PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
NA ČESKÉM JIHU.
by Antonín Klášterský

Hledím s výše, na kraji lesa sedě,
v širý kraj, jenž leží tu v slunné záři:
pole, cesty, lučiny, jejichž středem
Blanice spěchá.
Bíle svítí v zeleni stromů vísky,
jako rtuť se rybníky tu tam lesknou,
blíž i v dáli tyčí se lesné kopce,
modrají hory.
Leč i přes tu slunečnou jasnou záři,
jak by lehký na kraji ležel opar,
jak by úsměv pronikal jemným šlářem
snění a smutku.
Ano, cítím, tuším tě, duše kraje,
tichá, klidná, zasněná vždycky trochu,
srdci blízká, hloubavá, dobrá – duše
českého jihu!
Zas k nám od Alp mrazivý vítr duje,
černé mraky na půlnoc stále stojí,
nové lid náš čekají rvy a boje,
bědy a trýzně.
A ty jen se usmíváš tiše, klidně,
jistě míň se zachvíváš ve své hloubi
než ten dub, jenž nade mnou snět svou klene,
strachem a bázní.
Umíš mlčet, pohrdat v klidu vzdorném,
umíš trpět, ale v svém nitru sčítáš
všecky rány, jimiž tě zdrali krutě –
splatíš je jednou!
Klid svůj velký vdechla jsi Mistru Janu,
svoje dumy Štítnému, Chelčickému,
ale hněv tvůj zabouřil hromným děsem
v Žižkově voji.
Ó, já věřím v sílu tvou, živou posud;
s ní své vzdorné Kubata zvedl čelo
a tu půdu, kterou děd zrosil potem,
posvětil krví.
A zde blízko, Putímský kostel starý
kde mi kývá, zíraje v rybník třpytný,
u zdi bílé Cimbura Jan tam dřímá,
silný ten sedlák.
Dřímá, ale co jich tu žije dále
s velkým klidem v hloubavé, tiché duši,
vzdorných hlav a srdcí, jež do dna plny
lásky k té půdě.
Sám ji cítím hluboko ve svém nitru
chvět se, zpívat, rozpínat k letu křídla,
zrak můj líbá celý ten kraj tak drahý,
tisknu jej k hrudi.
Zatím pohas na tváři kraje úsměv,
černé mraky shlukly se nad Hradištěm,
časem z dáli zaduní dlouze, temně
hromový rachot.
Statný sedlák pode mnou oře pole.
Nyní stanul, pohléd’ k těm černým mrakům,
mách však rukou, opratí trh a vzkřikl
na koně: „Dále!“

Meter: trochaic
DĚDICOVÉ SV. GRALA (II.)
by Jaroslav Vrchlický

Na ticha křídlech snové táhnou
jak smutní, noční motýli,
svou bezdnou číš ti k retům nahnou –
šum křídel – sosna zakvílí...
a zase ticho na chvíli.
Ó nech v ten jejich pohár svůdný
své duše skanout zlatý svit,
snad jeden doušek z této studny
ti může mladost nahradit!
Ó nech, ať letí duše tvoje
v ty upomínky sladké zdroje;
snad někdo přec ji pohostí,
snad blaženosti tucha sladká,
snad tichá noc, všech snílků matka,
snad tvoje bezdno – věčnosti!

Meter: iambic
Sonetos – - III -
by Fray Arcángel de Alarcón

Buscan al Niño el padre putativo
y la Virgen purísima afligidos,
con lágrimas, sollozos, y gemidos,
¡oh caso lastimoso y compasivo!
Y aunque en su alma llevan al Dios vivo,
niño lo buscan, de su amor heridos,
entre parientes y entre conocidos,
con dolor penalísimo, excesivo.
Y no lo hallan, dándonos ejemplo,
Jesús, de que si hallarte deseamos
no entre carne y sangre te busquemos
Y, pues tu Madre purísima en
                     el templo
lo halla, también nos verte podremos
si en las cosas de Dios nos ocupamos

Meter: polymetric
- 91 - Al buen ladrón
by Lope de Vega

¿Cómo es posible que de bueno den
nombre a un ladrón, si el bueno se ha de dar
al más sutil en escalar y entrar
lo más guardado que sus ojos ven?
Pues Dimas, no contento de que estén
las manos y los pies de par en par,
otra puerta mayor quieren guardar,
y por la principal entrar más bien.
Si dijo el mismo Dios que no es ladrón
quien entra por la puerta, claro está
que no lo es ya, pues cinco puertas son.
Ladrón por lo pasado se dirá,
que por subir al cielo no es razón,
pues no se roba aquello que se da.

Meter: iambic
1L: Nun ist di grosse stund,
by Quirinus Kuhlmann

Nun ist di grosse stund,
Elias zeit ist hin durch zweiundvirtzig Monden.
Nun komm ich kräfftig an mit Jesus Millionen:
Der Himmel und di Erd vollführet den befehl,
Und ides Element sucht seinen Adam neu.
Nun trifft das wesen dich, das mich zuvor getroffen!
Nun fleucht weg deine ruh, wi vor flog meine weg.

Meter: iambic
Wie Adam, früh am Morgen
by Walt Whitman

Wie Adam, früh am Morgen
Tret' ich hervor aus der Hütte, erquickt vom Schlaf.
Schau' mich doch an, wo ich vorübergehe, hör' meine Stimme,
Komm! berühre mich, lege deine Hand an meinen Körper,
Fürchte dich nicht vor meinem Körper!

Meter: iambic
Tanzreime .
by Clemens Brentano

Wann mein Schatz Hochzeit macht,
Hab ich einen traurigen Tag:
Geh ich in mein Kämmerlein,
Wein um meinen Schatz.
Blümlein blau, verdorre nicht,
Du stehst auf grüner Heide;
Des Abends, wenn ich schlafen geh,
So denk ich an das Lieben.
O du mein liebes Hergottle,
Was han i der denn thaun;
Daß du mir an mein lebelang,
Net willst heurathen laun.
Jezt will i nimmer betta,
Will net in Kirche gaun;
Geb acht, i kann de nötha,
Du wirst me heura laun.
Adam und Eva, habens Lieben erdacht,
Ich und mein Schätzle habens auch so gemacht.
Mein Gott und mein Herr,
Wie fällt mirs so schwer;
Kein Vater, kein Mutter nit mehr,
Kein lieb Schätzele mehr!
Wegen eim Schätzele trauern,
Das wär mir ein Schand;
Kehr mich nur herummer,
Geb der andern die Hand.
Jin der Kirch, da ist ein Tritt,
Wo man zwei Lieben zusammen giebt.
Hab ein Ringlein am Finger,
Dadurch seh ich nur;
Da seh ich
Seine falsche Natur.
Aus ist es mir dir,
Mein Haus hat kein Thür;
Mein Thür hat kein Schloß,
Von dir bin ich los.
Dort drüben am Rhein,
Da liegen drei Stein;
Dort führt mir ein Andrer
Mein Schätzele heim!
Führt er mir sie heim,
So ist mir es recht;
So ist er der Meister,
Und ich bin der Knecht.

Meter: iambic
Die Stockblinden
by Friedrich Schiller

Blinde, weiß ich wohl, fühlen und Taube sehen viel schärfer,
Aber mit welchem Organ philosophiert denn das Volk?

Meter: polymetric
CIRCE A ODYSSEUS.
by František Sekanina

Byla to asi závratná chvíle
vzkypění vášně a touhy i studu,
ó Circe, kdy tvé rameno bílé
jak hroznýš spialo se kol Jeho údů.
Ty Kněžna a On Král – oba dva mladí,
příliv vás dráždil a odliv vás lákal –
v loži jste úpěli jako dva hadi,
když se jim do srdcí zakousne šakal.
Já vím, že silný byl – a k tomu Král,
jenž nezřel Královny řad těžkých roků –;
však moh’-li zdusit cit, šakal když řval
v rytmických akkordech utvrdlých boků?...
Ó, byl to zajisté závratný okamžik
za hvězdných blesků a příboje moří – – –
tak z ohňů plamenných Gigantů šlehá vznik,
Bůh-li se modlí a Genij-li tvoří.

Meter: dactylic
42.
by Friedrich von Logau

Daß wir Gutes recht erlangen,
Daß uns Böses nicht mag fangen,
Drauff soll Klugheit seyn gericht;
Ausser dem so taug sie nicht.

Meter: trochaic
HON. MARCELO BONCAN – II
by Zoilo J. Hilario

No olvidaré que en la Legislatura
do brillaste cual astro refulgente
me diste siempre tu apoyo eficiente
juntamente con íu amistad más pura.
Por eso, mi cariño a tí perdura
y cada noche, en la hora más silente,
oro por tí, teniendo aquí en mi mente
tu elegante y simpática figura.
Fuiste en la Baja Cámara el padrino
que llevó a buen epílogo o victoria
al bilí sobre el Sufragio Femenino.
Por tan alta y brillante ejecutoria,
las mujeres del Pueblo Filipino
deben rendir fiel culto a tu memoria!

Meter: polymetric
58. Auf Nickel Fein
by Gotthold Ephraim Lessing

In Jahresfrist, verschwor sich Nickel Fein,
Ein reicher, reicher Mann zu sein.
Auch wär' es, traun! nach seinem Schwur gegangen,
Hätt' man ihn nicht

Meter: iambic
- VI -
by Bernardino de Rebolledo

Hoy el tiempo repite el feliz día
en que grato a la tierra le dio el Cielo
vestida de un hermoso frágil velo
el alma que inmortal le merecía.
Desde el la siempre amada prenda mía
daba premisas al común desvelo
advertidos temores al recelo
que indigna prevención le prevenía.
Si anticipa a la edad las sujeciones
y a tantos rendimientos debe palmas
esta de su beldad línea primera.
Quien resistir podrá más perfecciones
si aurora fue el incendio de las almas
que hará sol en el auge de la esfera.

Meter: polymetric
NOC ZLOČINU (I)
by Viktor Dyk

Jsou všichni zde; jsou, díky bohu, všichni.
Tož historický počne děj.
Směj se či plač, raduj se nebo vzdychni:
však disciplinu zachovej.
Jsou všichni zde; tož mohou zvonit hrana.
Dán povel: tedy k nástupu.
Tam volá národ, zde však káže strana.
Odhlasuj vlasti potupu.
A všichni činí, jakož přikázáno.
Nezradí heslo povinné.
Kde cítí ne, tam odhlasují ano.
Kde ano, odhlasují ne.

Meter: iambic
- 977 - Acto II, ESTELA
by Lope de Vega

Lisardo mío, si en mi pensamiento
cupo jamás tu ofensa, ni tu ira,
del cielo donde estás un rayo tira,
que me deshaga con rigor violento.
Sirviome un hombre, di su ruego al viento
las más veces los celos son mentira,
estima mi lealtad, mi llanto mira,
tu muerte lloro, mi desdicha siento.
Sin mi gusto me caso, que no es justo,
quien ya gozó tan dulce compañía,
que pueda hallar eternamente gusto.
Estórbalo si puedes, que algún día
me llevará contigo mi disgusto,
y entonces tú verás la verdad mía.

Meter: iambic
1L: Dass beyde sich viel guttes gönnen,
by Christian Wernicke

Dass beyde sich viel guttes gönnen,
Das geben sie, so viel sie können,
Sich durch die
Die sieht man hin und wieder gehn,
Doch sprechen sie kein eintzig Wort,
Wenn sie sich sehn in
Und sie
So hab ich manchesmahl gehört,

Meter: iambic
Castidad
by Manuel del Palacio

Hermana del amor y la inocencia
al contacto del vicio se marchita,
y el vaso donde Dios lo deposita
no pierde nunca su divina esencia
Sorda de la pasión a la demencia
a la voz del deber sólo palpita,
y si luchar a veces necesita
es luchando mayor su resistencia
La frente que con ella se corona
ganada tiene la celeste palma
con que el Señor a pocos galardona
Prenda es de dicha y símbolo de calma
¡Triste de la mujer que la abandona
vendiendo el cuerpo y mancillando el alma!

Meter: iambic
Soneto
by Juan López de Úbeda

De aquel vellón que nunca se mojaba,
estando el campo en pura agua bañado,
el ser vos engendrada sin pecado,
Virgen madre de Dios representaba.
Y cuando el agua todo lo bañaba,
enjuto el campo, es un significado
del bien, que no cabiendo en lo criado,
un sí en vuestras entrañas lo encerraba
Fue la zarza también señal que fuiste
tan perfecta, que no os igualan santos
ni espíritus angélicos tampoco:
Pues ser virgen y madre mereciste,
Alaben os sin fin, por bienes tantos
los ángeles y Dios, que el hombre es poco

Meter: iambic
A un panal
by Juan de Dios Coll

Canten los vates las gallardas flores,
la altiva pluma, el mugidor torrente,
el ámbar suave de apacible ambiente
y las campiñas con sus mil primores.
Canten otros la paz y los amores,
laureles de oro con que ornar su frente,
del brillante arroyuelo la corriente
y los trinos de arpados ruiseñores.
Canten hazañas nobles de la guerra,
y del clarín el bélico sonido
haga furioso estremecer la tierra
Yo a las ninfas favor tan solo
                     pido
para cantar con mis estilos francos
la dulce miel de los panales blancos

Meter: iambic
Ein deutsches Meisterstück
by Friedrich Schiller

Alles an diesem Gedicht ist vollkommen, Sprache, Gedanke,
Rhythmus, das einzige nur fehlt noch: es ist kein Gedicht.

Meter: polymetric
V týž čas.
by Stanislav Mráz

Zvuk jako o pancíř když kopí zazvoní
a potom meč o meč a bitvy hučení
tím vzduchem tajemným, jenž zve se počátek,
jenž váží tolik jako život náš,
pluje a zanáší se v nevyzpytnou dál
a rovněž bezmeznou, v půvabném zamžení,
nechtící vědět nic a jejíž měsíc vzplál,
jakmile první šeř se k vrchům přikloní
a přes den vztažena k ochraně klesá páž.
Tam někde vysoko nad zájmy všedních hlav
je člověk přebledý a v sebe ponořený,
jenž silný, trpící jde v dumách, zasmušený
a zpívá o světle, máji a o plameni
a ráji, který v díl připadne opět světu,
neb přijde velký čas, kde vše se vracet bude,
odkad se vznořilo, hvězd pásy v slunce rudé,
a člověk v první ráj ve lásky zanícení
té lásky po cestě, kdež růží uzardění,
kde slavík rokotá, toužebně šumí splav.
A potom vrátí se do božských všecko retů.
Však dole volá kdos: boj, to je moudrost přec,
a kde boj nejkrutší, tam vždy mne nalezneš,
a jiní kývají si libujíce též:
boj, boj jest heslo mé, má tužba a můj dech.
A opět zpěvný zvuk po kraji letí všem.
I tehdy praví se: to samozřejmá věc,
naprosté bloudění, je-li kdo básníkem.
Čas týž jde, jediný, neznalý cesty zpět
a slunce tu též zář šle na prach, srdce, květ.

Meter: polymetric
Dobrá rada.
by František Ladislav Menhard

„Pane, znalcem jste – nechtěl byste mi poradit,
v jaké úloze bych měla prvně vystoupit?“
„Slečno, vhodnějšího nic vám radit nemohu,
nežli v ,Němé z Portici‘ titulní úlohu.“

Meter: trochaic
Morpheus.
by Johann Peter Uz

Bey Venus ward von Schäferinnen
Der holde Morpheus hart verklagt:
Wird sein abscheuliches Beginnen
Jhm, sprachen sie, nicht untersagt.
Bey Tage sind wir Schäfern spröde:
Doch sieh, wie schalkhaft Morpheus ist!
Jm Traum ist keine Hirtinn blöde;
Ja, leider! auch die Unschuld küsst.
Die Schäfer weihen ihm Gesänge:
Er heuchelt ihrer Zärtlichkeit,
Und spottet unsrer keuschen Strenge,
Die ach! uns manche Lust verbeut.
Ein Thyrsis, der zu Doris Füssen
Vor wenig Stunden trostlos lag,
Kann träumend seine Spröde küssen,
Die alles will, was Morpheus mag.
Hier unterbrach die langen Klagen
Der Traumgott voller Ungeduld,
Und sprach: o Göttinn! darf ichs wagen;
So höre mich mit gleicher Huld.
So müsse dir der Weltkreis fröhnen,
Und Amors Bogen sey beglückt,
Solang auf Wangen junger Schönen
Ein blühend Morgenroth entzückt!
Ich muß der frommen Mädchen lachen:
Sie träumen von verliebter Lust!
Welch Wunder? herrscht, wann Mädchen wachen,
Die Liebe nicht in ihrer Brust?
Ich weis, was ieder Schönen fehlet,
Um die mein stiller Fittig spielt;
Und sehe was ihr Herz verhehlet,
Und oft sie selbst nur dunkel fühlt.
Manch Mädchen prangt mit scheuer Tugend,
Das ingeheim zu Amorn fleht,
Wann itzt im Frühling muntrer Jugend
Jhr Busen in der Fülle steht.
Sie seufzt, und, o gerechter Kummer!
Es jammert mich der Schäferinn:
Ich führe sie bey frühem Schlummer
In ihres Hirten Arme hin.
Liebt Chloe nichts, als ihre Heerde?
Sie glaubts! ihr Auge saget mir,
Daß Chloen Damon küssen werde;
Und ich verrath es ihm und ihr.
Die Spröde schleicht mit mir in Gründe
Zu Büschen, wo kein Fremder lauscht,
Wann beym Geschwätze sanfter Winde
Der Scherz geheimer Schmätzchen rauscht.
Ein ieder gleichet seinen Träumen:
Jm Traume zecht Anakreon:
Ein Dichter jauchzt bey seinen Reimen,
Und flattert um den Helikon.
Für euch, Monaden! ficht mit Schlüssen
Ein Liebling der Ontologie;
Und allen Mädchen träumt von Küssen:
Denn was ist wichtiger für sie?
Der Traumgott wollte weiter sprechen:
Doch itzt rief ihm die braune Nacht:
Sie lag schon über dunkeln Bächen;
Und Philomela war erwacht.
Er floh, und lächelnd sprach Cythere:
Jhr Kinder! wißt nicht, was ihr wollt.
O predigt nur von strenger Ehre!
Mir seyd ihr doch im Herzen hold.

Meter: iambic
by Hans Assmann von Abschatz

Weicht von mir Freude/ Schertz und Lust/
Denn Celimen ist weggegangen.
Furcht/ Zweifel/ Trauren und Verlangen
Hält eure Stell in meiner Brust.
Geht hin/ zieht mit ihr auff und nieder/
Und kommet ohne sie nicht wieder.

Meter: iambic
[auf des Sidra heiligen Ästen]
by Georg Friedrich Daumer

Auf des Sidra heiligen Ästen
Hoch im himmlichen Revier
Nistete mein Seelenvogel
Sonder irdische Begier.
Einen einzigen Blick, Geliebte,
Sandtest du zum Himmel auf,
Und getroffen sank der Vogel
Himmel-ab zu Fuße dir.
Strebt er in die Höhe wieder? –
Ach sein einzig Leben ist
So der Erde Staub zu küssen,
So im Staub zu sterben hier.

Meter: trochaic
- 3 - Argumento Libro XV
by Lope de Vega

Para tomar la flecha se aperciben
los Castellanos, Castro a Alcandro mata,
visitar el sepulcro Osorio trata
con Garcerán, los Moros lo prohíben.
Dos bofetones al entrar reciben
por el tributo, y no pagarle en plata,
Branzardo los conoce, y los maltrata,
aunque sus nombres en la fama escriben.
Vuela una mina a Claridoro, y parte
Pacheco a rescatar a Osorio, haciendo
sobre el asiento una Española hazaña.
Tiembla de verlo el Saladino Marte,
y pacheco su nombre engrandeciendo
desprecia el oro, y ennoblece a España.

Meter: iambic
El sueño de Endimión
by Nicomedes Pastor Díaz

Reclinada la frente entre beleño
yace Endimión dormido en la montaña,
mientras del cielo que su oriente empaña,
leve Diana desarruga el ceño
Callada sigue su amoroso empeño,
rebozada en la luz que al joven baña:
No era para un mortal dicha tamaña;
y él sigue hundido en su aplomado sueño.
También así, Señora, en el olvido,
so la quiebra más honda del Parnaso
el que mi numen fue, yace rendido
Movéis de Oriente el rutilante paso,
y él triste sigue, a su pesar, dormido:
¡Su helada inspiración toca al ocaso!

Meter: polymetric
ROZCHOD
by Otakar Theer

Šly s nyvým úsměvem, úsměvem žalující,
šly v řízách stříbrných, šly tiše při měsíci,
na rukou démant plál a slza v bledé líci.
Kdos mluvil o lásce, muk, snů a touhy plné,
hlas jeho zněl jak ten, jenž pláče, sténá, klne,
a tiše snášel v svit se řeky stříbrovlné.
Však ony, aniž víc se nazpět ohlédnuly,
dál byly krok co krok, čís odváděny vůlí,
jen vanem zřejmy rouch, jež v náhlém větru duly.

Meter: polymetric
- 1316 - Acto II, CARLOS De Los trabajos de Jacob
by Lope de Vega

¡Adiós, famosos muros, ciudad bella,
de donde me destierra un falso amigo
que ha usado la traición mayor conmigo
y yo le he dado el corazón por ella!
No le voy a buscar, pues atropella
tanta lealtad como en mis obras digo,
que no es el Conde solo mi enemigo,
sino el rigor de mi contraria estrella.
Yo moriré, más menos mal bastara,
mas, por ver si la tienes diferente,
antes quisiera ver, Conde, tu cara.
Mas ya tendrás detrás la de la frente;
pero ¿qué es lo que digo? Lengua, para,
que aunque es malo es amigo y está ausente.

Meter: iambic
- LXXIII -
by Francisco de La Torre

Silencio mudo, que en tu manto envuelto,
me conduces al punto riguroso
de mi dolor, mi espíritu penoso
en dolorosas lágrimas resuelto,
si como le contemplo ahora vuelto
pronóstico y agüero temeroso
de la vida, que temo, tenebroso
monstruo le viera por tus sombra suelto
no llorara recelos inhumanos
antes de ver trocada la ventura
que ha de ser ocasión de mi tormento.
Ya se han hecho temer los soberanos
claros ojos que adoro, que un contento
cuando más enriquece menos dura.

Meter: polymetric
Advierte contra el adulador, que lo dulce que dice no es por deleitar al que lo escucha, sino por interés propio suyo; y amenaza a quien le da crédito
by Quevedo

Con acorde concento, o con ruidos
músicos, ensordeces al gusano,
para que los enojos del verano
no atienda, ni del cielo los bramidos.
No es piedad confundirle los sentidos;
codicia sí, guardándole tirano
para que su mortaja con su mano
hile y, en su mortaja, tus vestidos.
Nació paloma, y, en tu seno, el vuelo
perdió; gusano, arrastra despreciado,
y osas llamar tu vil cautela celo.
Tal fin tendrá cualquiera desdichado
a quien estorba oír la voz del cielo,
con músico alboroto, su pecado.

Meter: iambic
Smutno.
by Adolf Heyduk

Smutno!
Přeukrutno,
úzkost mi na duši leží;
nač žíti,
nač nechat srdce tlíti?
Dost! Něží!
Zhynout!
Leč, kam plynout
žalostně rozechvěnou duší?
kdo ručí,
že milým do náručí?
Kdo tuší?
Smutno!
Přeukrutno,
ze všad žal v srdce mi letí,
leč mine,
až Bůh nás v kytku svine,
mé děti!

Meter: polymetric
- XLIX -
by Francisco de La Torre

Estas fuentes de lágrimas cansadas,
que fueron la ocasión de mis tormentos,
por cuyos miserables instrumentos
fueron las fuerzas al contrario dadas,
menos altivas cuanto más penadas,
de aquellos años de mirar exentos
pagados con prisiones sus intentos,
a llanto eterno viven condenadas.
Y, si entre duras piedras no cayera,
bien pudiera esperar del triste llanto
el campo de esperanzas florecido;
mas quiere mi contraria suerte fiera
que los remedios de tan gran quebranto
no caigan en sujeto agradecido.

Meter: iambic
- 1182 - Acto I, SINIBALDO De La tragedia del rey don Sebastián y Bautismo del Príncipe de Marruecos
by Lope de Vega

Áspides coge, fieras sierpes cría,
mirando está fogosos basiliscos,
con la piedra de Sísifo los riscos
sube donde jamás ha entrado el día;
come a la mesa entre una y otra arpía,
trepa los egipcianos obeliscos,
entre lobos olvida los apriscos,
y el libre viento encarcelar porfía:
del griego Ulises vence los engaños,
necesitado entre parientes pasa,
que sólo sirven de doblar sus daños,
quien piensa, con ser Argos de su casa,
después que ya cumplió veintidós años,
guardar una mujer, si no la casa.

Meter: iambic
UPOMÍNKA NA VĚK DĚCKÝ.
by Václav Jaromír Picek

Kýž mi přáno, ještě jednou,
Dřív než moje líce zblednou,
Býti v citu blaženém,
Jejž jsem jako dítě míval,
Když mne otec můj vodíval
Po palouku zeleném.
Na lučině, v chyži, v háji
Žiltě klouček jako v ráji,
Duše jeho plesala,
Plesal též, když mu matinka
Vlásky stírala s čelinka,
Stírajeci líbala.
Její klín mu trůnem býval,
Na němž jako král sedíval,
Baldachyn byl lípový,
A matinky slzy drahé
Roněné na čílko blahé
Daly vínek perlový.
Teď je veta po tom ráji,
Země ta mne neukájí,
Klouček zrostl, našel – klam;
Pravý ráj jen tam je v květu,
Kde je tisíc hvězdných světů,
Pravý ráj jen tam, jen tam.
Proto přál bych ještě jednou,
Dřív než moje líce zblednou,
Žíti v citu blaženém,
Jejž jsem jako dítě míval,
Když mne otčík můj vodíval
Po palouku zeleném.

Meter: trochaic
7.
by Nikolaus Lenau

Des Berges Gipfel war erschwungen,
Der trotzig in die Tiefe schaut.
Natur, von deinem Reiz durchdrungen,
Wie schlug mein Herz so frei, so laut!
Behaglich streckte dort das Land sich
In Ebnen aus, weit, endlos weit,
Mit Thürmen, Wald und Flur, und wand sich
Der Ströme Zier ums bunte Kleid;
Hier stieg es plötzlich und entschlossen
Empor, stets kühner himmelan,
Mit Eis und Schnee das Haupt umgossen,
Vertrat den Wolken ihre Bahn.
Bald hing mein Auge freudetrunken
Hier an den Felsen, schroff und wild;
Bald war die Seele still versunken
Dort in der Ferne Räthselbild.
Die dunkle Ferne sandte leise
Die Sehnsucht, ihre Schwester, mir,
Und rasch verfolgt' ich meine Reise
Den Berg hinab, zu ihr, zu ihr:
„wie manchen Zauber mag es geben,
„den die Natur auch dort ersann;
„wie mancher Biedre mag dort leben,
„dem ich die Hand noch drücken kann!“

Meter: iambic
3.
by Felix Dörmann

Ich möchte beten,
Beten aus tiefster Seele, –
Und weiß nicht zu wem;
Denn ich glaub' es nicht,
Daß über der Sterne
Funkelndem Reigen
Ein Vater thront.
Und so sing' ich denn
Meiner Seele Jubelfanfaren,
All ihre jauchzende,
Trunkene Seligkeit
Hinaus in die Welt,
In die kalte, blütenarme Welt:
Noch kann ich lieben,
Noch kann ich lieben,
Tief und keusch und wunschlos!
Ich möchte danken –
Und weiß nicht wem,
Ich möchte singen, weinen und beten.

Meter: polymetric
XXXVII. Nebe zkvétající v Čechách víře
by František Jaroslav Vacek Kamenický

Nebe zkvétající v Čechách víře
Zdaru dopřává a prospěchu,
Že co strom ve času pospěchu
Rozkládá své větve šíř a šíře.
A utíká, jako plaché zvíře,
Modlárství ze svého pelechu;
To však bere stádci útěchu,
Vlastního že jesti bez pastýře.
I tu nábožný syn bratrovraha
O to snaží se a pečuje,
Svého biskupa by měla Praha.
Tu do chrámu u svatého Víta
Ditmar, první pastýř vstupuje;
Shromážděný lid ho slavně vítá.

Meter: trochaic
Uebersetzung
by Wilhelm Waiblinger

Uebersetzest du gern, verwegener Deutscher, so wisse,
Daß eine Ohrfeig' in Rom wörtlich ein Messerstich heißt.

Meter: polymetric
***  Po zrosených květech k lesu pospíchám,
by Lev Blatný

Po zrosených květech k lesu pospíchám,
jak jsem žil, jak žiju, cestou vzpomínám.
Rosu čistou slunci v oběť klade květ,
já nemohu více nežli píseň pět.
Já už nesmím více nežli vzpomínat,
já už nesmím tobě, milá, zazpívat. – –
Orosený květ se počal touhou chvět;
nedám svému srdci, květe, zpráchnivět.

Meter: trochaic
Uber die gestalt der Sylvia.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Ich finde zwar sehr viel/ die schön und artig seyn;
Dann eine rühret uns durch ihrer augen schein/
Die andre lacht und prangt mit lippen von corallen/
An vielen pflegen uns die haare zu gefallen/
Die hat ein kleines kinn/ und eine steiffe brust/
Die macht durch ihren gang uns zu der liebe lust/
Die führt/ ich weiß nicht was für anmuth in den lenden/
Und andre fesseln uns mit ihren marmol-händen;
Du aber/ Sylvia/ hast alles diß allein:
Dann iedes glied an dir kan eine kette seyn.
Wie soll mich ärmsten dann nicht deine pracht entzünden/
Die/ wann man sie zertheilt/ kan ihrer sieben binden?

Meter: iambic