PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
ZBOJNÍKOVA MILÁ.
by Adolf Heyduk

Zamiloval zbojník švarnou vdovu, –
u vody jej lapli do okovu,
hynek zbojník, strádá v trudném snění,
ukovaný k špalku ve vězení.
Hyne zbojník, strádá, málo dbalý,
že ho v komitátu ukovali,
hyne ňadry, pláče, kvílí znova,
milá že ho prozradila vdova.
Jen až hněv jej vzkřísí v živém rovu,
uteče a vyhledá tu vdovu,
a než počne novou zradu snovat,
tisíckrát jej musí pomilovat.
Musí při něm toužit při hvězd záři,
jak on po ní toužil na žaláři;
musí od něho mít důkaz pádný,
milovat jak on že nezná žádný!

Meter: trochaic
Schmerz und Verklärung
by Karl Henckell

Ich ging hinaus, wo sich unendlich spannte
Des Sommertages leuchtendes Gefild.
Der herbe Schmerz, der durch die Seele brannte,
Versank in Tiefen, und mein Sinn ward mild.
Ein Segler nun auf goldigheller Reise,
Durchfahr' ich Lande, traumesklar gesehn,
Indes vom seidenblauen Himmel leise
Durch die Platanen sanfte Winde wehn.
Der großen Blätter flache Schatten schwanken
Und zeichnen jeden Atemzug der Luft,
Der Esche dichtverschlungne Zweige ranken
Verschleiernd sich, ein Schirm für Wieg' und Gruft.
Aus Rosengärten zieht auf Hauches Spuren
Der Sehnsucht zarte Gondel hoch empor,
Und was wir je an Lieb und Leid erfuhren,
Wird reiner Himmelsklänge leiser Chor.

Meter: iambic
Při bouři noční.
by Xaver Dvořák

To bouř je! Venku noc je chmurná, tmavá;
řve hrom, a blesk výš pochodní svou mává
a bije v zem, jež v stínu schovává se;
v mé okno vichřice svým křídlem pere:
to venku noc a bouř jsou ve zápase.
Kdo zvítězí? – A myšlénky mi steré
se v duši unavenou tlačí –
tam též je noc, a stín se žalů vláčí,
tam bouře také z nenadání vstala,
a beznaděj svou pochodeň hned vzňala,
tou za snem sen se v popel a prach kácí...
Juž bouře dozněla, juž v dál se ztrácí,
a kolem dní se a jest blízko k jitru –
což bouře v duši mé též dohřměla,
i míru svit mi padnul do čela;
však noci temno zůstalo v mém nitru!

Meter: iambic
Lo inefable
by Delmira Agustini

Yo muero extrañamente No me mata la Vida,
no me mata la Muerte, no me mata el Amor;
muero de un pensamiento mudo como una herida
¿No habéis sentido nunca el
                  extraño dolor
de un pensamiento inmenso que se arraiga en la vida,
devorando alma y carne, y no alcanza a dar flor?
¿Nunca llevásteis dentro una
                  estrella dormida
que os abrasaba enteros y no daba un fulgor?
¡Cumbre de los Martirios! ¡Llevar eternamente,
desgarradora y árida, la
                  trágica simiente
clavada en las entrañas como un diente feroz!
Pero arrancarla un día en una flor que abriera
milagrosa, inviolable ¡Ah,
                  más grande que no fuera
tener entre las manos la cabeza de Dios!

Meter: polymetric
- XII - Amor, médico ignorante
by Pedro Soto de Rojas

Si escucho el son del regalado aliento
que al Euro amansa y al Genil suspende,
mi lastimado corazón se enciende
y solicita en su ruina al viento;
si ausente estoy, veloz el pensamiento
corre a la luz, en que su luz se ofende:
que Amor curar con su veneno entiende
y el tormento halagar con más tormento.
¡Oh, ignorante doctor, oh falsa cura!
¿Cómo no ves que en fuerza tan rendida
medicina tan cáustica es locura?
Sepan todos, Amor, que no das vida,
que abres la más difícil sepultura
más bien que cierras la menor herida.

Meter: iambic
ET INCARNATUS EST.
by Jesús Balmori

El guerrero español y el Señor boholano
Se encontraron, buscándose, bajo la noche bruna.
Legaspi se llamaba el Capitán hispano.
El Señor de Bohol, el Raja Sicatuna.
Se besaron. Y urdieron abrirse mutuamente
Una herida en la vena donde su sangre ardía.
Para mezclar su vida, y consagrarla ardiente
En un cáliz : [ Tu santo corazón, patria mía!
Si Filipinas hoy, rotas ya sus cadenas,
Quisiera aparecer ante su historia, sola,
Olvidada del pacto de su viejo Virrey,
Se tendría que abrir nuevamente las venas,
Y arrancar de sus venas esta sangre española
¡Que en su vida y su alma es Dios, idioma y ley!

Meter: anapestic
Auf ihr nacht-gefäß.
 R.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Ich bin ein glas. Wer mehr in mir begehrt zu schaun,
Laß in mich sein gesicht an statt des bodens baun.

Meter: iambic
29. Von einem Philosophen
by Abraham Gotthelf Kästner

Stets wird
Und schweiget nie von
Er muß ja was, das man versteht, noch sagen,
Denn außerdem weiß Niemand, was er will.

Meter: iambic
An Freiligrath über zwei vom Ober-Censur-Gericht ausgestrichene Verse in seinem der Kölner Zeitung eingerückten Gedichte
by August Wilhelm Schlegel

Vernimm den treuen Rath,
Ich geb' ihn unverhohlen,
Reimreicher Freiligrath!
O reime nicht auf Sohlen!
Das gränzt an Hochverrath;
Ich stehe, wie auf Kohlen,
Bei so verwegner That.
Es ist ja leicht, die Jugend
Zu paaren mit der Tugend;
Auch prangen alle Musen
Mit einem vollen Busen:
Das sind erlaubte Reime,
Süß, gleich dem Honigseime.
Wer aber schwatzt von **,
Den wird der Teufel holen.

Meter: iambic
An  Brunetten.
by Johann Georg Gressel

Soll ich meine Meynung sagen/
Die mein Hertze von euch hegt/
So verwerff ich mich zu retten
Von den angenehmen Ketten/
Die ihr mir habt angelegt/
Und wil sie beständig tragen.
Eur beliebtes Angesichte/
So mit holden Lächeln spielt/
Sucht mit unentwandten Blicken
Meine Freyheit zubestricken;
Wenn es blitzend auf mich zielt
Geht mein freyer Sinn zu nichte.
Wenn die anmuths-vollen Brüste
Sich bald auf bald nieder blähn/
Muß in diesen schönen Wellen
Meiner Freyheit-Schiff zerschellen
Und darauf zu Grunde gehn;
Uberschwemmt durch so viel Lüste.
Kan ich aber in dem Haven/
Wo die Liebe Hoffstadt hält/
Ohne Schiffbruch ohne Stranden
Zwischen euren Hüfften landen/
Und beschreitt ich diesen Belt
Mach ich mich zu eurem Schlaven.
Meine Seel ist nun eur eigen/
Und mein Hertze hört euch zu/
Weil ich aus so schönen Gründen
Können meinen Ancker winden.
Was ich mache/ was ich thu
Muß euch meine Ehr-Furcht zeigen.
Unvergleichliche
Dis ist meine Danckbarkeit/
Ja ich wil zum Angedencken
Mich euch gantz zu eigen schencken.
Meine Dienste sind bereit/
So am Tage als zu Bette.

Meter: trochaic
Die schändliche Schönheit.
by Johann Georg Gressel

Die Keuschheit ehrt dich nicht/ die Schönheit kennt dich nur/
Doch nichts ist schändlichers als eine schöne Hur.

Meter: polymetric
[hier ist die wahre Republik]
by Franz Grillparzer

Hier ist die wahre Republik
Und Gleichheit bis zum Weinen.
Kein Oberhaus trifft hier der Blick,
Nur Kammern von Gemeinen.

Meter: iambic
(TIVOLI.)
by H. Uden

Strž plná pinií a platánů,
směs bílých stezek stoupá v předu v zadu,
od vodopádu spěchá k vodopádu,
a vždy se každá uhne na stranu,
by poskytla bezpečnou záchranu,
když voda jižjiž smáčí vlas a bradu,
na příkré stráni strmí v pyšném ladu
chrám Sibyllin jak arkýř pavlánu.
Smí ruka lidská skály rozetnouti,
smí spoustou vody po své vůli hnouti,
když prospěchu i krásy bylo dbáno?
Svit sluneční, jenž k vodě letí kvapem
a duhou plane nad velikým slapem,
jest odpovědí, která praví: ano!

Meter: iambic
233. Rád v mládí svého dálném bloudím lese,
by Adolf Heyduk

Rád v mládí svého dálném bloudím lese,
leč teskliv jsem; a s křídlem raněným
má duše s dřeva na dřevo se nese.

Meter: iambic
Las mujeres en berlina – La beata
by Jacinto Labaila

No se mira a los hombres, que
                     es pecado
el mirarlos no más públicamente,
y pecado mortal seguramente;
se mira al suelo, que es mirar honrado
Después que la novena se ha rezado,
después de confesar diariamente,
después de comulgar cristianamente,
bien se puede mirarlos en privado
De todo pecador ella murmura,
y como hay pecadores a millares
puede zaherir al universo en masa:
mas como tiene la conciencia pura
y como ánimas saca en los altares,
bien puede cuerpos recibir en casa

Meter: iambic
Roma y Cristo – VIII
by José Zorrilla

CRISTO, legislador, no escribió nada;
ni un papiro dejó ni un pergamino:
quedó tras El su espíritu divino,
su fe con su memoria inmaculada.
CRISTO, rey, no empuñó cetro ni espada;
en el polvo sembró de su camino
de su fe la semilla; a su destino
dejándola y al tiempo encomendada
Germen de amor, de paz, de fe y cariño,
culto del alma, religión interna,
de fausto exenta y de mundano aliño,
la propagó el amor, la amistad tierna,
la fe del pobre, la mujer y el niño:
y por eso es VERAZ, ÚNICA, ETERNA.

Meter: polymetric
Wohlthat
by Johann Gottfried Herder

Himmlisches Manna ist dem Bedürfenden freundliche Wohlthat;
Rückst Du die Wohlthat auf, wird sie ihm Aloë, Freund.

Meter: hexameter
La culpa
by Federico A. Gutiérrez

Caminábamos Juntos ¿Qué dolor es el mío,
que logra mantenerse dentro del corazón ?
y, bajo el cielo oscuro, se
                  me antojaba el río
un confidente trágico de mi desolación
¡Ah, yo hubiera querido ser menos que una ola,
ese grano de espuma que parece un rubí,
para desvanecerme, para dejarte sola,
par que no supieras lo que pasaba en mí.
Y hoy que amo tu recuerdo, hoy
                  que todo me hastía
reflexiono, soñando en tu cuerpo de nieve,
no fue por culpa de ella ni fue por culpa mía
Todo lo mata el tiempo; y el amor que es tan leve
como el glóbulo que hace la gota cuando llueve,
no resiste el pesado rodar de cada día.

Meter: anapestic
Die glückliche Fischerin.
by Wilhelm Müller

Ich sah's vom Ufer her:
In's Netz die Fischlein sprangen,
Als ob's zum Tanze wär';
Wollt' keins im Meere bleiben,
Das Netz war viel zu klein:
Sie ließ es sich gefallen,
Und dacht', es muß so sein.
Sie stieg aus ihrem Boote,
Am Strande blieb sie stehn,
Da schwoll das Meer und wogte,
Als möcht' es mit ihr gehn;
Und Muscheln und Korallen
Trieb es ihr hinterdrein:
Sie hob sie auf vom Boden,
Und dacht', es muß so sein.
Ich armer Hirtenbube,
Was frommt mein Werben mir
Mit Blumen und mit Bändern?
Die Welt gehöret ihr.
Ihr schlagen alle Herzen,
Und wären sie von Stein:
Sie nimmt's wie Wogenrauschen,
Und denkt, es muß so sein.
Könnt' ich ihr selber bringen
Der Sterne Silberlicht,
Des Himmels Abendbläue,
Was Neues wär' es nicht.
Sie hielt's an ihre Augen,
Und spräch': es ist ja mein!
Vergäße mir zu danken,
Und dächt', es muß so sein.
Was frommt dein blödes Klingen,
Mein kleines Saitenspiel?
Ist auch ihr Fenster offen,
Sie hört dich doch nicht viel,
Vor allen Jägerhörnern
Und Flöten und Schalmei'n;
Sie tanzt dazu den Reigen,
Und denkt, es muß so sein.

Meter: iambic
1L: Was mir die Brust so wundermächtig schwellt,
by Hermann Conradi

Was mir die Brust so wundermächtig schwellt,
Was mich durchzuckt in ungestümem Fühlen:
Das ist: daß ich zu neuen Heilsasylen –
Daß ich gelandet bin zu einer
Was viele Monden, viele Jahre lang
Mir still genügt in engumschränkter Richtung –
Ich warf es von mir – eine
Erschloß sich meines Herzens Feuerdrang! ...
So atme auf denn, qualzerspaltne Brust –
Was unaussprechlich, wurde dir zu eigen! ...
Nun hülle dich in tiefgeheimes Schweigen –
Der Welt Geheimnis wurde dir bewußt! ...
Der Dinge Wesen und der Dinge Grund:
Erfahren hast du es mit seltner Fülle!
Vor meinem Auge fiel die letzte Hülle
Und von dem Zweifel ward mein Herz gesund ...
Ein neues »Werde!« – es kam über mich,
Und gottgewaltig klang es mir zu Ohren:
Was ich besaß, das habe ich verloren –

Meter: iambic
1L: Ars, Ares wird der Kriegesgott genannt,
by Johann Wolfgang Goethe

Ars, Ares wird der Kriegesgott genannt,
Ars heißt die Kunst, und A ... ist auch bekannt.
Welch ein Geheimnis liegt in diesen Wundertönen!
Die Sprache bleibt ein reiner Himmelshauch,
Empfunden nur von stillen Erdensöhnen;
Fest liegt der Grund, bequem ist der Gebrauch,
Und wo man wohnt, da muß man sich gewöhnen.
Wer fühlend spricht, beschwätzt nur sich allein;
Wie anders, wenn der Glocke Bimbam bammelt,
Drängt alles zur Versammlung sich hinein!
Von Können kommt die Kunst, die Schönheit kommt vom Schein.
So wird erst nach und nach die Sprache festgerammelt,
Und was ein Volk zusammen sich gestammelt,
Muß ewiges Gesetz für Herz und Seele sein.

Meter: iambic
A don Agustín Salazar y Torres
by Manuel Ordóñez de la Puente

Hojas Son de Laurel, que ciñe ahora,
cuantas este Volumen docto incluye,
cuerpo, que en caracteres sustituye
el Alma, que en sus líneas atesora
En el eterno vive el que mejora
la suerte, que al morir feliz se arguye,
que la felicidad sigue al que huye,
cuanto al que la pretende le desdora
Azar tuyo en su nombre, y en su suerte,
pero Sal en su ingenio peregrino,
Sal Azar de sagrada Primavera.
Sal donde llegue el Mundo a conocerte,
que Azar contra los soplos del destino,
flor has de ser del Sol, que Sal te espera,

Meter: iambic
ZVYK JE ŽELEZNÁ KOŠILE.
by Karel Dostál-Lutinov

Vy zvete mě, ó bratří,
bych do vlasti šel zpět?
Já židovský svůj chomout
za celý nedám svět.
Já Krista nenávidím,
pop je mi zvířetem,
jen Taussig, Guttmann, Rotschild
jsou lidstva výkvětem.

Meter: iambic
Hap
by Thomas Hardy

If but some vengeful god would call to me
From up the sky, and laugh: "Thou suffering thing,
Know that thy sorrow is my ecstasy,
that thy love's loss is my hate's profiting!"

Then would I bear it, clench myself, and die,
Steeled by the sense of ire unmerited;
Half-eased in that a Powerfuller than I
Had willed and meted me the tears I shed.

But not so.  How arrives it joy lies slain,
And why unblooms the best hope ever sown?
--Crass Casualty obstructs the sun and rain,
And dicing Time for gladness casts a moan. . .
These purblind Doomsters had as readily strown
Blisses about my pilgrimage as pain.

Meter: iambic
Al pie de las poesías de Herrera
by Baltasar de Escobar

Así cantaba en dulce son, Herrera,
gloria del Betis espacioso, cuando
iba las quejas amorosas dando
de su mansa corriente en la ribera
Y las ninfas del bosque en la frontera
selva de Alcides, todas escuchando,
en cortezas de olivo iban grabando
sus versos, cual si Apolo los dijera
Y porque Tiempo, tú, no los consumas
en estas hojas trasladados fueron
por sacras manos del Castalio coro
Dieron los cisnes sus nevadas plumas
y las ninfas del Betis esparcieron
para enjugarlos sus arenas de oro

Meter: polymetric
- CXXI -
by Juan de Tassis y Peralta

Entre estas sacras plantas veneradas
del soberbio Aquilón, del Bóreas fiero,
émulo del abril nos da el enero
primavera de flores animadas,
rosas vivas del Tajo, originadas
de luz no funeral, que el verdadero
candor de su crepúsculo primero
conceden hoy al Duero trasplantadas.
No ya Pomona se venere culta,
ni Flora, dando gloria más florida,
cuanto a sus plantas se concede indulta.
Toda humanal injuria suspendida,
con rayos de ojos ciego dios insulta,
cuanta vi libertad y cuanta vida.

Meter: polymetric
Svatá pravda.
by Jan Evangelista Nečas

Vše koupil jí, co na očích jí viděl,
a sám to přines, aniž by se styděl.
Teď právě módní šat jí nese
a na dík její srdce se mu třese.
Však paní, zkoumavši to chvilku,
naň spustí hlučnou vyřídilku:
„Tvůj nevkus, věru nemá žádných hranic,
vždy volíš to, co nestojí už za nic!“
Dík takový – jakž by ho nedopálil?
„„Máš pravdu!““ – on hned ženu chválil –
„„už tenkrát jsem tak hloupý byl,
když jsem si – tebe vyvolil!““

Meter: iambic
TAŽNÍ PTÁCI.
by Emanuel Lešehrad

Vím, sníval jsem, už dávno před lety,
že v pohádce kdes zámek zakletý...
V něm leží bílé touhy uspány;
giganti s meči stojí u brány...
Však, nyní rytířství jsem výhost dal,
za přilbu výměnou jsem kutnu vzal...
Mé dny jsou mdlé. A ruce sepjaty!
Jsou cesty k zlatým zámkům zaváty...

Meter: iambic
Louky.
by Emanuel Lešehrad

Zelené louky běží k pohoří.
U cesty stojí stromky sehnuty,
a v modrém nebi plují oblaka
jak bílí snové krásných nadějí.
Je tady ticho jako v kostele,
a vůně plují lehce ze zahrad,
a trávy šumí, řeka klokotá
pod mírnou strání, k lesu skloněnou.
Za sladkých dnů, když slunce vychází,
naivní dívky tančí na mezi,
a pak se třesou chmurné topoly
dětinským smíchem, který hlaholí.
Ó, tyto louky, které rozkvetly,
v nichž dřímá tolik něžných motýlků,
oh, tyto lesy, v kterých zpívají
nejkrasší ptáčci, kteří přilétli!
A slunce svítí na vše s vysoka,
na milující, děti z vesnice,
a srdce buší, srdce hlaholí,
jak zvony, které tuší svítání
a svolávají ke mši věřící.

Meter: iambic
Das Hildebrandlied
by Joseph Viktor von Scheffel

Hildebrand und sein Sohn Hadubrand, Hadubrand,
Ritten selbander in Wut entbrannt, Wut entbrannt
Gegen die Seestadt Venedig.
Hildebrand und sein Sohn Hadubrand, Hadubrand,
Keiner die Seestadt Venedig fand, Venedig fand,
Da schimpften die beiden unflätig.
Hildebrand und sein Sohn Hadubrand, Hadubrand,
Ritten bis da, wo ein Wirtshaus stand, Wirtshaus stand,
Wirtshaus mit kühlen Bieren.
Hildebrand und sein Sohn Hadubrand, Hadubrand,
Trunken sich beid' einen Riesenbrand, Riesenbrand,
Krochen heim auf allen vieren.

Meter: polymetric
II. Drahý otče!
by Herma Pilbauerová

Když Tě vidím v pilné práci
bez oddechu, bez ustání,
tu mi divno kolem srdce –
na rtu mizí pousmání.
Kéž mám síly kolik vůle!
To by ta Tvá drahá hlava
nedumala ve starostech
jako teď, kdy lehá, vstává.
Teď jen zulíbati mohu
ruce Tvoje dobrotivé –
a své touhy a svá přání
vyslat k Bohu v prosbě tklivé:
Aby dlouho zachoval Tě
mezi námi, otče drahý,
aby žehnal cesty Tvoje –
mé pak splnil vroucí snahy.

Meter: trochaic
Nacht-Gedancken.
by Barthold Heinrich Brockes

Ich bet', in diesem Heer der Sternen,
Dich, HErr der Sternen, innig an!
Weil man, in Nichts so klärlich lernen,
In Nichts so deutlich finden kann,
Wie unbegreiflich, herrlich, mächtig,
Erhaben, Majestätisch, prächtig,
Dein all-erschaffend ewigs Wesen.
Von deiner GOttheit Tieff’ und Höh
Giebt uns aufs Ueberzeuglichste
Das grosse Sternen A. B. C.
Die Unbegreiflichkeit zu lesen.

Meter: iambic
UNDINA
by Jiří Karásek ze Lvovic

Tajemnou touhou nitro mé se chvělo
Po objetí tvých snědých, silných rukou...
Milenče zraků, v nichž plá žádost mukou,
V hlubinu černou stáhnu tvoje tělo.
Rty přissají se náhle s nenávistí
Na purpur úst tvých temné, žhavé krásy...
Jak lstivý had tě ovinou mé vlasy,
Jež zlaté jsou jak zimostráze listí.
Neb usmrcuji láskou. Vášní sžehni
Můj chladný klín, než padneš mrtev ke dnu...
Pak teprv něžně v lokte tebe zvednu.
Nad černou tůň se, milenče můj, sehni.
A dříve než se bok tvůj se mnou snoubí,
Na hlavu vzpomeň, utopenou v hloubi...

Meter: iambic
- XLI -
by Lopez de Mendoza

De mi mesma comiença la ordenada
caridad, e así vos, terçio Calixto,
aquella santidad bien meritada
por Fray Vicente, disciplo de Cristo,
quesiste que fuese confirmada
por consistorio, segunt vos fue visto.
Gozóse España con esta jornada,
que a Dios fue grato e al mundo bienquisto.
Mas imploramos a vuestra clemencia,
si serán dignas nuestras santas preçes,
non se recusen; mas dadnos segundo
canonizado por vulgar sentencia,
al confesor insigne Villacreçes;
muy gloriosa fue su vida al mundo.

Meter: polymetric
El único día del paraíso – XIII
by Gaspar Núñez de Arce

¡Oh claridad del alba, precursora
de un día inesperado! Tú viniste
a libertad a Adán de aquella
                        triste
noche, con el pecado, abrumadora
Despiértase la vida, el sol
                        colora
la tierra, el ciclo de fulgor se viste,
y en jubiloso coro cuanto existe
canta el himno sublime de la aurora
Desde que, envuelto en santa poesía,
un rayo matinal tenue y fecundo
calmó de nuestros padres la agonía,
para el mísero, el pobre, el moribundo,
en el primer destello de aquel día,
¡tú, Esperanza inmortal, bajaste al mundo!

Meter: iambic
91.
by Friedrich von Logau

Fürstin, Ihr geht, wie es billich, inner Gold und Seiden her;
Dennoch seh ich, als die Kleider, nichts an Euch, das schlechter wär.

Meter: trochaic
Také já znám lásku.
by Vincenc Furch

Také já znám lásku,
Její touhy, stesky,
Projely též moje
Srdce její blesky!
Také já znám lásku,
Její boje, víry,
Její nepokoje,
Její sladké smíry.
Také já znám lásku,
Její blaho sněné,
Její smíchy, vzdechy,
Její losy měnné;
Její růže, trní,
Doufání, hledání,
Také já znám lásky
Jásání, zoufání.
Také já znám lásku –
Kde jsi, moje milá?
Srdci mému lásky
Pomněnka jen zbyla.
Potok žití mého
Teče dál a dále –
Pomněnka na jeho
Břehu kvete stále.
Také já znám lásku –
Rozuměl jsem, co mi
Zpíval slavík v háji –
Teď můj slavík němý.
Také já se díval
S milenkou k měsíci –
Nyní jest mi luna
Jenom noční svící.
Také já znám lásku –
Byl jsem v jejím ráji –
Po ztraceném blahu
Teď jsem v pustém kraji.
Byl jsem v lásky ráji –
Snil jsem o milosti – –
Zůstal mi po máji
Sen o blaženosti.

Meter: trochaic
Svatební tanec.
by Rudolf Pokorný

„Zahrajte mi, muzikanti,
do skoku:
netančil jsem, nevěstičko,
půl roku!“
Zahráli jim muzikanti
po prve:
vjelo mu to jako jiskra
do krve!
Zahráli jim muzikanti
druhý kus:
„Naposledy, nevěstičko,
se mnou zkus!“
Zahráli jim muzikanti
po třetí:
vydechla mu duši bílou
v objetí.
„Běda! jak ti tváře liljí
prokvetla:
kam jsi, moje duško bílá,
uletla?
Uletla jsi, holubičko,
k obláčku!
Nezbudu já bez tebe tu,
miláčku!“
Prchá, prchá tmavou nocí
přes náves...
Ženich pláče nad nevěstou:
smutný ples!
Hučí bouře, vlny úpí
v rybníku:
víš-li, koho dneska lapils,
vodníku?...

Meter: trochaic
- CXCIX -
by Lope de Vega

La muerte para aquél será terrible
con cuya vida acaba su memoria,
no para aquél cuya alabanza y gloria
con la muerte morir es imposible.
Sueño es la muerte y paso irremisible
que en nuestra humilde humana historia
pasó con felicísima victoria
un Hombre, que fue Dios incorruptible.
Nunca de suyo fue mala y culpable
la muerte, a quien la vida no resiste,
al malo aborrecible, al bueno amable.
No la miseria en el morir consiste,
sólo el camino es triste y miserable,
y si es vivir, la vida sola es triste.

Meter: iambic
80.
by Friedrich Rückert

Der Taube schreit alsob taub jeder Hörer sei;
Von seiner Thorheit macht der Thor ein groß Geschrei.

Meter: iambic
Mudanza
by Clemente Althaus

«Ni a la Fortuna sus tesoros pido,
ni ya codicio el mando peligroso,
ni de la Gloria el resplandor hermoso
ni el aura vana y popular ruido.
Ni de insigne beldad, de gracias nido,
ser el feliz enamorado esposo:
sólo anhelo las playas del reposo
y el agua soñolienta del olvido»
Así dije, y eterna despedida
dar a dichas y pompas de este suelo
mi alma creyó, del desengaño herida:
mas ya sacudo de la tumba el hielo,
y ya me torna a alucinar la vida,
¡y amor, fausto y poder y gloria anhelo!

Meter: iambic
- XXVII -
by Gutierre de Cetina

Entre armas, guerra, fuego, ira y furores,
que al soberbio francés tienen opreso,
cuando el aire es más turbio y más espeso,
allí me aprieta el fiero ardor de amores.
Miro el cielo, los árboles, las flores,
y en ellos hallo mi dolor expreso,
que en el tiempo más frío y más avieso
nacen y reverdecen mis temores.
Digo llorando: «¡Oh dulce primavera,
cuándo será que a mi esperanza vea
ver de prestar al alma algún sosiego!
Mas temo que mi fin mi suerte fiera
tan lejos de mi bien quiera que sea,
entre guerra y furor, ira, armas, fuego.»

Meter: polymetric
1L: Ein Mörder fluchte Gott noch auf der Schädelstätte.
by Gottlieb Konrad Pfeffel

Ein Mörder fluchte Gott noch auf der Schädelstätte.
Ein Trunkner hörte zu. Wie frech der Bube spricht!
Rief er entrüstet aus; ha Bösewicht!
Du stirbst gewiß nicht auf dem Bette.

Meter: iambic
Klage der Gattin
by Richard Fedor Leopold Dehmel

Verlaßne Nester hängen am Bache in den Weiden,
die Zittergräser beben im Winde auf der Haiden.
Oh Lieber, warum wandte
sich
O Herz, mein Herz, wie wehe
dein Bangen thut!
Am Grabeshügel rauschen ein schaurig Lied die Rüstern,
am Ufersaum beklommen im Schilf die Lüfte flüstern.
Oh Lieber, ach! wer raunte
von
O Herz, mein Herz, nun findest
du nimmer Ruh'!

Meter: iambic
Die Wiese.
by Barthold Heinrich Brockes

O Schöpfer Himmels und der Erde,
Gib, daß mein Herz gerühret werde!
Daß ich, so oft ich schöne Wiesen
Erblicke, sie mit Lust und Andacht seh;
Daß ich, durch sie vergnüg’t, Dich, ihren HErrn,
erhöh',
Und denke: Grosser GOtt, sey hier und dort ge-
priesen!

Meter: iambic
Na Lékaře a Právníka.
by Štěpán Leška

Nemocy jen naše jsou tvé zdraví, lékaři,
Bláznovství jen naše jest tvá moudrost, pletkáři.

Meter: trochaic
III. Byl jeden zpěvák mladý,
by Karel Mašek

Byl jeden zpěvák mladý,
měl vždycky písní dost,
pěl o bojích a víně
a v háj i v hradní síně
lhal lásky blaženost.
Byl jeden zpěvák mladý –
když milost vzplála v něm,
na kámen smuten sedl
a snil a toužil, bledl,
a hořem hynul něm.

Meter: iambic