PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
48.
by Friedrich von Logau

Ich, von Namen wol bekanter, gar nicht fremder von Gemüte,
Trete bey mit meinen Freuden deinen Freuden, nicht auß Bitte,
Sondern, Freund, auß Hertzens-Treuen. Meine Reime sollen sagen,
Was von deinem Neu-Beginnen Sinnen für Gedancken tragen.
Freund, der kleine Flammen-Schütze hat das dritte Freuden-Feuer
Angeflammt in deinem Hertzen über Freuden, die sonst theuer;
Nämlich daß bey dreyen Ehen Liebes-Kertzen also brennen,
Daß man sie durch Haß und Grämen nimmer kan erloschen nennen,
Ausser wann der Tod geblasen. Zwar die dritte Fackel gläntzet
Dir im Hertzen nur erst neulich; daß mein Reim die Rey ergäntzet
Und die drey für voll genennet, ist verstattet den Poeten,
Die der innre Trieb von oben macht nicht selten zu Propheten.
Stiessen mich auch gleich Poeten auß von ihren klugen Zunfften,
Weiß ich schone, Freund, dein Arten, weiß ich deine Wol-Vernunfften.
Keine Liebste kan dich hassen, weil ja du das Hassen nimmer,
Weil ja du mit vollem Hertzen treu zu lieben übest immer.
Allen ist es nicht zu rathen, die nach deinen Schriten schreiten.
Manchen hat bey dreien Fackeln wo ein Irrwisch wollen leiten
In den Sumpff der tieffsten Sorgen; manchem wurden drauß Planeten,
Die ihn wirr und irre machten, manchem blasse Leich-Cometen,
Die ihm in das Grab geleuchtet; (wann ichs ärger dürffte machen:)
Manchem worden, wolt ich sagen, solche Kertzen lauter Drachen.
Dreymal freyen freut nicht Ieden; haben nicht von allen dreyen
Plage-Geister sich gewandelt, kam doch einer wol nach zweyen.
Waren alle drey nicht Græen, waren sie nicht Gorgoninnen,
Waren sie nicht alle dreye Lebens-Faden-Reisserinnen,
War es doch zum minsten eine. Frauen sind nie so gegleichet,
Daß die eine gantz der andren Sinnen und Gesicht erreichet.
Aber stille, Freund, ich schertze! Bey dem niedren Pöfel-Hauffen,
Da die Ehen auff Gewerbe, nach Gewinn und Vorthel lauffen,
Da man an der Erde klebet, da hats dreymal drey Bedencken,
Dreymal Frauen bindlich werden. Die Gemüter, die sich schencken,
Weil sie auch von dannen bürtig, nur dem Himmel sich zu leiten,
Diese, wann sie diesem folgen, werden nimmer mißlich schreiten.
In der Tugend Frauen-Zimmer, da ists gut die Bräute wehlen,
Da kan etwa nicht die dritte, da kan nimmer keine fehlen.
Die zumahl sich so gewaschen durch viel tapffres Stamm-Geblüte,
Daß die Welt, der grosse Zeuge, selbsten zeugt von ihrer Güte,
Sie auch höher stellt als andre. Wo die edlen Sinnen-Güter
Recht nur in die Handlung kummen, wo das andre Schein-Geflitter,
Nur nicht wo die Witz vergauckelt, da ist, wies der Himmel schicket,
Einmal freyen, zweymal freyen, mehrmal freyen wol geglücket.
Werther Freund, du immer Einer, hast nur immer diß ermessen;
Drum ist nie (sie wird auch nimmer) deines Sinnes Frucht versessen.
Immer hin zum dritten male! was gedrittet ist vollkummen,
Drey sind aller guten Dinge; was nur gut, ist gut mit summen!
Wer nur sonst ist gut gesinnet, ist ein Zeuge meiner Sinnen,
Du hast der gestallt umarmet alle drey die Charitinnen.
Liebe! wie du pflegst zu lieben; lebe! das dich mancher neide;
Aber stets der Himmel Liebe wüntscht ein Freund in Lieb und Leide.

Meter: trochaic
- XVII - A la palabra
by Antonio Enriquez Gomez

Hombre, ¿prometes? Cumple si pretendes
que te tengan por noble los honrados;
palabras hacen hombres no ducados,
te doy por fiera si otra cosa entiendes.
Tú mismo a ti sin término te vendes
(¿lo que te digo negaran Letrados?)
si dejas tus escritos maltratados,
los pleitos buscas y la paz ofendes.
Naciste con palabra, hombre naciste;
pero pues no la cumples, que no sea,
pregonada, por Dios, si la perdiste.
¡Oh qué hablador estoy! Linda Guinea,
¿palabra buscáis vos? Donoso chiste,
¿es la palabra acaso la marea?

Meter: iambic
V mlze. (II.)
by Vratislav Kazimír Šembera

Mhla a noc – jak teskno, temno,
Mrtví z hrobů ven se derou,
Lahodí jim procházet se
Srdce nocí žalošerou.
Svěží mládí ideály,
Teď co kostry bílé straší,
Nelze mi je zaklet v rovy,
Mužné myšlenky mi plaší.
Královna jích děva štíhlá –
Temné kadeře se vlní,
Temné oči v bledé líci
Srdce starou touhou plní.
Smějí se bezdušné loutce,
Jenž sí s hochem zahrávala,
Slabé srdce, neuzděné
Temným okem opoutala! – –

Meter: trochaic
NEMOCNÁ
by Marie Calma

Kdo by dnes vešel ke mně,
kdo by mi přinesl z venčí
kmit slunečního jasu,
jenž koruny stromů věnčí
i zahrad krásu,
tomu bych složila jemně
do dlaně srdce své v žasu.
Kdyby na pokrývku bílou,
nad níž mé ruce jsou spiaty,
vložily dnes ruce něčí
kytici, již mi kdos uvil
v slunci tam vzpomenuv na mne,
sladkou by promluvil řečí,
jako by o lásce mluvil.
K choré, kde samota straší,
v den taký nevejde nikdo,
venku když jarně to raší,
modravá dálka když láká.
Touha má na křídlech ptáka
k jarnímu nebi se vznáší.

Meter: dactylic
Narváez
by José Selgas y Carrasco

Ni Cortés, ni Cisneros, ni Pelayo;
pero dado este tiempo tan estrecho,
si no fue grande hombre hecho y derecho,
fue por lo menos memorable ensayo.
De genio audaz y pronto como el rayo,
de su propia arrogancia satisfecho,
no cupo nunca en su ambicioso pecho
cobarde envidia ni pueril desmayo
Dio pasaporte a Bulwer; su osadía
de Europa entera el ánimo levanta;
su brazo anima y a luchar la impele
Murió sin heredero, y todavía
a la revolución su nombre espanta
señal de que le dio donde le duele

Meter: iambic
Sobre el mismo tema
by Juan Ramírez Vela

Si los Anales de tu breve historia
se imprimieron en pálidas cenizas,
muriendo, tu memoria inmortalizas,
pues quedó impresa en Almas tu memoria
Ni fue Muerte tu Muerte, sino gloria,
vida que gozas, y en que no agonizas;
rigores del morir que solemnizas
Métrico Cisne en Lira transitoria
Dédalo al Sol tu Pluma consagraste,
si bien desvaneciéndote el objeto,
de ti mismo, a ti mismo despeñaste.
Con que de premio el celestial
                     decreto
quiso en el Sol divino, a quien amaste,
darte a gozar, sino a escribir sujeto

Meter: polymetric
- 1329 - Jornada II, INFANTE De Mirad a quién alabáis
by Lope de Vega

Ninguno por más sabio que haya sido
supo jamás el bien de su fortuna,
que no viene avisado vez ninguna
el no esperado bien ni el mal temido.
El hombre más gallardo y entendido
sabrá en su patria la primera cuna,
mas no por las estrellas, sol y luna,
que tierra le ha de dar eterno olvido.
Salí para Bretaña a su despecho
del Rey mi hermano, que matarme quiere,
y aquí me ha echado el mar roto y deshecho.
Nadie saber lo por venir espere,
que sólo el sol de cuanto Dios ha hecho
sabe la parte donde nace y muere.

Meter: iambic
Modlitba.
by František Kyselý

Mše je dávno odsloužena;
jaký hlahol úpěnlivý
rozléhá se ze svatyně
v trhu shon a rozruch živý?
Do kostela lidé běží;
jinoch v městě známý všude
před obrazem Matky Boží
na housle tam tklivě hude.
„Jakou ranou stižen asi
mladý mistr zbožňovaný,
z houslí svých že vykouzluje
nářek smutný jako hrany?“
Tak se v davu jeden táže,
druhý na to prohovoří:
„Matka něžně milovaná
nebohému těžce choří.
Duše jeho všecka v kouzlo
přelíbezných tonů vžilá
hudbou vzývá Máteř Boží,
by mu matku pozdravila.“
„Hudbou vzývat Máteř Boží,
jak to krásné!“ zvolá kdosi;
jiný zase mravokárnou
moudrostí se pohonosí:
„Raději nech na modlitbách
sepna ruce jinoch prodlí;
hudbou sebe dovednější
zdraví matce nevymodlí.“
O modlitbě umělcově
různí lidé různě soudí,
ale hudba všecky poutá,
mnohým z očí slzy loudí.
Hrajeť mistr jako vztržen
k nadhvězdnému čarokraji,
neskonale srdcejemně
housle jeho naříkají.
Kouzelných těch melodií
nářek slastně dojímavý
spěje k trůnu Matky Boží,
která chorým dává zdraví.
A když nejvíc posluchači
nevýslovným žasem jati,
rázem jemné struny zmlknou,
jako duch se jinoch ztratí.
Osm dní tak mistr hude
v povznášivé chrámu tiši;
lid již myslí, že Máť Boží
proseb jeho nevyslyší.
Silně mnozí pochybují
devátý den po mši zrána,
je-li dosud víra jeho
neúspěchem nezviklána.
Do chrámu však mistr vejde,
zanícením zrak mu plane,
před obrazem Matky Boží
radosten a zjařen stane.
Jaký mocný z houslí jeho
vytryskuje příboj zvuků!
To již nejsou žalné hrany,
tlumočící nitra muku.
Rozpoutaný výbuch plesu,
slavná hymna chvály, díků
z pod prstů se bouřně valí
mladistvému výtečníku.
Když pak skončí hru a z chrámu
jako duch se tiše ztratí,
v uchváceném davu slyšet
dojemný div zvěstovati:
„Dnešní noci drahá matka
vyvázla mu z nebezpečí;
vymodlil jí nové zdraví
divomocnou hudby řečí.“

Meter: trochaic
28. An Miranden
by Paul Fleming

Wer muß,
An Schönheit bist du mehr als menschlich anzuschauen,
so tugendhaft, so keusch, daß dich auch selbst die Frauen
mit Lust gewinnen lieb und seufzen für Begier
mit dir bekant zu sein. Ich lobe deine Zier,
die nichts Gemeines hat. Will dir denn Niemand trauen,
will kein Geselle denn auf deine Treue bauen?
Das wundert mir noch mehr, das kömmt mir seltsam für.
Mich dünkt, ich gläub' es nicht, daß du nicht Freiers gnung
gehabt hast und hast noch. Sie stehen auf den Sprung
und treten immer ab, weil immer Ander kommen.
Wer aber hat denn Schuld, sie oder Jungfrau du?
Immittelst nimt dein Glanz nur ab, dein Alter zu.
Du wirst zu viel geliebt, zu wenig doch genommen.

Meter: iambic
Sonnet 17
by Richard Barnfield

Cherry-lipt Adonis in his snowie shape,
    Might not compare with his pure ivorie white,
    On whose faire front a poet’s pen may write,
Whose roseate red excels the crimson grape,
His love-enticing delicate soft limbs,
    Are rarely fram’d t’intrap poore gazine eies:
    His cheeks, the lillie and carnation dies,
With lovely tincture which Apollo’s dims.
His lips ripe strawberries in nectar wet,
    His mouth a Hive, his tongue a hony-combe,
    Where Muses (like bees) make their mansion.
His teeth pure pearle in blushing correll set.
    Oh how can such a body sinne-procuring,
    Be slow to love, and quicke to hate, enduring?

Meter: polymetric
Los conquistadores
by José Santos Chocano

Ese, Pizarro: el de la frente erguida
Ese, Cortés: el del caballo undoso
Pasa Alvarado en su corcel nervioso;
Valdivia lleva el suyo de la brida.
¿Y ése? ¿Y aquél? En púrpura encendida
envueltos van bregando sin reposo,
a manera del grupo luminoso
de los conquistadores de la vida
Cuajado en oro el puño del cuchillo,
la coraza, cubierta de fulgores;
pleno de sol, el reluciente casco:
pasando van, con el temblor de un brillo,
cual si fuesen bordados en colores
sobre grandes tapices de Damasco

Meter: polymetric
KDO SE CÍTÍ...
by Karel Dostál-Lutinov

Epigram je také
čarostřelcův luk:
Na jednoho mířil’s,
trefil’s celý pluk.

Meter: trochaic
Das Weberlied
by Ludwig Achim von Arnim

Frühmorgens, wenn der Tag bricht an,
Hört man uns schon mit Freuden
Ein schönes Liedlein stimmen an,
Und wacker drauf arbeiten.
Die Spule die ist unser Pflug,
Das Schifflein ist das Pferde,
Und damit machen wir gar klug
Das schönste Werk auf Erden.
Gar manche Jungfrau freundlich spricht:
Macht mir gut Tuch zu Betten,
Das Garn ist auch schon zugericht,
Zu Tischtuch und Servietten.
Webt mir die schönsten Bilder drein,
Macht mir darin kein Neste,
Das Trinkgeld sollt ihr haben fein,
Webt mirs aufs allerbeste.
Und wenn ein Kriegsheld zieht ins Feld
Mit seinen Wehr und Waffen,
So schlägt er auf ein Leinwandzelt,
Darunter thut er schlafen.
Die schönste Arbeit weben wir
Von Seiden, Flachs und Wolle,
Dem Fähndrich weben wir's Panier,
Daß ers erhalten solle.
Und ist die Leinwand nichts mehr werth,
Und ist die Fahn verloren,
So kömmt sie erst in rechten Werth,
Papier rauscht vor den Ohren,
Man druckt darauf das Gotteswort,
Und schreibt darauf mit Dinten,
Des Webers Werk währt immer fort,
Kein Mensch kann es ergründen.

Meter: iambic
LA CRUZ
by Evangelina E. Guerrero Zacarías

Como un vigía que en la noche vela
las almas el perdón tu amor enlaza,
y allí a tus plantas fugitiva estela
de lágrimas, la ignota angustia traza.
Flor de piedad que en el silencio medras
y el pesar trashumante ansiosa acoges,
mi frente inclino, pues mi orgullo arredras.
¡Tú, que en tu seno al pecador recoges!
Con paso lento y corazón pesado,
a tí me acerco tras febril jornada,
y a tus pies, como flores de pasión
que atmósfera letal ha marchitado,
depongo triste la última brazada
de rosas que aromó mi corazón.

Meter: iambic
Ja, Bauer, das . . . !
by Kurt Tucholsky

Sämtliche Buchhändlerfenster sind voll
von Kriegsbüchern und Romanen.
Die Presse war schuld! Der Kaiser war toll!
Man hat uns mit allen Schikanen
belogen,
betrogen,
dumm gemacht,
ums Denken gebracht –
Großer Katzenjammer.
Natürlich hat es sich nicht gelohnt.
Natürlich hätten wir die andern geschont.
Natürlich ist alles ganz falsch gewesen.
Natürlich ist unschuldig deutsches Wesen.
Auf ein Mal
sind sie sentimental,
gefühlvoll, pathetisch und Kriegsverdammer.
Großer Katzenjammer.
Aber –:
Geht das morgen wieder los,
vertauschst du nur die Farben,
dann erleiden Millionen ein schlimmeres Los –
vergessen, wie andere starben.
Polen zum Beispiel . . . der Korridor . . .
Da stürmen zehntausend Freiwillige vor . . .
da knattern die neuen Fahnen im Wind;
da bilden Großvater und Enkelkind
das von ihrer Zeitung befohlene Spalier!
Deutschland seis Panier!
Flaggen! Geflaggt ist jedes Haus.
Burschen heraus!
Und du hörst im Knallen des Salamanders:
Ja, Bauer, das ist ganz was anders –!

Meter: polymetric
Chromos
by Paulino G. Báez

Se iluminan las fuentes y croan las ranas
Lunatizan dos gatos macilentos
Se oye el tañir distante de campanas,
mientras rezongan, al pasar, los vientos.
No sabemos que mágico contento
despiertan las parejas trashumantes,
cuando empiezan allá en el firmamento
a abejear las estrellas rutilantes
Los álamos se quejan dulcemente
y los chorros de plata de la fuente
nos dejan escuchar su tintineo
La noche con sus sombras nos ampara
y pasa una mujer que despertara
el dormido dragón de mi deseo

Meter: polymetric
RÁJ LÁSKY
by Vojtěch M. V. Bělohrobský

Jak šťasten, komu osudové
ráj lásky dali údělem,
ráj, jenž nás božským prstem zve,
však – božským střežen andělem.
Máť nároky sic každý stejné
na ráje toho blaženost,
a božství všem je dobrodějné.
Však cest je různá rozdílnost.
Jednoho samo vnese štěstí
bezvolně skoro v lásky ráj.
Druhý si peklem dráhu klestí
a ani neuzří ten kraj.
A jiný vidí na obloze
malebné ráje odznaky:
Za nimi – velí pádit noze
a honí vzdušné přízraky.
Tu jeden, stoje blízko ráje,
nemůže k němu najít klíč
a jiný zase, klíče maje,
pro ráj ten nemá ani chtíč.
Ba málo jich, jimž ráj své klásky
v žeň podal už zde na zemi.
Však tam, v tom sídle věčné lásky
se sklene láska nad všemi.

Meter: iambic
196. Ein Christ, ein Märtyrer
by Gerhard Tersteegen

O Seele, willst du leben fromm,
Dein Leben wird ein Martertum;
Erwarte nichts als Kreuz und Sterben!
Wer hier mitstirbt, wird dort miterben.

Meter: iambic
94. Jiní snadno vyvýšiti znají
by Jan Kollár

Jiní snadno vyvýšiti znají
V básněch velkých malé předměty,
Krásnější jsou jejich klevety,
Nežli skutek, který v oku mají;
Na opak své chytré žerty hrají
Muzy s ducha mého výlety,
Bohyni mi slaly v ústřety,
Ano zvuky skoupý jazyk tají:
Ba i co se z něho někdy krade,
Nemá díla mého pochvaly,
Ona sama v usta mi to klade;
Předce nelne k jiným věcem tužba,
Buď! by aspoň jiní poznaly,
Jak mi sladká v světě dána služba.

Meter: trochaic
- XXXVII -
by Argensola

Crece de presto, poderosa hierba,
que medras en la injuria, si dispones,
no a Pitágoras manto, ni los dones
de Aragne, que irritaron a Minerva;
ni senos para hacer a la Asia sierva,
cuando navales fábricas compones,
y al viento puesta, a descubrir regiones
vuelas, que el orbe idólatra conserva;
Sino para apretar de este vecino
causídico la pérfida garganta
(sacro lazo), que luego de mi mano
serás de la piedad ofrenda santa.
Crece, tanto suplicio; tú, Silvano,
Dios de los campos, guarda el de este lino.

Meter: iambic
An Herrn Baron von C**.
by Johann Peter Uz

Du, der des Adels Glanz mit schim̃erndem Verstande,
Mit Musen und Geschmack vereint,
Entreisse dich, o C**! edler Freund!
Der Pleisse liederreichem Strande.
In jener hohen Burg, wo Epheü an den Mauern
Sein dauernd Grün dir aufbewahrt,
Erwarten dich nur Freuden ächter Art,
Die nie vergrünen, immer dauern.
Hier mahle die Natur, die nun, vom Lenz umkränzet,
In iedem Auftritt hier entzückt,
Und ungeschminkt, nur landhaft aufgeschmückt,
Doch in verschiednem Schmucke, glänzet.
Welch liebliches Gemisch von sonnenreichen Höhen
Und rauhbebüschter Thäler Nacht,
Und grüner Saat und junger Bluhmen Pracht
Und Bächen und bestrahlten Seen!
Das Aug ist unbeschränkt, die freyen Blicke fliegen
Hoch über furchtbarn Wäldern hin,
Und sehn erstaunt, mit angespanntem Sinn,
Noch zwanzig Städte duftig liegen.
O Aufenthalt der Lust für unverwöhnte Weisen!
Der Musen liebster Aufenthalt,
Wo aus der Flur der Lerchen Lied erschallt,
Die ihre Schöpfung fröhlig preisen!
Die gütige Natur verlangt nicht unsre Plagen:
O ruhten wir an ihrer Brust,
Und liessen ihr die Wahl der bessern Lust:
Wie heiter flössen unsre Tage!
Die Freude, welche sie mit milder Hand bereitet,
Reizt ungekauft, ermüdet nicht,
Ist ruhig, rein, sanft, wie das Morgenlicht,
Das über frische Rosen gleitet.
Die Quellen wahrer Lust stehn allen Menschen offen:
Vergnügungen der Phantasie,
Euch kaufen wir mit unvergoltner Müh:
Wie taüscht ihr unser schmachtend Hoffen!
Pracht, Hoheit, Ruhm, die ihr vom Wahn geschmü-
cket,
Den Sterblichen so blendend gleisst!
Jhr sättigt nicht, weil ihr mit Rauche speist;
Und flieht, indem ihr uns entzücket.

Meter: iambic
Německý justament.
by Josef František Karas

Dobrotisko Čech je. Bez reptání
z německého moře jíme slanečky.
Němci plzeňské pít nechtí, pivovary
„Deutschböhm, Pilsen“ nevyryjí-li prý na bečky.

Meter: trochaic
Bei der Kriegserklärung Frankreichs
by Felix Dahn

Und ob zerklüftet und zergliedert
Des deutschen Volkes Herrlichkeit,
So tief ist's, Welscher, nicht erniedert,
Daß es dem Schlag die Wange leiht.
Wohl ging uns Unglück und Betörung,
Ein böser Schatte, lange nach,
Doch nun genug der Selbstzerstörung,
Genug des Zwistes und der Schmach!
Wohl fiel dein kaiserlich Geschmeide,
Germania, dir von Brust und Haupt,
Wohl hat von deinem reichen Kleide
Manch' edel Stück der Feind geraubt,
Wohl hadern rings noch deine Söhne,
Stark ist das Unrecht, schwach das Recht,
Fern von des Friedens heil'ger Schöne,
Schwer ringend schafft noch dies Geschlecht: –
Doch hebt der Erbfeind frech die Hände
Nach unsrer Brüder Wappenschild,
Dann ist der Hader all' zu Ende,
Der Streit im Elternhaus gestillt,
Und Nord und Süd im heil'gen Grimme
Vereint der Ruf der Ehre sie,
Und donnernd tönt's aus Einer Stimme:
»hie deutsches Schwert und Deutschland hie.«
Das ist kein Krieg um die Chimäre
Von Thronenglanz und Fürstenruhm:
Das ist der Kampf um Deutschlands Ehre
Und jedes deutsche Heiligtum.
Es tritt vor seines Hauses Pforte,
Das frecher Übermut bedroht,
Das deutsche Volk mit zorn'gem Worte
Zum Kampf auf Leben und auf Tod.
Er zwingt das Schwert uns in die Hände:
Wohlan, so sei's nicht mehr gesenkt,
Bis sich das Schicksal ganz vollende,
Dem sich der Feind entgegen drängt.
Auf! Werft den Friedebrecher nieder,
Daß er uns nie mehr schaden kann,
Die edeln Marken nehmt ihm wieder,
Die er in böser Zeit gewann.
Laßt seh'n, ob nicht zum Vaterlande
Das Herz des Elsaß wieder neigt,
Wenn ihr ihm, statt der alten Schande,
Den Spiegel deutscher Ehre zeigt.
Mit Einem Zeichen nur gewinnen
Das alte Reichsland werdet ihr:
Pflanzt auf des freien Straßburg Zinnen
Des neuen deutschen Reichs Panier!

Meter: iambic
A Celia en su ausencia
by Gonzalo Peoli

¡Cuán solitario y lleno de amargura
mi encuentro sin tu amor, Celia querida,
recordando el dolor de tu partida
y aquellas noches de inmortal ventura!
¿Dónde hallaré la sin igual ternura
de tu alma angelical? Siempre en
                  la vida
fugaz brilla el placer, como encendida,
ligera exhalación en noche oscura
Mas si la mano impía del Destino
me condena al dolor de larga ausencia,
o me roba el amor que me has jurado,
errante vagaré cual peregrino,
mitigando el pesar de mi existencia
con los recuerdos de tu amor pasado

Meter: iambic
8. Čížek.
by Beneš Metod Kulda

Na větvi se čížek rozezvučil,
ukončení řečí doporučil:
„My chytré ptáčky známe;
důkazů již dosti máme
o té jejich zradě černé,
o lživosti nedoměrné.
Národ ptačí, národ zpěvný,
úmysl již chová pevný,
že se sřekne na vše časy
odrodilé běsné chasy.
Zastaven buď řečí proud,
vynešen buď přísný soud!“

Meter: trochaic
Otro
by Quevedo

Quiero gozar, Gutiérrez; que no quiero
tener gusto mental tarde y mañana;
primor quiero atisbar, y no ventana,
y asistir al placer, y no al cochero.
Hacérselo es mejor que no terrero;
más me agrada de balde que galana:
por una sierpe dejaré a Diana,
si el dármelo es a gotas sin dinero.
No pido calidades ni linajes;
que no es mi pija libro del becerro,
ni muda el coño, por el don, visajes.
Puta sin daca es gusto sin cencerro,
que al no pagar, los necios, los salvajes,
siendo paloma, le llamaron perro.

Meter: iambic
- 8 - Acto III, ÁNGELA
by Lope de Vega

Esperanza del bien que me entretiene,
¿qué me decís? ¿Tendréis ahora efecto?
En nombre de tu amor te lo prometo,
que más se estima cuando tarde viene.
Alma, ¿qué quieres? ¿Qué descanse o pene?
Descansa y pena, corazón inquieto;
pues ¿cómo ha de caber en un sujeto,
porque el cielo de Amor, infierno tiene?
Cómo oráculo, Amor, sentidos junta,
tiene su voz entendimiento vario;
donde promete el bien, el mal apunta.
Astrólogo e Amor y judiciario,
que quien quiere saber lo que pregunta,
de lo que dice, espera lo contrario.

Meter: iambic
POHÁDKA O ŠÍPKOVÉ RŮŽENCE.
by Vojtěch Martínek

Spí smavá princezna... Hrad v růžích rozkvétá
a hustě spletený trn na poutníka čeká...
tu jednou ke hradu, jenž ztajen od světa,
princ přišel, samý jas, a odkuds od daleka.
Hned ku předu se dral, kde keř se zaplétá,
nic nezabolí ho, ni osten nepoleká.
Když přišel v komnatu, kde panna zakletá,
krev v praméncích z ran sterých na princeznu stéká.
Spí lidské štěstí v dálkách, za horami, moři
a každý z nás jde za ním, divnou touhou hnán,
sní, po všech útrapách že bílé světlo vzhoří,
a opojené oko když se k cíli dívá,
jsou nohy sedrány a potichoučku z ran
krev v praméncích se řine, na náš přelud splývá...

Meter: polymetric
- CVIII -
by Fernando de Herrera

Aquí do estoy ausente y escondido
lloro mi mal, pero es el dolor tanto
que en mis ojos desmaya el triste llanto,
y fallece en silencio mi gemido.
Por esta oscura soledad perdido
huyo y va alejándome, mas cuanto
me aparto, el mal me sigue y pone espanto
y no me vence en tanto afán sufrido.
Duro pecho, porfía no cansada,
rebelde condición que osa y contrasta
a tan grande mudanza y desventura,
llevadme por la senda acostumbrada
de mi error al peligro, que ya basta
ver el fin sin tentar nueva ventura.

Meter: polymetric
Dlouhá píseň.
by Adolf Heyduk

Nesu ti píseň nepsanou:
myšlénka hoří k ní v oku,
rýmy k ní planou na ústech,
rhythmus k ní buší mi v boku.
Nesu ti píseň nepsanou –
krátká jen píseň je vděčná –
bojím se, drahá, o tebe,
neboť ta má, ta je věčná!

Meter: dactylic
Na rozchodnou.
by Josef Kuchař

Mou duší táhlo dumné snění: –
kraj zmíral tiše v podjeseni,
s mým štěstím táhlo ptactvo v dál...
Tu Tebe, kvítek opozděný,
zavátý z rodné chýže stěny,
Bůh útrpně mi v čelo svál. –
V mé srdce, žitím umučeno,
jež toužilo jít na vždy spat,
zas náhle, jemná, sladká ženo,
z Tvých očí teplý paprsk pad’; –
mé touhy pučí do poupat,
a bědní, zasmušilí dnové
mně v duši kvetou v jaro nové.
A byť i kvetly jenom mžik; –
Ty nevíš, jaké mně kol čela
jsi v mžik ten štěstí rozestřela, –
měj za ně na vždy, na vždy dík!
Hleď, cítím v srdci růži tmavou,
vytrysklou z krve, usmívavou, –
zda krasší najdeš, Bůh jen suď.
V ní rosou chví se, buď tím jista,
Tvá krásná, něžná duše čistá,
ó růži vem – a s bohem buď:
i to mi štěstím, těchou blahou,
že světlou Tvojí stopou drahou
má krváceti bude hruď. – –

Meter: iambic
Al grande cuanto malogrado ingenio del doctor Juan
by Fray Nicolás Garcés

Yace aquí, mas no yace, antes revive,
para que en nuestra pluma más se
                     eleve
una décima Musa, que a las nueve,
no emulación, olvido sí, apercibe
Vive, pues aquel Fénix, aquel vive
que el aliento, y espíritu le bebe
a otro Fénix, a Lope, a quien se
                     debe
el plectro en que el segundo Lope escribe
Talóse aquella Vaga a nuestra España,
¡gran pérdida! si bien menos sentida,
quedando Montalbán, florida Vega.
Mas ¡ay! que la agostó fatal guadaña,
con que de un golpe ya Cloro atrevida
pudo quitarnos dos Lopes de Vega

Meter: iambic