PoetryMTEB/MultilingualPoetryMeterClassification huggingface dataset:
230. Být chceš-li střízliv po divokém kvasu,
by Adolf Heyduk

Být chceš-li střízliv po divokém kvasu,
jen zamysli se v mrtvé matky zrak
a do pohádky mládí zašlých časů!

Meter: iambic
VZPOMÍNKA
by Bohdan Kaminský

Vzácných přátel kroužek úzký
míval časem družné schůzky
u Ježíška, v milém domě.
Vzpomínám si na ně rád.
V důvěrném těch přátel kroužku
místo bývalo i pro mě,
a tu k lahodnému doušku
sešli jsme se častokrát.
Přátel takových už ztěžka
najde se, ba dozajista.
Po divadle chodil sem
s ředitelem Schmoranzem
Kovařovic, člověk zlatý,
třetím býval Šípek-Peška,
věrný jeho libretista –
všichni, vyjímaje mě,
zlatá, vzácná srdce. Vždy si
s díkem vzpomínávám na ty
družné chvíle, jak jsme kdysi
ke druhu druh upřímně
v lásce lnuli. Oba vládci
divadla, jak – tehdy mládi –
ze všech divadelních trampot,
po všech svízelích a práci
za té chvilky klidu tam pod
klenutým tím stropem rádi
okřívali! Jaká látka
k hovoru, ten zákulisí
rušný život, bez pozlátka
viděný! Sta bouří visí
nad hlavou tam každý den,
vždy ty mraky zříš tam viset...
Mnohdy druh ke stolu přised
ztýrán, zmučen, nekliden,
vyčerpán až ke dnu – ale
rád poznovu nabyl síly,
aby zítra vytrvale,
nechť se nové mraky ženou,
šel za metou vytouženou,
k vytčenému svému cíli!
Nové bouře za bouřemi
hnaly se – – A od těch dob
léta přešla. Dříme v zemi
autor „Psohlavců“ – buď světlá
jemu paměť! V tichý hrob
šel i věrný Šípek – zkvetla
kalina, jak přával sobě,
na humoristově hrobě,
v němž mu ustláno...  Tak osud
mnohé vzal a mnohé odnes –
jen u Ježíška, jak posud
bývalo, je dobře podnes.

Meter: trochaic
4. An eben denselben als er zu Straßburg an aller Heiligen Tage Anno 1646. verschiden
by Andreas Gryphius

Der Heiligen Fest ist dar/ was machst du Langer hir/
Wo Schand und Laster herrscht? Die Heilgen ruffen dir.
Sie ruffen dich auffs Fest/ das kanst du nicht begehen/
Wo Arbeit Ach und Zwang und herbe Schmertzen stehen.
Geh in die Ruhe dann/ wo man kein Seufftzen hört/
Und heilig für und für der Heilgen König ehrt.

Meter: iambic
9. Ich förchte mich nicht vor viel hundert tausend
by Catharina Regina von Greiffenberg

Ist der Herr mit / mir zu helffen / ey so hat kein Furcht hier stat!
Er ist ja die Weißheit selber und die Stärk' in wahrer That /
mächtig ist er in dem Streit / von und mit ihm kommt das Siegen.
Last derhalben alle Welt / Höll und Teuffel / mit uns kriegen
Feur vom Himmel wird sie fressen / wie die zweymal funffzig Mann:
theils wird Rohtes Meer ertödten / theils ein Eselsbacken-Zahn.

Meter: trochaic
Bořil říše...
by Jan Evangelista Nečas

Bořil říše, plenil, pálil statky;
vodil vojska na obrovské jatky,
množství lidu pokojného pobil.
Válečnými vavříny se zdobil,
dějinami příjmí velikána nese – Lže se!
Toho ctěme, tomu pokloňme se,
toho národy nechť slavným zovou,
kdo svým duchem našel pravdu novou,
k práci zřídil písty, páky, kola –
tomu čest a tomu gloriola!

Meter: trochaic
Soneto
by Luisa Pérez de Zambrana

Dicen que cuando cubre la pureza
una frente de virgen con su velo,
suaves miradas le dirige el cielo
y le dan las estrellas su belleza
Pero si el vicio mancha su limpieza
vertiendo en ella su funesto hielo,
levanta el ángel de su guarda el vuelo
y Dios torna a otro lado la cabeza.
Yo en el mundo soy joven y soy pura;
Divino Salvador, Dios poderoso,
contémpleme tus ojos con ternura
y que el ángel me guarde cuidadoso,
pues cayera a tus pies agonizante
si Tú al verme volvieras el semblante

Meter: polymetric
ROMANCE O SRDCOVÉM KRÁLI.
by Adolf Bohuslav Dostal

Žil v dálné zemi bledý král,
ten v životě se neusmál,
jen zpíval
a v dlouhých nocích ke hvězdám se díval.
A slovem druha neranil,
jen na svém trůnu tiše snil,
kde s čela
tři zlatá srdce na štítě se skvěla.
Ten bledý, pohádkový král
kdys vyjel sám si v lůno skal,
kams v dáli,
kde v bystřinách se bílé víly smály.
Jel nevěda, že do kola
vše žárem jara plápolá,
a s písní
se k ptáku pták v rozkvětlém keři tísní.
Jen snil a snil a v dálku jel, –
v tom náhle divnou bytost zřel,
tak krásnou,
jak v modlitbách on vídal Pannu jasnou.
Svou bílou náruč rozpjala,
a sladkou píseň zpívala –
a králi
se v oné chvíli veliké sny zdály.
A luzně krásný, světlý zjev
pěl nový, horký, toužný zpěv –
a králi
se velké touhy v duši rozzpívaly.
A žhavý vzdech se jarem nes –
král v lokty bílé ženy kles...
To zněla
teď písní lásky jarní země celá. – –
Když bledý král se vrátil zpět,
na štít si připjal bílý květ
a smál se,
a štítem svým teď pyšně zdobíval se.

Meter: iambic
Levný mladočeský denník.
by Josef Pachmayer

To je pořád, to je řečí,
jakou vydat denník péčí?!
Dám Vám, páni, moudrou radu –
pohlaďte si klidně bradu! –
sšedivělou starostmi.
Tisícovky k čemu v sázce?
Lze se vrátit k staré lásce!
K čemu, rcete, staří braši,
nový rendlík staré kaši?
Rozskřípané politice
rozskřípaná stačí péra!
Proč se rmoutit bolestmi?
Vždyť za Vás se bíti budou,
a to každé hodiny,
však už stejnou s Vámi hudou! –
– c. k. Pražské Noviny!

Meter: trochaic
Caput XXIII.
by Heinrich Heine

„ein andrer Verleger hätte mich
Vielleicht verhungern lassen,
Der aber giebt mir zu trinken sogar;
Werde ihn niemals verlassen.
„ich danke dem Schöpfer in der Höh’,
Der diesen Saft der Reben
Erschuf, und zum Verleger mir
Den Julius Campe gegeben!
„ich danke dem Schöpfer in der Höh’,
Der, durch sein großes Werde,
Die Austern erschaffen in der See
Und den Rheinwein auf der Erde!
„der auch Citronen wachsen ließ,
Die Austern zu bethauen –
Nun laß mich, Vater, diese Nacht
Das Essen gut verdauen!“

Meter: iambic
- 838 - Jornada I, ZARA De El esclavo fingido
by Lope de Vega

¡Alado dios, vendado niño ciego,
que postras altos cetros y coronas,
al más pobre y humilde no perdonas
y a todos haces guerra a sangre y fuego!
Yo, que en las olas de la mar me anego,
¿qué defensa hallaré cuando blasonas
que temen tu poder las cinco zonas,
privando a los más libres de sosiego?
Pues derribas, destrozas, atropellas
majestades, imperios y tiaras,
consuelo es para mí aunque no me alabo,
que quedo libre en ver que altivo huellas
las libertades pródigas y avaras,
el ver que me sujeta a mí un esclavo.

Meter: iambic
A la rosa
by Francisco de Satas

Estas exhalaciones peregrinas,
que en ámbar embriagan la mañana,
más que de la pureza de su grana,
son efecto esencial de sus espinas.
O Rosa, noblemente determinas
el valor de las penas, pues lozana,
y fraganciosa majestad humana,
crédito las adquieres de divina.
No quiso la sagaz Naturaleza,
que luciese tu honor, sin tus cuidados,
y tu benignidad, sin su aspereza.
O voz triste legión de desdichados,
venerad la paciencia en su belleza,
cogedla heridos, gozaréis premiados.

Meter: polymetric
II. A ne a ne, a stokrát ne,
by Josef Mach

A ne a ne, a stokrát ne,
ni zbla v tom pravdy není,
co v znělce málo obratné
jsem psal ti v roztoužení.
Kdyby i pravdou byla snad
půl mého přirovnání,
a já jak Petrarka měl psát
znělky o milování,
a kdybych ještě krásněj psal
než onen básník vlaský
a v zvučných rýmech vyplýtval
žár všechen svojí lásky,
a kdyby lásky strast i slast
vyzpíval verš můj chabý, –
příměru mého druhá část
přec pravdou nebyla by.
Neb Laurou nemohu tě zvát.
Ta v celé svojí kráse
přec tobě souborem svých vnad
by nevyrovnala se.
Má Lauro, nad vše krásnější!
Srdce mé prudce bije.
Kéž láska tvá je zkonejší,
než chlad tvůj usmrtí je!

Meter: iambic
Zeitungsnachricht
by Franz Grillparzer

Warum die Kaiserin ungrische Bücher schätzt?
Vielleicht hat sie keine andern gelesen bis jetzt.

Meter: iambic
- 1169 - Acto I, ALEJANDRO
by Lope de Vega

Un término leal, un noble trato,
y un casto pecho, y un dolor profundo,
una paciencia, en quien las glorias fundo,
una templanza, un singular recato,
hoy me ha de hacer magnífico retrato
del Alejandro de quien soy segundo,
pues más sus cosas que ha ganar el mundo
pueden hacer un príncipe beato.
Si a Apeles Alejandro dio su amiga,
no hizo mucho, pues ya la había gozado,
yo doy mujer que a mi respeto obliga,
por mostrar con mi pecho más honrado,
que basta que padezca y no lo diga,
para que de os dos quede premiado.

Meter: iambic
V přelahodném jihu vání
by Adolf Heyduk

V přelahodném jihu vání
ukryt touhyplný zpěv,
radostí se vesmír plní,
ba i srdcem v spěch se vlní
láskou rozháraná krev.
A kam mysl spěchá, touží
po světě i v nebes báň,
všecko v čarokrásném věnu
dala tvorstvu na výměnu
světovládné máti dlaň.
A ty, moje srdce bujné,
chtělo bysi plakať snad
pro záhonek štěstí malý?
Hleď, kol lesa, luhu, skály
vykvetlo ho plný sad.

Meter: trochaic
Soneto tercero del caballero, con los mismos conso
by Margarita de Hickey y Pellizoni

Bien sé que en vano mi dolor violento
lanza suspiros, lágrimas derrama,
y que no resta a mi amorosa llama
más que sola mi pena, otro alimento
Bien conozco el empeño a que me aliento,
y cuán en vano el corazón se inflama,
mas a un amor que heroico se llama,
ni aterra lo imposible, ni el tormento:
Y si fuera mi amor menos altivo
por tu desdén, bien mío, sin segundo
desdijera de mí naturaleza;
que aunque parezca término excesivo,
solas tres cosas grandes tiene el mundo,
mi soberbia, mi amor y tu belleza.

Meter: polymetric
22.
by Friedrich Rückert

Was sucht ihr, Reisende, in des Gebirges Schanzen?
Was, erster, suchest du? „Ich suche Stein' und Pflanzen.“
Und reichlich findest du. Was suchest du, o zweiter?
„ansichten, Landschaften.“ Hier sind sie ernst und heiter.
Was, dritter, reisest du? „Die Reise zu beschreiben.“
Auch gut, doch könntest du wol etwas beßres treiben.
Und endlich, vierter, du ? „Ich reise zum Vergnügen.“
Warum doch sagst du das mit misvergnügten Zügen?

Meter: iambic
1.
by Heinrich Heine

Ein schöner Stern geht auf in meiner Nacht,
Ein Stern, der süßen Trost herniederlacht
Und neues Leben mir verspricht –
Oh, lüge nicht!
Gleichwie das Meer dem Mond entgegenschwillt,
So flutet meine Seele, froh und wild,
Empor zu deinem holden Licht –
Oh, lüge nicht!

Meter: iambic
Smutná láska. (V.)
by Bohdan Kaminský

V té zahrádce naší
růže vyrůstá,
tam mne hoch můj tisíckráte
líbal na ústa.
V té zahrádce naší
vzrostla myrta už, –
a já budu tvoje žena,
ty můj drahý muž!
V té zahrádce naší
kvete modrý bez, –
modré oči hocha mého,
kde, ach kde jste dnes?
V té zahrádce naší,
břečtan pne se výš, –
kdy, ach kdy, můj hochu milý,
kdy se navrátíš?

Meter: trochaic
XANTIPA.
by Leo Karmín

Nejezdí sic na svém muži jako na koni,
jak to Aristotelova žena dělala,
neb jsou na to dneska velmi přísné zákony,
kdyby žena tak nelidsky muže týrala.
Za to však, když zuřivost ji schvátí,
jako smyslu zbavena vším mlátí;
béře nůžky, zouvák, co je při ruce,
hrnce, mísy za ním vztekle hází
a tak z domova jej vyprovází,
když vše bez milosti o něj otluče.
A mužíček, duše dobrá, hlavu nakloní,
a z dosahu Xantipy rač uhání
a je rád, že máme velmi přísné zákony,
které brání ženě jeho, by jak na koni
jako moderní Xantipa po něm jezdila.
A spiat resignací, k přesvědčení dospívá,
že je lépe utéci, když hrozí přesila,
a přichází ku blahému poznání,
že je nutno činit trochu pokání,
a proto své duše boly stápí do piva.

Meter: trochaic
Nábožné dítě.
by Beneš Metod Kulda

Modlívej se, milé dítě,
za dne, večer, na úsvitě;
stále na to pamatuj,
že tě hlídá anděl tvůj.

Meter: trochaic
Las señas
by Juan Bautista Arriaza

Perdí mi corazón, ¿le habéis hallado
ninfas del valle en que pensando vivo?
Ayer andando solo y pensativo,
suspirando mi amor por este prado,
él huyó de mi pecho desolado
como el rayo veloz, y tan esquivo,
que yo grité: »¡Detente, fugitivo!»
y ya no le vi más por ningún lado.
Si no lo conocéis, como en un ara,
arde en él una hoguera, y cruda herida
por víctima de Silvia lo declara.
Dadle por vuestro bien, que esa homicida
le hizo tan infeliz, que adonde para
mi corazón, ya no hay placer ni vida.

Meter: polymetric
- 7 - Acto II, NUÑO De Quien ama no haga fieros
by Lope de Vega

No hay cosa más sujeta a destemplanza
que es el sujeto de mujer: por puntos
mudan de parecer, viéndose juntos
la inconstante fortuna y la mudanza.
Glorioso aquí su ejemplo nos alcanza
con Grecias, Troyas, Romas y Saguntos;
que si de la fortuna son trasuntos,
donde hay alma no falta la esperanza.
El es un animal, necio o discreto,
de quien somos por fuerza tan amigos,
que es de su imperfección lo más perfecto.
Y aunque traigan sus gustos por testigos,
por lo menos un hombre, está sujeto
a mentiras, desgracias y enemigos.

Meter: polymetric
7.
by Friedrich Rückert

So gehts in unserm Haus. Der Zucker ist gestohlen,
Nun haben wir gelegt ein Siegel auf die Kohlen.

Meter: iambic
Svátek květin.
by Emanuel Lešehrad

Háj, háj, v sadě máj!
kvete kvítí, svítí máj.
Máj, máj, zvučí háj,
ptactvo zpívá, zpívá háj.
Háj, háj, v duši ráj!
V srdci růže, v růžích ráj.
Ráj, ráj, velká báj!
Srdce kvete, kvete kraj.

Meter: trochaic
- XXII - Al Duque de Feria de la señora doña Catalina de Acuña
by Gongora

Oh marinero, tú que, cortesano,
al Palacio le fías tus entenas,
al Palacio Real, que de Sirenas
es un segundo mar napolitano,
los remos deja, y una y otra mano
de las orejas las desvía apenas;
que escollo es, no sirte de sirenas,
la dulce voz de un serafín humano.
Cual su acento, tu muerte será clara,
si espira suavidad, si gloria espira
su armonía mortal, su beldad rara.
Huye de la que, armada de una lira,
si rocas mueve, si bajeles para,
cantando mata al que matando mira.

Meter: iambic
El mariquita
by Juan del Pueblo

Custodio de las cándidas doncellas
que velan por nosotros pecadores
haciendo pastelitos y primores
con sus manos blanquísimas y bellas,
él dirime sus riñas y querellas
y fomenta sus célicos amores,
y aprovecha sus guisos y labores
y es Periquito místico entre ellas.
Su placentero y cómodo destino
envidia más de un cura zamacuco;
y aun yo, que a todos ellos abomino,
siento envidia, que al fin no soy de estuco,
porque es eunuco del harén divino,
sin las contrariedades del eunuco.

Meter: polymetric
[herr, daß überschickte Thier]
by Simon Dach

Herr, daß überschickte Thier
Hab ich schon erwürgt allhier
Vnd es gut befunden,
So viel Tropffen Bluts es hegt,
So viel sey dir zugelegt
Hievor gutter Stunden.
Aber daß gehörnte Wort
Waß kompt es mir stets an Bort?
Vnd waß hör ich sagen?
Hörner stehen mir nicht an,
Laß sie lieben, wer sie kan
Vnd, wer wil, sie tragen.
Ist vorhin mein Kopff den leer?
Nicht vorhin von Reimen schwer,
Daß ich möcht erliegen?
Verse machen offt mich toll
Vnd so grillisch, daß ich woll
Möchte Hörner kriegen.
Sonst enthörn ich mannigmahl
Der Bacchanten grosse Zahl,
Nicht wie jener eben,
Der vom Sohn die Hörner bracht
Vnd dem Vater sie die Nacht
Wieder pflag zu geben.
Geb ich aber endlich auch
Wieder Willen, Muht vnd Brauch
Einen Horngenossen,
Wol, tragt aber meiner Schew,
Warumb daß? mein Horn hat Hew
Vnd kan hefftig stossen.
Niemand, raht ich, reitze mich,
Man mach an die Kefer sich
Eh als an Poeten,
Weh dem über alle maß,
Den ich auff die Hörner faß,
Er hat Trost von nöhten.
Und waß solten in gemein
Hörner einem schimpfflich seyn?
Bacchus, recht zu sagen,
Der biß durch den Ganges drang,
Alß er Indien bezwang,
Hat sie selbst getragen.
Waß? Philippus grosser Sohn
Hielte sie erst für den Lohn
Seiner strengen Thaten,
Ließ sich Jovis Ammons Kind
Nennen von dem Hoffgesind
Vnd von den Soldaten.
Mehr, die Junckerhöff allhier
Wollen gern das schwartze Bier
Nur aus Hörnern leeren:
Ob nun mancher auch dabey
Ein gehörntes Thierchen sey,
Kan ich nicht bewehren.
Lach, Herr Hauptmann, nicht zu viel,
Hörner sind kein Kinderspiel,
Wer sie nicht kan meiden,
Nun, was hat der arme Schuld,
Sein Verbrechen ist Gedult,
Hierumb muß er leiden.
Eines ist nach meinem Sinn
Noch sein Vortheil vnd Gewinn,
Daß er sich kan frewen,
Daß ohn seine Müh vnd Krafft
Er zu mancher Schwägerschafft
Hiedurch kan gedeyen.
Ich vergesse mich beynah,
Horn mir hie vnd Horn mir da,
Zahlt dieß meine Schulden?
Herr, soll mir es besser seyn,
Schick auff den Befehl mir ein
Die vierhundert Gulden.

Meter: trochaic
Voz de Dios
by Francisco Javier Ugarte y Pages

¡Cuántas veces, Señor, el mundo aislado,
en apacible soledad amiga,
mi corazón, rendido a la fatiga,
a tus pies reverente se ha postrado!
¡Cuántas veces mi amor te ha suplicado
que tu mano piadosa me bendiga,
pues mi propia conciencia me castiga
a velar el cadáver de un ahorcado!
Y ante él, ante mis culpas, he
                     aprendido
que jamás tu clemencia me abandona:
nací para servirte ¡y te he ofendido!
¿Quién a tu siervo, como Tú, perdona,
y con voz paternal dice a su oído:
«¡Tuyo soy!, mi corona es tu corona»?

Meter: polymetric
Persuade a la justicia que arroje el peso, pues usa sólo de la espada
by Quevedo

Arroja las balanzas, sacra Astrea,
pues que tiene tu mano embarazada;
y si se mueven, tiemblan de tu espada:
que el peso y la igualdad no las menea.
No estás justificada, sino fea;
y, en vez de estar igual, estás armada;
feroz te ve la gente, no ajustada:
¿quieres que el tribunal batalla sea?
Ya militan las leyes y el derecho,
y te sirven de textos las heridas
que escribe nuestra sangre en nuestro pecho.
La Parca eres, fatal, para las vidas:
pues lo que hilaron otras has deshecho
y has vuelto las balanzas homicidas.

Meter: iambic
Labor constante
by Francisco Sisto Piedra

Nada en el mundo en su quietud
                     extraña
yace en estéril ocio; allá en el llano
forma el árbol futuro el seco grano,
y el átomo de polvo la montaña
El aura tenue la floresta baña
de fecundante polen; del pantano
surge la nube, y tórnase en océano
y crea el pez dorado en su honda entraña
La flor labora en su cerrado broche
su aroma; llena el pólipo escondido
de bosques de coral la mar sombría,
y el ave gigantesca de la noche,
cubriendo silenciosa en su amplio nido
su áureo huevo de sol, incuba el día.

Meter: iambic
CHORÁLU SVATOVÁCLAVSKÉMU!
by Xaver Dvořák

Náš svatý chorále, hlas země z tebe zní,
té rodné země, naší matky,
hlas zbožné důvěry a lásky, nadšení,
tak srdci líbezný a sladký.
Když v ryku válečném tvá píseň zazněla,
hlas její do nepřátel hřímal
jak hlahol polnice msty Boží anděla,
že děs je na útěku jímal.
Však v dobách poroby byl’s lidu modlitbou,
již pěl jak Israel kdys k loutnám,
jež nebi žalovala hořkou touhu svou
a lkala „nedej zahynout nám!“
V Svobody jitru vítězný byl’s země ples,
jenž do jásotu srdce vznímal,
od Šumavy až do Tater se mocně nes’
a navždy stigma rabství snímal.
Dnes modlitbou jsi díků našich zas
a dětskou prosbou v zpěvu libém;
jsi lásky vyznáním své Vlasti v každý čas
a věrností jí svatým slibem!
Nuž, svatý chorále, zni naší zemí dál,
v pochodu let a věků v sledu:
„Ať pevně národ na svém stojí, tam, kde stál
vždy Otců našich rod i Dědů!“

Meter: iambic
Jen pevným, hrdým buď!
by Adolf Heyduk

Jen pevným, hrdým buď jak z žuly skála,
jež, nechať hruď jí nepokrývá plát,
a bouře tepe v ni, a slunce pálá:
vždy, věrna půdě své, zůstává stát.
Vždy jak ta skála buď! Ať hrom ji tříští
a ňadra zrývá jí, vždy týž v nich klid,
jen pramen křišťálný z těch ran se prýští
a zemi zmlazuje a jaří lid.

Meter: iambic
57
by William Shakespeare

Dein Sklave, der ich bin, wie wär' ich freier,
Als wenn ich Stund' und Zeit wahrnehme, die du liebst?
Sonst acht' ich keinen Dienst und keine Stunde teuer,
Als wenn du etwas mir zu dienen gibst:
Noch wag' ich, Stund' auf Stund' am Seiger nach dir zählend,
Mein Fürst, die endlos lange Zeit zu schmähn;
Der Trennung Bitterkeiten mir verhehlend,
Wenn scheidend dich dein Knecht nur einmal grüßen sehn:
Noch grübl' ich eifersüchtig nach der Spur,
Wohin du gehst, was deine Absicht ist;
Still harrend sinnt der arme Diener nur,
Wie glücklich die sein werden, wo du bist.
Ein so gutherz'ger Narr ist Liebe; sei
Auch was es sei dein Tun, er hat kein Arg dabei.

Meter: iambic
La Puerta del Sol
by Carlos Rodríguez Díaz

Un horrible y estúpido vaivén
donde un tipo descuella, el holgazán:
diez tranvías que vienen, seis que van,
treinta coches de punto y puntos cien
Un ministerio en que los tontos
                     ven
bajar la bola si las doce dan,
y bastantes comercios donde están
tentaciones que pocos vencen bien
Una nube de golfos donde vi
reflejado el espíritu español;
un horizonte ñoño y baladí
que jamás se ha teñido de arrebol;
y un paseo de niñas que hasta allí
¡Esta es, la sin igual Puerta del Sol!

Meter: anapestic
- VII -
by Bocangel y Unzueta

Vivo de amor tan libre, y he vivido,
que voluntario pruebo su dolencia,
dando ejercicio a tanta resistencia
como huelga en mi pecho endurecido.
Miro la llama a la distancia asido,
siendo costumbre libre y no prudencia,
que a beldad, donde es alma la apariencia
harto le sirve el riesgo de un sentido.
Huya del mar el que en seguro suelo
los claros riesgos vio del anegado;
no tiente el mar en fe de luz divina.
Que las piedades las reserva el cielo
para quien gime a su ruina atado,
no para aquel que labra su ruina.

Meter: iambic
XLVIII.
by Gustav Pfleger Moravský

Co zatím v hospodě se teprv nyní
Svobodně tanci všickni oddají,
Od Vyšínského pozvání se činí –
Též mnohé rendez-vous hned v podtají –
Na druhou neděli, kde, jak rek míní,
Též české divadlo se bude hráti!
Ta zpráva náhlá všech dam nervy zchvátí,
A mnohá myslí, že to nápad vesský,
Že divadlo to bude hráť se česky;
Jsou na venkově žel ach! mnohé dámy,
Jež nevědí, zda Češkami jsou samy.

Meter: iambic
- 8 -
by Lope de Vega

¡No siendo Fénix, que imaginas dando
ceniza al corazón en que se queme!
Si eres la reina tú, consolareme,
las de su muerto esposo manducando.
Pero Lisena, quien se va falando,
con prevención, alguna cosa teme,
que a la mejor oveja aunque se extreme
le da sal el pastor de cuando en cuando.
Memoria es bien tener del memento homo,
pero viva anticipas la ceniza,
y con la sal te volverás solomo.
Bien haya mi cabaña (aunque pajiza)
donde por pascua garrovillas como
y por carnestolendas longaniza.

Meter: iambic
Vlaštovky. II.
by Růžena Jesenská

Co všecko vidí vlaštovky,
když k lazuru si vzletí,
když pod střechami hledí z hnízd
a na celý svět ze sta míst,
hned na nebi, hned na zemi,
hned vysoko, hned nízko,
jak drsnou cestou – růžemi,
vždy srdcem srdci blízko,
když vzletí,
co všecko vidí vlaštovky!
Co všecko slyší vlaštovky!
Sto tichých proseb žitím,
hovorů, plných radosti,
slz odříkání, milosti,
nadšení záchvěv bouřlivý,
pout smutné, temné znění,
i tajemný sen zářivý
a všemu odpuštění,
ach, žitím,
co všecko slyší vlaštovky!
Co všecko vědí vlaštovky,
co všecko padá k srdci,
co neví jeden o druhém,
co v noci spí a žije s dnem,
co se sluncem jen zapadá
a s ním jen zase vzchází,
jak těžký boj se ukládá,
když duši cestu razí
i srdci – –
to všecko vědí vlaštovky.
A protože to vlaštovky
vše vidí, slyší, vědí,
já hledím, k nim, jak lítají
a poslouchám je po tají,
co zůstalo jim na křídlech,
a co k nim s nebe padá.
Vše zachytlo se v mojich snech,
já z duše řekla ráda,
co vědí
mé vlaštovky, mé vlaštovky!

Meter: iambic
MLUVA BALKÁNU.
by Adolf Černý

Salvy děl a pušek, řinkot zbraní,
krev, jež ráda teče z bílých skrání,
pochod od pohoří k pohoří,
děs a útěk vraha před mstiteli,
kteří dřív jen v bezmoci se chvěli –
vše to divnou řečí hovoří.
Rozléhá se do evropských lánů,
k břehům Baltu až i okeánu
jako neodbytné svědomí –
na hrady a na paláce buší,
mocným násilníkům hřímá v duši,
že se každé pouto rozlomí.
Že není té moci ani slávy,
jež by mohla držet lidstva davy
v okovech a bídě na věky –
že i upoutaná po staletí
peruť konečně přec jednou vzletí
ve volnosti prostor daleký...
Řeč ta také k nám zalétá věru:
Hoj, vy bratří dálném na severu,
slyšte od Balkánu volných zpěv!
Také vy své Kosovo jste měli,
jako my svůj západ zkrvavělý,
když byl zraněn vaší země lev.
Také jeho v cizí pouta jali,
také vaše rody umíraly
v otroctví a cizích na nivách –
také vy jste vzbudili se ze sna,
také v luhy vaše přišla vesna,
po níž děd i praděd marně práh.
Ale jako naše – plná chladu,
že v ní mrznou bílé květy v sadu,
že v ní houstnou mlhy v krůpěje,
že i duši mraky zaléhají,
za nimiž se slunce věčně tají,
nikdy v jasný kraj se nesměje.
Ale neklesejte, vzhůru skráně,
za dnů chmurných kujte vhodné zbraně,
buďte stále k boji hotovi.
Dnes neb zítra bouře přižene se,
jarní příval na nivy se snese,
uvolní svit slunce duhový!

Meter: trochaic