PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
PÍSEŇ KNĚZE.
by Karel Dostál-Lutinov

Svět smál se květem lilijí,
máj rozdýchal vše pupence,
když mannu rajskou – hostii –
jsme nesli choré dívence.
Nám v cestu třešně chvěla květ,
baldachýn jabloň rozvila,
jí v ňadrech ptáci počli pět,
div hrdélka jim stačila.
V světničku bílou – pláč tam lkal –
jsme vešli k malé žačce mé.
Květ s líček jejích opadal,
a oči měla zamčené.
To je ten růžný diblíček,
jenž velkým zrakem záříval
a vyprávěl jak slavíček,
když o Ježíši jsem se ptal?
Ten sladký hlásek dozvonil,
ten červánkový nádech svad’,
jen zrak, ten zase ohněm byl,
když na rty jsem jí Boha klad’!
A když jsem pak v svém okně stál,
pěl umíráček do máje,
a v blankytu let duchů vzplál
a nesli duši do ráje...

Meter: iambic
- 944 - Acto III, ANA De El piadoso veneciano
by Lope de Vega

Trepa amorosa vid la Primavera
por olmo blanco, y de diversos lazos,
forma rubricas verdes para abrazos,
que ven del año la razón postrera.
Llega el villano, y al segur ligera
arrima al tronco, y de los tiernos brazos,
con duro golpe en frágiles pedazos
rinde a la tierra su pomposa esfera.
Así engañada la esperanza yerra
de una mujer, a quien el golpe alcanza
de un desengaño que la puerta cierra.
No hay fe segura, amor, ni confianza
en el hombre más noble de la tierra,
y luego llaman la mujer mudanza.

Meter: polymetric
MRTVÉ MĚSTO
by Rudolf Illový

Tak četl kdysi jsem v báchorce z Indie:
...Na březích Gangu velké město kdes prý je,
v němž od staletí dávných nikdo nežije.
Je město krásné prý a plno bohatství
a v jeho palácích se ryzí zlato stkví,
zapadlá nádhera slavného království.
A města paláce tré velkých dělí vrat,
pak šibenice s domkem, jejž obýval kat,
od čtvrti zapadlé, v níž tisíc stojí chat.
Dva smělí mužové se zde prý zrodili,
ti hrdých odbojníků chasu zplodili
a bůžky posvátné s oltářů shodili.
– – – Bramíny zbožnými je město prokleto
a šedým popelem je všude poseto,
od vozů pohřebních cestami ujeto.
Přes město prokleté dál léta minula
a pověst o městu tom s Gangem splynula,
až v hájích zelených na věky zhynula.

Meter: polymetric
Kříž v lese.
by Vojtěch Pakosta

V hlubokém lese, kde se stezky dělí,
na kříži Kristus. Chuzí unaven
usedám v mechu, poutník osamělý.
Ve větvích stromů paprsky se chvěly,
v červáncích v dálce hasnul letní den,
a v moře citů sterých pohřížen
v tvář mrtvou zřel jsem – Kristu Spasiteli.
Svůj Betlem dětství, Kalvarii žití...
co blažilo mě, co jsem přetrpěl –
u paty kříže znova srdce cítí.
V samotě, tichu, v světa zapomnění,
já nejlíp slovům Lásky srozuměl:
„Ó pojďte ke mně, kdo jste obtíženi!“

Meter: iambic
- 718 - Acto III, CAUPOLICÁN De Argel fingido y renegado de amor
by Lope de Vega

Señor, si yo era bárbaro, no tengo
tanta culpa, en no haberos conocido,
Ya me han dicho lo que os he debido,
sin pies a vuestros pies clavados vengo.
Yo confieso que tarde me prevengo,
pero dicen que estando arrepentido
debo creer que en este día he nacido,
perdonadme, Señor, si me detengo.
Pasé adorando al Sol mis años tristes
contento de mirar sus rayos de oro,
pero ya sé que vos al Sol hicistes.
Mi edad pasada arrepentido lloro,
o Sol, autor del Sol, pues luz me distes,
con esa misma vuestro rayo adoro.

Meter: iambic
Rozhovor.
by Emanuel Čenkov

Já teskně hleděl z okna do polí
den ode dne, čas líně se mi vlek’;
vy jste v jih jela, zřela gondoly
a půvab na lagunách Benátek.
Řad dlouhých večerů a krátkých dnů,
nám kolébavku bzučí samovar;
ach, vyličte mi v teplém salonu
šum jezer, moře, Italie žár! –
Teď utkvěla svůj tmavý na mne zrak,
pak řasy černé dumně sklopila:
Mne moře nudilo! v Benátkách však...
jen z lastur skřínku jsem si koupila.

Meter: iambic
EPIGRAM
by Viktor Dyk

Ať jiný uvažuje, slídí,
co schválit a co zavrci:
Nejnebezpečnější všech lidí
jsou přece jenom mudrci.
Ty stojíš o mé a já o tvé,
toť mluva jasná, hluboká.
Strýc nalíčil však na koroptve
a sám se chytil do oka.
Kdos povykuje večer celý.
Jdu podívat se s účastí.
Náš kapesní Machiavelli
se právě chytil do pasti.
Nedojdou nikam nohy chromé.
Nač ve dne čekat na šero?
Já stojím o tvé a ty o mé:
toť jediný je Cicero.
A poslouchaje jedním uchem
rétorů fráze nehezké,
já blahoslavím chudé duchem:
jejich je království nebeské.

Meter: iambic
1L: Flackernd lösen sich vom Sumpf
by Christian Morgenstern

Flackernd lösen sich vom Sumpf
ungewisse Schemen ...
Nach der alten Weide Stumpf
sieh den Weg sie nehmen.
Auf dem Stumpfe sitzt der Tod:
Dumpfe Fiedel lockt und droht
mit verworrnen Themen.
Huschend schlingt der wirre Kreis
sich um Tod und Weide ...
Um die Flämmchen schimmert's weiß
wie von feinster Seide.
Knaben, Mädchen, Männer, Fraun
glaubst wie Schatten du zu schau'n
tief im Totenkleide.
Und ein Seufzen hebt sich her,
düster dich zu bannen ...
Schaudernd fühlst du: Schon will Er
dein Gemüt entmannen.
Der Gespenster Reihn erschrickt?
Haben sie dein Haupt erblickt?
Und du eilst von dannen.

Meter: trochaic
Die Deutschen
by Franz Grillparzer

Mit Schillern macht ihrs stumpf und träg,
Wie längst mit Christus es geschehen,
Ihr billigt höchlich seinen Weg,
Doch keiner will ihn gehen.

Meter: iambic
[An ancient pond!]
by Matsuo Bashō

An ancient pond!
With a sound from the water
Of the frog as it plunges in.

Meter: polymetric
LUX IN TENEBRIS.
by Jan Spáčil Žeranovský

Již letní noc své stíny rozprostřela
v tu alej lip, v niž dlouhou řadu roků
se vpíjí sladké zvuky tvojích kroků,
když jsi se sama domů navracela.
A netušila’s, že má touha vřelá,
jež svatým žárem zářila v mém oku,
mne náhle zavedla až k tvému boku,
až v bázni vzhlédla’s ke mně uzardělá.
Tys prosila: „Ó nech mne samu jíti,
mne leká žár, jenž ve hrudi tvé praská,
a muž mne čeká, jehož hněv se vznítí.“
Nač děsila tě noc, nač muže vráska?
Vždyť jako z ohně sloup, jenž v cestu svítí,
šla před námi má nesmrtelná láska...

Meter: iambic
Soneto
by Pedro Castro y Anaya

Copiaste en mármol la mayor belleza,
oh Lauro, y tanto a Lisis parecida,
que de las dos es una ya la vida,
y de las dos es una la dureza.
Sola a Lisis formó naturaleza,
y tú nos diste a Lisis repetida,
Lisi o la estatua en ella convertida,
¿cuál de las dos se debe a tu destreza?
No fue el impulso, no, de la escultura,
que en el mármol viviente y sucesivo
Lisis quedase de morir ajena
Arbitrio fue de Amor, que
                  hermosa y dura
formó otra Lisis, porque en mármol vivo
viva inmortal la causa de mi pena

Meter: iambic
- LXXII -
by Juan Boscan

Me vi al través en fuertes peñas dado,
casi sin vida, y lo demás perdido;
y entonces fui de seso tan caído
que en tanto mal me vi estar descuidado.
He entendido después tan mal estado
cuando las gentes de él me han advertido;
y así agora, aunque estoy arrepentido,
no me contento, pues tanto he tardado.
No tardé en entender luego el engaño,
pero, de miserable, no quería
acabar de creer tan fuerte daño.
Venció en mí la verdad a mi porfía
y quedó confirmado el desengaño,
tomando nueva vuelta el alma mía.

Meter: polymetric
707
by Josef Vlastimil Kamarýt

Ne vše zlato, co se leskne;
ne vše pravda, co se pleskne.

Meter: trochaic
Soneto
by Fernando Maristany

Fuéseme poco a poco amorteciendo
la luz que en esta vida me guiaba,
los ojos fijos en la cual pensaba
ir también al sepulcro descendiendo
En nublándose aquélla, en la viendo
toda otra luz también se me nublaba;
despuntaba ella apenas, despuntaba
luego en mi alma la luz que iba muriendo
Alma mía gemela, ingenua y pura
cual si los serafines la soñaron
¡Bien me hiciste saber que el bien no dura!
No se después, no sé ni si me alzaron;
no pueda yo jamás mi desventura
contar a los que en vida no lloraron

Meter: polymetric
2. Uber den Stall.
by Angelus Silesius

Ach Pilger kehr hier ein/ der Stall zu Betthlehem
Ist besser als die Burg und Stadt Jerusalem.
Du Herbergest hier wol: weil sich daß Ewge Kindt/
Mit seiner Jungfrau Braut und Mutter hier befindt.

Meter: iambic
TYS ŘEKLA „DEJ MI JARO...“
by Růžena Jesenská

Tys řekla: „Dej mí jaro.“ Chlad byl kolkolem
a bolest loučení rty ledem svírala,
my cítily, jak rozšílené láskou jdem’
k rozcestí věčnosti. Smrt spáry zaťala
do srdcí horoucích. Jak jsme se milovaly!
A ledy tály v slunci, stromy rozkvétaly.
Tys řekla dávno: „Dej mi jaro?“ V rukou svých
je svírám – žhavost, rytmus, barvu, vůni, krev,
a snesla bych je k tobě v trsech rozkvetlých.
Jsi mrtva však, a mně zní umíráčku zpěv,
jak v srdci zde a kdesi v nekonečné dáli
zní umíráčku zpěv: Jak jsme se milovaly!

Meter: iambic
Skon Mořenin.
by Rudolf Pokorný

Z hor, Mořeno, z hor!
už ledy slunéčko drtí,
zpět ptáčat je sbor:
hej, rychle připrav se k smrti!
A Mořenu chytli –
což v strakaté kytli
se divoška vrtí!
Však řádila dosť!
Tu jala matičce dítě,
ha nezvaný hosť!
Tu matku odvlekla lítě
i na faru došla:
a bodej si pošla! –
Jen, děvčata, hbitě!
A děvčátek dav
už sinou Mořenu nese:
nechť každý je zdráv
a čerstvý jako pták v lese!
Hle za vískou na lůž
ji hodily v kaluž:
jak hněvem se třese!
Hned pan otec zmlád,
zas klepot veselý v mlýně.
I poskočil rád,
kdo snům dřív oddal se líně!
I na faře jaro:
o nebohá faro!
kde tvá hospodyně!
A pod lipou ves
se celá při dudách točí:
hoj, rychtáři, dnes
vám prchlo rychtářství z očí...
Což Mořena v louži!
Ať laje či touží:
juž k vám nedoskočí!

Meter: amphibrachic
Na lakomce Škrtila.
by František Hajniš

Velkou křivdu Škrtilovi činí,
Kdo jej z lakomství neb špinavosti viní:
Většího vám lidumila není! –
A však – pro budoucí pokolení.

Meter: trochaic
A un señor perseguido y constante en los trabajos.
by Quevedo

De amenazas del Ponto rodeado
y de enojos del viento sacudido,
tu pompa es la borrasca, y su gemido
más aplauso te da que no cuidado.
Reinas con majestad, escollo osado,
en las iras del mar enfurecido,
y, de sañas de espuma, encanecido,
te ves de tus peligros coronado.
Eres robusto escándalo a orgullosa
prora que, por peligros naufragante,
te advierte, y no te toca, escrupulosa.
Y a su envidia y al mar, siempre constante,
de advertido bajel seña piadosa
eres, norte y aviso a vela errante.

Meter: anapestic
On Playwright
by Ben Jonson

Playwright, convict of public wrongs to men,
Takes private beatings and begins again.
Two kinds of valor he doth show at once:
Active in ’s brain, and passive in his bones.

Meter: polymetric
BALLADA REVOLUČNÍ
by Rudolf Illový

Zavládl jakýsi bázlivý klid v říši slavného krále,
pohárů cinkot jen zaznívá z paláců, zámků a hradů.
Chrámy jsou zamčeny všechny a na věžích hradebních stále
vyhlíží šašek do zavřených, kvetoucích králových sadů.
Duní tam pod zemí... jakoby krtkové dole kdes ryli – –
v rodinách počestných měšťanů říkají dvanáctkrát „Ave!“
lámou si hlavu, kam bezpečně poklady svoje by skryli
a plny slz jsou již tvářinky rozmilých dcerušek smavé.
Zvolna i v sídlech nejmocnějších nastává hrobové ticho,
král schoval korunu svoji a rytíři pustili číši;
velkněz již dávno skryl do peřin posvátné, kulaté břicho
a v chodbách rozsáhlých klášterů buší do prsou svých mniši.
Ze slují podzemních postavy lezou se zdviženou rukou
a plní náměstí a plní ulice a plní brány
a píseň života pějí a na vrata paláců tlukou
a ženou za sebou z hradu ven krále i opilé pány.
Tu šašek s věže sběh dolů do dlouhého, hustého davu
a běžel do hradu a našel korunu v úkrytu kdesi,
posadil sobě ji se smíchem šíleným na svoji hlavu,
zapálil hrad a pak utekl v daleké, zelené lesy.

Meter: dactylic
Soneto
by Joseph Lupercio Panzano

Cobarde imagen, bárbara perjura,
del lascivo, del torpe ciego empeño,
de la noche te vales, y del sueño,
por ser dos veces en tu intento oscura.
Que le tienes respeto se asegura,
en buscar, y emprender dormido
                  al dueño
de tu traición fue ensayo, fue diseño,
que a borrarse nació en su sombra impura
Aun soñando, Javier, santa milicia,
al corazón magnánimo le advierte
sangriento, y defendido en el ocaso
Desbarató la entrada a la malicia,
pues burló el enemigo, guardó el fuerte,
lleno el foso de sangre, y cerró el paso.

Meter: polymetric
13
by Johann Wolfgang Goethe

Die stille Freude wollt ihr stören?
Laßt mich bei meinem Becher Wein;
Mit andern kann man sich belehren,
Begeistert wird man nur allein.

Meter: iambic
4.
by Justinus Kerner

Verlör' ich ganz der Augen Licht,
Würd' dennoch mich nicht Nacht umgeben,
Solange du, mein lichtes Leben,
Du, meine Sonne! scheidest nicht.
Dein Herz treibt meines Herzens Schlag,
Weil es das meine ganz umfangen,
Und meine Augen blind empfangen
Von deinen Augen ihren Tag.
Nicht Nacht, ein lichtes Morgenrot
Wird, weil du lebest, vor mir stehen;
Werd' einst statt dessen Nacht ich sehen,
Werd' ich erkennen, daß du tot.

Meter: iambic
Pokyn.
by Beneš Metod Kulda

Bratře, pozor na vtipy,
hrneček rád překypí;
trn i v noze bolně bodá,
což, když komu v srdci hlodá?
Slova svoje pilně zvaž,
pravdu-li máš, dřív se taž;
těžko hojívá se rána,
kteráž byla v srdce dána;
lépe snášet malou trýzeň,
nežli pozbýt pravou přízeň;
častokráte poznáš sám,
že Tě slepil pouhý klam.
Soupeřův hněv-li se rozhoupá,
moudřejší tichne a ustoupá;
byť by sok mžoural jak výr,
nastane brzičko smír.

Meter: trochaic
[gestern hatt' ich in Gottes Hand]
by Friedrich Rückert

Gestern hatt' ich in Gottes Hand
Sein Leben übergeben,
So daß ich kaum darein mich fand
Ihn noch zu haben am Leben.
Nun wird, da er geschenkt mir schien,
Mir wieder das Opfer geheißen,
Um nur vom blutenden Herzen ihn
Noch einmal loszureißen.

Meter: iambic
A un ateo
by Clemente Althaus

En vano esperas que la oscura nada,
que invocas como madre compasiva,
entero en el sepulcro te reciba,
cuando termines la mortal jornada.
Te alienta alma inmortal que, de la helada
carne donde reside fugitiva,
maravillada de sentirse viva,
de ignoto mundo arrostrará la entrada.
Ya su asombro y espantos imagino,
cuando, el fallo aguardando que la hiera,
se encuentre al pie del tribunal divino,
y mirando del Dios la faz severa
a quien negó su ciego desatino,
exclame estremecida: ¡Verdad era!

Meter: iambic
O lásko slunná, jasná, usměvavá,
by Adolf Racek

O lásko slunná, jasná, usměvavá,
o zapomeň mých bludů, marných snění,
o lásko slunná, jasná, usměvavá!

Meter: iambic
Tak na Pegase – Vídeň sice
by Petr Bezruč

Tak na Pegase – Vídeň sice
hořká bývala rodina:
však na ni, co žil v republice,
jak na ráj zašlý vzpomíná.
Tak ve vojenských šatech šerých
pod čapkou Marta placatou
(tak, jak ho namaloval Rérych),
zkřížené ruce na prsou.
Běž Bucefale. Pegas cválá
za pánem v horkém trysku svém,
jenž na hvězdici generála
se dívá s hořkým úsměvem.

Meter: iambic
To One Who Has Been Long in City Pent
by John Keats

To one who has been long in city pent,
         'Tis very sweet to look into the fair
         And open face of heaven,—to breathe a prayer
Full in the smile of the blue firmament.
Who is more happy, when, with heart's content,
         Fatigued he sinks into some pleasant lair
         Of wavy grass, and reads a debonair
And gentle tale of love and languishment?
Returning home at evening, with an ear
         Catching the notes of Philomel,—an eye
Watching the sailing cloudlet's bright career,
         He mourns that day so soon has glided by:
E'en like the passage of an angel's tear
         That falls through the clear ether silently.

Meter: iambic
Der arme Jakob.
by Georg Herwegh

Der alte Jakob starb heut Nacht —
Da haben sie am frühen Morgen
Sechs Brettchen ihm zurecht gemacht
Und drin den Schatz geborgen.
Ein schmucklos Haus! Man giebt in's Grab
Dem Feldherrn doch den Feldherrndegen —
Warum nicht auch den Bettelstab
Auf diese Bahre legen?
Den Degen, den er treu geführt,
Der in die Scheide nie gekommen,
Bis ihn der letzte Schlag gerührt
Und von der Welt genommen.
Er war der Welt, sie seiner satt —
Zu Zwölfen in der engen Stube! —
Weh' ihm ein überflüssig Blatt,
O Lenz, in seine Grube!
Als hätt' er Großes nie gethan,
Ist rasch der Glückliche vergessen,
Kein Dichter stimmt ihm Psalmen an,
Kein Pfaffe liest ihm Messen.
Die Heller, die man in den Sand
Ihm warf aus schimmernden Karossen,
Sind Alles, was vom Vaterland
Der arme Mann genossen.
Just die vom Himmel ihm geprahlt,
Sah'n diese Erde zwiefach gerne:
So wird die Schuld an's Volk bezahlt
Mit Wechseln auf die Sterne.
Und kaum ist uns genug am Joch
Der Armuth auf gekrümmten Rücken:
Man will der Knechtschaft Stempel noch
Ihr auf die Stirne drücken!
Schlaf wohl in deinem Sarkophag,
Drin sie dich ohne Hemd begraben:
Es wird kein Fürst am jüngsten Tag
Noch reine Wäsche haben!

Meter: iambic
U raka.
by František Hajniš

V řece rak i na potoce
Leze vždy nazpátek,
Černě chodí, jednou v roce
Slíkává kabátek.
Jestliže pan Pátek,
Šetrnosti nepřítel,
Marnotratným stále krokem
Poleze nazpátek:
Dřív než rok se sejde s rokem,
Vyslíkne mu věřitel
Kamenný kabátek.

Meter: trochaic
A la muerte de mi amigo Juan Pérez de Montalbán
by Juan Matos Fragoso

Muere el morir, si ha tu morir hoy vive,
tu nombre, que al yacer tú, nunca
                     yace
luego feliz la dicha satisface
tus méritos, con tumba que apercibe
Jeroglífico eterno del que Escribe,
es sabia Pluma, que los siglos hace,
si al Ocaso de vuelos Fénix nace,
como la tuya, que al morir revive.
Mata el tirano Olvido, la Memoria,
y la Tumba, la Gloria más subida,
Muerte el vivir, más son en tu Fortuna.
La fama, el Oriente de tu Gloria,
la Tumba, altos renombres de tu Vida,
y la Muerte, a tu muerte feliz Cuna.

Meter: polymetric
by Georg Neumark

Geht ihr Schäfer dieser Wälder/
Und ihr Nymfen dieser Felder/
Sagt der
Sagt der schönsten
Daß es schlecht sey üm
Daß es fast üm ihn gethan.
Sagt er lieg’ in letzten Zügen/
Sagt daß ihm das Mark versigen’/
Und sein Blut verdorren wil/
Daß die heissen
Schlagen über ihm zusammen/
Sagts/ bitt’ ich/ der
Dieses könnt ihr hoch beschweren/
Daß er schwimm' in seinen Zähren/
Und doch brenne lichter-loh.
Geht ihr Schäfer dieser Wälder/
Und ihr Nymfen dieser Felder/
Sagt daß sichs verhält also.
Sagt wo sie sich nicht bedänken/
Und ihn ferner so wird kränken/
Daß mit grossem
Er von heissen Liebesgluhten/
Oder von den Meeresfluhten
Seiner Thränen sterben muß.

Meter: trochaic
As Kingfishers Catch Fire
by Gerard Manley Hopkins

As kingfishers catch fire, dragonflies draw flame;
As tumbled over rim in roundy wells
Stones ring; like each tucked string tells, each hung bell's
Bow swung finds tongue to fling out broad its name;
Each mortal thing does one thing and the same:
Deals out that being indoors each one dwells;
Selves — goes itself; myself it speaks and spells,
Crying Whát I dó is me: for that I came.

I say móre: the just man justices;
Keeps grace: thát keeps all his goings graces;
Acts in God's eye what in God's eye he is —
Chríst — for Christ plays in ten thousand places,
Lovely in limbs, and lovely in eyes not his
To the Father through the features of men's faces.

Meter: iambic
1L: Ich rühme den, der sich bey Glück- und Unglücks-Fällen
by Christiana Mariana von Ziegler

Ich rühme den, der sich bey Glück- und Unglücks-Fällen
Kan freudig und vergnügt und unerschrocken stellen.
Was hilfft der Harm und Gram? er bringt kein Brod ins Hauß,
Und hänget vor der Zeit des Todes Schild heraus.

Meter: iambic
- 27 - Libro III, ENARETO Al cuchillo de Julia De La batalla del honor
by Lope de Vega

La mano, cuyo sois, si con vos diera,
cuchillo, el golpe y la amorosa herida,
hallárase burlada, y de corrida,
menos desdén, y más amor tuviera.
Porque apenas con vos la herida hiciera,
cuando en lugar de muerte diera vida,
viendo la muerte a su pesar vencida
antídoto y veneno en esta fiera.
Corta en agraz mis esperanzas verdes,
pues para mis verdades apercibes
en vez de galardón rigor tan fiero.
Y tú, pues que me matas y me pierdes,
si ya resuelta de matarme vives,
basta la voluntad, sobra el acero.

Meter: iambic
- XIII -
by Juan de Arguijo

Baña llorando el ofendido lecho
de Colatino la consorte amada,
y en la tirana fuerza disculpada,
si no la voluntad, castiga el hecho.
Rompe con hierro agudo el casto pecho,
y abre camino al alma, que indignada
baja a la oscura sombra, do vengada
aun duda si su ofensa ha satisfecho.
Venció el paterno llanto endurecida,
y de su esposo el ruego, que no basta,
menospreció, con un mortal desvío.
«Ceda al debido honor la dulce vida,
que no es bien, dijo, que otra menos casta
ose vivir con el ejemplo mío.»

Meter: iambic
Funeral bucólico – IV
by Justo Sierra

Crece la hoguera, muerde con
                        enojo
las ramas cuya esencia bebe
                     el viento
y el baile muere al exhalar
                     su aliento
la última llama en el postrer abrojo
En un vaso de arcilla negro y rojo,
recogen las cenizas al momento
los pastores y en tosco monumento
guardan píos el mísero despojo
Duerme Mirtilo; floresta Umbría
que en tu sepulcro abandonado
                        vierte
su inefable y serena poesía,
no olvidará tu dolorosa suerte:
ni de tu amor la efímera elegía,
ni tus bodas eternas con la muerte.

Meter: polymetric
Hlasy.
by Jaroslav Vrchlický

Tma osudu jak balvan na nás leží;
krok za krokem a k prsoum svislou hlavu,
zrak neurčitý mhou prohlédá stěží:
tak jdeme žitím jako na popravu.
A jestli náhle blesk v to temno slítne,
kmit jeho mdlý nás v propasti jen sráží,
a jestli ve tmách ruka ruku chytne,
to demonů boj ráje na zápraží.
Snad ze soucitu jakés božství cizí
ve srdcích rozžehlo nám plamen sporý –
leč nadšení žár záhy bledne, mizí,
jak roztříštěné nocí meteory...
Ó rci, kam jdeme? Z hlubin nekonečna,
kde zanikají prostory a časy,
v mou duši vniká melodie věčna,
v mou duši zvoní tajuplné hlasy.
Tu jeden slyším, z propasti jak volá,
a druhý v mojí ozývá se hrudi,
jak za kamenem na vodě jdou kola,
a v duši mé se spící anděl budí.
Zřím malou jizbu; krb se leskne v zlatu,
v okénka mechu spí svit luny slabý,
a v přítmí jeho, v píseň kolovratů,
jak zlatá nit se řinou zvěsti báby.
Já v duši nosil tuto hudbu snivou,
ten příval tónů z elegie stkaný,
až jiný hlas mne unes písní divou –
hoj, to byl prales vichrem rozpoutaný!
Ó Šumavo! ó úvaly! ó taje!
číš tvojich dum se v duši mojí pění,
tvým hlaholem v mém nitru vzrostly báje,
jak z dračích zubů obří pokolení.
Kam hodila mne náhle žití vlna?
Já zoufal již; tu náhle divým tryskem
v mé srdce sletla vřava tajuplná,
jak vítr v harfu, jež zaváta pískem.
Hlas moře náhle padnul v duši moji,
jak blesk na sosnu zadumanou v mlze,
jak racek na stožár ve vichru boji,
já slyším ho a sotva tajím slze.
Hlas oceanu, to jest vykoupení,
to zvuky země ovanutá věčnost,
to hymna prostoru, jíž konce není,
to jásot vesmíru, to nekonečnost!
Hlas kolovratů v dětství sny mne láká,
hlas pralesů mně božství odhaluje,
však moře hlasy – a juž letem ptáka
v svůj domov duše, v nekonečnost pluje!
Ó tajné hlasy! odkud v naše nitro
jak Bethlema zpěv, jako chorál spásy?
V noc našich pochyb svítá vámi jitro,
v němž vchází slunce nadšení a krásy!
Ó hlasy tajné, v drsnou stezku žití
jste prismatem, v němž ideal se láme,
až barvy duhové nám do snů svítí,
až věříme, že boha v sobě máme!
Ve zvuku vašem zas v svou sílu věřím,
jak padající anděl hvězd se chytám,
svou mělkou nudu vaší hloubkou měřím
a v noci trudů svých lesk zoře vítám!

Meter: iambic
[ins Stammbuch des Herrn v. Weckbecker]
by Franz Grillparzer

Du trittst nun in der Welt oft falsches Spiel,
Mußt horchen lernen, schweigen, lauern;
Mir, dem dein Wesen, wie es war, gefiel,
Mengt in die Freude sich zugleich Bedauern.
Doch sind ja mannigfach des Lebens Normen,
Die Wahrheit selbst nimmt Masken um zum Scherz,
Und gibst du deinen Geist in neue Formen,
Bewahr in seiner alten uns dein Herz.

Meter: iambic
1L: Ach, wie sie
by Friedrich Schiller

Ach, wie sie
Und weil die Trepp mir zu lang deuchte, so sprang ich vom Dach.

Meter: polymetric
BALADA
by Božena Benešová

Šla smutná duše z večera,
šla tichým krokem do šera,
šla dlouho, dlouho... Z dálky vábí
břeh tajemného jezera.
Na sráznou cestu padl stín,
na stinném srázu rozkvet blín
a sýček dlouze zanaříkal:
„Sen nejhlubší dá vody klín!
Sen není most, sen není brod!
Jde o spásu, jde o život!
Ó duše, duše pobloudilá,
dál od těch němých, mrtvých vod!“
Blíž duše jde. A nevinná
se rozstupuje hladina...
Zmlk sýček... Píseň temných hlubin
noc hvězdným svitem prolíná.
Je někde svět? Je někde den?
Svět jako den je potopen...
A v mrtvých vodách minulosti
sní duše nejhlubší svůj sen.

Meter: iambic