PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
V boji.
by Žitomír Vrba

Rozstřela noc se krajinou,
a luny svit jí v sledy,
a lesem, tichou samotou
bral smutně muž se bledý.
Měl tváře celé zjizvělé,
vždyť z boje to se vrací,
a jeho kůň – snad přece se
k domovu dotrmácí.
Tak berou dál se úvozem,
až pod okénkem stanou;
tam jindy líbal z večera
svou dívku milovanou.
A na okénko zaťuká,
v světničky temno zírá, –
či zapomněla na něj již,
že okno neotvírá?
A čeká a pak klepá zas
a volá sladkým jmenem, –
jen ozvěna mu odpoví
svým z lesa mrtvým stenem.
A klesla též mu na srdce,
jež teskno jímá v pleny;
odstrčil tiše závoru
a vešel v nízké stěny.
A krad se k lůžku milenky,
však zná ten koutek tmavý,
kde kojil lásky mocný žár
a zpíjel bez únavy.
Zakmital chudý kahánek,
on zlíbal ztuhlé tělo
a strhl květný vínek jí,
jímž věnčili jí čelo.
Vsed s divým smíchem na koně,
vlál vínek s jeho skrání;
kol pusto, jenom koně cval
unáší jezdce plání.
Jim rychle cesta míjela –
vždyť chtěli vůlí dvojí;
nes pána novou silou kůň
zas ku novému boji.
On vrhá v boj se šílený
až v prvních vojů řady,
kde nejvíc den chce obětí –
tam vínek vlaje všady.
Dobyli znovu vítězství,
a padlo reků nových;
dřív kácel voje tady rej,
teď pusto na těch rovích.
Jen luna večer zavede
sem smutné svoje hledy,
a svítí svadlý na vínek –
snad tedy muž ten bledý?

Meter: iambic
- XXIX -
by Bocangel y Unzueta

Jacinta, aquel artífice violento,
negando el agua misma que derrama,
a la engañada sed dio tanta llama
que esconde en el cristal otro elemento.
No se querella el labio del tormento
de ver, que le despide quien le llama;
pues de más noble cólera le inflama
ver que costase estudio lo avariento.
Naciste liberal, y avara cuna,
oh corriente infeliz, se atreve a darte
el que malquista tu corriente el labio.
Hasta en los elementos hay fortuna.
Quéjese el agua, pues, aquí del arte,
si nació beneficio y muere agravio.

Meter: iambic
- XXVII -
by Juan Boscan

Amor me tiene por su desenfado,
por descargar en mí toda su saña;
y así, quienquiera sea quien le ensaña,
que yo he de ser contino el castigado.
No sé qué tema es esta que ha tomado,
de buscar siempre cuanto a mí me daña;
tiene sed de mi sangre, tan extraña,
que todo su sabor es mi cuidado.
Haga de mí, pues, ya cuanto quisiere;
acabe ya, o yo acabaré presto,
que un hombre soy, en fin, que nace y muere.
Un hombre de contrarios soy compuesto;
si amor no templa el golpe que me diere,
mi ser destruirá su presupuesto.

Meter: iambic
Die neue Pfründe
by Aloys Blumauer

Als jüngst der junge Pfarrer Kant
Mit seiner Dulcinea schmollte,
In deren Liebesold er stand,
Und sie sogar verlassen wollte,
Schrieb ihm Madam mit eig'ner Hand:
Mein Herr! Ein junges Weib ist eine Pfründe,
Die unter einer schweren Sünde
Den Mann, dem sie ertheilet wird,
Zum residiren obligirt.

Meter: iambic
- XLV - A la mudanza de la fortuna de su amor
by Luis de Ulloa y Pereira

Este desdén con libres falsedades,
desprecio, y burla de mi pensamiento,
yo le vi en mi destino soñoliento,
amar lisonjas, y temer verdades.
Ostentando tiniebla, y ceguedades,
tan hidrópico vi tu fingimiento,
que parecía, que el ardor violento
mitigaba la sed con sequedades.
Ya su porfía regaló engañosa
el hielo, y fomentó en el pecho mío,
la ponzoña que ardiente se desata.
Ufana de que sólo poderosa
esfuerza los venenos en el frío,
lesbia, más que las víboras ingrata.

Meter: polymetric
Confidencias a Frine
by Mercedes Matamoros

¡Olvidarlo! ¿Conoces tú sus besos?
Los que otros te hayan dado,
                  estoy segura
que no tienen la magia, la dulzura
de los que aun viven en mi boca impresos!
Los de Faón, amiga en los accesos
de su fogosa y rápida ternura,
son miel hiblea, rica esencia pura,
locas llamas, divinos embelesos!
En sus purpúreos labios sonrientes,
son flores del amor primaverales;
cual la temprana edad, frescos y ardientes!
¡Son, Fridé, cual las fuentes de Juvencio;
vida y placer me dieron a raudales
de las noches de Mayo en el silencio!

Meter: polymetric
A la virgen del rocío
by Pedro A. Morgado

Virgen de la marisma solitaria,
a tus plantas se tiende la llanura
y por ella, magnífica, murmura
la fronda de los pinos su plegaria
Reina triunfante: la Naturaleza
te rinde adoración con su amplio rito;
y el sol -en su rodar- con infinito
trazo de luz te nimba la cabeza
Virgen, Reina y Pastora: la guirnalda
perenne de los campos de esmeralda
forma, a tus pies, inmensa canastilla
Y te levas magnífica y serena
como deidad espléndida y morena
arrancada del alma de Sevilla.

Meter: polymetric
- -
by Lope de Vega

Antonio, si los peces sumergidos
en el centro del mar para escucharos
sacan las frentes a los aires claros,
y a vuestra viva voz prestan oídos.
Los que vivieren de razón vestidos,
y más quien por la patria debe amaros,
a la dulzura de esos hechos raros
¡qué mucho que suspendan los sentidos!
Ya con el Niño Dios José segundo
parecéis en los brazos, y él se ofrece
en figura de amor, ¡qué amor profundo!
Tanto se humilla, y tan os engrandece,
que porque parezcáis tan grande al mundo,
Dios tan pequeño junto a vos parece.

Meter: iambic
Tvých očí svit.
by Adolf Heyduk

Tak čárovně vždy vábívá
mne tvého oka vzhled, mne tvého oka vzhled,
že v slzách vždy se zakalí
mé jaré touhy vzlet, mé jaré touhy vzlet.
Myšlénka má vždy zalétá,
kde nepřáno jí dlít, kde nepřáno jí dlít,
a odevšad mi přináší
tvých krásných očí svit, tvých krásných očí svit.

Meter: iambic
KAREL HAVLÍČEK
by Josef Svatopluk Machar

Což? Kdo ví? Nikdo neví. Těžko říci.
Však, myslím, nutno před ním mládež stříci.
Hle, Tobolka... A vydal jeho spisy.
Hle, Chalupný... Psal o něm knihu kdysi.
I dorostlejší: Kramář v filipice
si zobracel jej ondy na jazyce...
I dorostlejší nutno před ním stříci – –
Neb... Kdo ví? Nikdo neví... Těžko říci...

Meter: iambic
- VII - A la libertad perdida de la patria
by Antonio Enriquez Gomez

Vivo sin libertad y no es posible
que pueda ser verdad mi sentimiento,
vivir y no sentir es argumento
que conceder se debe a lo insensible.
Que no vivo sin duda es infalible
pues siendo mi seguro movimiento
vivir para sentir, si ya no siento,
no puede haber en mi parte sensible.
Mas bien puede el dolor desengañarme:
cuando la libertad está perdida,
ella por nacimiento ha de acabarme.
Sentir y no vivir fue acción lucida
pues cuando la pasión ha de sobrarme,
¿qué mayor gloria que perder la vida?

Meter: iambic
[noch ist es Tag, da rühre sich der Mann]
by Johann Wolfgang Goethe

Noch ist es Tag, da rühre sich der Mann,
Die Nacht tritt ein, wo niemand wirken kann.

Meter: iambic
Soneto
by Cristóbal de Mesa

Con gran razón, Emperatriz del Cielo,
que excedes las supremas jerarquías,
te dan, más que a Eliseo y que a Elías,
todo el honor del Líbano y Carmelo.
Tú diste al mundo su mayor consuelo,
y tu parto cumplió las profecías,
dando el Bien, dando a Dios, dando el Mesías
a los mortales míseros del suelo.
Tú, de la cual nació la Luz del mundo,
de lágrimas en este oscuro valle
nos mira desde aquesa empírea corte.
Y a buen puerto de aqueste mar profundo
saldremos, si es tu mano el gobernalle,
el piloto tu amor, tu vista el norte.

Meter: iambic
J rdisches
  V ergnügen
 in
  GOTT .
  F ünfter  T heil.
by Barthold Heinrich Brockes

Erwegen, daß die Gegenwart so kurtz, und fast be-
ständig fliehe,
Daß sie, beständig fortgezogen, das künft’ge stetig zu
sich ziehe,
So daß, in ihrer steten Flucht, sie fast nur scheint,
als wenn sie wär;
Denn halb ist sie noch nicht erschienen, und halb ist
sie bereits nicht mehr:
So sag ich, finden wir kein Mittel, uns auf der Erde zu
vergnügen,
Als wenn wir ein vernünftges Dencken zum flücht’gen Ge-
genwärt'gen fügen.
Auf diese Weise blos allein hält man der Zeiten schnellen
Lauf,
Wenn man, was man besitzt, erweget, durch frohes Den-
cken gleichsam auf;
Man macht sie dadurch gleichsam fest, ja eignet sie sich gleich-
sam zu,
(zumahl da ein stets kommend Künftig der Gegenwart
Verlust ersetzt,
Daß man es nicht vergangen fühlet) und alles scheint in
steter Ruh.
Es hat, bey unsrer kurtzen Dauer und Flüchtigkeit von un-
serm Leben,
Der mächtig-gut-und weise Schöpfer zwey Mittel uns zum
Trost gegeben,
Die kurtze Lust uns zu verlängern; er hat sie in uns selbst
gesenckt;
Er legt die Fähigkeit in uns, wenn man nur ordentlich
gedenckt.

Meter: iambic
Verses to the Moon
by Luis Carlos López

Oh moon, who now look over the roof
of the church, in the tropical calm
to be saluted by him who has been out all night,
to be barked at by the dogs of the suburbs,

Oh moon who in your silence have laughed at
all things! In your sidereal silence 
when, keeping carefully in the shadow, the
municipal judge steals from some den.

But you offer, saturnine traveler,
with what eloquence in mute space
consolation to him whose life is broken,

while there sing to you from a drunken brawl
long-haired, neurasthenic bards,
and lousy creatures who play dominos.

 

 

 

¡Oh, luna, que hoy te asomas al tejado
de la iglesia, en la calma tropical,
para que te salude un trasnochado
y te ladren los perros de arrabal!

¡Oh, luna! . . . ¡En tu silencio te has burlado
de todo! . . . En tu silencio sideral,
viste anoche robar en despoblado
. . . ¡y el ladrón era un Juez municipal!

Mas tú ofreces, viajera saturnina,
con qué elocuencia en los espacios mudos,
consuelo al que la vida laceró,

mientras te cantan, en cualquier cantina,
neurasténicos bardos melenudos
y piojosos, que juegan dominó. . .

Meter: dactylic
A una rosa – I
by Juan Bautista Aguirre

En catre de esmeraldas nace
                        altiva
la bella rosa, vanidad de Flora,
y cuanto en perlas le bebió a
                     la aurora
cobra en rubís del sol la luz altiva
De nacarado incendio es
                     llama viva
que al prado ilustra en fe de que la adora;
la luz la enciende, el sol
                     sus hojas dora
con bello nácar de que al fin la priva
Rosas, escarmentad: no presurosas
anheléis a este ardor, que si autoriza,
aniquila también el sol, ¡oh rosas!
Naced y vivir lentas; no en la prisa
os confundáis, floridas mariposas,
que es anhelar arder, buscar ceniza.

Meter: iambic
44. Pflügerlied
by Johann Gaudenz von Salis-Seewis

Arbeitsam und wacker
Pflügen wir den Acker,
Singend, auf und ab.
Sorgsam trennen wollen
Wir die lockern Schollen,
Unsrer Saaten Grab.
Auf- und abwärts ziehend
Furchen wir, stets fliehend
Das erreichte Ziel.
Wühl, o Pflugschar, wühle!
Außen drückt die Schwüle,
Tief im Grund ist's kühl.
Neigt den Blick zur Erde,
Lieb und heimlich werde
Uns ihr dunkler Schoß:
Hier ist doch kein Bleiben;
Ausgesät zerstäuben
Ist auch unser Los.
Säet, froh im Hoffen;
Gräber harren offen,
Fluren sind bebaut;
Deckt mit Egg' und Spaten
Die versenkten Saaten,
Und dann: Gott vertraut!
Gottes Sonne leuchtet;
Lauer Regen feuchtet
Das entkeimte Grün.
Flock, o Schnee, und strecke
Deine Silberdecke
Schirmend drüber hin!
Ernten werden wanken,
Wo nur Körner sanken;
Mutter Erd' ist treu.
Nichts wird hier vernichtet,
Und Verwesung sichtet
Nur vom Keim die Spreu.
Die vor uns entschliefen,
Schlummern, in die Tiefen
Ihrer Gruft gesät;
Länger wird es säumen,
Bis die Gräber keimen,
Gottes Saat ersteht!
Wer um Tote trauert,
Glaub' es, ewig dauert
Nicht der Aussaat Zeit.
Aus enthülster Schale
Keimt im Todesthale
Frucht der Ewigkeit!

Meter: trochaic
- CXLIV -
by Juan de Tassis y Peralta

Esta nueva deidad aprisionada,
y entre grillos y rejas no segura,
mueve el orden fatal de la ventura
con misteriosa mano arrebatada.
Cisne, Fénix de amor, ave dotada
del atributo de la luz más pura,
cuyo fraude en letargos de dulzura
nos entrega a la muerte idolatrada,
los eternos sufragios escarnece,
y en tribunal de apetecida pena
la causa esconde que el milagro hace.
Pasa el peligro al que el aviso ofrece,
y con la misma muerte que condena
a los que deja muerto satisface.

Meter: polymetric
Největší nepřátelé volnosti.
by Jan Evangelista Nečas

„Volnosť a rovnosť!“ teď hlaholí hlasy,
„lepší ať nastanou na světě časy!“
Slova ta v každinkém listu teď stojí,
kterýž jen poněkud s reakcí brojí;
heslo to pokroku svatým je heslem,
k přístavu blahosti nezbytným veslem.
Mnozí však jezdí přec v koleji staré,
hanobí myšlenky vzletné a jaré. –
Takto jsem ondy si stěžoval sdílně
jistému šefovi v ševcovské dílně,
mysliv si na to již před mnohým rokem,
kdo je as největším volnosti sokem?
Obuvník dal mi tu odpověď přesnou:
že jsou to slečinky s obuví těsnou.

Meter: dactylic
1.
by N. N.

Kein rückwärts schauender Prophet,
Geblendet durch unfaßliche Idole,
Modern sei der Poet,
Modern vom Scheitel bis zur Sohle.

Meter: iambic
Der Kritiker
by Heinrich von Kleist

»gottgesandter, sieh da! Wenn du das bist, so
Glauben.« – Der Narr, der! Er hört nicht, was ich eben gesagt.

Meter: dactylic
J rdisches
  V ergnügen
 in
  GOTT .
  F ünfter  T heil.
by Barthold Heinrich Brockes

Es scheint, ob trag’ ein still-bedeckter Himmel
In holder Dämmrung ohn Getümmel,
Zu einer Art Gelassenheit
In unsern Hertzen etwas bey;
Und find ich, daß dergleichen trübe Zeit
Jm Frühling ebenfals nicht unvergnüglich sey.

Meter: iambic
94
by William Shakespeare

Wer, wo er Macht hat, keine Streiche führt,
Was ihm zumeist gegeben scheint, nicht tut;
Selbst felsenhart bleibt, wo er andre rührt,
Starr, unverführbar kühl, von trägem Blut:
Er ist fürwahr der Liebling höchster Geister,
Behütet vor Verschwendung die Natur;
Bleibt seines Angesichtes Herr und Meister,
Die andern seines Pomps Lakaien nur,
Die Sommerblum' erfreut die Sommerwelt,
Und müßt' auch einsam sie für sich verblühn:
Doch wenn die Blum' ein gift'ger Tau befällt,
Wär' ihr das ärmste Unkraut vorzuziehn.
In Sauerstes kehrt Süßestes sein Wesen.
Unkraut riecht lieblicher als Lilien, die verwesen.

Meter: iambic
Trost über mein Unvermögen.
by Barthold Heinrich Brockes

In einem Auszug schöner Wälder,
Worin so gar die grünen Schatten gläntzten,
Den fast nicht abzusehnde Felder,
Als wie ein güldnes Meer, begräntzten,
Beschäftigt’ ich mich jüngst, der schönen Bäume Pracht,
Zu Ehren dem, der sie gemacht,
Mit schönen Worten zu beschreiben.
Allein
Trotz aller meiner Müh,
Weil die entworffene Copie
Dem Urbild überall nicht glich,
Must alles unterbleiben.
Doch fiel mir dieß darüber ein:
Indem ich von der Bäume Bildern
Die Schönheit nicht vermag zu schildern,
Nicht würdig sie beschreiben kann:
So bin ich darum nicht betrübet;
Dieweil es mir die Nachricht giebet:
Mit unserm Witz sey nichts gethan.
Mein Unvermögen zeigts zwar an;
Doch dien’ ich auch auf diese Weise,
Mit meiner Schwachheit, GOtt zum Preise;
Weil es doch immer wahr wird bleiben,
Was ich je mehr und mehr vermercke,
Daß unsers grossen Schöpfers Wercke
Nach Würden nimmer zu beschreiben.

Meter: iambic
TESKNICE
by Karel Toman

Měsíční světlo padá na podlahu.
U krbu sedím v dlaních horkou hlavu,
a myslím na domov.
Zlá erotika koček venku řádí.
A v ohni tancuje mé celé mládí,
hra, scény beze slov.
Jediné brázdy na tvém černém lánu
jsem nevyoral v jarním rosném ránu
a zrna nezasil.
Když nad úhory tvými s tesknou tváří
a zamyšleně stáli hospodáři,
jich trud mi cizí byl.
A dnes ten smutek hořce pláče ve mně,
můj smutek pozdní, daleká má země,
však marný nesmí být.
A po tvých písních duše zasteskla si,
po temném kouzlu krve mojí rasy,
jíž bolest svou chci křtít.

Meter: iambic
Divadelní herec.
by František Hajniš

Český herec na jevišti
Hotový jest pán,
Napověda tajný radda
V boudě má svůj stan.
Český herec na jevišti
Hotový jest pán,
Nevyrovná se mu v moci
Ani perský chán.
Proti nepřátelům v žertu
Břitký tasí meč;
V skutku však a bez milosti
Naši trýzní řeč.
Verše láme, slovy míchá
Co falešný hráč,
Čistomluva s dobropisem
Smutný vede pláč.
Jazykem si zákon píše,
Řeč mu otrokem,
Na mluvnici, na výřečnost
Žene outokem.
Národnost, duch řeči české,
Sloh a mluvnice
Španihelské jeho vtipu
Jsou to vesnice.
Pomni, herče, pomni, že tě
Naše živí zem;
Pusť tu pýchu mimo sebe,
Učitele vem.
Učitele, jenž by tebe
Česky naučil,
Bys tu milou materštinu
Již tak nemučil.
Ten ti na tvůj chromý jazyk
Předepiše mast,
Pak se k tobě, vlasti synu,
Tvá přihlásí vlast.

Meter: trochaic
- XXX -
by Gutierre de Cetina

De las doce a las cuatro había pasado,
por la quinta carrera el sol corría,
sin que del resplandor que dar solía
muestra de su beldad, luz haya dado.
O escondido o transpuesto o de un nublado
negro, lleno de horror, se le cubría
al mísero Vandalio, el cual no vía
sin él por do seguir con su ganado.
Llenos de un triste humor tenía los ojos
el cuitado pastor mirando el cielo,
mostrando sin hablar su desventura.
Cuando, por renovar viejos enojos,
quitándose y poniendo el sol un velo,
mostró y tornó a esconder su hermosura.

Meter: polymetric
Sonnets from The River Duddon: After-Thought
by William Wordsworth

I thought of Thee, my partner and my guide,
As being past away.—Vain sympathies!
For, backward, Duddon! as I cast my eyes,
I see what was, and is, and will abide;
Still glides the Stream, and shall for ever glide;
The Form remains, the Function never dies;
While we, the brave, the mighty, and the wise,
We Men, who in our morn of youth defied
The elements, must vanish;—be it so!
Enough, if something from our hands have power
To live, and act, and serve the future hour;
And if, as toward the silent tomb we go,
Through love, through hope, and faith's transcendent dower,
We feel that we are greater than we know.

Meter: iambic
- LI - A san Hermenegildo, rey godo de España, que murió martirizado por su padre, y por la fe
by Joseph de Litala y Castelvi

La Hesperia Monarquía Coronada
vio Hermenegildo tu Real Alteza,
y fuerte con Católica entereza
la Secta de Arrio huiste despreciada.
Al golpe duro de Pagana espada
intrépido rendiste tu Cabeza,
y triunfó tu valor de la braveza
de Leovigildo en furia desatada.
Tu sangre fue el celaje de la Aurora,
de España, y su extendida Monarquía,
y el más bello Rubí de su Diadema.
Música celestial dulce y canora
celebró tus exequias a porfía,
y con Divina luz tu prisión quema.

Meter: iambic
- XI - Al Cid Campeador
by Joseph de Litala y Castelvi

Esplendor generoso de Castilla,
ínclito Godo, valeroso Atlante,
que teñiste vestido de diamante
en sangre Mora la fatal cuchilla.
Coronada de España maravilla,
que en huestes Africanas el radiante
acero, a tanto rojo fue Turbante,
rayo invencible, que su orgullo humilla.
Estudien en tus hechos soberanos,
copiando tu valor y tus acciones
los Griegos, los Latinos, y Romanos.
Tú solo afrentarás tantos blasones,
díganlo los Cenetes Africanos,
callen Pericles, César, y Scipiones.

Meter: polymetric
Zamilovaný.
by Šebestián Hněvkovský

Kolikráte předěšeno,
zarmouceno, potěšeno
bylo srdce od mnohé!
často bylo jemu mílo;
často v malé chvíli bylo
příliš zase ubohé.
Brzy děvče modrovoké
ťalo v srdcy přehluboké
rány trpké milosti;
brzy zase štěbetavé,
tu zas jiné černohlavé
ponoukalo k žádosti.
Tuť zas mladé, skotačivé,
veselé a dovádivé
vyloudilo plesání;
tuť zas dívka boubelatá,
roztomilá, mladá, zlatá
způsobila vzdychání.
Často zase krásná ňádra
vzdychajícý, plná jádra,
podjala mne k toužení;
tu zas děvče s krásným okem
po mně hodilo; tu skokem
v srdcy vzrostlo dychtění.
Však jak minuly dvě nocy,
bylo po milostné mocy,
bylo srdce svobodné;
vesele sem sobě zpíval,
jako jindy sem se díval
na divčičky podvodné.
Teď však cosy srdce moří,
vnitřní plamen lásky hoří,
nedá v nocy ani spát;
v srdcy pálí, srdce souží,
po ní jediné jen touží,
o ni vždy jen hledí dbát.
O jakž se v mé duši dělo,
co sem tebe, krásná Bělo,
zahlídl sedět v zahradě!
stromy květem posněžené,
srdce láskou opojené:
tolik krásy v hromadě!
Sličnosti se rozvíjely,
ptácy znovu krásně pěli,
na tvá ňádra padal květ,
právě rajské potěšení;
kyž se nikdý nepromění!
nebem zdál se být mi svět.
Od toho pak právě času
vaší krásy, vaších hlasů
nevšímám sy divčičky;
vaše sličná, mladá líce
nejsou pro mne pěkná více –
s Bohem buďte holčičky!

Meter: trochaic
Neštěstí v zahradě kvetoucích kaktusů. (II.)
by Bohdan Kaminský

Domů řada místy teď už řídne,
poutníče, teď dobrý pozor dej,
dláždění je jako v Praze bídné!
Stavební tu místa na prodej,
na lešeních oko číst se nutí
ceduliček pravou Sodomu,
že jsou tady byty k pronajmutí
bez klíče neb s klíčem od domu.
Stavba mnohá sotva měsíc přečká...
Kolem domů sem i tam je plot,
filigránsky drobná zahrádečka...
U jedné z nich špičky dlouhých bot
stanuly a Čao-Čao postál.
Konečně byl tedy na místě!
V píseň lásky Čao-Čao roztál –
a měl pěkný tenor zajistě.
Poslouchal – nic nehnulo se kolem –
teď vzal „a“, ó pěkný, čistý ton,
a ach, jatý lásky sladkým bolem
zpíval jako pravý seladon.
V písni jeho bolná touha zela,
která chvátila jej kolik dní,
a tu píseň tiše provázela
mandolina krásy nevšední
lahodnými zvuky, které táhle
nocí tou se chvěly jako dech...
Čao-Čao rozplýval se náhle,
okem jeho světlý paprsk šleh’
a on blahem teď se počal chvěti,
které náhle v srdci vyklíčí, –
blahem, které v kapitole třetí
podrobněj’ se ještě vylíčí.

Meter: trochaic
Serpentinreiterin
by Peter Hille

Ein sehniger Adel die junge Gestalt,
Den wippenden Zelter in leiser Gewalt,
Nun reitet sie rund in wendendem Kreis
Wie der steinerne Gast unirdisch weiß.
Männerseelen gerännen zu Eis,
Ein Don Juanblut treibt kühner und heiß.
Nun das da? Was für ein sonderes Ding?
Ein berittener Schmetterling!
Nun kommt von Farren ein Flöten und Flirren
Auftrachtendes Schlagen, farbiges Girren,
Ergießen und Flattern, ein brünstiges Blühen
Breithinschmausende Töne erglühen.
Grünleuchtendes Winden, purpurnes Schweifen
Kelche, die nach Blumen greifen.
Alle Leidenschaft angefacht.
Großgestirnte tiefblaue Nacht.
Der Pegasus, das Musenroß,
Wie's aufrecht in den Himmel schoß!
In tauschendem Rausch das mutige Leben,
Das Starke allein sich wissen zu geben.
Ein sehniger Adel die junge Gestalt,
Den wippenden Zelter in leiser Gewalt.

Meter: polymetric
Der letzte Gruß .
by Joseph von Eichendorff

Sie hat einen andern genommen,
Ich war draußen in Schlacht und Sieg,
Nun ist alles anders gekommen,
Ich wollt', 's wär wieder erst Krieg;

Meter: trochaic
Pax animae
by Julián del Casal

No me habléis más de dichas terrenales
que no ansío gustar Está ya muerto
mi corazón, y en su recinto abierto
sólo entrarán los cuervos sepulcrales
Del pasado no llevo las señales,
y a veces de que existo no estoy cierto,
porque es la vida para mí un desierto
poblado de figuras espectrales
No veo
                  más que un astro oscurecido
por brumas de crepúsculo lluvioso,
y, entre el silencio de sopor profundo,
tan sólo llega a percibir mi oído
algo extraño, confuso y misterioso
que me arrastra muy lejos de este mundo

Meter: iambic
JARNÍ EPIŠTOLA.
by Emanuel Čenkov

„Bože, snad juž není jaro tady?“
vzdych’ jsem v šeru vlhké uličky,
vida děvče, skřehlé chladnem, hlady,
nabízeti chodcům kytičky.
Jaro v městě! Nic než záchvěv záře
jako kmitný záblesk zrcadla,
tak i šlehne slunce do žaláře,
v němž líc vězně přítmím uvadla.
Chtěl bych zříti jasu celé moře
rozlévat se v dálných prostorách,
chtěl bych zřít’, jak snědý oráč oře,
vdýchat duši jara na horách!
Chtěl bych zřít, jak mlha mrazně šedá
v údolu se z jitra rozptýlí,
jak se skřivan k nebi s písní zvedá,
chví se výš’, až zmizí za chvíli.
Chtěl bych venku zřít’ dům nízký, bílý,
ten dům mládí svého, při němž sad...
teď snad špačci juž se navrátili,
jak bych rád je slyšel štěbetat!
Tam bych střásl spleenu chorou tíhu,
nervósu a neklid divných dum,
jež by stačily na celou knihu
našim dekadentním básníkům.

Meter: trochaic
- 960 - Acto I, LEONIDO De El príncipe perfecto Primera parte
by Lope de Vega

Pues ya se pasó el día que alegraba
las oscuras tinieblas de mi alma,
pues con tanto furor llegó la calma
cuando el viento con más furor soplaba.
Pues del premio tan justo que gozaba
entre las manos le sacó la palma,
pues apartan el cuerpo de aquel alma
con cuya junta en gloria eterna estaba.
¿Qué he de hacer sino pedirle al cielo
de un caso tan injusto la venganza
por ver si al canto mío se enternece?
¡Ah, entrañas fieras de furor y hielo!
¿Qué te mueve a que haga tal mudanza?
pero es tu gusto, y el mío te obedece.

Meter: polymetric
12.
by Daniel Czepko von Reigersfeld

Mensch, wenn du sterben solt, so thu die Furchte hin,
Du wirst die Seele sehn mit Lust vom Leibe ziehn.

Meter: iambic