PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
A Celebration of Charis: I. His Excuse for Loving
by Ben Jonson

Let it not your wonder move,
Less your laughter, that I love.
Though I now write fifty years,
I have had, and have, my peers;
Poets, though divine, are men,
Some have lov'd as old again.
And it is not always face,
Clothes, or fortune, gives the grace;
Or the feature, or the youth.
But the language and the truth,
With the ardour and the passion,
Gives the lover weight and fashion.
If you then will read the story,
First prepare you to be sorry
That you never knew till now
Either whom to love or how;
But be glad, as soon with me,
When you know that this is she
Of whose beauty it was sung;
She shall make the old man young,
Keep the middle age at stay,
And let nothing high decay,
Till she be the reason why
All the world for love may die.

Meter: trochaic
25. O Caesar, O Nulla
by Catharina Regina von Greiffenberg

Vorgestecktes Tugend Ziel! wo nicht dich / den Tod erworben!
Lorbeer- Zweige zieren mich lebend / oder doch gestorben
lieber / als ohn' Ehr' / ohn Leben will ich seyn zu aller Zeit.
Adlers-Lust ist in der Sonne / in der Tugend meine Freud.

Meter: trochaic
A la muerte de Lope de Vega
by Alonso Pérez de Montalbán

¡O quién pudiera en lágrimas bañado,
o quién bastara en mares convertido,
pagar, o Félix, lo que te ha debido,
decir, o Lope, lo que te ha pagado!
Sólo el silencio diga mi cuidado,
que no alcanza la voz tanto gemido,
porque en la esfera corta de un sentido
mal cabe un sentimiento dilatado.
No es lo que lloro yo tu triste suerte,
pues mejoras de vida en la partida,
sino al mía, de vivir sin verte.
Que tú vivo en tu fama repetida
con otra vida triunfas de la muerte,
y yo no quedo con ninguna vida.

Meter: iambic
A la Virgen del Pilar
by Diego (Padre) Murillo

Virgen gloriosa, que antes que
                     cortase
la parca el hilo de tu mortal velo,
y que por tu alma santa allá en
                  el cielo
del Solio eterno posesión tomaste;
para que tu Ciudad por ti quedase
rica de gloria, y llena de consuelo,
le concediste que en tu patrio suelo,
de tu presencia corporal gozase.
Mas ilustre la hace el trono sacro,
dela columna, que dejaste en ella,
que el nombre, con que Augusto quiso honrarla.
Y más virtud tendrá tu simulacro;
para ampararla, y para ennoblecerla,
que sus castillos, torres, y muralla.
De la que cupo a quien no cabe
                  el cielo
la inmensa alteza de virtud y gloria,
quien sea digno de tratar la historia
no se hallará en la redondez del suelo
¿Cuál águila se vio meterse a vuelo
por mar que de su cabo no hay memoria?
¿quién flecha el arco, si es cosa
                     notoria
no llegar con mil leguas el señuelo?
Y pues, Virgen gloriosa, no se espera
dignamente decir cuanto subiste
sobretodo lo que hay que Dios no ha sido,
sólo diré que, si por vos no fuera,
siendo Madre de Dios, como lo fuiste
no fuera el mundo hoy día redimido;
porque quede entendido
la gran honra y amor que os debe el mundo,
pues por vos goza un bien tan sin segundo

Meter: polymetric
V mrazu.
by Adolf Heyduk

Ve slavnostně úbělovém šatě,
z něhož svítí diamantů zář,
kráčí Zima přes nivy a hatě,
v dálné kraje noříc slunnou tvář;
kráčí od hor přepodivným spěchem
a svým mrazně jedovatým dechem
tajeplně za své noční chůze
šňůry perel věsí na haluze,
snítky hvězdným obalujíc mechem.
Podél silnic, kde zní saní zvonky,
stříbro skládá v mocných závějích,
na klenoty mění travin stonky,
z neoraných vzrůstající lích;
na ujetou dráhu ptáků četa
s ojíněných stromů dolů slétá,
zrna lovíc troušená té doby
bedlivého vozky ze zásoby
nebo dětmi darem v cestu setá.
Jak se chvěje sbor ten zmořen prací,
před chodcem jak prchá, ale zas
k starému se nalezišti vrací
na chudobný zimy hodokvas;
málo je, co pro hlad s cesty trží,
sotva zkřehlých na nožkách se drží,
téměř bez vlády jsou křídla malá;
zima jim je k pleci upoutala.
Lze-li žít v té mrazu divé strži?
Rostou mrazu nájezdníci krutí,
stále hůř, čím noc se blíží víc,
kde se skrýt? vždyť valnou sněhu sutí
vnikla zima stromu do větvic;
v úběl sšedly kštice sosen v lese,
buk tíž sněhu zrádnou sotva nese,
modřín vzdychá, smrk se chví a stená,
sosna v bílou loktuš zahalena
shýbá se a starou hlavou třese.
Kamo na noc, přeubozí ptáci?
Ach, kam jinam nežli v stromů skrýš,
k větvím přitulí se ubožáci,
kde svá hnízda budovali spíš;
jak se choulí, jak se tisknou k sněti,
jara zvučné básně, nebes děti,
jak jim srdce buchá, hruď se chvěje,
a mráz stále krutší hvozdem spěje
po křišťálném sivých mraků setí.
Ptačí hlava na ňadra se shýbá,
rozželená strachem níž a níž,
mráz ji hladí, celuje a líbá,
k srdci vniká stále blíž a blíž,
provívaje rozčechrané peří,
až, jak ondy druhu v zkvetlém keři,
poddává se ptáče jeho vůli
a jak pestrá kulička se skulí
k patě stromu, v lesa pološeři. –
Dozpívalo. Ach, co písní asi
šírým krajům zahynulo s ním!
Zelené až rozpoutá zas vlasy
sličná země jarým osením,
úplné-li její jaro bude,
úplné-li naše as, či všude
pozná velká příroda, že v mlází –
kde dřív zpíval – vzletný zpěvák schází,
jenž svou duší už jí nezahude?
Pozná jistě, srdce mi to praví,
že snad vůní navrátí ho v květ,
neb jak rým jej pošle usmívavý
v básníkova srdce zvučný svět,
k nekonečné písni lidské touhy,
neb jak výkřik utrpení pouhý,
jenž se z temna žití v blankyt nese...
Či přilítne – divně hruď se třese –
spásy vzkazem v hrobu sen můj dlouhý?...

Meter: trochaic
Las más gratas primicias
by Gastón Fernández Deligne

Las más gratas primicias y más bellas,
le son donadas con querer jocundo;
y le consagran, contra amor fecundo,
su pubertad mancebos y doncellas.
En cuanto se conoce, están sus huellas
como un sello de lo Alto y lo Profundo;
y aun se lanza a ganar un nuevo mundo,
en cuyo dombo austral bórdanla estrellas.
Y luego ve, al conjurado influjo,
como a la intermitencia del reflujo
duerme silente en la ribera el mar;
en torno del neo-bíblico madero
el entusiasmo, enantes vocinglero,
ha callado, se calla, o va a callar.

Meter: polymetric
El jesuita
by Juan del Pueblo

Al ver en coche a un padre jesuita
fatuo, soberbio, petulante y vano,
le dijo un reverendo franciscano:
«Jesuita, non ibat Jesuita ».
Mas si su loca vanidad irrita,
no por envidia, como aquel hermano,
dan enojo y vergüenza a todo humano,
su vil doblez y su ambición maldita.
Fija en la ajena bolsa su mirada,
y atento al logro de su empresa odiosa,
ni tiene amor, ni fe, ni honor, ni nada.
No cede ante el dolor ni ante la fosa,
que es con su inicua mónita malvada
una hiena con cara de raposa.

Meter: polymetric
- 7 - Jornada II, LISARDA
by Lope de Vega

Amé desde el principio de mi vida,
Félix, tus altos méritos, guiada
de aquella luz que el alma enamorada
a mi dulce prisión llevó rendida.
Contigo, el sol me amaneció, vestida
de esta verde esperanza dilatada,
contigo hasta bajar la noche helada
para volverte a ver entretenida.
Ya con tu ausencia, todo me acobarda;
ningún remedio de tus manos viene
a contar la esperanza que te aguarda.
Morir y no tenerla me conviene;
que más mata esperar el bien que tarda,
que padecer el mal que ya se tiene.

Meter: iambic
Pražské hradby.
by Ladislav Quis

V hradbách se Praha mořila
po mnohá pokolení,
honem je ale zbořila,
když začlo obležení.

Meter: dactylic
Za Jarmilkou. (I.)
by Adolf Heyduk

Tři jsme byli spolu celi,
jako trojlist při jeteli,
zmladlý rosou na úsvitě:
žena, já a ty, mé dítě.
V čas však, když se slunce vejší,
zvadl lístek nejoutlejší,
neosvěžen víc tou dobou
ani rosou druhých obou.
Lístečku můj z třílupení,
bez tebe mně štěstí není,
jak kdys jara na úsvitě –
Jaruško, mé zlaté dítě!

Meter: trochaic
Jakým věru vlastencem jsi hodným!
by František Sušil

Jakým věru vlastencem jsi hodným!
Slávou tvojí ozývá se vlasť,
Anať ssaje z tvojich skutků slasť,
Jenž ji hudou zvukem přelahodným.
Avšak vším svým živobytím plodným
Předce jen jsi vlasti v hořkou strasť,
An loď její vlečeš na propasť
A ji dáváš v tlamu Scyllám svodným.
Vlastenectví tvé mi jestiť k strachu,
S furiemi chce jen k boji troubiť,
S Charitkami nevolí se snoubiť.
Můžli vyrůsť drahá perla z prachu?
Můžli vzniknouť záře slunná z kouře?
Kdo sil vítr, klidiť můž jen bouře.

Meter: trochaic
Teresa
by Antonio Suárez Gómez

Atesora el encanto de la
                  hembra bravía
cuyo beso estrangula, cuya caricia mata,
cuando se desenvuelve su lujuria de impía
y el deseo su torpe sensualismo desata
Tiene cuerpo de Venus y corazón de ingrata
La seducción es nula para su altanería,
y el enfado en su grave semblante se retrata
cuando la hacen objeto de una galantería.
Su ideal es un hijo, y en su busca labora,
esperando que llegue para su
                  carne la hora
de abrirse en un milagro de fructificación
Porque ella reconoce la misión de la hembra
y quiere que en su entraña la
                  fecundante siembra
ejecute su obra de multiplicación

Meter: anapestic
Když se má dceruška naposled koupala.
by Adolf Heyduk

Chtěl z besedy jsem domů jít’,
kol přátelé však sedli:
„No, chvilku přece lze ti dlít’?“...
a taký hovor vedli.
Zvěsť nová, již jsem právě čet:
ve Vlaších zase ruch stoupá,
Řím veškeren jest rozechvět,
a vláda jest ukrutně skoupá. –
„Co vy říkáte as tomu?“
Bůh pomoz, pomoci komu,
leč já musím domů, já musím domů,
má Liduška se koupá!
„Zle proti židům roste hněv,
kmen jejich z kosy se loupá,“
dí jedni, „vždyť jsme jedna krev,“
a druzí: „Ať lotřík se houpá!“
Co vy říkáte as tomu?
„Bůh pomoz, pomoci komu,
leč já musím domů, já musím domů;
má Liduška se koupá.“
„Rus s Chivou zase má juž, spor;
ten chán se šeredně skoupá,
zřejmo jak končí různý vzdor
na polou divého troupa!“
Co vy říkáte as tomu?
„Bůh pomoz, pomoci komu,
leč já musím domů, já musím domů,
má dceruška se koupá!“
„Juž opět Egypťan se zved,
Angličan v dům se mu loupá,
ten Mahdi si však dobře ved,
oh, není to palice hloupá!“
Co vy říkáte as tomu?
„Bůh pomoz, pomoci komu,
leč já musím, domů, já musím domů,
má Liduška se koupá!“
„Prus strojí se a Francouz též,
po mořích loďstvo se houpá,
ba hádek babylonská věž
hrozivě do nebe stoupá.
Co vy říkáte as tomu?“
„Bůh pomoz, pomoci komu,
leč já musím domů, já musím domů,
má Liduška se koupá!“

Meter: polymetric
- XLIV -
by Fcode Borja

Lauso, si tanto os aborrece Anarda,
¿para qué contrastáis sus desengaños?
perdéis el tiempo, y malográis los años,
teniendo en pocos, lo que muchos tarda.
¿No me diréis, de su rigor, que aguarda
un loco amor, que se fundó en engaños?
Mas la elección de amar los propios daños,
ninguno la detiene, ni acobarda.
Quien del peligro, Lauso, se destierra,
quien huye la ocasión de aborrecido,
amó la paz, y despreció la guerra.
Si de amores aquí vivís perdido,
volver enfermo al aire de la tierra,
y en ella cobraréis seso, y olvido.

Meter: iambic
Meditace
by Věra Vášová

Chtěla bych klečíc v kostele
slyšet, jak pějí andělé,
a na varhany slyšet hrát –
zvuk jako světlo k zemi svát.
Chtěla bych slyšet ticho znít
na strunách sloupů stříbrných
a skloněna pod nebes krov
pět Hospodinu beze slov.
Chtěla bych slyšet slova znít,
jichž ústům nelze vyslovit,
aby se tělo Slovem stalo
a u Boha zas přebývalo.
Čím to, že v mládí dnech
musy či andělé
mé duši blízko byli,
že nejen v snech,
však v živém světle dne
mne často navštívili?
To ještě neztuhl
tvar tělesnosti mé,
do něhož duch Tvůj skanul,
obalem průsvitným,
vášněmi nezkalen,
Tvůj oheň svítil v něm a planul.
Mé dny se stmívají
a věčnost jde mi blíž.
Zda jejím větrem výš mé světlo vzplane?
Můj strom má tvrdý peň a srdce pod korou.
Až blesk Tvůj zlomí jej,
pak zahoří, Ó Pane!

Meter: iambic
BÁSNÍCI DILETANTI
by Jaroslav Vrchlický

Jsou jako děti, kterým se zdaří
v dlaň světlošku jedenkrát chytit,
i myslí, tak, jak dnes jim září,
že bude celý život svítit.

Meter: iambic
Pinta el engaño de los alquimistas
by Quevedo

¿Podrá el vidrio llorar partos de Oriente
¿Cabrá su habilidad en los crisoles?
¿Será la tierra adultera a los soles,
por concebir de un horno siempre ardiente?
¿Destilarás en baños a Occidente?
¿Podrán los mismo humo que arreboles?
¿Abreviarán por ti los españoles
el precioso naufragio de su gente?
Osas contrahacer su ingenio al día;
pretendes que le parle docta llama
los secretos de Dios a tu osadía.
Doctrina ciega, y ambiciosa fama
el oro miente en la ceniza fría,
y cuando le promete le derrama.

Meter: iambic
A las bodas de Maya y Clarisel
by Feliciana Enríquez de Guzmán

En los campos elisios Himeneo,
Juno y Venus las bodas celebraban
de dos esposos, y las coronaban
de arrayán y del árbol de Timbreo
Caliope y Euterpe al son que Orfeo,
Elio y Talía en arpas acordaban,
sus tálamos felices festejaban
de uno y otro llegados al deseo
«De descanso, diciendo, largos años
les de el divino amor, y la discordia
de su puerta no pase los umbrales;
entre brocados y purpúreos años
Maya y su Clarisel, siempre leales,
gocen de felicísima concordia »

Meter: polymetric
XXXI.
by Jaroslav Vrchlický

Dlouhé epopeje o recích a králích
psali pěvci důmyslní krásně,
krátké epopeje lidských srdcí malých
pro mou osobu jsou nejkrásnější básně;
vyrovná se sloce meče švih,
chtěl bych i poslední být hoden z nich.

Meter: trochaic
MILÝ KONÍČEK.
by Adolf Heyduk

Přiběh’ mi Juříček v ústret na chodníček,
pyšně sobě vedl jak švarný koníček,
pyšně sobě vedl, hlavu vzhůru zvedl,
ale samou pýchou na mne nepohlédl.
Tohle prohřešení, milý, darmo není,
až budu tvou ženou, všecko v ráz se změní,
všecko se přetvoří, co mne nyní moří,
třeba o tom nyní ústa nehovoří.
Dočkám-li se vdavků, napravím ti hlávku,
dám ti udělati z růžiček ohlávku,
do vínku je sviji na tvou pyšnou šíji,
oprať dám mých rukou jako květ lilijí.
Budu jimi mávat, láskou ti podstlávat,
na postýlce bílé budeš se mnou spávat,
počkej, navždy jatý v komůrce mé chaty
skrotneš, hrdopyšku, Juříčku můj zlatý!

Meter: trochaic
1L: Ein Bildner schafft sich einst ins Haus
by Jean de La Fontaine

Ein Bildner schafft sich einst ins Haus
Den schönsten Marmor, den er fand.
»was formt mein Meißel wohl daraus?
Was wählt er sich zum Gegenstand?
Ein Becken?« fragt er. »Einen Gott,
Der in der Hand den Donner hält?
Erzittert, Menschen! Schweige, Spott!
Denn vor euch tritt der Herr der Welt!«
Der Künstler meißelt emsig fort,
Und Jupiter steht bald beseelt,
Als ob dem Gotte nur das Wort
Zur äußeren Belebung fehlt.
Der Meister selbst, der es erweckt,
Und dessen Hand ihm Formen lieh,
Sinkt, von des Bildes Macht erschreckt,
Vor seinem Werke in die Knie.
Der Furcht, die dieser hier verriet,
Stand einst der Dichter wenig nach,
Der vor dem Gott in Angst geriet,
Den erst sein Griffel heilig sprach.
Er war darin ganz wie ein Kind,
Das nur die eine Sorge hegt,
Daß stets die Puppe wohlgesinnt,
Und niemand ihren Zorn erregt.
Das Herz folgt dem Gedanken nach.
Und solchem Quell entspringt wohl auch
Die Furcht, die Götzen heilig sprach,
Und die bei Heiden ernster Brauch.
Dem, was dem eignen Hirn entstammt.
Wird gern Verehrung dargebracht.
So war Pygmalion entflammt
Für Venus, die er selbst gemacht.
Ein jeder möchte gerne bald
Sein Traumgespinst verwirklicht sehn;
Die Wahrheit läßt ihn stumm und kalt,
Die Lüge gleich in Flammen stehn.

Meter: iambic
- IV -
by Esteban Manuel de Villegas

Por sólo despicarme de tu juego
honro a Diana, sacrifico a Ceres;
no más, Amor, no más, pesado eres,
ciego te amé, ya miro que estás ciego.
En daño tuyo, y en mi bien alego
un año de ilusión, pocos placeres;
mas que no sufrirá, quien da a mujeres
dormida la razón, despierto el ruego.
Góceme esta heredad, líbreme el soto
en su espesura cada mes un ciervo
y tú, rapaz, gobierna tu venera.
Que si el mundo se holgara con mi voto,
yo le dijera lo que en mí reservo:
y al fin dijera, que el desdén muriera.

Meter: polymetric
Díky.
by Vojtěch Nejedlý

Bože mocný! Bože dobrý!
Přijmi slabých díků hlas!
My se vinem k Otcy svému,
Že jsy lidu ztrápenému
Popřál oddechnutí zas.
Díky Otcy laskavému,
Díky vzdává vděčný hlas.
Vůkol vlasti nepřátelé
Stáli lidi tepoucý,
Strachy pro syny schly matky,
Muží pro ourodné statky,
Pro zahrady kvetoucý.
Divou vojnou rostly zmatky
V každé zemi hynoucý.
Bůh náš Otec milostivý
Jasným okem pokynul;
Nepřítel se zděsyl dravý,
Ctitel vlasti obživl pravý,
Strach a zmatek zahynul.
Kynul Bůh, a mrak se tmavý
V krásné světlo rozvinul.
Otcové a matky cedí
Slzy ve své radosti;
V duchu syny objímají,
Za bolesti požívají
Radovánek v starosti.
Milým dětem rozsývají
K přivítání radosti.
Bože mocný! Bože dobrý!
Rozplaš škodné rozbroje!
Setři lidem slzy s tváře,
Rozkaž, aby vyšla záře
Blažícýho pokoje!
Zažeň vojnu do žaláře,
Světu popřej pokoje!
Aby všickni národové
Ve svých vlastech plésali,
V lůnu sladké blaženosti
Tvé se koříc velebnosti
Jednosvorně volali:
Bůh řekl; s pokojem se ctnosti
S nebe na svět vydaly.

Meter: trochaic
28.
by Friedrich von Logau

Der Mensch hat zuvor auß für andren Thieren allen,
Daß er kan sagen her das, was ihm eingefallen.
Fürwahr wir brauchen ietzt rechtschaffen diese Gabe,
Daß unser gantzes Thun als Worte nichts nicht habe.

Meter: iambic
- CCXII - Al Príncipe de Ascoli
by Gutierre de Cetina

¿Qué aprovecha, señor, andar buscando
hora el puerco montés cerdoso y fiero?,
¿qué aprovecha seguir ciervo ligero
ni con hierba cruel andar tirando?
¿qué aprovecha, señor, ir remontando
la garza con halcón muy altanero?,
¿qué aprovecha, señor, tirar certero
allí una liebre, aquí un faisán matando?;
si va siempre tras vos vuestro cuidado,
si en el alma lleváis el pensamiento,
si estáis asido del cuando más suelto,
si traéis el pensar tan regalado
que donde estáis más libre y más contento
a las presas andáis con él envuelto.

Meter: polymetric
LIX. Jako o závod šlechetně snaží
by František Jaroslav Vacek Kamenický

Jako o závod šlechetně snaží
Přemysl se s chotí Libuší;
Oba, jak jim svatě přisluší,
Národ zvelebiti stále baží.
Lesy vysekávati tu káží,
V ourodná je zdělat popluží;
Tam zas kovy z země okruží
Dobývati silou četných paží.
By se zamezilo svévolí,
Nové zákony a nová práva
Obou věhlasnost národu dává.
A ten ke všemu rád přivolí,
Vida, jaká v nich se moudrost kryje, –
Toť věk Numy jest a Egerie!

Meter: trochaic
Metamorfosy.
by Jaroslav Vrchlický

Že neznámému plujem vstříc, ó drahá,
tím více milujme se v nejistotě!
Co budem pak, až duch dá „s bohem“ hmotě,
až rety polibků se zřeknou blaha?
Snad břečtan – v nás táž objímání snaha,
jež pojila nás k sobě ve životě,
snad vzduch – a v stejné zachvějem se notě,
jak teď má dlaň když po tvých ňadrech sahá.
Snad kámen – spolu budem ležet kdesi,
snad vlna – těkat budem mezi lesy,
snad ptáci – jedné zpívat na haluzi!
Ať změnou v změnu, míti budem sebe,
dlít v jednom vzduchu, zříti v jedno nebe:
Tak, co zvem „smrtí“, nemá pro nás hrůzy.

Meter: iambic
1L: Wie schnell verschwindet
by Ludwig Tieck

Wie schnell verschwindet
So Licht als Glanz,
Der Morgen findet
Verwelkt den Kranz,
Der gestern glühte
In aller Pracht,
Denn er verblühte
In dunkler Nacht.
Es schwimmt die Welle
Des Lebens hin,
Und färbt sich helle,
Hat's nicht Gewinn;
Die Sonne neiget
Die Röthe flieht,
Der Schatten steiget
Und Dunkel zieht:
So schwimmt die Liebe
Zu Wüsten ab,
Ach! daß sie bliebe
Bis an das Grab!
Doch wir erwachen
Zu tiefer Qual;
Es bricht der Nachen,
Es löscht der Strahl,
Vom schönen Lande
Weit weggebracht
Zum öden Strande,
Wo um uns Nacht.

Meter: iambic
XLIII. Před noční bouří v lese.
by Jaroslav Vrchlický

Hluboce v údolí nízko se spustily bouřlivé mraky,
krajinu ztopila noc, v mlze jak spějem dál v ní,
vrcholy stromů tmou klikaté blesky nám šlehnou vždy v zraky,
ve hvozdy mlčící hrom zaleh’ a dutě v nich zní.
Dusné parno! Modřínu haluz neskřípne ani,
list se nehne, na hrázi mlčí třtin šumné lkání.
Mlčky jak v pohádce zakletí dále jdeme a jdem,
neznámý jakoby osud nad hlavou visel nám všem.
Jako spásu čekáme, vichr by v ticho se vrhnul,
k plesné hymně odboje strnulou přírodu strhnul.
Ale marně, bručíc bouř tíhne v útesy skal,
v hlucho, v ticho vhrouženi jdeme jak žitím dál.

Meter: polymetric
Dudácká.
by Adolf Heyduk

Kudy kráčím, tudy
smutno u nás všudy:
posud v každé straně
lhostejně a planě.
Síla? Síly není!
Srdce? Bez nadšení!
Hlavy? Bez myšlénky!
Paže? Samé sklenky!
Srdcí není v boku,
jisker není v oku,
bez krve jsou žíly;
v smutné žijem chvíli.
Rcete, lidé, rcete,
proč pak zhynout’ chcete?
Naberte přec v hlavy
světla proud a slávy.
Do svých ňader k důle
dejte podklad vůle,
na ten podklad v skóru
pevnou stavbu vzdoru!
Ráznosť ve hruď dejte,
sílu v paže skrejte,
pravdu do jazyku ––
na lotříka dýku.
Jinak v léčce zrady
zhynem’ bez porady
a tu naši Prahu
lapne cháska vrahů! –
Kudy kráčím, tudy
smutno u nás všudy,
posud v každé straně
lhostejně a planě!

Meter: trochaic
1L: Gedult / gedult ist noht / in hohen schweren dingen:
by Catharina Regina von Greiffenberg

Gedult / gedult ist noht / in hohen schweren dingen:
zu sehen / biß der Raht deß höchsten wird vollbracht.
Offt wird der Sinn verruckt / Vernunfft ganz blind gemacht;
auf unvermeinte Kreiß die Ausgangs Flüg sich schwingen /
entfernen sich / wann sie es solten itzt vollbringen /
vollziehen allererst wann man nit drauf gedacht:
daß unbegreiflich werd sein hoher Raht geacht /
und doch dem Glauben müß sein Ziel und Sieg gelingen.
Des Höllen-Drachen Rach / speyt Feuer daß es blitzt /
er ist jetzt zu dem End / der bösen zeit erhitzt:
doch schad sein toben nichts. Des Himmels schluß bestehet:
was in Abgrund verstürzt / empor mit freuden gehet.
Dem Gottes-willen All-All-Alles giebet nach.
Selbst Aller widerstand befördert seine Sach!

Meter: iambic
An Herrn Jörg Kobern   Medicinæ
  D octorn.
by Martin Opitz

Weñ Bawren so da dienen sollen
Selbst Edellente werden wollen:
Wenn aller Zipffel peltzer Geister
Sich achten mehr als Bürgermeister.
Weñ Schuster/ Gerber/ ander Bengel
Getrieben durch deß Satans Engel/
Sich Gottes sachen vnderstehen/
Mit newem Glauben schwanger gehen/
Weñ Fischer werden Advocaten/
Vnd ohne Recht zum Rechten rathen/
Wenn grobe Schmide bey dem bober/
Das wolten thun was
Wen alles sollt gehn vbernhauffen/
So muß die Welt zum Thor außlauffen.

Meter: iambic
52. Když mne všecko opouštělo,
by Josef Kuchař

Když mne všecko opouštělo,
já k tvým ňadrům hlavu sklonil,
na tvém čistém, vřelém srdci
bolestné jsem slzy ronil.
A tvým okem zaplál oheň
jako hvězda mrakem hustým,
a ta korálová ústa šeptla:
„Já tě nikdy neopustím!“

Meter: trochaic
221. Služ cizím k prospěchu, kdo duchem slep jsi,
by Adolf Heyduk

Služ cizím k prospěchu, kdo duchem slep jsi,
svůj statek pal a vraždi vlastní rod –
a na měsíc pak kňuč a štěkej se psy! –

Meter: iambic
EL SÍMBOLO DE LA JUSTICIA
by Zoilo J. Hilario

Sin la Balanza, Themis no podría
pesar bien la evidencia presentada;
y sin su exicial y temible Espada,
la fuerza en que apoyarse no tendría.
Empero, noto falta de poesía
y de acierto en su imagen figurada;
parece impropio que ella esté vendada
en los bonitos ojos, a fe mía
Ciega, como podrá distinguir ella
del oropel de la Mentira bella
el genuino oro de la Verdad pura?
!Que la Justicia de nuestra República
se muestre ante la vasta opinión pública
en todo el esplendor de su hermosura!

Meter: polymetric
-VIII-
by Bernardino de Rebolledo

Mariposa a la lumbre de unos ojos
siempre abrasado, nunca consumido,
mi pensamiento dulcemente ha sido
ciego por elección no por antojos.
Presente a los bellísimos despojos
donde el pincel su límite ha excedido
daba la vista, y el deseo atrevido
bebiendo llamas mitigaba enojos.
Arrebátame el sueño la hermosura,
a su vano teatro la traslada
tan viva que despierto me engañara.
Logré reflejos de su lumbre pura
cuyo el error llevó mi prenda amada
nunca durmiera o nunca despertara.

Meter: polymetric
Toledo
by J. Goy de Silva

Tu egregia testa elevas, ¡oh!, Toledo inmortal,
coronada de fuertes murallas almenadas,
donde lucen florones de
                  grandezas pasadas
las torres de tu Alcázar y de tu Catedral
Carlos V te impuso la púrpura imperial
El acero en tu sangre, templo, de sus espadas
el ejército hispano Sus
                  victorias ganadas
te hicieron soberana del mundo, sin rival
Hoy eres como una vieja reina olvidada,
sin corte, sin dominios, guardando tu tesoro
en tu vasto palacio solitario y gigante.
Y en las noches de luna sales engalanada
a tu jardín desierto donde el
                  Tajo sonoro
canta a tus pies rendido, como un antiguo amante

Meter: anapestic
194.  Was GOtt am liebsten thut.
by Angelus Silesius

Das liebste Werck das GOtt so jnniglich liegt an/
Ist daß er seinen Sohn in dir gebehren kan.

Meter: iambic