PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
POKUS O VLASTNÍ PODOBIZNU
by Božena Benešová

Já bez úsměšku neznám ani pláče,
však snadno vlhnou oči skeptika!
Je ve mně chtivost hazardního hráče
i chtivost lakomce, jenž naříká
nad každou prohrou, ba již nad možností,
že ztratí halíř z „citů bohatství...“
Je ve mně touha po nadzemské ctnosti,
však i z krás světských podíl chci mít lví!
Je ve mně touha po velikém činu,
však rodným bratrem mým je Oblomov,
mi zdá se často, že div nezahynu,
tak dusívá mne otcovský můj krov,
však opustit jej přece se mi nechce,
a cizích končin děsívá mne mráz...
O velkých láskách, vášních snívám lehce,
však před skutečnou zamrazí mne v ráz.
Vždy ve snu, touze nebo fikci hořím
a miluji ty, kterých nepoznám...
Já celé knihy nikdy nevytvořím,
však vysněných děl folianty mám.
Mám básně, romány, mám dramata dvě
a miluji jich měkké hrdiny –
však běda – v srdci mém ni v mojí hlavě
místečka není pro dar hodiny.
Místečka není pro požitek lidský,
ni pro veselý, bezstarostný smích,
nic nemám, nic, než úsměv ironický
a v srdci stesk anebo hrdopých.
Já sama za sebe se často stydím
a toužím výš nad nudu malých ztrát –
ó těžko je mi, když se nenávidím,
však stokrát tíž, když chci se milovat!

Meter: iambic
A Lesbia – I
by Gaspar Núñez de Arce

Dan muchos en decir que tu inconstante
amor repartes aturdida y loca;
que no es tu fe de endurecida roca
ni tu virtud firmísimo diamante
Dicen que quien te estrecha delirante,
cediendo a la pasión que le sofoca,
siente y percibe en tu
                     entreabierta boca
el calor de los besos de otro amante
Dicen que en el desorden de
                     la vida
gozas con la traición; y soy tan necio,
que la escucharlo te maldigo y lloro
Anda tu fama en la opinión perdida;
pero hay alguien más digno
                     de desprecio
que tú: yo, que sabiéndolo te adoro

Meter: iambic
Einer Reisenden
by Eduard Mörike

Bald an die Ufer des Sees, der uns von ferne die Herzen
Lockt in jeglichem Jahr, Glückliche! kehrst du zurück.
Tag und Nacht ist er dein, mit Sonn und Mond, mit der Alpen
Glut und dem trauten Verkehr schwebender Schiffe dazu.
Denk ich an ihn, gleich wird mir die Seele so weit wie sein lichter
Spiegel; und bist

Meter: polymetric
DUBEN.
by Jaroslav Kvapil

Ó viď, kdes v dáli čeká ta snivá pohádka,
je jako jitro měkká, jak láska přesladká,
a písní zdrojů zpívá, je toužebná a snivá
a záhadou Tvých očí se v mladou zemi divá.
Tvá sestra, snivá Vesna, již kráčí z daleka,
a matce zemi těsna jsou pouta odvěká,
však Tebou navrátí se jí nadšení a něha
a píseň vichrů ztichne, jež v boky ji teď šlehá.
Ó proč tak roztoužena Ty hledíš do dálky?!
V Tvé dlani štěstí stená a voní fialky,
dřív ve Tvé dlani voní a dýší požehnání,
než mohly rozkvést v hájích a v zlaté sluncem stráni.
Dřív přišla Vesna ke mně než v nivy vychladlé
a zpívá snivá jemně v Tvých oči zrcadle
a v bytosti Tvé zpívá, je toužebná a snivá,
a záhadou Tvých očí se do mé duše dívá.
Kdes v dáli na mne čeká Tvé lásky pohádka,
je jako jitro měkká, jak jaro přesladká,
je zlatou rosou vzňata jak fialek zrak v stráni
a ve Tvé dlani voní a dýše požehnání.

Meter: iambic
Modern Love: IX
by George Meredith

He felt the wild beast in him between whiles
So masterfully rude, that he would grieve
To see the helpless delicate thing receive
His guardianship through certain dark defiles.
Had he not teeth to rend, and hunger too?
But still be spared her. Once: ‘Have you no fear?’
He said: ’t was dusk; she in his grasp; none near.
She laughed: ‘No, surely; am I not with you?’
And uttering that soft starry ‘you,’ she leaned
 Her gentle body near him, looking up;
And from her eyes, as from a poison-cup,
He drank until the flittering eyelids screened.
Devilish malignant witch! and oh, young beam
Of heaven’s circle-glory! Here thy shape
To squeeze like an intoxicating grape—
I might, and yet thou goest safe, supreme.

Meter: iambic
by Quevedo

Religiosa piedad ofrezca llanto
funesto; que a su libre pensamiento
vinculó lengua y pluma; cuyo aliento
se admiraba de verle vivir tanto.
Cisne fue, que causando nuevo espanto,
aun pensando vivir, clausuló el viento,
sin pensar que la muerte en cada acento
le amenazaba, justa, el primer canto.
Con la sangre del pecho, que provoca
a que el sacro silencio se eternice,
escribe tu escarmiento, pasajero:
Que quien el corazón tuvo en la boca,
tal boca siente en él, que sólo dice:
«En pena de que hablé, callando muero».

Meter: anapestic
Je mrtvá příroda, kde ty zříš žití...
by Stanislav Mráz

Je mrtvá příroda, kde ty zříš žití,
vzruch, pohyb, činnost zliší v fantaisii
démonů rodinu za apathii,
povahu nečinnosti, věk jež v zbytí
má, fantom tuší všudy, v cíp ves nítí
se, bardále, dob šera v hled ti, zmijí
menady hrozí střízlivosti kyji.
Bez družství s graciemi jak’s moh’ zbýti?
Moderní reclamy rmut a ryk v sluchu
mi hrá, pram crystalný, produkce svěží
je umělce, byť v realismu puchu.
Ti, mistře, lauru kývala sněť v krok,
za Pythona leč druha rdousí sok,
žák pierský bratra, kde chant Niké vzpěl
myst krásy, nevítězný hymnus v žel
pythický sladíme my. Výtka, vzdech
v kruh před siecly jak po sieclech.

Meter: iambic
- 38 - De algunos predicadores naturales de Madrid, al doctor Francisco de Quintana
by Lope de Vega

Nacieron en Madrid el docto Herrera,
Velasco Eclesiastés, Marquez Cirilo,
Francisco Sánchez, que fecundó Nilo
inunda el coro de la sacra esfera.
Montero luz en monte, primavera,
Soria Basilio, y en florido estilo
Hortensio fénix, que al eterno asilo
huyó los ojos de la envidia fiera,
Entre estas luces coronada sale,
Quintana, de esplendor tu nueva Aurora,
porque si no los vence, los iguale.
Que ya tu ingenio que las cumbres dora,
y por el sol más encendido vale,
honra la patria, y la virtud decora.

Meter: iambic
De otoño
by Carlos Póo Urbach

Un vuelo melancólico de hojas
en las arcadas de la selva ondula,
como sonrisa virginal que adula
la muerte, de la vida en las congojas
tal en tu selva, corazón: despojas
tus ramas de recuerdos, y simula
un miraje engañoso que estimula
el manojo de ensueños que deshojas
De otoñales tristeza se diluye
un algo espiritual en la contienda
en que el aroma de tu vida exhalas;
y al rumor angustiado, sustituye,
de tus alas heridas en la senda,
un vuelo melancólico de alas.

Meter: polymetric
- - Madruga a escribir el poeta y toma como achaque el enfadarse del mundo para volverse a dormir
by Lope de Vega

Tomé la pluma, Fabio, al gallicinio,
pasada la intempesta nocturnancia,
y no para buscar pueblos en Francia;
que no tengo historiógrafo desinio.
Y haciendo de las cosas escrutinio
de este mundo visible mi ignorancia,
en todo hallé disgusto y repugnancia
con tanto descompuesto latrocinio.
Intenté comenzar por desengaños,
del mar de nuestra vida breve espuma,
que a tantos necios consumió los años;
pero al mirar la innumerable suma
de invenciones, de máquinas, de engaños,
dejé los libros y arrojé la pluma.

Meter: iambic
Schnurrige Predigt
by Richard Fedor Leopold Dehmel

Na lach doch, Kind! Dein Zuckerschneckchen,
schwarz Sammetjäckchen, rote Bäckchen,
dein ausgestopftes Häschen,
dein Mäulchen, Händchen, Näschen
hat all der liebe Gott gemacht.
Ei, Herzekindchen, rasch: zerbeiß,
zerreiß, zerschmeiß –
hei, wie der liebe Gott nu lacht! –

Meter: iambic
Odkaz.
by Adolf Heyduk

Mých ňader dávno zhaslý žár
jak ondy peklem hoří,
v mé srdce supí vťal se spár,
běs hýčká mne i moří.
Bouř vášně divá v duši jest
i jemný zádech růží;
snad do ráje mě Bůh chce nést,
leč satan se mu druží.
Kdo vítězí z těch silných dvou,
jimž o mne v boj se chtělo?
Ty, Bože, vezmi duši mou
a satanu nech tělo!

Meter: iambic
II. Cit a rozum.
by Jaroslav Vrchlický

Střízlivý kazatel rozum hovoří v sofismat roji,
pod kruchtou cit viny vědom v kápi své kajicník stojí.

Meter: polymetric
Kamarádi. (1.)
by Emanuel Miřiovský

Bujným lesem kvetoucího mládí
životem šli, dobří kamarádi.
Pěkní hoši: jako jedle štíhlí,
v tvářích červeň, v oku záře smělá;
děvčatům se srdce rozechvěla,
když se občas kolem chasy mihli.
Mihli jenom; bylyť cesty jiné,
jaké hoši spolu mívali:
do hor skrýší, v blízká úskalí,
do samoty, v lesa temno stinné
vodil krok je v neděli a svátky,
když se vrátil odlevy den krátký.
Přes týden jich neviděl jsi ani;
buď že bylo v poli práce dosti,
buď že v mysli dlelo přemítání,
buď že nešlo jim nic k veselosti,
zkrátka, nikde nebylo jich v chase.
Leč když zvolna o nedělním ráně
rozhoupal se zvonek k slovu Páně
a slunečko v mladé, svěží kráse
rozlilo lesk krajem přesladký,
uviděl jsi nízké od chatky
dva ty dobré naše kamarády
ke kostelu tiše chvátající,
nabrat pro týden zas nové rady,
v srdce klidu a jasnosti v líci.
Však tu mnohé stáčelo se oko
v onu stranu, kde že hoši stáli,
však ve mnohém srdci přehluboko
zakotvil se obraz dokonalý.
Nejeden jsem slyšel u dveří
dívčí povzdech za ten párek mladý,
však kdo znal ty milé kamarády,
milerád mým slovům uvěří:
jenom zlatá kadeř Václavova
od Vítovy lišila se tmavé,
jak když z písně smutné, usedavé
povytryskne sloka jasná, nová.
Jedno srdce ve dvou schránkách těla,
ve dvou ňadrech jedna duše celá.
Pod jedním tu krovem rostli spolu
jak dva stromy pod společným nebem;
jedním citem v duši, jedním chlebem
živilo je u jednoho stolu
přátelství a láska vzájemná.
Dávno boží ruka tajemná
roditelské odňala jim péče:
otce rov kryl, pažit dobré matky.
Půjdou k sobě, budou bratry sobě,
rozdělí se o vezdejší statky,
jak už dávno o srdce se dělí.
Smyslili si, bylo po sirobě,
po tesknotě na ten život celý.
V jedné jizbě, v jedné prosté chatě
dýchaly dvě duše láskou spiaté.

Meter: trochaic
Mé hlavě.
by Albína Dvořáková-Mráčková

Tak rozpálená horečně
jsi, těžká moje hlavo –
tak se mi často, často zdá,
že v tobě není zdrávo.
Jak kdy v ni vráží žhavý hřeb,
tak bodá v mé to skráni,
náhle kdy krev se zastaví
ve bouřném kolotání.
Myšlenek divných míhá mi
tak zmatená se vřava,
bledě – ve světle mlhavém,
a ani jedna zdravá.
Jak děcko stíny chytám je
a nezadržím žádné –
bůh sám ví, zdaž to život můj
neb rozum v oběť padne! –

Meter: iambic
A Gutierre de Cetina - I -
by Baltasar del Alcázar

Si subiera mi pluma tanto el vuelo
que el deseo igualara que la inclina
a celebrar, carísimo Cetina,
cuanto bien sobre vos derrama el cielo.
Vierades, en honor del patrio suelo,
la clara fama que la rueda empina
del gran hijo de Tetis, como indina,
cubierta a vuestros pies de negro velo;
mas ya que el hado le negó esta palma
al tardo ingenio, porque tal supuesto
pide más alta, numerosa suma,
yo os celebro, Señor, dentro mi alma,
donde os veréis en aquel punto puesto
do no llegó el ingenio ni la pluma.

Meter: iambic
- IX -
by Lope de Vega

Tu ribera apacible, ingrato río,
y las orillas que en tus ondas bañas,
se vuelven peñas cóncavas y extrañas,
y fuego tu licor sabroso y frío.
Abrase un rayo tu frescor sombrío,
los rojos lirios y las verdes cañas,
niéguente el agua sierras y montañas,
y sólo te acompañe el llanto mío.
Hasta la arena, que al correr levantas,
se vuelvan fieros áspides airados;
mas, ¡ay cuán vana maldición esperas!
Que cuando en ti mi sol baño sus plantas,
con ofenderla tú, dejó sagrados
lirios, orilla, arena, agua y riberas.

Meter: iambic
Shelley.
by Jaroslav Vrchlický

Maab v ořechovou sedla skořepinu,
jak světloška se zajiskřila vzduchem,
jenž zachvíval se muších křídel ruchem,
a spící elf se vzbudil v lilje klínu.
Měsíce slza sjela do leknínu,
řeč přírody, v níž mluví duch jen s duchem:
Ty všecky divy bdělým chyt’ jsi uchem,
v své poesie stkav je pavučinu.
Ve kalichu tvých písní, bledých květů,
se míhá velkých perel záblesk rosný,
a noci anděl schýlen k tvému retu;
pád lupene, třpyt hvězdy, nářek sosny,
pel motýla, kvil vlny i rej světů,
vše, duše světa, prosí tebe o sny.

Meter: iambic
- LV - A Lope de Vega
by Gongora

Embutiste Lopillo, a Sabaot
en un mismo soneto con Ylec,
y echándosele a cuesta a Lamec
le diste un muy mal rato al justo Lot.
Sacrificaste al ídolo Behemot,
que matan mal coplón Melquisedec,
y traiga para el fuego Abimelec
sarmientos de la viña de Nabot.
Guárdate de las lanzas de Joab,
de tablazos del arca de Jafet,
y leños de la escala de Jacob;
no te entrometas con el rey Acab,
ni en lugar de Bethlén me digas Bet,
que con tus versos cansas aun a Job.
Y este soneto a buenas manos va:
¡Ay del Alfa, y Omega, y Jehová!

Meter: polymetric
- XXXIII - Amando aborrecida
by Antonio Enriquez Gomez

Querer amar y ser aborrecida
no es amor, es desaire del objeto,
que amor no puede ser acto perfecto,
siendo en potencia bárbaro homicida.
Yo adoro a quien adoro, si a mi vida
(cuando el ara se ofrece del precepto)
no estima su lealtad ni su concepto,
dando su adoración por fe perdida.
Mas, ay amor cruel, en vano quieres
romper los privilegios y los nombres
que con vosotras brevemente adquieres.
Si publicare el mío no te asombres,
que aun a coata del alma, las mujeres
hacemos mentirosos a los hombres.

Meter: iambic
Tragische Geschichte
by Adelbert von Chamisso

's war einer, dem's zu Herzen ging,
Daß ihm der Zopf so hinten hing,
Er wollt es anders haben.
So denkt er denn: wie fang ich's an?
Ich dreh mich um, so ist's getan –
Der Zopf, der hängt ihm hinten.
Da hat er flink sich umgedreht,
Und wie es stund, es annoch steht –
Der Zopf, der hängt ihm hinten.
Da dreht er schnell sich anders 'rum,
's wird aber noch nicht besser drum –
Der Zopf, der hängt ihm hinten.
Er dreht sich links, er dreht sich rechts,
Es tut nichts Guts, es tut nichts Schlechts –
Der Zopf, der hängt ihm hinten.
Er dreht sich wie ein Kreisel fort,
Es hilft zu nichts, in einem Wort –
Der Zopf, der hängt ihm hinten.
Und seht, er dreht sich immer noch,
Und denkt: es hilft am Ende doch –
Der Zopf, der hängt ihm hinten.

Meter: iambic
- 8 -
by Lope de Vega

Todos te pintan encarnado y blanco,
esposo de las almas, yo te veo
blanco no más, que amor a mi deseo
quiere dejar con este blanco en blanco.
Pero con viva fe tirando al blanco,
que está cubierto lo encarnado creo,
y en este blanco, en que la vista empleo,
te considero más galán y franco.
Aquí los blancos accidentes cubren
el color encarnado de la rosa,
que tú cogiste del jardín sellado.
Pero como a la fe se le descubren,
conoce el alma, que te vio, la esposa,
pues dijo que eras blanco y encarnado.

Meter: iambic
EROTICKÉ TERCINY
by Josef Svatopluk Machar

Tak spolu jdem už přes čtyřicet roků,
hubená Bído, tím, co zve se žitím...
Přátelsky rovnáš krok svůj mému kroku,
tvé jedno rámě kolem hrdla cítím,
co druhé svírá prsty mé jak kleště,
a všechno sdílíce jdem živobytím.
A já byl k tobě nevděčníkem ještě!
Má slova jenom kletby na tě lila,
já škrtit chtěl tě za psoty a deště,
neb protivnou mi láska tvoje byla.
I chvíle byly, kdy mi ruce zmdlely
a kdy mou duši opouštěla síla –
Nu, odpusť dnes. Vím, žes můj Osud celý,
a ostatní vše, jmeno, pověst, sláva –
toť drahokamů třpyt je pouze skvělý,
jež láska k zvýšení si krásy dává –
a vlastně dobře ti ty skvosty sluší,
má stará lásko, lásko neprchavá!
Vím, až vydechnu jednou mdlou svou duši,
ty nakloníš se nad mým mrtvým tělem
a pohřeb dáš mu, jak se jenom sluší.
Pak v přátelství i za hrob neochvělém
se sirotků mých ujmeš, ženy-vdovy,
a postaráš se o ně v žití celém...
Kdo větší lásku zná, ať o ní poví!

Meter: iambic
Za mistrem Smetanou.
by František Ladislav Menhard

Ač hluchým být neštěstí veliké,
přec výhodu Jsi měl též jednu velikú:
žes neslyšel, jak slečny všeliké
„dřou“ na klavíru Tvoji krásnou muziku!

Meter: iambic
3. Ha, že nejsem mrak! – jak boží
by Václav Bolemír Nebeský

Ha, že nejsem mrak! – jak boží
Posel po nebi bych táhnul,
Mocnými a tajemnými
Kruhy zemi obesáhnul!
Bleskem slunce opojený
V víru červánků se koupal
A pak žhoucí ňádra v chladné,
Nyvé záři luny houpal;
Tichý, snivý noční poutník
K různým branám jitra lítnul
A tam spal, až celováním
Zory mladé bych procitnul!
Jako orel, jenž spal v doubí,
Střás’ bych rosu s mocna křídla,
Na pouť dálnou pak se vydal
V čarna jihu žhavá sídla.
Přes to moře, jako šerý
Poustevník se tiše bera,
Sirény bych, Kirku hledal
S divy jinými Homéra
A Atlantu, pannu v moře
Rakvi kříšťálové spící,
Výspu bájnou, snů div krásný,
Věčnou mladostí se skvící;
V poušť pak, kde tchne v žhavém písku
Palma horké smrti dechy:
Tam bych postál a jí poslal
Chladné, jemné kapky těchy.
S karavanou k Mekce táhnul
Do báchorkového světa,
Příroda kde s duší pestře
V květ a čarnou vůni zkvětá;
Tam, kde Arab žhavokrevný
Koňmo s větrem pouští letí,
Pod lotem kde velkokvětným
Tiché duše poklid světí;
Mouřenín kde vlnovlasý
Na pštrosu jede Saharou,
V pyramidě hlava šedá
Nad knihou bdí modrou, starou;
Knihou jak sfinx tajnou, velkou,
V nižto svět je zakuklený,
Nad tou knihou, nad tou hlavou
Stál bych dlouho, poutník zmdlený;
Mumie bych sen poslouchal,
Toho královského spáče,
A tu píseň, kterouž Memnon
Ze kamenných ňader pláče;
A tak opojený pestrým,
Bájným, vonným jihu rájem
Vrátil bych se ku severu
Mladým, květorouchým májem;
A ty báchorky a divy,
Květy, vůně, paly, něhy
V bory severu bych vylil,
Květy v skály, jiskry v sněhy;
Plamenitá blesku slova
K zemi mluvil v svatém hněvu,
Hrdě hřmící pluky vyslal
Obrněných, mocných zpěvů;
A pak otevra svých ňader
Nejhlubší, ty svaté zdroje,
Rozplakal bych jemnou, chladnou
Prškou písní žití svoje.

Meter: trochaic
142
by William Shakespeare

Mein Sündigen ist Lieb', und Haß dein Tugendstreben,
Haß meiner Sünd', in sünd'ger Lieb' ernährt.
O nimm mein Tun, und stelle deins darneben,
So findest du es nimmer scheltenswert.
Und
Der, seinen Scharlachschmuck entheiligend
So oft als meiner, falschen Liebesbund
Besiegelt, fremden Bettes Schwur getrennt.
Laß mich mit Fug dich hegen, wie du
Anäugelst, die du liebst, wie ich dich hege;
Pflanz' in dein Herz Erbarmen, daß es blüh',
Und dir dein Mitleid Mitleid ernten möge!
Willst du genießen, wo du nie erhört,
Bleib' es, nach eignem Beispiel, dir verwehrt.

Meter: iambic
A don Diego de Mendoza
by Mariana de Vargas y Valderrama

Al tronco ilustre de donde ha salido
vuelves el bello fruto de una rama,
dándole eterno nombre y nueva fama
por tronco, rama y fruto merecido
Digno lauro en el mundo has adquirido
y justamente con amor te llama
cuidadosa Amaltea, que derrama
las flores que del tiempo ha recogido
¿Quién al gran Alejandro retratara
sino el famoso Apeles, ni le hubiera
otro que a su primor le aventajara?
¿Quién lo que emprendes intentar pudiera
ni al insigne don Diego nos cantara,
único cisne, si cual tú no fuera?

Meter: polymetric
OD JIRÁSKA K BRONSTEINOVI.
by Jan Karník

Od Jiráska, od Smetany
k Leninu a Bronsteinovi?
Národ lestně rozeštvaný
když zas vláčí žernov nový,
zvoňte české duši hrany,
potomkové Milotovi!
Od Jiráska, od Smetany
k Leninu a Bronsteinovi – –
V cárech prapor zbožňovaný,
v rozvalinách rodné krovy,
dokořán všem dravcům brány,
černý mor ať v městech loví!
Od Jiráska, od Smetany
k Leninu a Bronsteinovi!
Verbuj, chaso, na vše strany
bubnem z kůže po zmetkovi:
krví, žlučí malovaný
ráj se blíží – otrokovi...

Meter: trochaic
El sisonte herido
by Francisco Lles

El agua en vano su canción levanta,
el bosque en vano su canción murmura;
ya no canta el sisonte, ya no canta,
que está herido de muerte en la espesura.
Allá su nido entre el ramaje oscila
y él quiere en vano remontar el vuelo;
y, a fuerza de querer, a su pupila
se asoma juguetón el pichonzuelo.
Es de su prole el único viviente;
allá, en las espesuras, una fuente
las penas llora del sisonte herido;
y él, al pensar en traicioneras balas,
hizo un postrer esfuerzo, abrió las alas
y fue a morir sobre el caliente nido.

Meter: iambic
VEČERNÍ MOTIV Z RIVY.
by Adolf Bohuslav Dostal

Pod arkádami na nádvoří
při mandolíně píseň hoří,
do temna parku zajiskřila,
na květy svlačce připjala se.
Stišeným krokem lidé jdou tu,
a píseň padla do všech koutů,
v aleji do hroznů se vpila
a zmlkla polibkem v tvém vlase.
Světélka nocí drobně hoří,
minulost voní na nádvoří,
vzduch melodicky rozchvělý je.
A v tichu zahradního koutu
jen tušíme, jak vlny jdou tu,
a jezero jak o břeh bije.

Meter: iambic
Der Frau Generalin v. Varnbüler
by Eduard Mörike

Das edle, das geliebte Angesicht
Nun wiedersehend, ach, wie fang ich's an,
In Worte würdig unseren Willkomm
Zu fassen, bei des Herzens Ungestüm?
Dieselbige, wie wir dich immer kannten,
Kamst du zurück, dein gütig Auge sagt's,
Der Liebe aber ist's, der Ehrfurcht eigen,
Daß sie, nach kurzem Fernesein, befangen,
Verwirrt vor ihrem Gegenstande steht,
Gleich als vor einem ungewohnten Gast,
Wenn uns sein stiller Blick mit Lächeln prüft.
Dieselbe, ja du bist es, teure Mutter!
Nur trägt dein Antlitz, o wie hell, die Spur
Der Heiligen, die dich berührt! Umsonst
Nicht fleht man ihr; sie wirft dem Wagenden
Aus eisiger Nacht die tauende Rose zu.
Wir waren oft bei dir, du glaubst es kaum,
Leibhaftig eben nicht; doch wenn du pflegtest,
Im Tannenschatten auf das Moos gebettet,
Balsamische Luft zu atmen, zweimal täglich,
Elise dir zur Seite mit viel andern,
Da kamen wir, zu leichten Traumgestalten
Verkleinert, schlüpften durch die hohen Äste
Mit jenen runden Lichtern leis herab,
Die deines Kleides Saum und Hand und Schultern
Zudringlich küßten. Kanntest du sie nicht?
– Wenn nun die ganze Schar in einen Rahmen
Gefangen, eins am andern, dicht gedrängt,
Sich wieder zeigte – ob du sie wohl kennst?

Meter: iambic
V. Ten duch, jímž slavný Kollár pěl,
by Jaroslav Martinec

Ten duch, jímž slavný Kollár pěl,
teď ve vší pravdě vládne:
Hle, cizí moudrost šediví,
a národ náš – ten mládne!
A předce mnohým pochybnost
o pravdě slov mých vadí!
Aj! starou kůži stáhli nám,
a proto jsme tak mladí! –

Meter: iambic
A Cuba
by Ramón Zambrana

¿Qué me importan grandezas y
                     primores
que de Europa me cuentan a millares,
cuando a la sombra estoy de tus palmares
respirando el ambiente de tus flores?
¿Forman del Sena y Tíber los rumores
ese grato murmullo de Almendares?
¿Del sinsonte los índicos cantares
imitan sus preciados ruiseñores?
Si eterno luto y horroroso duelo
en vez de dulce y perdurable calma
me brindases no mas ¡oh Cuba mía!
Fiel lo protesta mi ardoroso anhelo,
a cada pena que sintiera el alma
un suspiro de amor respondería.

Meter: polymetric
- 6 - Jornada I, FÉLIX
by Lope de Vega

Hermosa variedad, centro de España,
casa del sol, que la gobierna y dora;
de tanta tierra y mar legisladora
cuanta en su pies en oro y perla baña.
Dulce veneno, que la edad engaña
y el occidente junta con la aurora;
tanto siento de vos partirme ahora,
que parece que voy a tierra extraña.
Pero si la razón os considera,
en tanta confusión, llena de engaños,
tendrá por dicha que dejaros quiera.
Yo vuelvo a prevenir mayores daños;
que no era bien que vuestro Argel tuviera
cautivo el tiempo de mis verdes años.

Meter: iambic
164.
by Friedrich Rückert

Ob Gott verborgen dir erscheint in der Natur,
Ob außer, über ihr, ist eins im Grunde nur,
Ein Wortspiel-Formelkram, vergebens drum zu zanken,
Ein Krückennothbehelf gebrechlicher Gedanken.
Gott ist, was er will seyn, wo er will seyn und wie,
Anders in jedem Ding und jeder Fantasie.
Anders in jedem Nu, derselb' in Ewigkeit,
Die Vielheit ewig eins, die Einheit stets entzweit.
Ob du Weltschöpfer ihn, ob ihn Weltordnung nennest,
In ihm ist ungetrennt, was im Begriff du trennest.
Geordnet ist die Welt, du ordne dich ihr ein;
Das wird am Göttlichen dein rechter Antheil seyn.

Meter: iambic
1L: Casca ist an Jahren alt, ist am Willen aber jung:
by Friedrich von Logau

Casca ist an Jahren alt, ist am Willen aber jung:
Weigert keinem keinen Kuß, scheuet nimmer keinen Sprung.

Meter: trochaic
AMERICKÁ POESIE.
by Antonín Klášterský

V ký zbloudil jsem to prales? V před se deru,
ač chvím se bázní, jako kouzlem spit;
sta kmenů míjím, mnohý obrovit,
a dále v houšť se řítím v svatém šeru.
Sta úponek a lian, pro nádheru
jich nelze dál, sta ptáků, plam a svit,
sta květů divné vůně, chrámu klid,
a v dáli kdes šum moře, vytí zvěrů.
Dech Svobody, jenž pouta lidská drtí,
kypící Život, velebný zjev Smrti,
a věčných tajů nezbádaný kruh.
Zpěv lásky jak zpěv vlhovce a žluvy,
hvězd záře nad vším o Věčnosti mluví,
a z tmavých, tichých hlubin dýše Bůh.

Meter: iambic
STESK
by Emanuel Lešehrad

Teď žlutě plá můj milý háj,
jsou žluté stráně, žlutý kraj.
Mé topoly v modř tiše ční;
s niv dýše vůně smuteční.
A podél bdících rybníků
jde vážně průvod poutníků,
jich těla halí hábity
a líce kápí zakryty.
V skal křesle snící, zírám v luh,
kde bloudí mysl, to ví bůh,
a z hloubky ke mně doznívá
snů poutníků zvěst tesklivá.

Meter: iambic