben.

Meter: trochaic
- LI - Al conde de Leñi
by Diego Ximenez Ayllon

Vuestra constancia y fe y lealtad me obliga
que cante yo de vos en lo que tanto
puesto que aquí decir no podré tanto
que satisfaga a fama vuestra amiga.
Hallasteis os muy fuera de la liga
que a muchas gentes ha puesto en quebranto
quedando libre del terror y espanto
porque mayor renombre así se os siga.
De muy altas virtudes adornado
el servicio teniendo por objeto
de Dios y vuestro Rey con gran firmeza.
Sois dado por vasallo muy perfecto
y así seréis de entrambos tan premiado
quedando colocado en más alteza.

Meter: iambic
- LXIV -
by Francisco de La Torre

Este encelado altivo pensamiento,
por otro atrevimiento derribado,
en este pecho, mongibel tornado,
tal fuego lanza, que abrasarme siento.
Y sin memoria del soberbio intento,
por quien en vida vive sepultado,
tan furioso revuelve mi cuidado,
que mueve guerra al estrellado asiento.
Padece el desdichado eternamente,
y padeciendo a libertad espira;
procuro de ayudarle lo que puedo.
Mas si miro mi cielo reluciente,
tales y tan ardientes rayos tira,
que como el triste pensamiento quedo.

Meter: iambic
YO CANTO EN TUS FIESTAS... – II
by Zoilo J. Hilario

Periódico: sé como siempre de las fúlgidas estrellas
Que sirven de eternos faros a las siervas muchedumbres,
No te hagan torcer el paso las espinas y centellas.
Sunsum Corda! Triunfo y gloria se conquistan en las cumbres.
Hoy que, como rosas frágiles, cual banderas de batallas,
Caen las mismas ideas ante los bárbaros fines,
Acumula más conquistas, para horror de las canallas,
Y honrarán tu heroico esfuerzo los mármoles y clarines.
Yo te felicito en versos. Y al celebrarlo en tus fiestas
Desea el bardo de esta época en que aún nuestras pobres testas
No podemos ostentarlas libres, risueñas y enhiestas.
Que repitas siempre a esos que con cautos de sirenas
Profanaron esta tierra de las hiántidas morenas,
¡Que el ensueño de mi Patria es ver rotas sus cadenas!

Meter: trochaic
*
by Jan Kollár

Co pak v tomto Auto da Fe budou
Za knihy as? zde mi vejde v um,
Asnad Escobari Amorum?
Či co vraždě králů chvály hudou?
Dej sem jednu, oslovím tu chudou
Vzteklici, hned jejích vidlic chlum
Z hranice vzal „Index Librorum!“
Já pak vzbouřím tou se nad obludou:
Preč s ní, preč s ní odtudto, sem řekla,
Neníť hodna ani samého,
Omarská ta zhovadilost, pekla;
Pročež chmatši spis ten hodím, co sil
Mám, jej do povětří prázného,
By svou hanbu celým světem nosil.

Meter: trochaic
1L: Komm, Jesu, theurer Schaz!
by Johann Christian Günther

Komm, Jesu, theurer Schaz!
Mein Geist der macht dir Plaz.
Hier seufzet dein Erlöster:
Erhöre mich, mein Tröster;
Ach, theure Gnadenkerze,
Bestrahle Seel und Herze!
Erneur in mir den Bund,
Da deines Dieners Mund
Mich in dem theuren Bade
Der süßen Jesusgnade
Von Sünden losgezehlet
Und dir mich anvermehlet.
Ich habe zwar, mein Gott,
Durch längst verdienten Tod
Schon oft den Bund gebrochen,
So daß des Herzens Pochen
Mich heist mit Angst und Schröcken
Vor deinem Zorn verstecken.
Ach, aber wo soll mir
Auch wohl ein Ort vor dir
Gnug Schuz und Hülfe geben?
Wer kan dir widerstreben,
Dir, der du Held und Wafen,
Ja alles hast geschafen?
Ich muß vor deiner Macht
In meiner Sündennacht
Erzittern und erbeben;
Mein schwer verschuldtes Leben
Vergehet im Gedränge
Der großen Sündenmenge.
Ach, ach, wo las ich mich?
Jedoch ich hof auf dich.
Du sagest, daß vor allen
Dir der wird wohl gefallen,
Den bey zerknirschtem Herzen
Begangne Sünden schmerzen.
Nun, Jesu, mein Gewinn,
Nimm Herz und Seele hin.
Du weist es zu ergründen:
Erforsche, wie die Sünden
Dies mit dem schwersten Drücken
In Reu und Leid verstricken.
Komm, gieb mir deinen Geist,
Den, welchen du verheist
Demselben auszutheilen,
Wer bey bedrängtem Heulen
Mit rechten Herzenszähren
Zu dir sich wird bekehren.
Ach, nimm dich meiner an
Auf der verwirrten Bahn;
Führ mich vom Höllenwege
Zu deinem Himmelsstege!
Ich seufze nach Erbarmen,
Nimm mich in deine Armen!
Hilf mir die kurze Zeit
Hier dieser Eitelkeit,
Stets deines Vaters Willen
In allem recht erfüllen;
Las mich so leben wollen,
Wie wahre Christen sollen.

Meter: iambic
Book 1, Epigram 34: Ad. Thomam Freake armig. de veris adventu.   ﻿
by Thomas Bastard

The welcome Sun from sea Freake is returned,
 And cheereth with his beams the naked earth,
 Which gains with his coming her apparel
 And had his absence six long months mourned.
 Out of her fragrant sides she sends to greet him
 The rashed primrose and the violet;
 While she the fields and meadows doth beset
 With flowers, and hangs the trees with pearl to meet him.
 Amid this hope and joy she doth forget,
 To kill the hemlock which doth grow too fast,
 And chill the adder making too much haste,
 With his black sons revived with the heat;
      Till summer comes with diverse colours clad,
       Much like my Epigrams both good and bad.
 ﻿

Meter: iambic
Pomoz!
by Adolf Heyduk

Beťár, žid a fiškal,
to tři rodní brati,
ti se Slovákovi
umí zalíčati.
Beťár krade koně,
židák zboží drobné,
a fiškál jak kohout
zrnéčka sezobne.
Mistrové to věru,
ale my jen učni;
tuhou naší prací
jsou baráti tučni.
A my schneme stále
jako ty krkošky,
nohy cit nemají,
rozum nemá nožky.
Srdce jazyk nemá,
jazyk rázné slovo,
jen slzy jsou těžší
stokrát nad olovo.
O Parome starý,
najdi k nám už stezku,
a do každé ruky
vezmi tisíc blesků.
Do každého blesku
aspoň tisíc smrtí...
zhynem, tváli síla
jarmo nerozdrtí! –

Meter: trochaic
Sloky
by Antonín Sova

Já veselejší chtěl mít žití smutné břehy,
kde denně jít jsem musil, dobrých čekal smích,
neb chtěl jsem uzavříti v srdce trochu něhy,
mít růže vždy, kdy třeba rozdat jich.
Knih často nemiloval jsem, že více lhaly
než člověk nejprostší, jenž vyposlouchal zem,
dech zvířat, ruce tvrdé jenž měl jako skály
a nebyl zbabělcem ni vítězem.
A polovzdělancům já vyhýbal se denně,
rozumu z žurnálů, divadel, sněmů, rad,
vší odplývající kalného moře pěně,
jež mizí v nic kams přes boží i lidský řád.
Leč dojali mne často norci hudbě věrní
bouřemi zoufalce neb scherzy dětiny.
A často verše s hloubkou nebe podvečerní,
kdy na hroby čas sázeti je květiny.

Meter: iambic
Morning of Drunkenness
by Arthur Rimbaud

O my good! O my beautiful! Atrocious fanfare where I won’t stumble! enchanted rack whereon I am stretched! Hurrah for the amazing work and the marvelous body, for the first time! It began amid the laughter of children, it will end with it. This poison will remain in all our veins even when, as the trumpets turn back, we’ll be restored to the old discord. O let us now, we who are so deserving of these torments! let us fervently gather up that superhuman promise made to our created body and soul: that promise, that madness! Elegance, knowledge, violence! They promised us to bury the tree of good and evil in the shade, to banish tyrannical honesties, so that we might bring forth our very pure love. It began with a certain disgust and ended—since we weren’t able to grasp this eternity all at once—in a panicked rout of perfumes.
      Laughter of children, discretion of slaves, austerity of virgins, horror in the faces and objects of today, may you be consecrated by the memory of that wake. It began in all loutishness, now it’s ending among angels of flame and ice.
     Little eve of drunkenness, holy! were it only for the mask with which you gratified us. We affirm you, method! We don’t forget that yesterday you glorified each one of our ages. We have faith in the poison. We know how to give our whole lives every day.
     Behold the time of the Assassins.

Meter: amphibrachic
Poemas del mar – IV
by Tomás Morales

Llegaron invadiendo las horas vespertinas;
el humo denso y negro manchó el azul del mar,
y el agrio resoplido de
                     sus broncas bocinas
resonó en el silencio de la puesta solar
Hombres de ojos de ópalos y de fuerzas titánicas,
que arriban de países donde no luce el sol:
acaso de las nieblas de las Islas Británicas,
o de las cenicientas radas de Nueva York.
Esta tarde, borrachos, con caminar incierto,
en desmayados grupos se dirigen al puerto,
entonando el Good save con ritmo desigual.
Y en un ¡hurra! prorrumpen con voz estentorosa
al ver sobre los mástiles
                     ondear victoriosa
la púrpura violeta del pabellón Royal

Meter: anapestic
OSTROV.
by Karel Babánek

Děl v pochybnosti duch odsouzen k hoři:
Jak osamělý ostrov v pustém moři
jsem sobě vesmírem – ztracená výspa ta
je mořem všednosti a pustým objata.
Všech lidských žalů, běd, já nesu tíž,
a dávno, dlouho jak, ach, nevím již,
loď poslední od smutných břehů těch
v přístavy bezpečné svůj zamířila běh.
Je osamělý ostrov v pustém moři. –
Pod nebem lhostejným duch odsouzený k hoři,
jen noci žaluje, dnům prchajícím všem,
jak smutno, k smrti až je býti člověkem.

Meter: iambic
VŠE ZNÁMO TAK.
by Karel Babánek

Tak tedy jaro je a všude shon a chvat
a břízky v zelený se ustrojily šat.
Kos flétnu zkouší na hřebeně domu,
milenci jméno ryjí v kůru stromu.
Jak každým rokem a jak loni z jara
pod okny zase kvete třešně stará.
A v srdcích láska probouzí se znova,
pohledy známé, stejně lhavá slova.
Šat stromů zelený, zpěv kosa, žhavý zrak
a třešně rozkvetlé – vše známo tak!

Meter: iambic
1L: Einsam durchirr' ich von Fels zu Fels
by Johann Gottfried Seume

Einsam durchirr' ich von Fels zu Fels
Die Gruppen der Berge des Muldenthals;
Ruhe wallt sanft in dem Fluß hin durch sie,
Und des Dorfs Herdengeläut tönt in der Schlucht.
Röthlicher glühet der Tempel dort,
Und später noch flötet die Nachtigall;
Schauerlich wirds in dem Hain, wenn das Lied
Nun verhallt, wird in des Thals Einsiedeley.
Freundlicher winken die Gruppen dir
Der Freunde die rund um dein Bildniß stehn;
Jedes Herz, deinem verwandt, schlägt dir zu,
Und es schlägt lieblicher als Nachtigallied.
Glücklich der Abend, der so vereint!
Er wird mir zur Feyer im Muldenthal:
Und mein Fuß pilgerte schnell hin zu euch,
Wär' er frey; aber doch frey pilgert das Herz.
Kränze die Göttinn die Schläfe dir,
Zu werden der Segen der Vaterstadt!
Und vielleicht, wallet mir einst Silberhaar
Um das Haupt, komm' ich mit Dank freundlich zu dir.

Meter: polymetric
A España
by Gaspar Núñez de Arce

Roto el respeto, la obediencia rota,
de Dios y de la ley perdido el freno,
vas marchando entre lágrimas y cieno,
y aire de tempestad tu rostro azota.
Ni causa oculta, ni razón ignota
busques al mal que te devora el seno;
tu iniquidad, como sutil veneno,
las fuerzas de tus músculos agota
No esperes en revuelta sacudida
alcanzar el remedio por tu mano,
¡oh sociedad rebelde y corrompida!
Perseguirás la libertad en vano;
que cuando un pueblo la virtud olvida,
lleva en sus propios vicios su tirano.

Meter: iambic
1L: Seit Er gestorben, den ich liebe,
by Luise Hensel

Seit Er gestorben, den ich liebe,
Ist mir so fremd und leer die Welt,
Und all mein Sinnen, meine Triebe,
Sie ziehn zum blauen Himmelszelt.
Dorthin ist Er vorangegangen,
Um Den mein trübes Auge thränt.
Dort ist's, wo meine Kronen hangen,
Dort ist, wonach mein Herz sich sehnt.
Ich kann nicht mehr hienieden wohnen.
Hier hab' ich keine Liebe mehr.
Der Erde Kränz' und eitle Kronen
Sind meiner heißen Stirn zu schwer.
O, warum ist aus Seinen Wunden
Das Leben mir nicht auch entflohn?
Ich hätte Ruh' in Ihm gefunden
Und kniete schon an Seinem Thron. –
Nun muß ich mit gebroch'nem Herzen
Zu Spiel und Mahl und Festen gehn
Und muß mit stillverhehlten Schmerzen
Der Menschen eitles Treiben sehn.
Und pflege doch dies bange Beben,
Das tiefe Weh im Herzen gern;
Und würd' ich um die Welt es geben,
Erst dann wär' Er mir todt und fern.
Jetzt ist Er bei mir in den Schmerzen,
Nur wenn ich Sein nicht denke, todt.
Noch dämmert leise mir im Herzen
Der schönsten Tage Abendroth.
Oft wird die Seele mir so muthig,
Schau' ich der sanften Röthe nach.
Und denke, wie für mich so blutig
Sein treues Herz in Liebe brach. –
Zwar meine Nacht ist kalt und trübe,
Und was mich freute – es ist todt.
Doch, Heil! bald schimmert meiner Liebe
Des Hochzeittages Morgenroth.
Da zieht mit treuen Liebesarmen
Mich der Geliebte himmelwärts,
An Seiner Brust werd' ich erwarmen
Und selig lächeln wird der Schmerz.
O selig, selig, Den zu küssen,
Der aller Liebe Urquell ist!
O schrecklich, schrecklich, Ihn zu missen,
Der alle Wonnen in sich schließt! –

Meter: iambic
RADA „HLASU NÁRODA“.
by Leo Karmín

Málo prospěje to dětem chudáků,
aby osm roků chodily do školy,
lépe prý za pytel shnilých zemáků
sedlákům je dát, by pásly jejich voly.
Vždyť se při nich také něco naučí,
co jim v žití může dobře prospěti,
ku příkladu: když vůl jednou zabučí,
že se chystá život dáti – teleti.

Meter: trochaic
Siebendes Buch.
by Franz Christoph von Scheyb

„jhr kennt mich insgesammt, mich, jenen
„für den
„daher bin ich von euch, ist es nicht so? beruffen,
„daß ich entschliessen soll, wer zu den Ehren-Stuffen
265”Mit Recht versehen sey? was in dem Fall zu thun?
„bey welcher mehr Verdienst’, als bey der andern, ruhn?
„so will ich ungefärbt nur was ich dencke, sagen,
„jedoch nicht meinen Rath als Richtschnur vorzuschlagen.

Meter: iambic
- XXXV -
by Fernando de Herrera

Del mar las ondas quebrantarse vía
en las desnudas peñas, desde el puerto;
y en conflicto las naves que el desierto
Bóreas, bramando con furor, batía,
cuando gozoso de la suerte mía,
aunque afligido del naufragio cierto,
dije: no cortará del Ponto incierto
jamás mi nave la temida vía.
¡Mas, ay triste, que apena se presenta
de mi fingido bien una esperanza
cuando las velas tiendo sin recelo!
Vuelo cual rayo, y súbita tormenta
me niega la salud y la bonanza,
y en negra sombra cubre todo el cielo.

Meter: iambic
302. Z Kapu perly, z Chyli nese kovy
by Jan Kollár

Z Kapu perly, z Chyli nese kovy
Loď a šťastně plachty rozvíže,
Vír ji sheltí portu najblíže,
Cože kupec bohům lítým poví?
Zchop se z Nicu, trůn si rozbí nový,
Světu půl se vydej za kníže,
Pak slož berlu, z herdé Paříže
Táhni až tam kdesi na ostrovy:
Netaj, když se ku tak vzácné tichá
Ztrátě někdy selza připojí,
Špatná mužnost, v nížto necit, pýcha!
I kdoby mně tedy radost vrátil,
Co mne v světě živa ukojí?
Vy jen loď, trůn, já sem sardce ztratil.

Meter: trochaic
461
by Josef Vlastimil Kamarýt

V městě, ve vsi, v poli, v lese,
všude zlého duše ubohá,
pomyslíli na Boha –
před jeho se soudem třese.

Meter: trochaic
- 1273 - Acto I, FLORIANO De Los locos por el cielo
by Lope de Vega

Vete despacio, pensamiento mío;
que como otros se pierden por el viento,
por el más bajo y áspero elemento,
a su pesar de la razón te guío.
Tú vas donde te lleva el albedrío
con fuerza de un primero movimiento,
y yo lloro, con cuerdo entendimiento,
las ansias de tu loco desvarío.
No me aventures a tan loca empresa,
pues no hay contento que esperar de un loco
cuando a saltar entre los cuerdos viene.
Pesa tu daño y tu provecho pesa;
déjame en paz, que no es razón tampoco
peder el seso por quien no le tiene.

Meter: iambic
Imitando una oda a Safo
by Gertrudis Gómez de Avellaneda

¡Feliz quien junto a ti por ti suspira,
quien oye el eco de tu voz sonora,
quien el halago de tu risa adora,
y el blando aroma de tu aliento aspira!
Ventura tanta que envidiosa admira
el querubín que en el empíreo mora,
el alma turba, el corazón devora,
y el torpe acento, al expresarla, expira
Ante mis ojos desfallece el mundo,
y por mis venas circular ligero
el fuego siento del amor profundo.
Trémula, en vano resistirte quiero
de ardiente llanto la mejilla inundo
¡delirio, gozo, te bendigo y muero!

Meter: iambic
I. Bude bouře, na nebi
by Rudolf Richard Hofmeister

Bude bouře, na nebi
černé mraky stojí,
nebudeš už, nebudeš,
má panenko, mojí!
Bývali jsme jako dvě
děti ve pohádce,
jak dvě růže na jednom
keři na zahrádce.
Polem, lánem vichřice
vesele si hvízdá,
že mne čeká brzy už
předaleká jízda.
Povídá se, povídá,
že zas bude vojna –
nuže, ať tam dobouří
krev má nepokojná...
Ať tam také dotluče
moje srdce věrné,
které bilo pro tebe
v lásce nedoměrné.
Až já budu s povzdechem
šavli k boku spínat,
budeš asi, má milá,
na mne zapomínat –
Až já budu na vojně
osamocen lkáti,
oči tvoje budou se
na jiného smáti.
Smutno v srdci, teskno mi,
naděj nespokojí –
nebudeš už, nebudeš,
má panenko, mojí!

Meter: trochaic
16. Ó doutník není ledacos,
by Rudolf Pokorný

Ó doutník není ledacos,
dle něho pána změříš;
co v duši jeho ukryto,
zvíš, ani neuvěříš!
Pan studiosus po prvním,
když kapsa plně zhruba,
zří pohrdavě před sebe
a ve rty svírá – kuba.
Však osude! když měsíc zlý
své žití končí sladké,
zem chuďas sněd by očima
a v ústech žmoulí – krátké!...

Meter: iambic
242. Na hezké děvče.
by Matěj Josef Sychra

Přálbych abys stála,
Pevně jako skála,
Kdyžby o tě prala
Která náruživost:
Buď cti žádostivost
Aneb marná hrdost.
Především však chlípnost
Tento pekelný host!
Ten ať má vždy výhost.

Meter: trochaic
ZAPOMENUTÁ OPATRNOST
by František Serafínský Procházka

Nevyžeh’s lotru znamení,
naopak jsi mu milost dal.
Zlo ze zla, víš to, pramení,
a jenom sám ses potrestal.

Meter: iambic
QUISICOSAS I DE MI VIDA
by Manuel Bernabé

El mal del siglo tiene su tentáculo:
misógino, andorrero, ultramontano,
me obligo a refugiarme en mi habitáculo,
cazando moscas como un Domiciano.
Diógenes socarrón, de pelo en pecho,
a la intemperie el cuero y sin recinto,
repta como una sierpe hasta mi lecho
la cortesana Lais de Corinto.
Mi nuevo amor es una forma lógica
del progreso y la herencia biológica:
abarca infinitésimo, y abarca
al de Safo y Faón, Dafnis y Cloe,
de Dante y Beatriz, Laura y Petrarca,
Cristo y Teresa, del Misterio y Poe...

Meter: iambic