PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
30.
by Friedrich von Logau

Thraso hat nechst Krieg geführt mit den Völckern, die da fliegen,
Das bey sechtzig tausent Mann ihm zun Füssen blieben liegen;
Denn er hat viel Vogel-Leim auß Musqueten außgeschossen,
Der an Federn seinem Feind ist behangen und zerflossen.
Wer von ihnen fiel herab, diesen stach wie wilden Hünnern
Ihre Federn er ins Hirn. Last euch dieses wol erinnern
Ihr, die ihr zu Felde dient, daß ihr wisset recht zu kriegen,
Waffen auch zu führen recht wider Leute, die da f-lügen.

Meter: polymetric
1L: Ich lieg' im dunkeln Thale,
by Luise Hensel

Ich lieg' im dunkeln Thale,
So öd' und schauerlich,
Und sehne nach dem Strahle
Des neuen Morgens mich.
Es hat mit Eis umgeben
Der Winter meine Brust;
Es schwieg in mir das Leben,
Der Liebe reine Lust.
Nach Dem ich mich muß bangen,
Der einzig treu und rein:
Ich kann Ihn nicht erlangen
Und kann nicht ohn' Ihn sein. –
Weht hin, ihr milden Lüfte,
Durch Seiner Locken Zier
Und bringt der süßen Düfte
Von Seinen Bergen mir! –
Ich schau' empor, die Hügel,
Sie stehn so eng' um mich;
O, hätt' ich Taubenflügel,
Mein Freund! ich fände Dich. –
Wann kommst Du, mein Verlangen?
Wann küsset mich Dein Mund?
Wann wird von stetem Bangen
Mein sterbend Herz gesund?
O, möcht' ich Deine Spuren
In dieser Wüst' erspähn:
Es würden bald die Fluren
In hellen Blüthen stehn.
O, dürft' ich Licht und Wonne
Aus Deinen Augen ziehn,
Mir brauchte keine Sonne
Am Himmel mehr zu glühn! –
Ohn' Ihn ist Alles trübe,
Das Herz so krank und schwer,
Kein Trost und keine Liebe
Auf weiter Erde mehr.
O, daß die Still' erbebte
Von Seinem süßen Ruf!
O, daß Er mich belebte,
Der mir das Leben schuf!

Meter: iambic
ČÍSLO 11. Já v komedii zrodil se,
by Karel Hugo Hilar

Já v komedii zrodil se,
já v komedii život hrál,
tož přeji si, bych naposled
jak komediant umíral.
Já v komedii šťasten byl,
já v komedii duši zdral –
tož přeji si, bych naposled
jak komediant umíral.
Já v komedii nalez’ vše:
své vášně, boje, touhy, sny..
já nalez sebe, život, jejž
mi nic jiného nevysní.
Já v komedii prohrál vše – –
jeť komedie zklamání,
jež o vše duši oloupí
a otrocky ji podmaní – –
Já v komedii zrodil se,
mne naučila život hrát..
v komediantské čepici
chci proto jednou umírat –!

Meter: iambic
- CLXXIII - Qué es la esperanza
by Juan de Tassis y Peralta

Es un lícito engaño la esperanza
y tregua con que el bien miente al cuidado,
sombra de amor, deliquio que adulado
vive de cultivar lo que no alcanza.
De fe tiene el aliento y la tardanza;
mal que anticipa el daño dilatado;
susto y desdén contra su efecto armado;
alivio quiso ser y fue venganza.
Rayo de luz que cuando alumbra ciega,
y contraria ilusión al ser perfecto;
firma que niega amor y en blanco escribe.
Su término es presente y nunca llega,
y es causa que, muriendo de su afecto,
de no cumplir lo que promete vive.

Meter: polymetric
Frischauf!
by Ernst Moritz Arndt

Die Fahnen wehen, frischauf zur Schlacht!
Schlagt mutig drein!
Es klingt Musik, die uns fröhlich macht,
Ins Herz hinein,
Die Pfeifen und Trommeln mit süßem Klang
Das Feld entlang.
In die Schlacht, in die Schlacht hinein!
Wer möchte bleiben, wenn's lustig geht,
Im stillen Haus?
Wohlauf! Wenn Jugend in Blüte steht,
Hinaus, hinaus,
Wo frisch und munter das Leben fliegt!
Wen das vergnügt,
In die Schlacht, in die Schlacht hinaus!
Wer möchte bleiben, wann alles klingt
In Saus und Braus?
Wann Ruhm die silbernen Glocken ringt
In die Welt hinaus?
Wer säße mit Weibern am Herde dann?
Das kann
In die Schlacht, in die Schlacht hinaus!
Ein Königsleben, Soldaten Gut,
Muß unser sein;
Wir tragen blanker den kühnen Mut
Als Schwertesschein,
Und wer in dem fröhlichen Streite fällt,
Der heißt ein Held.
In die Schlacht, in die Schlacht hinein!
Dem klingt Musik, die er leiden mag,
Gar lustig drein;
Nicht schöner klingt es am Jüngsten Tag
Ins Grab hinein.
O seliger Tod des Soldaten Tod!
Noch sind wir rot –
In die Schlacht, in die Schlacht hinein!

Meter: iambic
De Los cigarrales de Toledo
by Tirso de Molina

¡Oh, tú, descaminado que entre engaños
admiras los trofeos que te enseño!
No juzgues que los cuelga el desempeño
de amor correspondido en verdes años.
Mi ingratitud, a costa de los daños
de quien me sembró palma, y creyó sueño,
negó el tributo a su primer dueño,
que necia doy agora a los extraños.
Ingratos son también estos despojos,
por serlo la ocasión de suspenderlos,
que imita en pagar frutos a la palma;
mas ¡ay! que buen fin diera a sus enojos,
si como el cuerpo se desnuda de ellos
se desnudara de su amor el alma.

Meter: iambic
Vůně bolesti.
by Jaromír Borecký

Zas v bledých růžích vzplál sníh na obzoru zoří,
nad mokkou tupě dlím ve snění orgii,
jak chvění hynoucích a zamlžených moří
dav mdlých jde vzpomínek a srdce opíjí.
Zřím jakous známou líc, jež pod polibky hoří
jak krví zbrocený sníh bledých lilijí,
zrak shaslý, z temných řas jenž bolestně se noří,
v šeř krajek tratící se ňader linii.
Zas tepnu na skráni mně dráždí čísi dech,
jak v šedých lásky snech zas pálí na prsech
mne tíha kadeří, jež sytý parfum koupá.
Vše mizí; sníh jen tká své draperie dál.
Jak slzy kadidla bych v černém chrámu ssál,
jed vůně zahořklé v mé duše prázdno stoupá.

Meter: polymetric
Tirésias. (II.)
by Jaroslav Vrchlický

V mém vytržení Olympičtí kdysi
mne vznesli v střed svých mramorových síní,
já Zéva viděl, jak jej orel stíní,
stih’ v jeho tazích Nesmrtnosti rysy.
Pod anemon a hyacintů vlysy
kol stěn, kde perleťové plálo jíní,
se tísnili kol nebešťané líní,
však nad nimi jsem stín zřel, kterak visí.
A stín ten rostl, a čím dál byl větší,
tím více zlato, mramor, opál plály,
až okolí se třáslo v světla křeči.
Tak před bouří, když mrak zahalí nebe,
než větry plachty svoje rozhoupaly,
pláš celým ohněm, nesmrtelný Foebe!

Meter: iambic
Soneto
by Felipe Bernardo del Castillo

Gigante oposición a los umbrales
del ciclo empíreo en sacra primavera,
muestra en la tierra esta divina esfera,
espejo de los arcos celestiales
En reliquias de Atletas inmortales
la gloria de sus almas reverbera,
la enigma trina el Serafín venera
en rayos de su luz piramidales.
Xavier, Teresa, Ignacio, Isidro,
                  el coro
cifran divino, y junto al sol la
                     Aurora
pisa con pies de nieve tronos vivos
Detente a ver la casa del tesoro
o peregrino, y di: Bien puede ahora
con tal riqueza rescatar cautivos.

Meter: iambic
Aus Verlorenheit
by Theodor Däubler

Gelobtes Land der Eltern mir, des Sanges,
Einst wähnt ich mich verträumt an deinen Rhein,
Erzählte Nordgold, dort gehört zu sein:
Ein Horn so vollen Sonnenüberschwanges,
Daß altes Licht, aus Magierhand am Ganges,
– Auf Gletscher überstülpt – zu Urgedeihn
Aus Finsternis, euch fordern sollte und befrein,
Beschloß ich deutsch zu bringen: wohl gelang es!
Noch weil' ich fort, im Morgenland, beim Wogen
Beseelter See um Hellas' hohen Strand!
Verheißungen, ihr habt noch nie getrogen:
Ein Donnern holt uns bald! Dann schwankt die Wand.
Wer griff zum Blitz? Von Lichtschwertern beflogen,
Ersprüht das Reich. Umfaß uns Flammenband!

Meter: iambic
ViII.  Auff die Beschneidung deß HErrn.
 Luc. 2.
by Andreas Gryphius

O Blut! o reines Blut! das meine Blutschuld wendet!
O Werthes Kind das mich zu Gottes Kinde mach’t
O Glantz der Herrligkeit/ der die sehr lange Nacht
Vnd alte Finsternüß auff diesen tag vollendet!
O Schatz; den vns Gott selbst/ deß Reichthumbs abgrund
sendet!
O Namen/ der mir hat den Namen wieder-bracht
Daß ich deß höchsten Bild/ vnd der mich seelig macht
Vnd herrlich/ wenn mich Sünd vñ Todt vnd Teufel schändet.
O Höchste Reinigkeit nimb alles von mir hin
Damit von Sathan ich so sehr verstellet bin.
Schneid weg/ womit mich wil die rohe welt anbinden.
Schneid weg was jrrdisch heist/ Pracht/ Ehrgeitz/ Frewd
vnd Lust/
Neyd/ Zweifel/ Angst vnd Furcht/ wasch ab der Sünden
wust
Darmit ich möge rein/ das reine Wohnhauß finden.

Meter: iambic
- LXXXIX - Añorando a Micaela de Luján, su amante
by Lope de Vega

Cubran tus aguas, Betis caudaloso,
las galeras de Italia y españolas;
de Sevilla a Triana formen solas
por una y otra margen puente hermoso.
Las naves indias, con metal precioso
más hinchadas que de aire sus ventolas,
tu pecho opriman libre de las olas
del mar en la Bermuda riguroso.
Apenas des lugar para los barcos,
y en el mejor Lucinda sin memoria
honre tus fiestas con igual presencia.
Diviértase en tus salvas, triunfos, y arcos,
mientras que tengo yo por mayor gloria
peñas del Tajo y soledad de ausencia.

Meter: polymetric
- 20 - Soneto por el llanto de Nuestra Señora y de San José al Niño perdido
by Pedro Espinosa

Pastor a cuya gloria me levanto,
zagala, honor de aquestas selvas bellas,
en lágrimas bañáis las nobles huellas:
¿que un cordero perdido lloráis tanto?
Lloras, María, y tu precioso llanto
suben para su lumbre las estrellas;
y lloras tú, José, cuyas querellas
son de los aires ornamento santo.
Más de una voz al aire desordena
del uno y otro pecho atribulado,
que a Jesús llama entre mortal gemido.
Mas de aqueste dolor nace otra pena,
viendo que, cuando más habéis llorado,
no igualará el dolor al bien perdido.

Meter: iambic
Misterium sacrum
by Luis Felipe Contardo

Campos de Galilea, campos llenos de espigas,
laderas en que medra la viña secular,
vosotros recogisteis de Jesús las fatigas,
seguido de las turbas le mirasteis pasar.
Vosotros le ofrecisteis
                  imágenes amigas
que, hechas después parábolas, enseñaban a amar
¡Oh dulce Galilea, tanto recuerdo abrigas
en tu seno sagrado, que eres como un altar!
De tus suaves colinas en que el trigo ya es oro,
de tus vides que guardan en germen su tesoro,
de esta tierra bendita, donde mis pasos van,
se elevan entre ardientes fulgores celestiales,
por sobre los sarmientos, por sobre los trigales,
hecha vino Su Sangre, y Su cuerpo hecho pan.

Meter: anapestic
A Glicera
by Juan Nicasio Gallego

¿Qué imposible no alcanza la hermosura?
¿Quién no cede a su hechizo soberano?
Adonde llega su poder tirano
la fábula, la historia lo asegura
Renuncia Adán la celestial ventura,
su dulce halago resistiendo en vano;
por ella Paris el valor troyano
arma y conduce a perdición segura
De una manzana la belleza rara
causó de entrambos la desdicha
                     fiera
que de tu amor los gustos acibara:
mas si a verte llegara, mi Glicera,
el uno de tu mano la tomara,
el otro a tus encantos la rindiera.

Meter: iambic
1L: Seltsames Land! Hier haben die Flüsse Geschmack und die Quellen,
by Friedrich Schiller

Seltsames Land! Hier haben die Flüsse Geschmack und die Quellen,
Bei den Bewohnern allein hab ich noch keinen verspürt.

Meter: polymetric
SKULTETOVO PROROCTVÍ.
by Adolf Heyduk

Třikráte patnáct ran kolkolem
s Hradčan z děl po Praze znělo,
pro české říše veškeru zem
radost to zvěstovat mělo.
Duněly rány, žasl, kdo slech’,
vjíždělyť lidu až v kosti;
v hradčanských síní zlacených zdech
Bedřich král šlechtice hostí.
Na slavnou všecko pospíchá pout,
na hrad se tlačí skrz sluhy,
Alžběta přišla se synem v kout:
princ se jí narodil druhý.
Veselý bude vánoční hod!
Radost všech nad děckem hezkým;
syn, ač je druhý, úmluv zní svod,
prvním že princem on českým...
Ten bude králem, ten bude pán,
po otci dědicem říše,
za kmotra Betlen je požádán,
král Bedřich psaní mu píše.
Píše též českým velmožům všem:
„Prince v hrad pozdravit spějte,
královně i jemu úklonem
poctu svou poddanskou vzdejte!“
Zval pány písmem král německým,
list dones’ v sněm posel ručí.
„Neznají řeč mou,“ děl Bedřich, „vím,
tož ať se pánové učí!
Já česky nechci učit se již,
Alžběta teprve nechce,
v německou česká obroď se říš’,
s dvorem mým půjde to lehce!“
Hněval se z listu stohlavý sněm,
všem pánům rázem tu bědno,
první se durdí, druhý je něm,
třetímu všecko jest jedno.
„Ať třebas štěká,“ – čtvrtý se smál,
„jen když už dědice máme!
Půjdeme na hrad, jak káže král,
poddanský hold jim tam vzdáme!“
Jenom pan Harant k soudruhům děl:
„Věru, král měl by se stydět,
dost času řeči učit se měl;
pojďte již, zrozence vidět!“
Šli páni – nešli – běželi spíš,
hlavy jich jen jen se třásly,
anglické stráže u hradu blíž
úšklebně zrak na nich pásly.
Přiběhli páni, horko je všem,
přiběhl Matyáš z Thurnu
s mladým i se starým Anhaltem,
dar kladli v obětní urnu.
Přiběhl Švamberk i Lobkovic,
přiběhl Černín i Bubna,
Bedřich až k dveřím spěchal jim vstříc,
v dík ústa stahuje chlubná.
Přiběhl Holach, přiběhl Šlik,
přiběhl měšťan též mnohý,
nízko se klonil, jak rabů zvyk;
třásly se ruce i nohy.
Přiběhl Kaplíř, dítě by shléd’,
Dvorecký Berka a jiní,
druh s druhem šeptmo hovory ved’,
co a jak konati nyní.
Klaněl se chlapci onen i ten,
klaněl se Skultet, pop drzý,
„věstil“: „Pán vnuk’ mi prorocký sen:
princ váš se proslaví brzy.“
Nemylné dá vám znamení Bůh,
velké že dobude moci,
skutkem i myslí velký v něm duch
brzy se vyrovná otci!
Z kolébky dítě královské vzal
k nebi je vznes’ i své oči:
„Bože, dej, slavně bys kraloval,
až doba k době se stočí.
Vzmuž se a hrdě snes v českou říš’
skvosty své duše i těla,
jak vůně růže vznášej se výš
čin tvůj a síla tvá smělá!
Rač skutků velkost tím dítětem
Pane, Svých věrných dát davů,
slyš nás!...“ Tu divno hostem je všem,
kdo zde, zpět odvrací hlavu.
Tvář odvrací kněz chvastavec,
zamlkle couvá lid zpátky,
líce žen blednou, jaká že věc,
na ústa kladou si šátky.
Zvědavcův plný prázdní se sál...
tu chůva dí Slavatovna:
„Králevic vzácných pánů se bál,
do pláče dává se zrovna.
Promiňte chvilku, prosíme vás,
povinnost nutí nás svatá
opatřit prince; hned bude snáz,“
a z komnat s dítětem chvátá.
Na to král k magnátům s úklonem:
„Vděčně vás propouštím nyní,
zvěstujte věrným po Čechách všem,
jak Pán Bůh s námi to míní!...“
Šli. – Vchynský mumlal si samomluv:
„Tohle-li božské jsou kyny,
pěkné pak od pyšných cizákův
čekat mám královské činy!“

Meter: polymetric
188. Die Zeit und Ewigkeit.
by Angelus Silesius

Du sprichst: Versetze dich auß Zeit in Ewigkeit:
Ist dann an Ewigkeit und Zeit ein unterscheid?

Meter: iambic
TVÝM ZRAKEM OPOJEN...
by Arnošt Procházka

Sad kouzelný a bez konců jest oko tvé,
v něm temným žárem plá květ růží krvavých
a žlutá růže otravný svůj oheň stře
ve slunce poledního horkých polibcích.
Běl zářná lilií v něm cudnou touhou lká
po čistých objetích a retech andělů,
do výše vznésti se, kde dále modravá
se třpytně zachvívá v jich křídel ševelu.
A jezera zde zelených ve stínech jsou,
kde s leknínem se snoubí vodní růže květ,
do šírá bezmezného, v bájné světy jdou,
v tajemné zámky, k nymfě elf kde chýlí ret.
Ve skryté altány cest úzkých vede spleť,
v klín lesní houšti, vábnou tiš a svěží chlad,
šum stromů ztlumený a temnot vlahých šeď,
pak louky opět kypré s kvítím chudých vnad,
a náhle vzkvétá pyšně flora tropická
a hýří barev plam a srdce opíjí,
vše zniká v skvoucí vír, jen vůně mystická
vlá kol a zářná melodie měkce zní.

Meter: iambic
1L: Allen gehört, was du denkst, dein eigen ist nur, was du fühlest,
by Friedrich Schiller

Allen gehört, was du denkst, dein eigen ist nur, was du fühlest,
Soll er dein Eigentum sein, fühle den Gott, den du denkst.

Meter: polymetric
Jsi mi hvězdou.
by Adolf Heyduk

V noci přerozkošné, v loubí jasmínovém
vyznal jsem ti lásku utajeným slovem,
nazval jsem tě sluncem svého živobytí,
před nímž každá hvězda musí lesk svůj skrýti.
Teď však, v máji lásky obapolné, svaté,
když mé srdce opět novou touhou jaté,
teď už jsi mi hvězdou, která jasnou mocí
ozářuje světlem myšlének mých noci.

Meter: trochaic
- LXII - Dos amantes ausentes se soñaron juntos
by Luis de Ulloa y Pereira

Soñando yo, pensé, que no dormía,
y Celia imaginó, que no soñaba,
ella, que a mi deseo se fiaba,
y yo, que su belleza merecía.
La unión que a nuestras almas asistía,
al sentido inferior se trasladaba,
que los dos corazones animaba,
y sus alas solícito batía.
Con vuelo igual de la fingida gloria,
el término llegó al postrer empeño,
y la dulce ilusión desaparece:
Pero dejó gustosa la memoria
el suceso feliz, que si fue sueño,
cuando el pasado bien no lo parece.

Meter: polymetric
SLAVNÝ DRAMATIK ZPÍVÁ:
by František Zavřel

Když jsem napsal žluté
růže, trpký byl můj los!
Nyní píši mnohem hůře,
ale Hilar, Zajíc, Rute
líbají mi šos
volajíce: Vzhůru nos
nádherný svůj nos,
děcko přišlápnuté!
Tys náš Aischylos!

Meter: trochaic
Sängers Vorüberziehn .
by Ludwig Uhland

Ich schlief am Blüthenhügel,
Hart an des Pfades Rand.
Da lieh der Traum mir Flügel
In’s goldne Fabelland.
Erwacht, mit trunknen Blicken,
Wie wer aus Wolken fiel,
Gewahr’ ich noch im Rücken
Den Sänger mit dem Spiel.
Er schwindet um die Bäume,
Noch hör’ ich fernen Klang.
Ob der die Wunderträume
Mir in die Seele sang?

Meter: iambic
S BOGOM, JUNÁCI!
by Xaver Dvořák

Zatoužili po rodné jste zemi,
posestrinská náruč nezkonejší,
láskou její stlané lůže zdejší,
ni rov, skrytý celý pod růžemi!
Zabolelo srdce, zavolalo,
proniklo to Matky rodné hrudí;
však ji po vás stesk i stejně trudí,
káže: „Uhni, řeko! ustup, skálo!
Ó mé děti, moji bohatýři,
vraťte se mi srdci vytoužení,
bez vás štěstí moje celé není,
snad se potom bolest moje smíří!
Schystala jsem lůže do vavřínu,
neb se na svých štítech navracíte,
trofeje své, rány, v rubáš skryté,
spěšte spočinouti na mém klínu!
Jako Dolorosa, pod kříž vkuta,
stenem nezakvílím v bolu zmatku,
jak se sluší na junáků Matku,
hrda na své syny, nepohnuta!
A tu cestu ve mohylu tmavou,
vítězi jak, jenž se z boje vrací,
pro památku všechněch generací
vystelem vám bohatýrů slávou!“ –
„S Bogom!
bratrský ty drahý, český kraji,
jenž si choval nás jak svoje vlastní,
ve kterém jsme cestou zdřímli šťastni,
navždy srdce pamět zachovají!“ –
„S Bogom!
Česká země, vaší posestrina,
jak by vás k svým ňadrům netulila?
odcházíte, jak by netesknila?
jedna krev nás, snubní prsten, spíná.
S Bogom, junáci!“

Meter: trochaic
Die Lupe bietet sich an
by Joachim Ringelnatz

Ich will euch dienen,
Will euer Auge sein,
Wenn ihr im Allzuklein
Suchet wie Bienen.
Ich deute euch jederzeit
Falsches und Wahres,
Und Wunderbares
Der bunten Winzigkeit.
Die spiegelt geheimnisvoll
Das große Treiben. –
Und im kleinsten Winkel soll
Kein Schmutz bei euch bleiben.
Ich kann, aber will nicht gern
Euch Löcher brennen.
Haltet mir Blendlicht fern!
Ihr sollt mich kennen.
Ihr sollt mich durchschaun,
Wie ich die Spitzbübchen,
Sollt ganz mir vertraun,
Eurem konvexen Lins'chen Lüpchen.

Meter: iambic
I.
 Er tröstet sich wegen seiner Mit-Buhler.
by Christian Weise

Mein hertze bist du noch betrübt/
Dieweil das mädgen das dich liebt/
Auch andern schöne blicke gibt?
Ach bilde dir durchauß nicht ein/
Als woltest du bey ihr allein
Der hahn allzeit im korbe seyn.
2. Bedenck es besser was du thust/
Und wann du ja die süsse lust
Mit andern leuten theilen must/
So habe doch genug daran/
Daß kein affection-galan
Dir deinen spaß verwehren kan.
3. Du bist der beste bruder nicht/
Du hast dein geiles angesicht
Gar offt zu andern hingericht/
Darum mein hertz/ was zürnstu viel/
Wann dich das mädgen durch ihr spiel
Mit gleicher müntze zahlen wil?
4. Sie nimmt sich warlich noch in acht
Wann sie mit andern freundlich lacht/
Daß sie es nicht zu lose macht/
Hergegen du bist so verpicht.
Auffs liebe brod/ und achtest nicht/
Ob dich einander gleich verspricht.
5. Kein mensch hat die beliebte krafft
Der mehr als theuren jungferschafft
Auß ihrer jungen schoß gerafft/
Du aber frage deinen sinn
Wo hast du längsten den gewinn
Der angebrannten keuschheit hin.
6. Und endlich kriegst du loser dieb
Gleich manchen guten lungen-hieb/
Hat sie dich doch ein bißgen lieb:
Denn sie vertreibt die lange zeit
Mit völliger zufriedenheit
Bey dir und deiner lustigkeit.
7. Sie ist dir nicht alleine schön/
Drum laß die andern immer gehn/
Du kanst den possen doch verstehn.
Es kost viel zeit eh es gelingt/
Daß dich einander überspringt/
Und sich in deine stelle dringt.
8. Darumb mein hertze sey getrost/
Wann mancher kerle sich erboost/
Und mit um deine liebe lost/
Wo sie dir nur gewogen ist/
So dencke/ daß du vor der list
Deß henckers selber sicher bist.

Meter: iambic
DEMONSTRATIO MIRACULORUM
by Karel Havlíček Borovský

Div-li, že pět chlebů, dvě rybice
nasytily lidstva na tisíce:
vždyť pak podnes ještě tyto divy
tolik tisíc černých pánů živí.

Meter: trochaic
HOREČKA
by Antonín Sova

Mdlý, nevěděl již o nemoci,
vždyť stále se mu více zdá:
že perlík v žhavé výhni noci
se z kovadliny pozvedá
a hrůzou děsu posedá.
A stále stoupu cítil v hlavě,
dopadá, křemen pod ní skříp,
stružkami kov se plouží žhavě,
kdos klíštky klepet maso štíp',
až na smrt bílý byl ten vryp.
Jak kov by zatřesk' o kameny,
když ze slabých by paží spad',
teď pokácenými to kmeny
tíž velká tlačí odevšad;
srdce se musí rozbuchat.
Je třeba k zdraví míti vůli,
skřet z horečky snů zavrčí,
tlačí se zadku oblou půlí,
zježí se, skočí, nakrčí,
břich obnaží a nastrčí.
Tvé jméno svolávají všudy,
čekají na tě básníci.
však marně, – strašidelné sudy
kdos válí napříč silnicí,
však nepohnou se při tom údy.
Tu poznal, peklo dělníků
že v jeho hlavě, prsou straší,
žár strašné výhně kovářů,
chlad ledu zdiva zedníků,
svit z hluboké tmy horníků,
kovkopů modlitba se k světlu vznáší.
Vyloučen z práce, smutný byl.
Pak milenky své bílé ruce našel.
A lék z ní pokorně a vděčné pil.
A v témž dni, v kterém zadoufal,
jak list se odloučil a zašel.

Meter: iambic
Un rosal
by Ricardo Rodríguez Cáceres

Para tu muerta ese rosal envío,
que no es amiga mano ni piadosa
la que al pie de una tumba no
                  se posa
a ofrecer flores al sepulcro frío;
y en un sitio tan lóbrego y sombrío,
le basta al muerto que en quietud reposa,
el vuelo de una leve mariposa
y unas flores cuajadas de rocío.
Sembrado ese rosal sobre su fosa,
quizá en aquel lugar llene un vacío,
y al florecer la primavera hermosa
o al desgranar sus perlas el estío,
le ofrezca más de una fragante rosa
cuajada en llanto del recuerdo mío

Meter: iambic
- 844 - Acto I, CELIO
by Lope de Vega

Adiós casadas, piélago de engaños;
adiós, las que no sois tan virtuosas
que, en siendo esposas, os echáis esposas
para la libertad de tantos años.
Dichoso el que, con justos desengaños,
pasa con su mujer horas dichosas;
y más el que no vio las peligrosas
fortunas de la mar de tantos daños.
Adiós, taza dorada con veneno,
Amor, no es bien que más el arco vibres,
hoy de tu reino al libre me despachas.
Adiós, fruta sabrosa en huerto ajeno,
que yo me voy a las solteras libres,
que no engaña quien vende con sus tachas.

Meter: iambic
SLOKY
by Antonín Sova

Přes žloutnoucí stromy šerá
v okna zří nám obloha.
Maškaráda... Ještě včera
chtěl jsem rvát se o boha.
Mrtvý, mrtvý, zdálo se mi,
světla planou nad hrobem.
Živ je, živ, leč němý, němý,
výmluvným svým způsobem.

Meter: trochaic
Ermunterung zur Andacht beym
 Erwachen.
by Hans Assmann von Abschatz

D Seele/ werde wach vom Schlaffe deiner Sünden/
Der dich in eine Nacht ohn Ende stürtzen kan.
Nimm keinen falschen Schein zu deinem Führer an/
Und mühe dich das Licht der Ewigkeit zu finden.
Geh nicht den breiten Weg der weltgesinnten Blinden/
Die schnöder Ehre Blitz/ und falscher Freude Wahn
Vom Tugend-Steige führt auff glatter Wollust Bahn/
Den Liebe/ Lust und Schertz die Augen pflegt zu binden.
Erhebe dich im Geist bey das gestirnte Hauß/
Laß Schatten/ Nebel/ Nacht seyn unter deinen Füssen/
Und kläre deinen Sinn mit reiner Andacht aus.
So wird das Licht/ dem Licht und Sonne folgen müssen/
Mit Strahlen seiner Gnad erleuchten deine Sinnen/
Daß du durch finstres Thal wirst sicher wandeln künnen.

Meter: iambic
Desacredita la presunción vana de los cometas
by Quevedo

A venir el cometa por coronas,
ni clérigo ni fraile nos dejara,
y el tal cometa irregular quedara
en el ovillo de las cinco zonas.
Tiénenle, sin por qué, las más personas
por malquisto del cetro y la tiara,
y he visto gran cometa de luz clara
no hartarse de lacayos y fregonas.
Yo he visto diez cometas veniales,
a quien, desesperados, los doctores
maldijeron, porque eran cordiales.
Tres cometas he visto de aguadores,
uno de ricos, siete de oficiales,
y ninguno de suegras y habladores.

Meter: polymetric
Gedult im leiden.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Leid ob es schon ist schwer und ungedult wil kommen/
Sprich nicht daß deine qual die allergröste sey/
Kein mensch ist auf der welt/ von allem kummer frey:
Das gröste leiden wird doch endlich weggenommen.

Meter: iambic