PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
A cierto intento agudo pensar del doctor Salinas
by Juan de Salinas

El párroco sagaz, que irreverencia
teme, dando el viático al doliente,
hace, primero que la acción intente,
en simple forma práctica experiencia.
Y si con moderada diligencia
ve que la pasa el tímido paciente,
dale entonces a Dios seguramente,
prenda de gloria, abismo de clemencia.
Con fin igual quizá con la estafeta,
en copias varias, tropas y cuadrillas,
llegó cierta eclesiástica reforma;
para que si en vulgar simple gaceta
la tragan bien bonetes y capillas,
se aplique en breve la tremenda forma.

Meter: polymetric
Soneto
by Baltasar del Alcázar

Clarísimo Marqués, en quien depende
de su poder el cielo larga muestra,
honor de juventud, guía que adiestra
a cuanto bien de Dios acá se extiende.
Por el fuego amoroso que así enciende
de la divina Clori, el alma vuestra
que recibáis por vuestro a quien os muestra
que no tiene otro bien ni lo pretende.
El alma ya os la di desde aquel día
que vi partes en vos de tanto gusto,
que no me fue posible defendella.
Lo que pido es que esta alma que fue mía
y es vuestra ya con título tan justo,
que la estiméis, pues que moráis en ella.

Meter: iambic
3. V tichém hvozdu v šeru noci
by Václav Bolemír Nebeský

V tichém hvozdu v šeru noci
Slyším s větve listí vanout
A z věčnosti temna stropu
Mrtvé kapky času kanout.
V samotnosti blaha mého,
V lásky nebesáhlém dmutí,
Cítím tlukot srdce mého,
V ňádrech cítím smrti hnutí.

Meter: trochaic
1L: Hoffnung ist ein faules Seil,
by Friedrich von Logau

Hoffnung ist ein faules Seil,
Bricht in unverhoffter Eil,
Daß uns Armut bleibt zu theil.

Meter: trochaic
Touha po jaru.
by Adolf Heyduk

Jaro, zašlé jaro,
přijdeš-li pak zpět?
Stále ještě dálný
zasněžen je svět,
stále ještě lesy
šedý svírá mráz,
jaro, milé jaro,
vrať se mezi nás.
Vrať se v slunném voze
do zapadlých hor,
ať nás obveselí
křídlatý tvůj sbor,
vrať se v zlaté záři,
aby bylo snáz,
s usmívavou tváří,
s kytkou sedmikrás.
Vrať se s kytkou blýštků
našim luhům vděk,
s kytkou pohaniny,
s kytkou podléšek;
s kytkou slunných pršků
vítáno nám buď,
zaleť s horských vršků
v každou lidskou hruď.
Proměň bílé pláně
v milou zeleň niv,
kočičky viň zdobné
v mladé proutí jiv;
proměň v bílé květy
stromů sněžný sen,
aby krásou všechen
svět byl opojen.
Jaro, milé jaro,
už se z toulek vrať,
dlouhé zimní noci
vnad svých kouzlem zkrať;
zrak tvůj fialkový
a tvůj růžný dech
jas a radost snesou
v ňadra lidí všech.

Meter: trochaic
La eternidad de Dios
by Salvador Bermúdez de Castro

¡Jehová! ¡Jehová! yo anhelo tu presencia;
soy un gusano que sacude el cieno:
mi vista entre la atmósfera del
                     trueno
se baña en tu mortal omnipotencia
Tu aliento es luz; la eternidad tu esencia,
mientras lóbrego abismo de
                  horror lleno
arrastra y quiebra en su
                  insondable seno
del vil mortal la mísera existencia
Los años que con años se confunden
del tiempo móvil a la planta alada
más rapidez en su carrera infunden;
y a los ojos de Dios la edad pasada,
los millones de siglos que se hunden,
menos son que un momento, son la nada.

Meter: iambic
SEN LÁSKY. (III.)
by Josef Václav Sládek

POVÍDEJ mi, povídej
pohádku tu znova,
jak se k matce vrátila
žena vodníkova.
Na kadeři chaluhy,
v šatu písek rmutný
a nad líci ubledlou
pohled k smrti smutný.
Povídej mi, povídej,
ale jen tak tiše,
co ji opět lákalo
do té vodní říše
na to srdce ledové
s tváří ustrnulou;
a jak ráno na břehu
našli utonulou.

Meter: trochaic
KDO ZNÁ LÉPE BOHA?
by Antonín Koukl

Měl mladý dělník slavnost rodinou
a radoval se z toho velice –
vždyť nebe dalo mu dnes dědice.
Jel milostpán náhodou dědinou,
zřel svého dělníka, jak blaženým,
když tiskl nemluvňátko k prsoum svým.
I oslovil jej: „Radostný ten ruch
zde právem sídlí: práci za vaši
vám nebe jedináčka přináší.“
A dělník: „Mozoly ctí více Bůh –
dobroty jeho, pane, neznáte:
Dnes odměnil nás dítkem po páté!“

Meter: iambic
64. Der Ehrenplatz
by Wilhelm Müller

Auf dem hohen Schneeberg brüstet sich das Kind mit Stolz und Trutz,
Doch die Sonne schmelzt den Gipfel, und der Knabe liegt im Schmuz.
Eitler Thor, so prangst du thronend auf der Ehre lockerm Stuhl!
Deck' ihn vor der Wahrheit Strahlen, oder er versinkt im Pfuhl.

Meter: trochaic
FINALE.
by Jaroslav Vrchlický

A prosté bylo tak všecko: Zákony, příčiny.
A slavné bylo tak všecko: Výšky i hlubiny.
A tklivé bylo tak všecko: Modlitby, vzpomínky.
A tiché bylo tak všecko: Vichry i plamínky.
A v středu všeho stál člověk, svěží byl a tak mlád,
na všecko s požehnáním tvůrčí svou ruku on klad’.
Sám tichý, úsměvný vítěz, vlídný jak archanděl,
neb Lásku ve srdci nesl, na čele Moudrost měl.

Meter: dactylic
- 1281 - Jornada III, SULTANA De Los melindres de Belisa
by Lope de Vega

¿A dónde vas, lascivo pensamiento?
Busca sosiego, cansaraste en vano;
no tiene amor piedad: es un tirano,
pues no tendrá firmeza el humo y viento.
¿En qué paran tus gustos? En tormento,
pues quiebra su palabra; es un villano.
¿Pues cómo a quién él busca da de mano?
Porque vive de engaño y fingimiento.
No es un lince sutil, no, es niño ciego;
también dices que es dios; fácil se muda,
y aunque es gigante, que es rapaz no ignoro.
Y tienen por descanso eterno fuego;
no le quiero reñir, porque, sin duda,
mientras más le maldigo, más le adoro.

Meter: polymetric
- 1384 -23 Acto III, DON ARIAS De Ventura y atrevimiento
by Lope de Vega

No sé quien ama donde no es querido,
siendo todo el amor un instrumento
que, destemplado su divino acento,
disuena a la razón, como al oído.
¿Qué consecuencia harán amor y olvido,
la fuerza y el desdén, si el fundamento
de amor es un igual consentimiento
de las dos voluntades admitido?
Ya no quiero querer lo que solía;
ni de amor las tormentas, ni las calmas;
hoy toma puerto la esperanza mía.
Quien no ha vencido no pretenda palmas,
que consiste de amor el armonía
en la correspondencia de las almas.

Meter: iambic
- 113 - A la pintura y poesía de D. Juan de Jáuregui, caballero de la Reina Nuestra Señora
by Lope de Vega

Si en alegre color, si en negra tinta
bañas pluma o pincel, en cualquier parte
tu genio tan igual términos parte,
que no hay entre los dos línea distinta.
Si en colores Judih, si en verso Aminta
duplicado laurel presumen darte,
no es tu pluma, don Juan, escribe el arte,
no es tu pincel, naturaleza pinta.
Ni tu pluma permite al Castellano
ni al culto imitación, tanto florece
en estilo divino acento humano.
Ni tu pincel emulación padece,
que sólo te igualó tu propia mano,
pues sólo tu retrato te parece.

Meter: polymetric
Uberschrifften und Sinn-
 Gedichte.
by Hans Assmann von Abschatz

Roland auch der kühne Mann/
Nahm es nicht mit zweyen an.

Meter: trochaic
Empfindungen der Freundschaft
by Johann Gottfried Herder

Du, um des ersten Othems, der Dich nannte,
Um jenes sanften Feuerblicks,
Der Dich mit Gottes Finger in mich brannte,
Um alles Freundschaftsglücks,
Das wir – doch fühltest Du's, wenn diese Thräne,
Der Seele Blut, sich drängte hin
Zum Freundesbusen? O dring, blut'ge Thräne,
Ans Menschenherz denn hin,
Durch Stein und Busen! Wie des Blutes Stimmen
Zum Mörder rufen:
So tödt ihn Du, daß, wenn in ihm verglimmen
Die Träume wilder Wuth,
Ihn küßte, sprach, las und empfand,
Empfand Dich, Gluth! – O, bist Du nicht verstoßen
Ins Höllenmarterland
Der Eskimos und rasender Oreste,
So hör! und hörst Du nicht, gespießt
Wie Eskimos und rasend als Oreste,
Fluch' ich dann Deiner List,
Reiß' aus mein Herz, Dir, Unding, falsch gepräget,
Zertret' in seinem Blut Dein Bild
Und jauchze Freundesrache! Doch – wie es schläget,
Weil doch noch Freundschaft quillt!

Meter: iambic
Náš dědeček.
by Jan Pelíšek

Zřím dnes ještě starouška, jak jsem ho znal,
už vetchého jako z páry;
má na klíně lipský kancionál
a na očích okuláry.
Vždy nejradši, hle, tam u kamen
své staroby mráz si shřívá
a od začátku až po amen,
pln blaha, jen zpívá a zpívá.
I pěje a plesá, že jest si jist,
jak skroceno peklo i ďábel
a jak bude přemožen Antikrist
a jak bude poražen Bábel.
A my, drobná chasa, jsme samý sluch,
až dech se nám každému tají;
my myslíme, jakou to radosť má Bůh,
že dědečka rty to tak znají.
A když si své žalmy přezpívá,
tu srdce nám jen jen hrají;
tu pohádka z úst jeho zaznívá
a tu teprv jsme jako v ráji.
O Samsonu povídá, Jeftovi,
a David jak porazil soka;
o Husovi, o bratru Žižkovi –
a tu se mu jiskří z oka.
Tak povídával a tak si pěl
v těch svízelech sešlého stáří;
pro každého na rtech útěchu měl
a úsměv v té zbrázděné tváři.
Až jednou – my děti jak častokrát
jsme shlukly se kolem kmeta;
leč stařeček nechtěl už více nás znát
a po zpěvech bylo veta.
I zaplakal každý, kdo starouška znal.
Tak tichounce skonal jak z páry;
měl na klíně lipský svůj kancionál
a na očích okuláry.

Meter: amphibrachic
Der Kranke .
by Joseph von Eichendorff

Soll ich Dich denn nun verlassen,
Erde, heit'res Vaterhaus?
Herzlich Lieben, muthig Hassen,
Ist denn alles, alles aus?

Meter: trochaic
A la bandera del batallón de Ciudad Rodrigo
by Pedro Antonio de Alarcón

¡Sombra y honor bajo tus pliegues dame,
santo pendón de Cristo y de Castilla!
Tu ley, que juro, hincada la rodilla,
en generoso ardor mi pecho inflame.
No más estérilmente se derrame
mi vida en torpe amor y vil mancilla
Roja está de la patria la mejilla
¡Despierte el corazón de su ocio infame!
De un naufragio entre lágrimas y errores
salva mi fe, que combatida muere
por enemigo viento y mar contrario.
Sé tú el manto que envuelva mis dolores,
mi tienda en el desierto; y si cayere
en la revuelta lid ¡sé mi sudario!

Meter: polymetric
Nechť rozmrzelý člověk se
by Jan Neruda

Nechť rozmrzelý člověk se
ve lázních senních koupá,
a vody klamně léčivé
nechť pije chasa skoupá –
my zdrávi jsme a někdy jen
nám jazyk ochuraví,
však krátkou koupel z vína jen –
a jazyk je zas zdravý!
Koho ještě něco
v tomto světě hněte,
pij jen víno, víno,
všechnu starost zhněte.

Meter: iambic
98.
by Friedrich Rückert

Sieh diesen Mann! wie steht ihm felsenfest sein Glauben!
Der Zweifel kann daran ihm nicht ein Iota rauben.

Meter: iambic
Přípitek silvestrovský
by Bohumil Mathesius

V tomhletom roce,
který třeskně míjí,
já viděl zvrhnout
mnohou tragédii,
vyzáblé herce
kulhat na koturnu,
maminky srdce
zaletovat v urnu,
divokým steskem
býval jsem nasát,
slyšel jsem hučet
pasát, antipasát,
viděl jsem padat
mocnářství a říše,
(jehnědku jívu
v slunci třást se tiše),
milé jsem děvče
kamarádu nechal
a o dva kroky
k hrobu blíže spěchal,
zahléd jsem v dálce
sinou plachtu štěstí,
nešel jsem za ní,
nedávám se vézti:
Klidně se dívám
roku na rekviem.
Poslední úder?
Vyhoďte ho! – Pijem.

Meter: polymetric
146. GOtt wil alleine seyn.
by Angelus Silesius

Verschleuß GOtt in dein Hertz/ laß keinen andern
drein/
So muß er stäts bey dir und dein gefangner seyn.

Meter: iambic
SMUTNÝ DEN.
by Karel Červinka

Den smutný je a zářijový,
déšť padá v stromy uchřadlé,
a v kalužinách holé křoví
se shlíží jako v zrcadle.
Déšť v drobných kapkách na list sedá,
je bříza větry zcuchána,
a obloha je šedě bledá
a chmouří se již od rána.
Na našem dvoře rumpál skřípá,
a zase vítr zasténá...
je na náhrobni vzadu řípa
do velkých kup už složena.
Den smutný je a zářijový,
a vosů hudba, tichá, mdlá
se zachvívá ve větvích křoví
přes pole prázdná, rozmoklá.
Je smutná mdloba v hudbě této,
bol všeho, co již uvádá,
ten těžký smutek, s kterým léto
se zvolna k spánku ukládá.
To není kraj, v němž slavík ráno
svým čistým hlasem klokotá,
dnes jitro bylo z mlhy tkáno,
ze všeho hledí nicota...
A jestli přece odpoledne
nad ztišený kraj, který zvlh’,
se matné slunce zticha zvedne
a prodere svou záři z mlh –
po ocelovém nebi pluje,
veslujíc zvolna mlhami...
jak úsměv jest, jenž probleskuje
v záhadném zraku slzami!

Meter: iambic
447. Immer daheim
by Gerhard Tersteegen

Gott ist mir immer nah, daheim und in der Ferne,
Er denket stets an mich, er spricht mit mir so gerne;
Kein Ort ihn schließet ein, kein Ort ihn schließet aus,
Wer in Gott wohnen kann, ist überall zu Haus.

Meter: iambic
Sie rühmte die gegenwärtige schönheit
 einer andern Damen.
by Christian Hofmann von Hofmannswaldau

Nein! nein! Aurora nein! Filinde ist nicht schön/
Kan licht und finsternüß auch bey einander stehn?
Wie schickt sich ziegel-grauß und perlen doch zusammen?
Was ist ihr todtes feur bey deinen wunder-flammen?
Nur eine sonne bleibt das auge dioser welt/
Und nur ein himmel ist/ der allen wolgefällt.
So wie dein auge nur das eintzige der erden/
Das mit verwunderung hier muß betrachtet werden:
Und siehstu endlich ja Filindens angesicht/
So lang es vor dir steht/ mit neuer schönheit prangen/
So muß ihr auge doch von deinen strahlen licht/
Nicht anders als ein stern von seiner sonne/ fangen.

Meter: iambic
WAGNERIANA – II. PARSIFAL
by Rubén Darío

Violines de los ángeles divinos,
sones de las sagradas catedrales,
incensarios en que arden nuestros males,
sacrificio inmortal de hostias y vinos;
túnica de los más cándidos linos
para cubrir a niños virginales;
cáliz de oro, mágicos cristales,
coros llenos de rezos y de trinos;
bandera del Cordero, pura y blanca;
tallo de amor de donde el lirio arranca,
rosa sacra y sin par del santo Graal:
mirad que pasa el rubio caballero;
mirad que pasa, silencioso y fiero,
el loco luminoso: Parsifal!

Meter: polymetric
Der Petrefaktensammler
by Eduard Mörike

Einmal noch an eurer Seite,
Meinen Hammer im Geleite,
Jene Frickenhauser Pfade,
Links und rechts und krumm und grade,
An dem Bächlein hin zu scherzen,
Dies verlangte mich von Herzen.
Aber dann mit tausend Freuden
Gleich den Hügel auf zu weiden,
Drin die goldnen Ammoniten,
Lias-Terebratuliten,
Pentakrinen auch, die zarten,
Alle sich zusammenscharten, –
Den uns gar nicht ungelegen
Just ein warmer Sommerregen
Ausgefurcht und abgewaschen,
Denn so füllt man sich die Taschen.
Auf dem Boden Hand und Knie,
Kriecht man fort, o süße Müh!
Und dazwischen mit Entzücken
Nach der Alb hinaufzublicken,
Deren burggekrönte Wände
Unser sonnig Talgelände,
Rebengrün und Wald und Wiesen
Streng mit dunkeln Schatten schließen!
Welche liebliche Magie,
Uns im Rücken, übten sie!
Eben noch in Sonne glimmend
Und in leichtem Dufte schwimmend,
Sieht man schwarz empor sie steigen,
Wie die blaue Nacht am Tag!
Blau, wie nur ein Traum es zeigen,
Doch kein Maler tuschen mag.
Seht, sie scheinen nah zu rücken,
Immer näher, immer dichter,
Und die gelben Regenlichter
All in unser Tal zu drücken!
Wahrlich, Schönres sah ich nie.
Wenn man nur an solcher Stätte
Zeit genug zum Schauen hätte!
Wißt ihr was? genießt ihr beiden
Gründlich diese Herrlichkeiten,
Auch für mich genießet sie!
Denn mich fickt' es allerdinge,
Wenn das rein verlorenginge.
Doch, den Zweck nicht zu verlieren,
Will ich jetzt auf allen vieren
Nach besagten Terebrateln
Noch ein Stückchen weiterkratteln;
Das ist auch wohl Poesie.

Meter: trochaic
Vždycky jsem si myslil...
by Adolf Heyduk

Vždycky jsem si myslil na daleké kraje,
na květnaté břehy, na palmové háje.
Na lva samotáře, rájek miliony,
na zapadlá města, na jich zvučné zvony.
Na vysoké hory, na hluboká moře,
a na zlatý zámek na skleněné hoře.
Teď nemyslím, Bože, na to ani na to,
teď jen stále myslím na Tebe, mé zlato.
Teď jen stále myslím, za zimy i vesny,
není-li ten růvek, v němž mi dřímáš, těsný.
Není-li Ti těsna na dně toho rovu
ta rakvička malá, z leštěného kovu.
A já stále myslím, že mne vidíš taky,
jak mne srdce vadne, jak mě pálí zraky.
A já stále myslím dnem i noční chvílí,
není-li Ti těsným rubášek Tvůj bílý.
A já myslím stále, bys mě k Sobě vzala,
jako já jsem činil, když jsi plakávala.
A já stále myslím, že se ve Tvé skrejši
plačící mé srdce přece ukonejší.
A já myslím stále, že po těžkém trudu
ve Tvém obejmutí zase šťasten budu!

Meter: trochaic
Fragment 7: When Hope but made Tranquillity be felt
by Samuel Taylor Coleridge

When Hope but made Tranquillity be felt—
A Flight of Hopes for ever on the wing
But made Tranquillity a conscious Thing—
And wheeling round and round in sportive coil
Fann'd the calm air upon the brow of Toil—

Meter: iambic
1L: Was ist mit den Heidelbeeren gescheh'n,
by August Heinrich Hoffmann von Fallersleben

Was ist mit den Heidelbeeren gescheh'n,
Daß sie so blau sich lassen seh'n?
Frau Sonne wohl über die Heide kam
Und hat sie geküßt mit heißer Glut,
Da sind sie blau geworden vor Scham
Und blau verwandelt hat sich ihr Blut
Wir wollen uns bücken
Und fleißig pflücken
Die Heidelbeeren,
Und lustig verzehren
Frau Sonne zu Ehren
Die Heidelbeeren.
Die lieben blauen Heidelbeeren!

Meter: iambic
En un dulce estupor...
by José Martí

En un dulce estupor soñando estaba
con las bellezas de la tierra mía:
fuera, el invierno lívido gemía,
y en mi cuarto sin luz el sol brillaba.
La sombra sobre mí centelleaba
como un diamante negro, y yo sentía
que la frente soberbia me crecía,
y que un águila al cielo me encumbraba
Iba hinchando este gozo el alma oscura,
cuando me vi de súbito estrechado
contra el seno fatal de una hermosura,
y al sentirme en sus brazos apretado,
me pareció caer desde la altura
y rodar por la tierra despeñado.

Meter: polymetric
Es ist ein dunstiger Maientag
by Max Dauthendey

Es ist ein dunstiger Maientag,
Holzflöße auf dem Fluß hinziehen;
Das grüne Wasser fließt nur zag,
Drin steht der grüne Berg bis an den Knien.
Im Zimmer glänzt ein Schlüsselblumenstrauß,
Durchs offne Fenster und bewegte Türen
Geht Maienluft geschmeidig durch das Haus,
Du kannst sie kühl auf allen Dielen spüren,
Wie eine Tänzerin tanzt sie sich aus.

Meter: iambic
Ulice chudých.
by Jan Karník

Jak sirotci v klín vdovy ustarané
se k zemi krčí hlouček baráků.
Zde Bída stezičky má vyšlapané,
Hlad vyje zde a loví v stínech soumraku.
Dým ze smrčí se vzduchem plazí tady
jak kolem rakve vůně kadidel,
střech nízké hřebeny – toť hrobů řady,
zář rudá v okénkách – jak oči strašidel.
V komůrce vlhké světlo bliká plaše
a teskně líbe dětských čtvero hlav –
ten tkadlec jak by tkal jen na rubáše,
tak smutnou, smutnou notou rachotí mu stav!
Zvon vzdálený když v půlnoci se chvěje,
všem bludným duchům pozdrav dávaje,
Smrt bělokřídlá tichounko sem spěje
a souchotivá těla nosí do Ráje...

Meter: iambic
- IX - A la espada
by Francisco de La Torre

Línea del punto que al valor provoca;
hilo a la vida en defensor valiente,
a complexiones hecha de la gente,
templada, cuerda y destemplada loca.
Hebra que coses la insolente boca;
del duelo y la defensa estrecha puente;
pirámide de luz resplandeciente
que al cielo del honor tu punta toca.
Sangrienta insignia el pecho te procura,
luciente hoja te codicia el mayo,
lengua sin voz te rige la cordura;
Sea, si importa, tempestad tu ensayo,
rompe la nube de tu vaina oscura,
y sin trueno de voces, hiere rayo.

Meter: polymetric
Sebevědomí.
by Ladislav Čelakovský

Nechtějtež mne chladným zváti,
Činíť mi to příkoří,
Stéblo, co se bleskem znítí,
Příliš brzy vyhoří.
V mnohé skále se praménky
Čerstvě bujné skrývají,
A kde kyprá pro ně země,
Na světlo vyplývají.
Neslušíť každému všecko,
Za motýlky pídí děcko;
Cit však mužný setrvá,
V skále kořeny své má.

Meter: trochaic
59.
by Daniel Czepko von Reigersfeld

Das liebste sol uns bloß das best in allem seyn,
Der findet Gott, der sich dem besten macht gemein.

Meter: iambic
8.
by Friedrich von Logau

Wie wilstu weisse Lilien zu rothen Rosen machen?
Küß eine weisse Galathe: sie wird erröthet lachen.

Meter: iambic
V dómu Svatovítském.
by Jaroslav Vrchlický

Zas k tobě vždy se noha ráda vrací,
ó dive, symbole náš věkovitý,
kde minulost spí a kde život hbitý
se denně jeví v neunavné práci.
A jak se oko v směsi fial ztrácí,
jak v barev skle se lámou slunce svity
o mrtvých králů meče, přilby, štíty:
zlých pochyb démon zkrušen v prach se kácí.
A naděj rostouc křídla připíná si
a letí v čas, kdy dostavěný cele
znít budeš zvonů jásotem a davů,
kdy koruna, tak sirá dlouhé časy,
vzplá lidu štěstím na posvátném čele,
v svou vrátí se, nám nesouc novou slávu.

Meter: iambic
Sonetos – III
by Gaspar Núñez de Arce

Huyeron ya mis años de pelea,
y de la ardiente lucha retraído,
sólo a mis vagos pensamientos
                        pido
la calma que mi espíritu desea
Soy como el veterano que,
                     en la aldea
donde ignorado vive y escondido,
en contar los azares que ha
                        corrido
sus veladas inútiles emplea
¿Quién os pretende borrar de la memoria,
sueños de la ambición, locos
                        deslices
de la edad juvenil, y ansias de gloria,
si, como las honrosas cicatrices,
para siempre fijáis en
                     nuestra historia
el recuerdo de tiempos más felices?

Meter: polymetric
- CLIV -
by Lope de Vega

Cesen tus aguas, conjurado cielo,
que está doliente por tu causa el mío;
sigue tu curso, nieva, haz tiempo frío,
cubre el campo de plata, escarcha y hielo.
Si es por vengar al sol, sol tiene el suelo,
que será su Faetón con mayor brío:
¡ay rompan los suspiros que te envío
de tantas nubes el oscuro velo!
Deja reinar a la serena boca
cuyos dientes esconden los enojos
de esta humildad, que a envidia os atribuyo.
Amaina el tiempo que su mal provoca,
salga tu sol en ti, y en mí sus ojos.
Tendrá salud mi cielo, y arco el tuyo.

Meter: polymetric
- II - Soneto
by Lope de Zarate

Pues que se muere con haber nacido,
siendo el ser tan a riesgo de la vida,
que el minuto menor es homicida,
de que el mejor cristal queda sentido,
mira que el golpe, en polvo ya escondido,
y la luz con el polvo tan unida,
se halla más sepultada que encendida,
pues lo más de ella muere, habiendo sido.
Si es tu defensa nada ¡oh vidrio leve!
tan de acaso tu luz para apagada,
que no admite esperanza por lo breve;
si la más cierta vida es la pasada,
de la presente, ¿quién fiar se atreve?
¿Quién a más, si aun gozándola, es soñada?

Meter: polymetric
E** Hymenäus zu der St** und Sch** Heirat
by Friedrich Schiller

Arm in Arme nun geht ihr zur Herrlichkeit ein, ihr vermählten
Seelen, ich hüpfe als Spitz hinter euch Glücklichen her.

Meter: polymetric
RONDEAU.
by Jaroslav Vrchlický

Skryj lásku svou! Jen pokud skryta jest,
můž’ opojně ti do nádhery zkvést,
jak zjevna, hned jí umíráček zní,
hned Škleb a Nuda, Starost půjdou s ní.
Ji jako víno v sklepě v duši nech,
víc bude sládnout tobě v hořkých dnech,
v tmách zachová ti vlídnou záři hvězd,
skryj lásku svou!
Kdo lakomce zřel na trh světa nést
své poklady, se chlubit u všech cest?
Ten při zavřených okenicích sní
svůj ukládaje peníz poslední;
na dveřích ucho s bídou tají dech...
Tak závory též zavři smyslů všech,
měj v lásce triumf, závistník svůj trest!
Skryj lásku svou!

Meter: iambic
Soneto X
by Esteban Manuel de Villegas

Vela el cuidado, y el amor desvela,
y aunque de ambos a dos es la porfía,
tienes por más ligera tiranía
la que ejercita amor, que mata y vuela.
No la que ahora del cuidado anhela
en la, que te frecuenta, vejez fría,
ay, ay, quien te dijera en algún día
que habías de sentir tanto la espuela.
Cuando mostrabas de azucena, fruta,
la tez bruñida, o como sin cuidado
de mí solicitabas tus placeres,
déjame pues, que si te quise hermosa,
ya no es posible, puesto que has llegado
a tiempo, que a ti misma no te quieres.

Meter: polymetric
LA POESÍA CASTELLANA – II
by Rubén Darío

Góngora, con las ondas de su ingenio,
antes tranquilo manantial de amores,
derramó de su mente los fulgores
de la española musa en el proscenio.
Mas, ¡ay!, la ruda tempestad del genio
con sus horrendos rayos vibradores,
de su alma en el vergel, tronchó las flores
que aromaron su dulce primigenio.
No de otro modo a la risueña Hecate,
cada en los aires nubarrón sombrío
cuando Aquilón sañoso al roble abate,
la dulce faz enturbia. El murmurío
del de su numen manantial rïente,
trocose en el rugido del torrente.

Meter: iambic
PÍSEŇ ROZKVĚTU.
by Emanuel Lešehrad

Chtěl bych se tak radovati z květů, slunce, ze světa,
aby jednou rozkvetla přec moje duše zakletá.
Slunce hladí moje skráně, se rtů líbá zlatý smích,
cítím hvozdy, řeky, stráně, jaro kvete v očích mých,
v mých očích štěstím bláznivých.
Květy kolem září, voní, a mně je tak veselo,
jakby se mi náhle zapět z plné hrudi zachtělo!
Dnes mám přání, žhavé přání rozlétnout se do světa,
moje duše rudé růže ve svou kštici zaplétá –
a rozkvétá a rozkvétá...
Šílím touhou radovat se z květů, slunce, ze světa,
aby přece rozkvetla má duše z mládí zakletá.

Meter: trochaic
An Canidien
by Johann Joachim Ewald

Canidia! es trügt der Früling deiner Wangen;
Du nicht, dein Krämer macht uns Lust;
Auch sah ich neulich deine Brust,
Haar, Zähn' und linkes Aug' in seiner Bude hangen.

Meter: iambic