PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
Am Donnerstage Morgens
by Max von Schenkendorf

Oft muß ich weinen, wenn ich denke,
Es häuft sich täglich meine Schuld,
Und du, den ich so häufig kränke,
Trägst mich noch immer mit Geduld.
O, laß in deinen Liebesarmen
Erweichen dieses Herz von Stein,
Und wie ich hoffe auf Erbarmen,
Laß mich dem Nächsten gern verzeihn.

Meter: iambic
Vánoční. (II.)
by Josef Baše

Tak Pán Bůh ten svět miloval,
že Syna svého v oběť dal,
abychom živi byli věčně;
zvyšujte jméno jeho vděčně.
Ó přeradostné noviny:
Beránek Boží nevinný
přichází potřit hadu hlavu,
nás vykoupit pro věčnou slávu.
A po čem věky toužily,
to oči naše spatřily:
nám narodil se z Panny čisté –
ó vítej, vítej, Jezu Kriste!
Sbor anjelský jej velebí:
buď sláva Bohu na nebi,
na zemi pokoj, dík činění
a v lidu Božím zalíbení!

Meter: iambic
Hvězdy. (I.)
by Jaroslav Vrchlický

Co nového mám o vás říci světu?
jste štěstí tuchou, poesie manou,
ať z noci stínů vaše deště kanou
ve různých barev plápolavém květu.
Snad sny, jenž bloudí po andělů retu,
když vysloveny vaší září vzplanou,
vy nad věčnosti branou mlhotkanou
mystické lampy, výhně lidských vznětů.
Vy světů zárodky, vy světů kostry,
snad něčím jiným jste v té stálé změně,
než básníkova duše zří a cítí!
Snad vás též jednou věčnosti dech ostrý
ve propast smete! – Zatím jako k ženě
k vám tulím se, čtu ve vás věčné žití.

Meter: iambic
Obrana.
by Jaroslav Vrchlický

Sirena či Anděl zda mi v duši zpívá?
Zda se Bůh či Satan oknem snů mých dívá?
Co v své duši slyším, věrně opakuji,
kdo mi podá veslo, toho plachtou pluji.
Urvat krásy paprsk život dám rád v sázku.
Ptáš se po mém jmenu: Jsem, jenž hledá lásku.

Meter: trochaic
An einem kauffmann.
  D.  V. A.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Die hochzeit-freuden sind auf dieses jahr vollbracht,
Und er, Herr Bräutigam! ist, halt ich wohl, der letzte.
Was wünsch ich, daß ihn noch zu guter letzt ergetzte?
Was man zu letzte wünscht: Ein’ angenehme nacht.

Meter: iambic
1. Mailied
by Johann Gaudenz von Salis-Seewis

Ringsum ist alles neu belebt!
Es glänzt das bunte Thal;
Am Hügel, durch die Fichten bebt
Der goldnen Sonne Strahl;
Und lauter Jubel der Natur
Steigt hoch empor von grüner Flur!
Belaubt ist schon der Blütenbaum,
Und dämmernd die Allee;
Und silbern blinkt der Quelle Schaum;
Und golden ruht der See;
Der Lerche Lied, der Wachtel Schlag,
Begrüßt den schönsten Frühlingstag.
Aus vollgeschwollnen Knospen dringt
Manch Blümchen gelb und blau;
Auf roten Pfirsichblüten blinkt,
Wie Perlen, heller Tau,
Und süßer Hyazinthen Duft
Durchwürzt die reine Frühlingsluft.
Auf grünem Weizenfelde bebt
Des Äthers Silberglanz;
Um jedes zarte Gräschen schwebt
Ein Mückenheer im Tanz;
Laut plätschern, unterm Erlendach,
Forellen in dem Kieselbach.
Kein leichtes, graues Wölkchen wallt
Im dunklen Himmelblau;
Und Nachtigallenlied durchschallt,
Laut wirbelnd, Busch und Au'!
Ich will hinaus; auf grüner Flur
Mich freu'n der prächtigen Natur!

Meter: iambic
- XXIV - Al capitán don Fernando de Toledo el Tío, y a los españoles en la escaramuza de Iafa
by Diego Ximenez Ayllon

Los Españoles con esfuerzo y maña
con fortaleza y ánimo extremado
al Luterano ejército malvado
hoy muestran su valor en la campaña.
Sus gentes despedazan con gran saña
el campo de ellos queda ensangrentado
llevando en su favor el pueblo osado
la mano del Señor que lo acompaña.
El Tío don Fernando en este día
la espada tinta en sangre hecho un Marte
mostró valor esfuerzo y valentía.
Y con solicitud prudencia y arte
el nombre apellidando de María
allí se señaló y en cualquier parte.

Meter: iambic
- CV -
by Gongora

Señores corteggiantes, ¿quién sus días
de codicioso gasta o lisonjero
con todos estos príncipes de acero,
que me han desempedrado las encías?
Nunca yo tope con Sus Señorías,
sino con media libra de carnero,
torpe manso, alimento verdadero,
de Jesuitas santas Compañías.
Con nadie hablo, todos son mis amos,
quien no me da, no quiero que me cueste:
que un árbol grande tiene gruesos ramos.
No me pidan que fíe ni que preste,
sino que algunas veces nos veamos,
y sea el fin de mi soneto éste.

Meter: iambic
PODZIM
by Antonín Sova

Je teskně mi, pojď, noc bdí kdes
jak cizí zrak, jenž něco ví...
Jak sáhal by mi k duši les,
podzimní, smutný, sosnový,
ztracená ves.
Vyhaslých lásek vůněmi
zavanul podzim z blízkých luk
i naivními básněmi
i stisky chladně drahých ruk
i peklem muk.
Je něco, stesk co zůstaví
i bolest krutou dávných chvil.
Cos geniálně churaví
v stydnoucí krvi jemných žil:
Žár, který byl...
Co zlatých, smytých jesení
u dveří mých už čekalo.
Co stínů přešlo zelení
a co se touhy zvedalo
a spát mi nedalo.
Co divných díků, nevím zač,
jsem rozdal těm, jež hrávaly
si s duší mou, vzdor měly, pláč,
a vše když lehce dávaly,
se v pláči smávaly.
Cos hoří v krvi podzimní,
vepsáno v barvách měnivých.
V zamlklé chůzi intimní,
v pních vadnoucích a plesnivých,
smyt jarní hřích.
Cos bolelo, už nevím sám.
Dnes mně a zítra tobě snad.
Krvavé ještě srdce mám.
Mám diskretní, mám krásný hlad.
A vzpomínám:
V podzimních hájích toulají
se zašlé lásky nejraděj...
Kytaru srdce zdvihni, hrej,
kytaru s pentlí v okraji,
kde psáno: Neplač. Umírej.

Meter: iambic
Después de una enfermedad
by Manuel del Palacio

¡Máquina miserable y quebradiza,
esta que adora la miseria humana!
Bronce y hierro parece a la mañana,
y es a la tarde escorias y ceniza.
Cuando la juventud la vigoriza
de realizar milagros corre ufana;
luego el choque menor la desengrana,
y el aire más sutil la paraliza
¡Cuerpo, vencido estás! ¡Gratos antojos,
placeres, apetitos, devaneos,
morded de la materia los cerrojos;
y olvidando victorias y trofeos,
quede solo en el alma y en los
                     ojos
la semilla inmortal de los deseos!

Meter: polymetric
Lásko k lidstvu, věčný je tvůj svit!
by Josef Holý

Lásko k lidstvu, věčný je tvůj svit!
V tvůj-li útulný chrám chuďas spěl,
ret tvůj božský musil políbit
a se šťasten domů navracel.
V pokyn ruky tvé se tyran chvěje,
Bída prchá, když se tvář tvá směje,
a když lká, s ní kvílí starý Bůh.
Bezednými jedem závějemi,
Sníh nás mrazný v pevný svírá kruh.
Lásko, usměj se též na mou zemi!

Meter: trochaic
- XIX - A Caín y Abel. San Pedro Crisólogo acuerda aquellas palabras del Génesis: Respexit ad Abel
by Quevedo

Caín, por más bien visto, tu fiereza
quitó la vida a Abel, porque ofrecía
a Dios el mejor fruto que tenía,
como tú lo peor de tu riqueza.
A quien hizo mayor Naturaleza,
hizo la envidia sólo alevosía
que a la sangre dio voz, y llanto al día;
a ti, condenación, miedo y tristeza.
Temblado vives, y el temblor advierte
que aunque mereces muerte por tirano,
que tiene en despreciarte honra la muerte.
La quijada de fiera, que en tu mano
sangre inocente de tu padre vierte,
la tuya chupará sobre tu hermano.

Meter: iambic
BOLESTI TVOJE JÁ SI PŘISVOJILA!
by Lila Bubelová

Je někdy líto mi, že v prostřed léta,
když slunce svítí a nám lehko je,
na našich stvolech rudý kalich zkvétá,
jenž jiným dává sladkost úkoje.
Však v den, kdy v holých větvích vichr dříme,
s výčitkou trpkou stojí koruny,
pak sami dva jen o louce my víme,
kam spolu zajdem trhat smutné svoje ocúny.

Meter: iambic
Perugia
by August von Platen

Kühle verleiht in den Tagen der Sonne das steile Perugia;
Doch in den Tagen des Sturms scheint es des Äolus Herd.

Meter: polymetric
Soneto
by Emilio Ferrari

Mézclese sin concierto, a la ventura,
el lago, la neurosis, el delirio,
Titania, el sueño Satanás, el lirio,
la libélula, el porche, la escultura.
Disuélvase en helénica tintura
palidez auroral y luz de cirio,
dese a Musset y Baudelaire martirio,
y lengua y rima póngase en tortura
Pasad después la mezcolanza espesa
por alambique a la sesera vana
de un bardo azul de la última remesa,
y tendréis esa jerga soberana
que es Góngora vestido a la francesa
y pringado en compota americana

Meter: polymetric
Mé dvě duše.
by Antonín Koukl

Že jenom jednu duši mám?
To lžete, páni páteři!
Já dvě mám – vím to líp než vy –
ač nikdo nevěří.
Ta jedna – budiž – v prsou je
a v tanec žene všechnu krev,
tou druhou duší je mi však
ten zvučný český zpěv!
Ba duší mi! Mne nesmí bol
jak jiné hnáti na pospas –
trud všechen v písni vyzpívám –
a pak jsem šťasten zas!

Meter: iambic
MELANCHOLIE.
by Adolf Brabec

Když hvězdy planou, bílé květy nebe,
rád kráčím cestou aleje,
o růžích sním, po boku když mám Tebe,
kol zní jen naše kročeje.
Jdem sami, sami příbuzné dva květy,
jež sblížil osud neznámý,
a cit náš hudbou lásky rozechvětý
na chvíli nás jen omámí.
Kol žhavých tváří vane vítr ostrý,
jen líbej a nech na rtu ret,
než nadějem se, budem zas dvě kostry
na hřbitově kdes práchnivět...

Meter: iambic
Dělník svobodný.
by Karel Alois Vinařický

Dejte líným medoplynný
a tekoucí mlékem ráj,
loubí dělej tam keř vinný
a strom granátový háj.
Dejte Turkům vrchní vládu
nad lidem zotročeným:
během věků přijde k pádu
ráj ten mravem zkaženým.
Otroků jest ruka líná,
hřbet nehybný, shrbený! –
vizte však, jak si počíná
občan robot sproštěný!
Ví, že jeho jest, co dělá,
a že dědí po něm rod:
z pustých lad on sady vzdělá,
mzdu vyzíská za svůj pot.
Vizte nyní rolní práce
volnou rukou dělané –
jako rýčem na zahrádce
záhony spořádané!
Pod rukama roste zboží,
pilný si ho dobývá;
na ochotném díle Boží,
požehnání spočívá.

Meter: trochaic
Z MELODIÍ SMUTKU (II.)
by Adolf Bohuslav Dostal

Spálili Ilion, potom se smáli,
ve stanech výskali nocí i dnem...
Teď už si do oči nepohlédnem.
Štěstí nám odvezli za moře v dálku;
mlhavé pruhy jen, kde tě chci zřít –
a my jsme s Iliem nesměli mřít!
Viděla’s káně? Ty nad stany kroužily,
cítily dobře už, že bude po všem –
jak bylo po hodech, byly tu ovšem.
Však to víš také už, co je to vzpomínat
na troskách kouřících minulé slávy.
Chápeš, že lidé si rozbíjí hlavy?!

Meter: dactylic
- XLVIII -
by Fcode Borja

Pasa la senectud frágiles horas,
que en más gallarda edad fueron robustas.
Si fía de esperanzas, son injustas;
si vive de promesas, son traidoras.
Las diestras otro tiempo vencedoras,
con triunfos, y coronas más Augustas,
tiemblan del tiempo, que sus leyes justas
de noches no refrenan las Auroras.
Si esto es así, ¿qué engaño lisonjero
en ti despierta, Lice, los ardores
del siglo hermoso de tu edad primero?
Querer en larga edad gustos de amores,
es pedirle calor al sol de Enero,
a Julio nieves, y a Diciembre flores.

Meter: iambic
Co neuvadne.
by Eliška Krásnohorská

Ještě, ó mladinká vesno, jak před léty
sázíš mi do duše poupata na květy,
pouta na radosť, na štěstí, na touhy,
a křídla rozpjatá na písně, na vzlety.
Ještě tvůj vanot mé myšlení ladí mi
na věštby růžové, na sny a na rýmy,
ještě jsem v ráji tvém celičkou duší svou
s blaženci blažena i mláda s mladými.
A jako v korunky duhových krůpějí
rosíš mi do duše tisíce nadějí,
tisíce rozkoší spanile tušených,
které se v rozkvětu, v splnění usmějí.
Nechť se to v kytici pro mne již nesvíjí,
větší kol blaho vlá, než to, jež pomíjí,
ó blaho všech, blaho bez konce, bez míry!
Bude tu ještě ráj, až dávno dožiji.

Meter: dactylic
1. Coquett?
by Otto Erich Hartleben

Alles verzog sich ..
endlich allein wir zwei ..
und in die Hand sofort
stützt sie das Kinn:
– Sag mir nun ernsthaft:
warst du zufrieden so?
War ich nicht artig heut,
gar nicht coquett?
Ach, war ich sittsam!
Hab kaum ein Wort gewagt,
immer nur zugehört ..
War ich coquett? –
– I Gott bewahre!
Köpfchen nach links geneigt ..
Zopf auf die Brust gelegt ..
Gar nicht coquett!

Meter: iambic
A una estrella
by Clemente Althaus

¡Cuán hondas melancólicas ideas
despiertas en el alma dolorida,
lejana estrella que, entre mil perdida,
cual ojo soñoliento pestañeas!
¿Por qué tu luz entre tan claras teas,
mis tristes ojos sin cesar convida?
¿Por qué lloro al mirarte? de mi vida
¡quizá la estrella misteriosa seas!
Si: tu sola, cual cirio de agonía,
alumbrabas la noche tenebrosa
en que este triste a padecer nacía:
¡Ay! que ya cedo al hado que me acosa:
y pronto tú, como mirada pía,
alumbrarás mi solitaria losa.

Meter: iambic
An Ode to Himself
by Ben Jonson

Where dost thou careless lie,
Buried in ease and sloth?
Knowledge that sleeps doth die;
And this security,
It is the common moth
That eats on wits and arts, and oft destroys them both.

Are all th' Aonian springs
Dried up? lies Thespia waste?
Doth Clarius' harp want strings,
That not a nymph now sings?
Or droop they as disgrac'd,
To see their seats and bowers by chatt'ring pies defac'd?

If hence thy silence be,
As 'tis too just a cause,
Let this thought quicken thee:
Minds that are great and free
Should not on fortune pause;
'Tis crown enough to virtue still, her own applause.

What though the greedy fry
Be taken with false baites
Of worded balladry,
And think it poesy?
They die with their conceits,
And only piteous scorn upon their folly waits.

Then take in hand thy lyre,
Strike in thy proper strain,
With Japhet's line aspire
Sol's chariot for new fire,
To give the world again;
Who aided him will thee, the issue of Jove's brain.

And since our dainty age
Cannot endure reproof,
Make not thyself a page
To that strumpet, the stage,
But sing high and aloof,
Safe from the wolf's black jaw and the dull ass's hoof.

Meter: iambic
1L: Ein Jurist darff eines Artztes, der ihm sein Gehirne stärke,
by Friedrich von Logau

Ein Jurist darff eines Artztes, der ihm sein Gehirne stärke,
Daß er recht, was Rothes wolle, und was Schwarzes heiße, merke.
Auch der Artzt darff des Juristen, der ihm seine Sachen schmücket,
Ob er etwa hat den Krancken sammt der Kranckheit fortgeschicket.

Meter: trochaic
Vzdech.
by Rudolf Pokorný

Ještě růže nekvetou,
mně juž opadaly;
ještě ptáci nepějí,
mně juž dozpívali;
ještě slunce nevzbudilo zem
teplým, jarním paprskem
ku vonnému hovoru:
mně juž zašlo na vždy
za horu!

Meter: trochaic
[militär und Pfaffen]
by Franz Grillparzer

Militär und Pfaffen
Geben uns zu schaffen,
Pfaffen und Militär
Machen Kopf und Beutel leer.

Meter: trochaic
Acto II, ISIDRO
by Lope de Vega

Antes, que al pobre yo despida, pida,
Dios mío harina a su molino, ino,
a su mesa Real Divino, vino,
aquella vid que da bebida vida.
Donde la Fe, que en mí resida, es ida,
todo el sustento que convino, vino,
y aunque de gloria desatino, atino,
que un Serafín ni aun la comida, mida.
No tanto bien en tu balanza, lanza,
mi error, ni doy al viento humano, mano,
que no es la humana confianza, fianza.
Que puede haber en un gusano, sano,
dichoso yo, si está mudanza, danza,
al son del cielo mi villano, llano.

Meter: iambic
EL ARROYO
by José Santos Chocano

Una perpetua lágrima de plata
en su inmenso dolor llora la fuente;
y esa lágrima corre cual serpiente
que entre el húmedo musgo se desata.
Inquieto arroyo, que humillado acata
la ley que le hace doblegar la frente,
besa al soslayo y prolongadamente
el verdor que en las linfas se retrata.
Vedlo: marchando ciego en su destino
por las pendientes rápidas se aleja,
sin escoger ni preferir camino;
y siempre amante y con el mismo gusto
sobre sus ondas límpidas refleja
la flor gentil como el reseco arbusto...

Meter: polymetric
Enero
by Carlos Mendoza

El mes de los amores de los gatos;
el mes de las felinas aventuras;
Acuario, allá en las célicas alturas,
pretende a todos convertir en patos.
Un turba de necios turulatos
sale a ver de los Reyes las monturas;
los niños, esperando mil venturas,
ponen en los balcones sus zapatos
Cubre la nieve la fragosa sierra
y obstruye los caminos y los puertos;
al triste caminante el frío aterra,
yacen los campos mudos y desiertos,
y el pobre centinela cae en tierra
ateridos los pies, los brazos yertos

Meter: iambic
On Mr. G. Herbert's Book
by Richard Crashaw

Know you fair, on what you look;
Divinest love lies in this book,
Expecting fire from your eyes,
To kindle this his sacrifice.
When your hands untie these strings,
Think you’have an angel by th’ wings.
One that gladly will be nigh,
To wait upon each morning sigh.
To flutter in the balmy air
Of your well-perfumed prayer.
These white plumes of his he’ll lend you,
Which every day to heaven will send you,
To take acquaintance of the sphere,
And all the smooth-fac’d kindred there.
         And though Herbert’s name do owe
         These devotions, fairest, know
         That while I lay them on the shrine
         Of your white hand, they are mine.

Meter: polymetric
1L: Ich ging aus meinem Vaterland
by Friedrich Rückert

Ich ging aus meinem Vaterland
Ein einziges Mal im Leben,
Und habe, weil ich dich draußen nicht fand,
Mich schleunig zurück begeben.
Ich werde nach keinem fremden Strand
Mich jemals wieder begeben
Und denk' einst auch nur an deiner Hand
Zu reisen ins andre Leben.

Meter: iambic
1L: An des Meeres Klippenstrande such' ich nach dem harten Stein,
by Wilhelm Müller

An des Meeres Klippenstrande such' ich nach dem harten Stein,
Den dein Fuß zuletzt betreten, als du stiegst in's Boot hinein.
Will ihn als ein Ruhekissen legen auf mein krankes Herz,
Daß kein weicher Traum der Liebe es betrüg' um seinen Schmerz.

Meter: trochaic
Pegnesische
 Frülings-Freude.
by Sigmund von Birken

Der Wunderleib/ ist zwar in etwas abge-
Die innerliche Zier kan doch kein Pinsel
Sie ist mit Stand/ Verstand/ und allem
Sie prangt so Tugend-voll/ als reich an
Der Leib ist Göttlich-schön: dem Geist auch
Kurtz: Alls ist sie allein. Kein Lob ihr Lob

Meter: iambic
- XXV - Al gran capitán Viriato Portugués
by Joseph de Litala y Castelvi

Del pellico pasaste a Militares
adornos, enlazando la celada,
y en Portugal se vio tu diestra armada
llenando de trofeos los Altares.
Temiendo tu valor entrambos mares
al mirar tu denuedo en la estacada,
y los filos ardientes de tu espada
calentaste con venas Consulares.
Venciste una traición, mas no el Romano,
que compró la victoria con tu muerte
ejecutada de alevosa mano.
De tu caída fabricó su suerte,
dueño quedó de la campaña, y llano,
pero con medio infame si se advierte.

Meter: polymetric
Die Sklavin in Asien
by Wilhelm Müller

Schwestern, weint mit mir! Ich weine über meine Ketten nicht.
Sollt' es mich denn gleich zerdrücken, dieses eiserne Gewicht,
Das so lange hat getragen unser edles Vaterland,
Und es konnt' ihm doch nicht lähmen seine alte Heldenhand?
Schwestern, weint mit mir! Ich weine nicht um unsrer Arbeit Schweiß.
Keiner soll des Polsters pflegen, der den Leib zu rühren weiß,
Wenn das Vaterland in Nöthen laut nach seinen Kindern schreit –
Wer nicht wehren kann und stürmen, sei zu leiden doch bereit.
Schwestern, weint mit mir! Ich weine nicht um meiner Brüder Tod.
Ihre sel'gen Geister schweben oft um mich im Abendroth,
Wehn mit ihren Siegeskränzen kühlen Trost von fern mir zu –
Sollt' ich denn durch eitle Thränen stören ihre Grabesruh'?
Schwestern, weint mit mir! Ich weine auch um meinen Liebling nicht.
Lebt er, o so weiß ich, daß er, als ein Held – für mich auch ficht;
Sank er, will ich Lorbeerbäume pflanzen über sein Gebein,
Und die Stätte wird ein Tempel für die freie Hellas sein.
Schwestern, weint mit mir! Ich weine, weine, daß ich bin kein Mann –
Daß ich nicht ein Roß besteigen, keine Lanze schwingen kann,
Daß ich nicht kann Eisen sprengen, schwimmen durch die wilde Fluth –
Drüben in dem freien Lande frei verspritzen freies Blut!

Meter: trochaic
XXII. Všecka moje poesie
by Josef Kalus

Všecka moje poesie
zářící je labutí,
jež se v srdci mojim kryje
se skloněnou perutí.
Matnými jen dosud tóny
ze hlubin se ozvala,
byl to pouze povzdech vonný,
ke slunci jejž poslala.
Až s mou krví ujde vřelou,
a má píseň oněmí –
bude perutí zas skvělou
vznášeti se nad zemí!

Meter: trochaic
PROLOG
by Jan Karník

Poutníče, když nehostiné
světa prošels okrsky,
rodný práh ti vlídně kyne,
vítaje tě bratrsky.
V burácení vzteklých bouří,
které svatyň nešetří,
nad krbem se přece kouří –
oddechni si v závětří.

Meter: trochaic
Fe y orgullo
by Juan Martínez Nacarino

Precisamente Porque soy altivo
creo en Dios y le adoro reverente,
porque se cree en El o fatalmente
de la propia impotencia se es cautivo.
Y es más noble creer en un Dios vivo,
sabio, justo inmortal, omnipotente,
que a cada paso tropezar ruinmente
por rechazar su eterno imperativo
¿Y a qué no creer en Dios? Para ser luego
sectario de otros hombres, mis iguales,
aceptando su error como un borrego,
para no hallar consuelos en mis males,
para vivir esclavo y morir ciego
y no gozar los bienes inmortales!

Meter: polymetric
- XXXI - Al príncipe de Esquilache
by Joseph de Litala y Castelvi

Gloria del Helicón, que venerado
por Monarca del Coro reverente
a tu divina, y soberana frente
el laurel te dedica más sagrado.
Tanto en sus Cimas hoy te has elevado,
que el mismo Apolo adora el refulgente
rayo de luz, y tu Castalia fuente
al néctar de tus labios se ha bañado.
Sus venas de oro doctamente abriste,
y en sus cristales las arenas vieron
la gala de tu ingenio tan profundo.
Asombro de su Solio sólo fuiste,
y las Deidades sacras te eligieron
por Templo todo el ámbito del Mundo.

Meter: iambic
Paisaje del trópico
by Julián del Casal

Polvo y moscas Atmósfera plomiza
donde retumba el tabletear del trueno
y, como cisnes entre inmundo cieno,
nubes blancas en cielo de ceniza
El mar sus ondas glaucas paraliza
y el relámpago, encima de su seno,
del horizonte en su confín sereno
traza su rauda exhalación rojiza.
El árbol soñoliento cabecea,
honda calma se cierne largo instante,
hienden el aire rápidas gaviotas,
El rayo en el espacio centellea
y sobre el dorso de la tierra humeante
baja la lluvia en crepitantes gotas.

Meter: polymetric
- XLVIII -
by Bocangel y Unzueta

Entonces vivo, porque muero, cuando
me enseña amor a más morir, viviendo;
que no es pena el morir, es vida, habiendo
morir que se dispone, no acabando.
Morir procura amor, siéndole blando
fin, que no ha de ser fin; y feneciendo
se construye más vida, pues naciendo
nada se inmortaliza, sino amando.
En este, pues, hilado laberinto,
fiscal y actor a un tiempo de mi vida,
en última la enseño a ser primera.
Muerto, sí, me verán, mas no distinto;
dará a su muerte ser quien fue, no siendo,
si al fin mi ser no ser entonces era.

Meter: iambic
MOUDROST – EPILOG.
by František Eisler

Být dobrým, jako chléb pro hladovící ústa.
S horoucím sluncem ve hrudi se vrhat v každý boj.
Před pustým davem na poušť jít, kde v tichu svatost vzrůstá,
a v osamění tesknotách hrát měkce na hoboj.
Vod hloubky milovat a záhadných snů žáry,
v ran sesterských zlou palčivost svých slzí balsám lít.
Brát rukou věčně vztaženou věčnosti sladké dary,
a plýtvat kolem vínem svým, však sebe neopít!

Meter: iambic
1L: Über seelenbange Wangen weinten
by Peter Hille

Über seelenbange Wangen weinten
Warm verdüsterte Himmel heißes Blut.
Über dürrer fremdschmachtender Erde
Gingen wilder Missetaten büßend helle Beschwerde.
Fühle über mir das dornengroße
Güte glühende Haupt
Umfangen ...
Von mir.
So spräch' meine Seele,
Himmelerquickend
Den seligen Tau
Überquellender Liebe
Auf das dornenhohe
Tauschmachtende Haupt,
Du Welt Hinliebendes,
Du Welthinliebendes
Dich weinen
Hin
In Jubel
Dich!

Meter: polymetric
PŘÁNÍ U DUNAJE.
by Irma Geisslová

Dunaji, Dunaji,
jak ten vír zašplouchal –
že nejsi Vltavou,
bysi mne poslouchal!
Bysi mne poslouchal,
řeči mé rozuměl,
v odpověď vlnami
po česku zašuměl!

Meter: polymetric
PUES QUE NACISTE BELLA ...
by Rubén Darío

Pues que naciste bella, carga tu cruz de flores,
yérguete con la augusta soberbia de una diosa,
sé vivaz, sé rosada, sé altiva y caprichosa,
sufre, y pues morir tienes, muere de mal de amores.
Carga tu cruz y sufre de amorosos dolores,
en primavera cumple tu obligación de rosa,
con la frente en el verso y los pies en la prosa,
guarda en tu propio pecho las lágrimas que llores.
Sé avara de tu llanto pues las penas consumen.
Que las alegres risas los labios te perfumen
y los amargos duelos huyan lejos de ti.
No entregues tus abriles a los pesares tercos,
no eches tus margaritas al festín de los puercos,
y en medio de tus triunfos acuérdate de mí.

Meter: polymetric