PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
1L: Lang war die Nacht; wie auf stygischem Nachen
by Ferdinand von Saar

Lang war die Nacht; wie auf stygischem Nachen
Hab' ich schlaflos gerungen, gebüßt –
Seid jetzt, um mich her im ersten Erwachen,
Seid mir, ihr Stimmen des Tages, gegrüßt!
Seid mir gegrüßt, früh rasselnde Wagen,
Emsige Schritte, die Gasse entlang;
Du übertönst jetzt des Holzwurms Nagen,
Weckender Morgenglockenklang.
Schon mit dem dämmernden Strahl vor dem Fenster,
Zwitschert der Sperling, fröhlichen Bluts –
Sonne, du nahst, verscheuchend Gespenster,
Heilige Quelle des Lichts und des Muths!
Lang war die Nacht; wie auf stygischem Nachen
Hab' ich in schweigendem Dunkel gebüßt –
Seid jetzt, um mich her im ersten Erwachen,
Seid mir, ihr Stimmen des Tages, gegrüßt!

Meter: iambic
Vorbitte wegen eines Nußbaums
 an Palemon.
by Anna Luise Karsch

Das willst du nicht. Denn wann auf weichem Sitze

Meter: iambic
VII. SVÉ PERSKÉ PRINCESCE.
by Jaromír Borecký

Zachtělo se zazpívati o princezně Mihr-bánu,
studni lásky, pršce světla, která zorou v žití svítá,
buřičce měst, v zlatou léčku hedvábných jež vlasů splítá
a přec tolik dobra, něhy skrývá v očí nebestanu.
Kolik na šíji má perel, tolik polibků tam planu
rozeseti v jemné žilky, jimiž tuhý prs jí zkvítá
lotosu jak bílý kalich, v němž se jezera modř kmitá.
O ní snít a její krásu velebiti neustanu.
Její velká krása snese nezdárných i veršů hanu,
neboť co je věčnějšího, se sebe rmut všechen smítá,
než tak dílo dokonalé, zpívající chválu Pánu?
A když v tanci roztočí se kabátce kruž třásní vitá,
zpod něhož se kmitnou nožky v prudkých citů bouřném vanu,
v mystické sfér reje, zdá se, sama věčná Láska vítá.

Meter: trochaic
In Harmesnächten.
by Conrad Ferdinand Meyer

Die Rechte streckt' ich schmerzlich oft
In Harmesnächten
Und fühlt' gedrückt sie unverhofft
Von einer Rechten —
Was Gott ist, wird in Ewigkeit
Kein Mensch ergründen,
Doch will er treu sich allezeit
Mit uns verbünden.

Meter: iambic
Soneto
by Francisco de Segura

Sois sin pecado original criada,
ab eterno guardada y escogida;
que quien os hizo Virgen y parida
os hizo de la culpa preservada
Vuestra sangre divina, inmaculada,
es de Dios hecho Hombre, y nos dio vida;
y gracia de tan alto recibida,
¿cómo pudo de culpa ser manchada?
De Nuestro Salvador, Verbo humanado,
Virgen y madre sois, suma grandeza,
que sobre serafines os levanta.
El dicho de Dionisio sea alabado:
«Que a no saber de Dios la grande alteza,
os tuviera por Dios, ¡oh Reina Santa!»

Meter: polymetric
A ellas
by Antonio Alcalde Valladares

Como se ven por el cristal del río
los granos de sus límpidas arenas,
como se ven también las azucenas
a través de las gotas de rocío;
como en las noches del quemado estío
tras de las nubes blancas y serenas
se ve la luna, ¡cual las almas buenas
se ven detrás de su dolor impío!;
como por medio a la verdad se mira
la fe del corazón, que sin enojos
en el fulgor de la virtud se inspira,
así quisiera en mi aparente calma,
a través de las niñas de tus ojos
mirar los sentimientos de tu alma.

Meter: iambic
Parodie
by Friedrich Schlegel

Wenn sich neue Liebe regt,
Pflegen sie es leicht zu wagen,
Was sie fühlend doch nicht sagen,
Wie das Herz sich auch bewegt.
Wenn es noch so leise schlägt,
Hört es doch die eine Sie,
Die ihm gern das ihre lieh';
Und so oder so geht's allen.
Wollt' ich durch den Scherz mißfallen,
Sagt' ich Wer und Wo und Wie.
Wenn die Nachtigallen schlagen
Und im dichtbelaubten Hain
Mit der Liebsten du allein,
Magst du's fühlen, doch nicht sagen.
In so wundersamen Lagen
Ist ein zu bescheidner Knabe
Selten wie ein weißer Rabe;
Und so oft sie das bestritten,
Hat es jede noch gelitten,
Wenn ich sie zum besten habe.
Wer es je im Herzen wagte,
Sich den Himmel zu erringen,
Fand oft solch ein schön Gelingen,
Daß er endlich sich beklagte.
Wenn ich allzu kühn es sagte,
Tadelt nicht des Scherzes Gabe,
Nehmt zufrieden, was ich habe.
Liebe sollte Lust erwecken,
Jeder gern die Mädchen necken,
Gleich verteilend solche Gabe.
Wenn sich süß Musik ergossen,
Dürfen doch die Augen fragen,
Was im Grunde nichts will sagen,
Bleibt es bei so leichten Possen.
Was man einmal recht genossen,
Liebt man immer oder nie,
Bis die süße Frucht gedieh.
Wenn es nur bei Scherzen bliebe,
Ohne vollen Ernst der Liebe,
Gäb' es keine Ironie.

Meter: trochaic
RYBÁŘI.
by Jaroslav Vrchlický

Kraj stopen v mlhu byl nevlídnou,
kam zraky do kola hledly,
v samotě na skráň mou neklidnou
hoře a starosti sedly.
Na moři mlha, ve vzduchu chlad,
den v říjnu na úsvitě;
na plotech starých rybářských chat
visely strhané sítě.
Trochu dál na vlnách rybáři
s člunku se klonili s vrší,
jak šlehá vítr jim do tváří!
jak čím dál víc a houšť prší!
Třikrát síť vhroužili, vytáhli zas,
pokaždé byla však prázdná;
myslil jsem na břehu: „To jistě z vás
moře dnes dělá si blázna!“
A když jim vítr v návalu vod
hrozil člun překotit malý,
skočili s loďky v studený brod,
až k pasu ve vlnách stáli.
Znova síť vylétla! – dlouhý je klam,
naděje mžik ale krátký!
rybička jediná, co zbyla tam,
sjela zas v hlubinu zpátky.
Ze sítí lil se dešť krůpějí,
rybáři zakleli rázně,
a sítě v nové zas naději
letly v brod studené lázně.
Já ale divák na břehu sám,
zrakům jich ztajený v mlze,
v lovu jich viděl jsem života klam,
pro který drahé jsou slze!
Jak štěstí v života úsvitě
lovil jsem – boje a muky!
a ono, jak rybka ze sítě,
zase mi vyklouzlo z ruky!
Což tu jsem vzdychal! po tváři
zoufání slza hned tekla,
teď půjdu, ale jak rybáři
v život i v pal jeho pekla!
Vesele půjdu v nadějí hod
i v klamu studené lázně,
a prázdné sítě když vytáhnu z vod,
zase v proud vnořím je rázně. –
Z mraků dešť lije se ve ručejích,
kraj mlhou zahalen z pola –
slyším jen rybářů hovor a smích
a vidím na vodě kola...

Meter: dactylic
ATHĚŇANKA S LABUTÍ.
by Josef Šimánek

Noc attická se snáší s oblohy,
po černých vodách labuť bílá plyne,
v mé duši křísí smělé mátohy
v rozkoši žhavé, plazivé a líné.
Jak hrdě labuť bílá hlavu zvedá,
zrak zavírám a prchám do snů sfér.
Mně zdá se, že jsem zamyšlená Leda,
že v labuti je vtělen Juppiter.
Vlas hyacinthový vstříc rozpustím,
jak acháty v tůň pramen jeho skane,
o velké lásce Olympana sním,
vždy smířené a věčně rozhněvané...
Již cítím v sobě pohyb labutí!...
Vítězný výkřik tisícerých jasů!
Je ve mně Bůh v rozkoše dotknutí, –
duch Hellady, jenž oplodňuje krásu.

Meter: iambic
Pfarrer Cyllenius
by Friedrich Schiller

Still doch von deinen Pastoren und ihrem Zofenfranzösisch,
Auch von den Zofen nichts mehr mit dem Pastorenlatein!

Meter: iambic
130. Es ist Betrug
by Gerhard Tersteegen

Die Sünde gehet sanft hinein,
Sie schmeichelt, dich ins Netz zu kriegen;
Auf kurze Freud' folgt bittre Pein,
Drum laß dich nicht also betrügen!

Meter: iambic
Zář na horách
by František Dohnal

Zář na horách! Zář na horách!
Slyš jásavý křik dole,
jak v tisícerých ozvěnách,
o skály bije holé!
Zář na horách! Ó, vizte jen,
jak horské štíty hoří!...
Och, konečně přec nový den
z mlh věčnosti se noří.
Och, konečně přec vstává den,
o kterém lidstvo snilo
a ve kterém svůj dávný sen,
své touhy zrcadlilo...
A všechno chce mít jistotu
a vzhůru všechno spěje...
Však náhle konec jásotu –
co na horách se děje?
To nového dne nebyl nach,
jímž hory zrůžověly:
to pouze stráže na horách
svůj ohníček tam měly.
To pouze stráže na horách,
by nechvěly se mrazem. –
Hle, chvíli jen plál oheň v tmách,
pak tma zas padla na zem.
A v smutku z hor se vrací zpět,
kdož v horách jásat chtěli...
A dál svou cestou spěje svět
zas zamlklý a stmělý.
A znovu ticho v údolí
a dále noc se plíží. –
Och, zklamání vždy zabolí
a myšlenek let tíží...
A znovu lidstvo sní svůj sen
a čeká, čeká v touze...
Och, přijde den, och přijde den –
či fantómem je pouze?...

Meter: iambic
- V -
by Lope de Vega

Sirvió Jacob los siete largos años,
breves, si el fin cual la esperanza fuera;
a Lía goza y a Raquel espera
otros siete después, llorando engaños.
Así guardan palabra los extraños:
pero en efecto vive, y considera
que la podré gozar antes que muera
y que tuvieron término sus daños.
Triste de mí, sin límite que mida
lo que un engaño al sufrimiento cuesta,
y sin remedio que el agravio pida.
Ay de aquel alma a padecer dispuesta,
que espera su Raquel en la otra vida,
y tiene a Lía para siempre en esta.

Meter: iambic
153. Na oslavu svátku Tvého
by Eduard Just

Na oslavu svátku Tvého
ze srdce Ti upřímného
hlučné ,,Na zdar!“ provolávám,
k tomu hubičku Ti dávám,
abych tudy jako řek’,
že’s můj dobrý dědoušek.

Meter: trochaic
PŮJČKA ZA OPLÁTKU
by Karel Havlíček Borovský

Hodná žena byla,
Pán Bůh jí dej věčnou slávu!
Jenže po celý rok pila
pětkrát za den škodnou kávu.
Řádný manžel byl,
buď mu nebe milostivo!
Jenže jednou denně pil
do desíti džbánků pivo.

Meter: trochaic
- - A una dama que salió al balcón cortándose las uñas
by Lope de Vega

Retira del balcón la gallardía,
hermosa madre del rapaz Cupido,
que parece portento haber salido
el sol con uñas, y tan claro el día.
Lo superfluo del nácar, que crecía
sobre la nieve del marfil bruñido,
daba temor al corazón, que herido,
a tan hermosas manos se rendía.
Venid amantes, pretended, que cuando
la espada está sin filos, asegura,
que el duro golpe no será cortando.
Mas, ¿qué importa, Leonor, si tu hermosura
tiene en los ojos uñas, que mirando,
desuellan almas con mayor blandura?

Meter: iambic
371. Nepřebrané jest a nenabažné
by Jan Kollár

Nepřebrané jest a nenabažné
Štěstí to, nimž láska chlácholí,
Hle já paběrkuji na roli
Posud její minulosti blažné;
Hned mne těší onno Sálovlažné
V mysli obnovené údolí,
Hned hry, kratochvíle, neboli
Rozmluvy a práce naše snažné;
Stokráte sem prošel už to pole
A vždy list neb kvítek nacházím,
Nimiž hojím přítomnosti bole;
Pro ten dlouhý krátké slasti zbyvek
Málo chybí, že už nesázím
Rozpomínku v lásce nad uživek.

Meter: trochaic
Na manželku.*
by Josef Košín z Radostova

Že jsi tolik mužských pobláznila,
záhy jsi se za to kouzelství
kdo ví na jak dlouho ocítila
ve vězení – totiž v manželství.

Meter: trochaic
Soneto de inspiración
by Manuel Gutiérrez Nájera

No habrá métrica, rima ni sistema
que al soneto le sirva de simiente,
si no acude la idea complaciente
que al presente requiere mi poema
Si renuevo mis ansias, insistente,
a la angustia le infundo fuerza extrema,
y acreciento el prolífico problema
de la crónica ausente recurrente
Por lo tanto, de nulo sentimiento,
me confieso y resigno cuanto tema,
por fatiga, desgano o descontento,
al ingenio le imponga su anatema
Mas reviendo lo escrito, no hay dilema:
sin idea al poema lo sustento.

Meter: anapestic
1L: Geht fleißig hin ins Auditorium,
by Abraham Gotthelf Kästner

Geht fleißig hin ins Auditorium,
Da seht ihr manches Stück, wo Männer nur agiren.
Gelehrt heißt man es disputiren,
Und gar ein Specimen ediren;
Die Rollen lesen sie, doch nein, sie buchstabiren,
Die Hauptperson ist immer stumm;
Der Autor sollte nur souffliren,
Doch spricht er lauter als die Helden rings herum.

Meter: iambic
nic neumřelo
by Stanislav Kostka Neumann

sám už jen troska, bloudíš v troskách světa,
jímž lomcovalo zemětřesení.
na ssuť a torso padá marná věta
jak lidský popel v popel z kamení.
jako by zmlkli ptáci, květy, slova,
vše, co tu ctils a věrně miloval.
pod puklým sloupem sedí bledá vdova
a hledí nevidouc než vlastní žal.
toť však jen obraz, stav jen tvého nitra,
krajina srdce ochořelého.
nic neumřelo, co nám dává jitra,
jež plna rašení jsou nového.
nic neumřelo, iluse jen zkřehly,
skutečnost dýchá mocně z plných plic.
sám už jen troska, pocítíš zas jehly
čerstvého vzduchu, oheň zřítelnic,
jen až se srdce vzpamatuje z mdloby
a uzří světlo s celou štědrostí.
i pro iluse jiné jsou zlé doby:
srdce ti pukne možná radostí.

Meter: iambic
32. Schmeichlende Leich-Predigten
by Christian Wernicke

Die Sprüch' aus Gottes Wort, die wieder sein Gewissen
Ein Pfarrer, bloss um's Geld, zueignet seiner Leich,
Sind
Vom

Meter: polymetric
Grabmal
by Rainer Maria Rilke

Wir gedenkens noch. Das ist, als müßte
alles dieses einmal wieder sein.
Wie ein Baum an der Limonenküste
trugst du deine kleinen leichten Brüste
in das Rauschen seines Bluts hinein:
– jenes Gottes.
Und es war der schlanke
Flüchtling, der Verwöhnende der Fraun.
Süß und glühend, warm wie dein Gedanke,
überschattend deine frühe Flanke
und geneigt wie deine Augenbraun.

Meter: trochaic
Sentimientos en las disposiciones de una ausencia
by Vicente García de la Huerta

Parte a dorar con luces celestiales
de los floridos sotos los primores,
a dar nuevos alientos a las flores
y veneno mortal a los zagales
Yo quedo en el infierno de mis males,
víctima del volcán de mis ardores,
lastimoso ejemplar a los pastores
que alcancen mis martirios infernales
De nuevas flores tu belleza vista
esas florestas, mientras mi quebranto
fúnebres flores a mi muerte alista.
Y no te cause mi expresión espanto;
pues si tú las produces con tu vista,
yo también con el riego de mi llanto.

Meter: polymetric
41. Empfindlichkeit
by Wilhelm Müller

Ziehe dem Himmel ein schiefes Gesicht,
Gott und die Engel bemerken's nicht.
Lach' einmal in die Hölle hinein,
Was da wird für ein Zischen sein!

Meter: iambic
Soneto
by Julio Flores Roa

Calló el mancebo, y con la faz helada
por la brisa nocturna, tristemente
llegóse al banco, mudo confidente
que gozó el dulce peso de la amada
Absorto le seguí con la mirada
a través de las hojas, de repente,
postróse de rodillas y, doliente,
de su boca brotó una carcajada
Yo, respetar queriendo sus querellas,
por las calles del parque medio
                     oscuras
torné siguiendo mis recientes huellas
Alcé los ojos y ¡radiantes, puras,
me pereció que todas las estrellas
lloraban de dolor en las alturas!

Meter: polymetric
A una rosa maltratada de un gusano
by Jacinto Polo de Medina

Esa rizada púrpura olorosa,
esa de nácar lástima florida,
hoy de un gusano descortés mordida
más ejemplo está ya que estaba hermosa.
Si es morirse de flor pena forzosa,
bárbara en lo preciso fue la herida,
colérico fue el diente, que su vida
poco pudo tardar naciendo rosa.
Mas no es dudar su muerte lo violento
de anticiparse a apolillar su grana,
dudando que a su estrago no se rinda.
Que no muera de rosa fue el intento,
por no dejarle, con acción villana,
tener el gusto de morir de linda.

Meter: iambic
1L: Erast, den stiller Mangel drückte,
by Gottlieb Konrad Pfeffel

Erast, den stiller Mangel drückte,
Saß einst im dunkeln Lindenhayn,
Der seines Fürsten Garten schmückte,
Und fühlte schlummernd noch die Pein
Der schwärzern Zukunft, die ihn schreckte,
Als ihn im nächsten Bogengang
Das Aechzen eines Mädchens weckte.
Er lauscht; mit lauten Schluchzern rang
Die dumpfe Stimme: Gott wie lang
Verbirgst du dich! Du hast gehöret
Was dieser Reiche für das Brod,
Wodurch er meines Vaters Noth
Erleichtern will, von mir begehret.
Erasten schwoll das Herz, er zog
Sein letztes Gold heraus und flog,
Von süßem Mitleid angefeuert,
Zur Fremden hin; sie war verschleyert.
Nimm, sprach er, Edle, dieß zum Pfand
Der Ehrfurcht, nicht zum Tugendlohne;
Es ist gering, doch rein die Hand
Des Gebers. – Himmel! rief Theone,
Er ists, mein Vater! – Wie? mein Kind!
Sie wars. Er küsset jede Thräne,
Die von der Tochter Wange rinnt
Entzückt hinweg. O feyrt die Scene,
Ihr Engel, sie ist euer werth!
Doch plötzlich wurden sie gestört.
Philint, der Schmuck der Erdensöhne,
Der alles gierig angehört,
Sprang aus dem Busch: Erhabne Seele!
Sprach er mit glühendem Gesicht
Zur Schönen: meine Hand, wo nicht,
Die Hälfte meiner Güter – wähle!
Du, die Theonens Geist beseelt,
Serena, reich an edeln Thaten,
Dein Herz wird ohne mich errathen,
Was sie gefühlet und gewählt.

Meter: iambic
XVII. Slouť mučedníkem pro víru,
by Josef Jiří Stankovský

Slouť mučedníkem pro víru,
toť sláva je a velká čest,
leč třeba ještě ptáti se,
kdo tu as pravým svatým jest.
Žel Bohu však, že právě ti,
jenž tvrdit měli u víře,
ty, kteří víru kázali,
zatratili co kacíře.

Meter: iambic
[die Weiber, die Kinder, die Tiroler und die Pfaffen]
by Franz Grillparzer

Die Weiber, die Kinder, die Tiroler und die Pfaffen
Wollen uns ein neues Gottesreich erschaffen,
Doch der Gott in ihrem Gottesreich
Sieht Weibern, Kindern, Pfaffen und Tirolern gleich.

Meter: polymetric
Už se jaro k smrti chystá,
by Adolf Heyduk

Už se jaro k smrti chystá,
slabě dýše už, o žel!
mech se chvěje, slze roní,
a v skalisku zvonek zvoní,
vrhá z ňader zlatý pel.
A ty lese, prostý květu,
bez jara čím budeš, čím?
„Hnízda skryju v listů tísni,
abych o tisíce písní
v jeseni byl bohatším.“

Meter: trochaic
Píseň korouhevníkova.
by Karel Dostál-Lutinov

Proti větrům, mrakům,
proti havranům,
proti vrahům, drakům,
proti tyranům –
vlaj, korouhví má!
Bouř tě vzhůru zvedá
v dravém plápolu –
nesmíš padnout, leda
na mou mrtvolu –
nepotřísněná!
Nesmíš zůstat v prachu!
Bratří, prosím vás:
Chopte beze strachu,
zdvihněte ji v ráz! –
Vlaj, korouhví má!

Meter: trochaic
1L: O Freund drey Ungewitter hiengen
by Anna Louisa Karsch

O Freund drey Ungewitter hiengen
Herunter drohend über mir;
Doch konnt ich unerschüttert singen:
Gott, du bist groß! dich loben wir!
Er fuhr auf Wolken. Schrecklich rollten
Die Räder seines Wagens fort
Und Donner, die uns tödten sollten,
Erwarteten sein leztes Wort.
Gluth flog von seinem Angesichte
Rund um ihn her, als säße schon,
Zum feyerlichen Weltgerichte,
Der Richter, auf dem Wolken Thron.
Die Frommen beteten entgegen;
Furcht nahm das Herz des Sünders ein.
So zittern Sclaven vor den Schlägen
Des Herren, den sie sonst nicht scheun.
So stürzet, bey empörter Welle
Der rohe Schiffmann auf das Knie;
Und so fällt, an des Grabes Schwelle
Der Frey-Geist in Melancholie.
Der jüngsten Gattin, weiches Herze,
So sanft wie Blumen auf der Flur,
Erstaunte vor der Wolken Schwärze
Und fühlte Schrecken der Natur.
In ihres Freundes Arm geschlossen,
Verseufzte sie die Furcht, und lag
An seiner Brust, als Strahlen schossen,
Und Nacht verwandelten in Tag;
Als wieder uns mit Kriegs-Gerüste
Die Ober-Welt bewafnet schien,
Und Babylons, und Tyrus Lüste,
Aus Magdeburg, gen Himmel schrien.
Doch stärker, als des Frevlers Sünde,
War des Gerechten Bittgeschrey.
Gott sprach! da führten Wirbelwinde
Den Donnerwagen schnell vorbey.
Er fuhr herauf, und ihm entgegen
Lobjubelte der weite Raum;
Und auf uns träufelte nur Seegen
Herab von seines Kleides Saum.

Meter: iambic
- CXXV -
by Fcode Borja

Desatan del Egipcio Ptolomeo
las dudas, y políticas cuestiones,
con libre unión, desnuda de opiniones,
de cada Tribu seis del pueblo Hebreo.
Y el de setenta y dos glorioso empleo,
para enseñanza, y luz de las naciones,
transfiere nuestros Numas, y Catones
trabajo igual a su mayor trofeo.
Al docto Careaga estima, y debe
tan grande aplicación tu Imperio Augusto,
siempre feliz en ti, Cuarto Felipe.
Si estudio tanto tu grandeza mueve,
será piedad en su gobierno justo,
que del quien le engrandece participe.

Meter: iambic
Ästhetik der Eitelkeit
by Franz Grillparzer

Warum euch die Mittelhochdeutschen so wert,
Kommt gleich der Grund mir entgegen:
Indem ihr das Kindergestammel ehrt,
Fühlt ihr euch zugleich überlegen.
Ists doch mit Shakespeare viel anders nicht,
Nur halb gilt das Seine, das Wahre,
Ihr schätzt ihn beleuchtet von eurem Licht,
Im Reflex eurer Kommentare.

Meter: polymetric
La noche de los Andes
by José Santos Chocano

Hay en las soledades de la puna,
cuando la noche aumenta ese reposo,
un misterio solemne y religioso
como el amor de un alma sin fortuna.
Cada cumbre de nieve es como una
virgen, que, de la mano del esposo,
aparece en el templo luminoso
envuelta en fría castidad de Luna
¡Oh, cuadro aquel de místicos reflejos!
Los mismos Andes a los cielos crecen
como torres de ingente campanario;
los rayos se hacen cruces, a los lejos;
y hasta los astros, al brotar, parecen
las desgranadas cuentas de un rosario

Meter: iambic
BYLO TO TAKTO:
by Viktor Dyk

Bylo to takto: plný šel jsem dum,
a zas mne jitřil bol ten vrchovatý.
Jak otvíral bych dvéře v jiný dům
a cizích dvorů jak bych kráčel vraty!
A krok můj mdlý (ah, mdlý a nesmělý!).
Vše neznámo, kde jsem a kam se bráti.
Ty známé tváře v dálce zmizely.
A neznámých se bojím nyní ptáti.
A otravuje všechno obava.
Ah, zde už konec?! Jaká jiná cesta?!
Hle, černý prapor s věže zavlává!
Kam přišel jsem?! Jsem u věčného města?!
Bylo to takto: plný šel jsem dum
a bol mne jitřil, hořký, vrchovatý.
Jak otvíral bych dvéře v jiný dům
a cizích dvorů jak bych kráčel vraty!

Meter: iambic
En la conciencia
by Jacinto Labaila

Si con justicia obramos, si vivimos
una vida moral irreprochable,
dulce satisfacción inexplicable
del corazón en lo interior sentimos
Si obrando torpemente, no seguimos
de la virtud la senda favorable,
punzador malestar e indominable
del alma en lo más íntimo sufrimos
Ese regulador del fuero interno,
que viviendo en nosotros, ríe o gime,
de nuestra alma en el pliegue más profundo,
ese regulador perenne, eterno,
es la noción que en la
                  conciencia imprime
del Bien y el Mal el Hacedor del mundo

Meter: iambic
- XL - Al obispo de Cambrai
by Diego Ximenez Ayllon

Columna de la Iglesia y fe Cristiana
por cierto en estas partes habéis sido
pues con valor y esfuerzo esclarecido
hicisteis la intención de herejes vana.
Con qué solicitud y con qué gana
el Campo fue de gente socorrido
por vos y el pueblo vuestro defendido
de la perversa secta Luterana.
Con Oraciones y con mano armada
favoreciendo al Rey potente Hispano
a la obediencia puesto de Madama.
Banderas campeando monte y llano
hiciste del cayado aguda espada
ganando así inmortal renombre y fama.

Meter: iambic
POSLEDNÍ CESTA.
by Ferdinand Písecký

Sešel se jeho lid z celého kraje –
sedláci, ženičky, děvčence s květy,
sokoli z legií s němými rety –
příroda vítá jej nádherou máje.
Ve vzduchu zářícím bzukot včel hraje – –
zde rostl a běhával před mnoha léty,
sem nyní, dostihnuv poslední mety,
vrací se mrtvý rek, hrdina z báje.
Vrchol hle, Bradla v tichosti shlíží
na zástup mládeže, starců dav svadlých –
Truchlivý průvod se pozvolna blíží.
Kvetoucí třešně v té záplavě bílé
nevěsty sokolů jeho jsou padlých,
duše jichž vznáší se zde této chvíle.

Meter: dactylic
24.  Die Vberformung.
by Angelus Silesius

Du must den Leib in Geist/ den Geist in GOtt versetzen/
Wann du dich/ wie dein Wuntsch/ vollkömlich wilt er-
götzen.

Meter: trochaic
232. Grün und Weiß/ hat den Preiß.
by Angelus Silesius

Zwey Farben halt’ ich hoch/ und suche sie mit fleiß:
Grün in Gerechtigkeit/ in Christi Unschuld Weiß.

Meter: iambic
Müllertücke .
by Clemens Brentano

Es ging ein Müller wohl übers Feld,
Der hatt' einen Beutel und hatt' kein Geld,
Er wird es wohl bekommen.
Und als er in den grünen Wald kam,
Drey Mörder unter dem Weidenbaum stahn,
Die hatten drey große Messer.
Der eine zog seinen Beutel heraus,
Drey hundert Thaler zahlt er draus:
„nimm hin für Weib und Kinder.“
Der Müller dacht in seinem Sinn,
Es wär zu wenig für Weib und Kind:
„ich kanns euch nicht drum lassen.“
Der andere zog seinen Beutel heraus,
Sechs hundert Thaler zahlt er draus:
„nimm hin für Weib und Kinder.“
Der Müller gedacht in seinem Sinn,
Es wär genug für Weib und Kind:
„ich kanns euch wohl drum lassen.“
Und als er wieder nach Hause kam,
Sein Weibchen hinter der Thüre fand,
Für Weh konnt sie kaum reden.
„weibchen, schick dich hin, und schick dich her,
„du sollst mit mir in grünen Wald gehn,
„zu deines Bruders Freunde.“
Und als sie in den grünen Wald kamen,
Drey Mörder unter dem Eichbaum standen,
Die hatten drey bloße Messer.
Sie kriegten sie bey ihrem krausgelben Haar,
Sie schwungen sie hin, sie schwungen sie her:
„jung Fräulein du must sterben.“
Sie hatt' einen Bruder, war Jäger stolz,
Er jug das Wild wohl aus dem Holz,
Er hört' seiner Schwester Stimme.
Er kriegt sie bey ihrer schneeweißen Hand,
Er führt sie in ihr Vaterland:
„darin sollst du mir bleiben.“
Und als drey Tag herummer waren,
Der Jäger den Müller zu Gaste ladet —
Zu Gast war der geladen. —
„willkommen, willkommen lieb Schwägerlein,
„wo bleibet denn mein Schwesterlein?
„daß sie nicht mit ist kommen.“
„es ist ja heut der dritte Tag,
„daß man sie auf den Kirchhof trug,
„mit ihrem Kindlein kleine.“
Er hatt' das Wort kaum ausgesagt,
Sein Weibchen ihm entgegen trat,
Mit ihrem Kindlein kleine.
„du Müller, du Mahler, du Mörder, du Dieb!
„du hast mir meine Schwester zu den Mördern geführt,
„gar bald sollst du mir sterben.“

Meter: iambic
40.
by Friedrich von Logau

Erwerb kümmt ein mit Untzen; die Steuer geht mit Pfunden;
Mich wundert, wie die Leute bey solcher Last bestunden!

Meter: iambic