Kasper, Skaji zeleni meda

1

MarlisSlehers

Kasper, Skaji zeleni meda
Marlis Slehers (1965), holandska autorka knjiga za decu i mlade,
dosad je objavila 35 naslova, uključujući i uspešne serijale kao što
su I Love Liv, Gezocht: Normale Ouders i Hockeyteam De Sterren.
Pored toga, ona piše i o medijskoj pismenosti – Vertrouw Me
Maar, Soci@l Kids – a objavila je i knjige za mlade Onder Mijn Huidi Vijftien.
Dodatne informacije su dostupne na:
www.marliesSlehers.nl i www.facebook.com/kinderboeken.

Autor: Marlis Slehers

Kasper, Skaj i zeleni meda je zajedničko izdanje Marlis Slehers i
kompanije Kaspersky koje vodi decu uzrasta od 6 do 9 godina
na putovanje na kojem istražuju digitalni svet na bezbedannačin.
Tekst: © 2017 Marlis Slehers
Ilustracije: Dmitri Koročenko, © 2017 Kaspersky
Produkcija: Postfly B.V., Arnhem
Sva prava zadržana.
Na sajtu www.kaspersky.co.uk/cyber-defenders možete se
prijaviti za naš bilten, knjige i članke.
2

3

Skaj
I Skaj ima devet godina. Voli ples
i muziku i veoma je radoznala!

Kuma
Kuma je jedan stari zeleni meda
iz Japana, koji ima veoma
posebnu moć.

e
m
o
k
O va
je o ?
a
knjig

Deka

KasperKasper ima devet godina. Obožava fudbal,
a kad ne može da izađe napolje, voli da igra
igru pod nazivom „Gol“. Njegova najbolja
drugarica je devojčica iz odeljenja koja sezove Skaj.

4

Kasperov deda je nekada bio kapetan koji
je plovio po celom svetu. Kući je donosio
prelepe suvenire sa svih mesta na kojima jebio. Na jednom putovanju, jedan stari
Japanac dao mu je Kumu.

5

Maltretiran
Kasper je sedeo na času i zurio u veliki sat na zidu. Samo još nekoliko minuta dozvona. Zevnuo je. Skaj, koja je sedela pored njega, potapšala ga je po ruci.
„Igrao si igrice celu noć, a?“ Nasmešila mu se. Kad se Skaj smeši, ima rupice na
obrazima.
Kasper je klimnuo glavom. „Da, nije baš pametno. Baš sam umoran. Još malo pa
ću preći deseti nivo.“„Da li se tvoji roditelji slažu s tim? Au, ja nikako ne smem da idem na internet posle
devet. A ti smeš.“„Ne, ne smem“, iscerio se Kasper. „Samo, ja to radim tajno.“
Kasper je već nekoliko meseci igrao onlajn igru pod nazivom „Gol“, koju igra većina
njegovih drugara. Ako u njoj osvojiš puno poena, možeš da kupiš bolje igrače. Kasper
je gotovo prešao deseti nivo, posle čega bi mogao da kupi potpuno nov fudbalski
stadion.
Zazvonilo je zvono i svako je uzeo svoju torbu.
„Zdravo, Kaspere.“ Kraj njegove klupe stajao je Džej. „I, na kom si nivou?“ „Na
desetom“, rekao je Kasper, „ali izgleda da nikako ne mogu da ga završim.“Iako ga niko nije pozvao, prišao im je Mis i počeo da se smeje Kasperu u lice.
„Luzeru! Deseti nivo je baš lak! Svi smo još pre sto godina prešli na jedanaesti. E baš
nemaš pojma! Baš kao i na terenu.“ Mis i Kasper su bili u istom fudbalskom timu.
Kasper je bio golman, i kad god ne bi uhvatio loptu, Mis se ljutio na njega. Kad bi
izgubili utakmicu, Mis je uvek krivio Kaspera za to.
Kasper je podigao pogled. „Nisam luzer!“ Pocrveneo je i stegnuo pesnice. Mis ga jeuvek kinjio.
Mis se iskezio. „E jesi! Ne možeš da uhvatiš nijednu loptu na terenu, pa čak ni dapređeš deseti nivo ’Gola’.“6„Ostavi ga na miru!“ Skaj je ljutito pogledala Misa. „Ti si luzer, jer stalno
maltretiraš Kaspera.“Mis je slegnuo ramenima i otišao.
Skaj je pogledala Kaspera u oči. „On je glup, a ne ti. Baš te briga šta on priča.
Čekam te napolju.“
Kasper je duboko uzdahnuo i pružio ruku da uzme ranac. Džej je i dalje stajao
pored njega.
„Ma, deseti nivo jeste nezgodan, ali sam ga na kraju prešao.“ Džej je pogledao
Kaspera. „Hoćeš da ti pomognem?“„To bi bilo lepo“, rekao je Kasper. „Kako ćemo to da uradimo?“„Samo mi daj svoje korisničko ime i lozinku pa ću preći na jedanaesti nivo umesto
tebe, može?“„Može, super, hvala!“ Kasper se nasmešio Džeju. „Daću ti ih kasnije ove nedelje.
Prvo ću još jednom da probam sam.“
Nekoliko minuta kasnije, Kasper i Skaj su išli kući jedno pored drugog. Skaj mu jebila najbolja drugarica i uvek su išli u školu i vraćali se zajedno.
„Stvarno ne treba da obraćaš pažnju na Misa“, rekla je Skaj. „On je uvek grozanprema svakome.“„Ali prema meni posebno.“ Kasper je šutnuo kamenčić.
„Da, stvarno ima pik na tebe. Zašto ne kažeš učiteljici?“„Ne, bilo bi još gore“, rekao je Kasper. „Nema veze. Šta ćeš danas da radiš?“„Imam čas plesa, baš super! A ti?“„Moram prvo da sredim sobu“, široko se osmehnuo Kasper. „A posle večere idemo
kod deke i bake, a to je uvek zabavno.“

7

Prašnjavi stari zeleni meda
Bilo je lepo letnje veče. Kasper i njegov deda su stajali u kuhinji, dok je baka bila
napolju i razgovarala s njegovim tatom.
„Strašno si ćutljiv. Da li si dobro?“ Deka je isekao jabuku na kriške i dao nekoliko
Kasperu.
„Dobro sam“, rekao je Kasper, sležući ramenima. „Jedan dečak je grozan premameni, samo to.“„To nije lepo. Je l’ u školi? Na fudbalu?“„U stvari, svuda. Jedan dečak iz škole.“„A šta kaže tvoja učiteljica?“„Nisam joj rekao, bojim se da će me još više maltretirati ako joj kažem.“„Razumem. Pa, šta onda radi taj Mis?“„Naziva me pogrdnim imenima. Danas je rekao da sam luzer jer nisam dobar kao
on u jednoj igrici.“„Aha. Neka društvena igra ili šta?“Kasper se glasno nasmejao. „Ne, onlajn.“
Deka se namrštio. „Onlajn? Misliš, kao na kompjuteru? Na internetu?“„Da, igram jednu igricu, fudbalsku igricu, u kojoj možeš da osvajaš turnire. Možeš ida četuješ s drugima, znaš, to ti je kao razgovor preko kompjuterskih poruka“,
objasnio je deki. „I kad četujemo, Mis me naziva svakakvim imenima.“
Deka je klimnuo glavom. „To je gadno, druže. Zar nemaš drugara ili nekog ko bi
mogao da ti pomogne da se suprotstaviš dečacima poput Misa?“„Skaj mi uvek pomaže“, rekao je Kasper, dok mu je deka pružao poslednju krišku
jabuke. „Ma, nije to ništa strašno. Obično mu se sklanjam s puta.
Ne znaju ni mama ni tata, jer se bojim da mi neće dati da ponovo igram ’Gol’, i dok
trepneš, više neću smeti da idem na internet. Ni ti ne smeš da im kažeš. Proći će.“8

Deka ga je neko vreme gledao. Onda je rekao: „Imam nešto za tebe. Hajde, pođi za
mnom.“Kasper je radoznalo pošao za dedom do sobe u kojoj je deda čuvao sve svoje stvariiz prošlosti. Kasper je uvek mislio da je to kao neka pećina sa blagom. Deka je
dugo bio kapetan i obišao je ceo svet. Baš sa svakog putovanja donosio je
nešto kući, i sve njegovo blago je bilo izloženo tu, u toj sobi. Već jeispričao Kasperu puno priča o svojim putovanjima, i Kasper je
voleo more gotovo koliko i deka.
Deka je prišao stolici u uglu. S nje je skinuo sivo,
prašnjavo ćebe pa se nasmešio.

9„Zdravo, stari druže“, promrmljao je.
Na stolici se nalazila zelena plišana životinja, koju je deka dohvatio.
Potom se okrenuo prema Kasperu, držeći pred sobom velikog zelenog medu.
„Sad je tvoj.“ Deka je s osmehom pogledao plišanu igračku. „Zove se Midori Kuma,
ali ga možeš zvati Kuma. On je stvarno jedan veoma poseban meda. Doneo sam gas jednog putovanja oko sveta, mnogo pre nego što se rodio tvoj otac. U stvari, dao
mi ga je jedan stari Japanac. Rekao mi je da se dobro staram o njemu. Znaš, Kuma
nije običan meda.“
Kasper je, iznenađen, uzeo medu. Nikada ga ranije nije video u dekinoj kući. Kuma
je bio baš velik, dosezao je do Kasperovog pupka.
„Deko, nikad mi nisi rekao da imaš tako čudnog medu“, rekao je Kasper, pažljivo gazagledajući. Izgledalo je kao da i Kuma gleda pravo u njega svojim blistavim
okruglim smeđim očima.
„U pravu si, nisam.“ Deka je stavio ruku na Kasperovo rame. „Čekao sam dadovoljno porasteš za Kumu. Sada je pravi trenutak za to, dragi moj dečače.“„Ali ja imam devet godina!“, uzviknuo je Kasper. Pogledao je dedu sa osmehom.
„Plišane igračke su za decu od četiri godine.“„Ova nije“, rekao je deka, tihim i tajanstvenim glasom. „Kuma je veoma poseban.
Moraš biti u stanju da se postaviš prema njemu na pravi način… I zato sam ga čuvao
za tebe, jer znam da ćeš se brinuti o njemu. Ali mi nešto obećaj: ne smeš nikome dapričaš o njemu. Niko ti neće verovati.“
Kasper je u čudu prelazio pogledom s deke na medu i nazad. Činilo se kao da meda
namiguje dedi. Kasper je odmahnuo glavom. Očigledno mu se pričinjavalo.
„O čemu to tačno ne smem da pričam, deko? Ne razumem.“
Deka se nasmejao. „To ne mogu da ti kažem, druže. Kuma će odabrati pravi
trenutak. Ali veruj mi: nigde na svetu nema tako posebnog medveda kao što je ovaj.
Dobro se brini o njemu. A jednog dana ćeš ga dati svojoj deci.“
Deka je stavio staru smežuranu ruku na medinu glavu. „Zbogom, Kuma,
nedostajaćeš mi. Pazi na Kaspera, hoćeš li?“
Deka se ponaša nekako čudno, pomislio je Kasper.

Kasper je poneo medu u prizemlje. Kad su krenuli kući, stavio je Kumu kraj sebe na
zadnje sedište. Deka je mahao i izgledao malo tužno.
Kasper je pogledao Kumu. Čudno. Iznenada, Kuma je imao smrknut izraz lica. A
Kasper nije mogao da shvati zašto – na kraju krajeva, to je samo plišana igračka –ali mu je bilo žao mede.
„E, baš je ružan“, rekao je tata. Pogledao je Kaspera u retrovizoru. „Star i buđav
plišani meda.“„Nije ružan,“ rekao je Kasper, „sladak je. Niko nema zelenog medu, a sad ga imamja i to je baš posebna stvar. A i veoma je star i redak.“ Kasper je ljutito gledao oca.
„Nema potrebe da se ljutiš,“ tata se široko nasmešio. „Samo mi se ne sviđa kako
izgleda, to je sve. Baš je lepo od dede što ti je dao tog medu.“ Tata je pojačao radio inastavili su vožnju.
Kad se vratio kući, Kasper je odneo medu pravo u svoju sobu. Stavio ga je na
stolicu u uglu. Kasper je pogledao po sobi. I dalje je bila najlepša u celoj kući. Spavao
je na tavanu, a on je imao visok, špicast krov s četiri mala okrugla prozora. Izgledao
je kao kabina broda baš poput dekinog u njegovo vreme. Mama je ukrasila sobu od
poda do plafona stvarima koje su imale veze s čamcima i brodovima. Na zidu je visio
jarkocrveni pojas za spasavanje. Na drugom zidu su bile tapete s malim sidrima.
Lampa na stolu je bila globus. Drvenarija je bila ofarbana u belo, a krevet mu je bio
u obliku čamca na vesla. Otac je okačio na zid kormilo dekinog starog broda. Mogaosi čak i da ga okrećeš.
Police su bile pune školjki i drvenih modela brodova, a bila je i jedna malena flaša ukojoj se nalazio još manji jedrenjak.

10

11

Podbočen, pogledao je Kumu.
„Dobro došao u moju kuću, Kuma“, rekao je Kasper. „Ne obraćaj pažnju na tatu.
Nisi ružan. Ne baš. Samo si... mislim, zelen. Mora da je deka mislio na to. To je razlog
zbog kojeg si poseban.“
U sobu je ušla mama. „Kase, vreme je za spavanje“, rekla je, navlačeći zavese.
„Mogu li da odigram još jednom ’Gol’, molim te? Još nisam umoran.“„Ne. Kasno je. Ali možeš da čitaš knjigu. I znaš...“„Da, da, znam, nema kompjutera uveče. Ali to nije fer. Ti i tata ste sve vreme na
telefonima!“„Jasno mi je da ne izgleda pošteno, Kase, ali mi čitamo imejlove s posla i gledamo
sajtove s vestima, i idemo na spavanje kasnije od tebe.“„I to je glupo“, durio se Kasper. Mama se nasmejala, poljubila ga i okrenula.
„Ja ne mislim da je tvoj meda ružan“, rekla je dok je stajala na vratima. „Lep je. Ne
znam nikoga ko ima zelenog medu, i baš je posebno to što je star i što je nekada
pripadao tvom dedi. Ipak, ne bi bilo loše da ga stavimo u veš-mašinu, da ga maloosvežimo. E pa, laku noć, mili.“
Kasper se presvukao, oprao zube i legao u krevet. Uzeo je knjigu. To je bila
uzbudljiva priča o gusarima i robotima. Kasper je obožavao da čita i potpuno se
udubio u priču.
Iznenada se začuo nepoznat glas.
„Je l’ dobra?“

12

13

Kuma
Kasper je zapanjeno podigao pogled. Odakle je došao taj glas? Uspravio se ipogledao oko sebe. Ustao je iz kreveta i pogledao ispod njega. Nije bilo ničeg osim
jedne zaturene čarape, nekoliko igračaka i par stripova. Nije mu bilo jasno. Mora daje čuo glas, ili mu se učinilo?
Vratio se u krevet i pogledao oko sebe, pomalo uplašen. Meda na stolici blago ga je
posmatrao. Da nije možda... Ne! Ne budi smešan. Plišane igračke ne govore. Kasper
se nasmejao na pomisao o medi koji govori. Treba samo da ode na spavanje. Morada je pogrešio. Ugasio je svetlo i legao.
„Lepo spavaj.“
Kasper se uspravio i ponovo upalio svetlo. Opet taj glas! Srce mu je snažno
zalupalo dok je gledao oko sebe.
„Ovamo.“Kasper je odmah okrenuo glavu ka uglu sobe, gde je meda sedeo na stolici.
„Da, tako je, evo me ovde.“ Zeleni meda se pomerio i pogledao blago u Kaspera.
„To je nemoguće...“, zapanjeno je promrmljao Kasper.
Meda je lagano skliznuo sa stolice i sav se protresao. „Da, divno, rastresi to krzno!“
Kuma je došao do Kasperovog ormana i počešao leđa o njega.
„O, kako ovo prija!“ Pogledao je oko sebe. „Da, ovo mesto izgleda dobro. Ali ta
stolica... nije baš udobna. Imaš neki mek jastuk za mene ili nešto slično?“ Kuma sešetkao po sobi i svaki čas šapama nešto podizao pa vraćao nazad. Onda je
pogledao u Kaspera i zadovoljno klimnuo glavom.
„Lepa soba!“„Hvala“, prošaptao je Kasper. „Sigurno sanjam...“, rekao je i protrljao oči. Ali kad ih
je ponovo otvorio, Kuma je još uvek bio tu i gledao ga s tim prijateljskim izrazom na
licu, držeći šape iza leđa. „Kako je ovo uopšte moguće? Meda koji govori?“

14„Šta, gde?“, upitao je Kuma, iznenađeno. Zatim se okrenuo prema Kasperu inamignuo. „Samo se šalim. Pitaš se šta radim ovde, je l’ tako?“„Pitam se kako možeš da govoriš.“ Kasper je odmahivao glavom u neverici.
„I ja se baš to pitam. Kako ljudi govore? Zašto samo ne grokću ili ne laju, kao
normalna bića?“
Kuma se počešao po vratu. „Ne, ozbiljno. Ja sam meda pomoćnik. Ako nešto nijekako treba, tu sam da ti pomognem.“„Da mi pomogneš? Oko čega?“„Pa, oko stvari za koje ti je potrebna pomoć.“
Kasper se nasmešio. „Misliš, spremanja sobe i takvih stvari? Ti ćeš da mi radiš
domaći? Super!“15

„A, ne, prijatelju.“ Kumino krzno je veselo zaigralo dok je odlučno odmahivao
glavom. „Ne oko takvih stvari, žao mi je. Sobu moraš da spremaš sam.“„Baš šteta“, nasmejao se Kasper. „Pa, onda oko čega?“„Otkrićeš“, odgovorio je Kuma. „Znaćemo čim se pojavi nešto oko čega mogu da ti
pomognem. Šta čitaš?“ Kuma je pokazao na knjigu koja je još ležala otvorena na
Kasperovom krevetu. Došao je do kreveta i popeo se. „O! Ovo je baš visoko!“ Udobno
je smestio svoje zeleno telo u dnu kreveta.
Kasper se uštinuo za ruku. Jao! Sigurno ne sanja. Na krevetu mu je bio zeleni
plišani meda koji govori. „Ovaj... to... to je knjiga o gusarima i robotima“, zamuckivao
je.
„O, baš lepo!“ Kuma je pljesnuo šapama. „Volim avanturističke priče. Hoćeš li da mičitaš? Molim te! Je l’ hoćes?“„Hoću.“ Kasper je još jednom bacio pogled na Kumu, a onda je počeo da čita dok
obojica nisu zaspali.

16

Mora da si sanjao!
„Meda koji govori?“ Skaj je otvorenih usta zurila u njega. „Ma, mora da si sanjao!“„Ne, stvarno! Kad me je mama jutros probudila, i dalje je bio u dnu mog kreveta.
Mama se smejala jer sam zaspao s knjigom u rukama. I zadirkivala me je što samčitao svom plišanom medi.“„Vidiš? Sanjao si.“ Skaj se glasno nasmejala. Kasper ju je na trenutak pogledao.
Crna kosa joj je danas bila u pletenici.
„Kažem ti, stvarno je tako. Kad sam jutros uzeo stvari za školu, rekao mi je: Lepo seprovedi danas! Mama ga je vratila na stolicu i nije se pomerio, ali je sigurno to rekao.
A deka mi je rekao da je to veoma poseban meda.“
Onda je, iznenada, Kasperu na trenutak zastao dah. Zgranuo se. Deka mu je rekao
da nikome ne priča o medi. A Kasper je sad ispričao Skaj. Šta je ono rekao deka? Da
je čekao dok Kasper ne poraste dovoljno da se postavi prema Kumi na pravi način.
„Nije... nije trebalo da ti kažem“, zamucao je Kasper. „Obećao sam deki da neću
reći nikome. A sad sam rekao tebi.“
Skaj ga je uhvatila za ruku. „Ne brini za to. Znaš da nikad neću reći nikome,
zar ne? Sećaš se kad si pojeo kutiju keksa i okrivio psa? Da li sam te tadaodala?“„Nisi“, nasmejao se Kasper. „A nisi ni morala, jer nemamo psa. Mama je
sve vreme znala da sam to bio ja!“ Pogledao ju je. „Bilo bi super kadovo ne bi nikome pomenula.“„Šta, za keks?“ Skaj ga je pogledala nestašno, a Kasper je
pocrveneo.
„Za medu, šašavice“, rekao je, i utoliko su stigli u školu.

17Skaj se podbočila i pogledala Kaspera. „Ionako ti ne verujem. Nemaš medu koji
govori. Takvo nešto ne postoji.“„Postoji!“ Kasper ju je pogledao, iznerviran. „Znaš šta? Dođi kod mene kući posleškole. Pokazaću ti.“Izgubljen
Posle škole su zajedno otišli Kasperovoj kući. Kasper se pitao da li bi se deka naljutio
na njega što dovodi Skaj da vidi Kumu.
Kad su ušli, mama je podigla pogled. „Zdravo Skaj, dobro došla, baš mi je dragošto te opet vidim!“, rekla je. „Deco, hoćete sok i malo voća?“ Napunila je dve čaše istavila činiju voća na sto. Zatim je uzela ključeve.
„Kaspere, moram da odem do škole zbog nekog projekta. Da li vas dvoje možete
da se snađete sami oko sat vremena?“„Mama, imam devet godina, a ne pet!“ Kasper je prevrnuo očima.
„Znam to, pametnjakoviću.“ Mama se nasmejala. „Ako se nešto desi, samo idite do
komšinice. Reći ću gospođi Smit da sam izašla. I uvek možete da me pozovete.
Zapisala sam broj, eno ga pored telefona.“
Kasper je podigao pogled. „A zašto uopšte moraš da ideš u školu?“„Treba im pomoć roditelja oko nečega, pa će se o tome pričati. Ćao, Skaj, vidimo se
drugi put.“
Kad je mama otišla, Skaj je pogledala Kaspera. „I gde je taj tvoj čarobni zeleni
meda?“Kasper se osećao sve jadnije. Šta ako Kuma više nikad ne progovori zato što jerekao Skaj za njega?
„Nisam siguran da li…“, oklevao je Kasper.
„Kladim se da je na spratu, u tvojoj sobi!“ Skaj je jurnula uz stepenice.
„Čekaj me!“ Kasper je pošao za njom na sprat.
Skaj je već bila u njegovoj sobi.
„I, dobro, gde je?“
Kasper je stajao pored Skaj i gledao unaokolo. Bacio je pogled na stolicu u uglu
gde je juče stavio Kumu.

18

19

Bila je prazna.
Od Kume nije bilo ni traga.
„Vidiš?“, rekla je Skaj. „To je samo san. Ili laž. Nema mede koji govori.“
Kasper je pregledao celu sobu. Pogledao je ispod kreveta, otvorio orman i gledao
ispod stola. Ali Kuma je nestao.
„Ja… ne razumem…“, zamucao je Kasper.
„E pa, ja razumem“, rekla je Skaj s razočaranjem u glasu. „Prevario si me. Je l’ toneka šala? Misliš da si duhovit?“„Ne, stvarno! Ja...“ Kasper je gledao oko sebe u čudu. Jednostavno je znao da nijesanjao. Skaj se okrenula i izašla iz sobe.
Kasper je pošao za njom. „Sačekaj! Kunem se, nisam izmislio. Ne znam gde je. Ali
stvarno postoji.“
A dok je išao iza nje, pogledom je prešao preko veš-mašine u kupatilu. U njoj je, iza
stakla, video nešto zeleno…
„Kuma!“ Zastao je, zapanjen, i zurio u medu u veš-mašini. Setio se da je mamarekla da ga treba osvežiti!
Skaj je stala. „Šta, gde?“„Tamo!“ Kasper je pojurio u kupatilo i otvorio veš-mašinu. Samo da je Kuma dobro.
Zgrabio je potpuno mokrog medu. Veoma pažljivo ga je spustio na pod. Kasper jezadržao dah i pogledao u medu, koji je zbog natopljenog krzna izgledao mnogo
manji.
„Nije baš neka pričalica“, rekla je Skaj.
„Nije, ni ti ne bi mnogo pričala kad bi te neko stavio u veš-mašinu“, odgovorio je
Kasper iznervirano.
Iznenada, Kuma se pomerio. Skaj je odskočila unazad od straha.
„Živ je!“„Kuma! Da li je sve u redu?“ Kasper je gledao u starog medu na podu.
Meda je polako ustao. Promrmljao je nešto i ceo se protresao.
Voda je prštala na sve strane i poprskala Kaspera i Skaj. Ali to nije nimalo
zasmetalo Kasperu. Smešio se, sav srećan. Kuma je preživeo pranje.

20„Brrr!“ Meda je opet protresao krzno. „Bilo je previše hladno i mokro!“„On... on govori...“, zamucala je Skaj i napravila nekoliko koraka unazad. Lice joj jebilo belo skoro kao lavabo.
„Lepo sam ti rekao da priča.“ Kasper je uhvatio Kumu za šapu. „Hajde da teosušimo u mojoj sobi.“„A ko je ovo?“ Kuma je klimnuo glavom u pravcu Skaj dok je čvrsto držao Kasperaza ruku.
„Kuma, ovo je moja drugarica Skaj.“„Drago mi je, Skaj“, rekao je Kuma, pružajući slobodnu šapuka njoj.
Skaj je samo zurila u njega široko otvorenih
usta.
„Nije baš učtiva“, šapnuo je Kuma
Kasperu, koji je počeo da se glasno
smeje.
„Očigledno nikad ranije nije
videla opranog medu.“„Nikad nije videla medu koji
govori!“ S osmehom na licu,
Kasper je vukao Kumu za
sobom.
Nekoliko minuta kasnije,
Kuma je bio na Kasperovom
krevetu, umotan u peškir.
Radoznalo je posmatrao Skaj.
Skaj je zurila u njega. „Nikad
ranije nisam srela zelenog medu.“„E pa, sad jesi“, rekao je
Kuma. „Uf, moram da se malougrejem.“21Crven„Hoćeš da mi za to vreme igramo ’Gol’?“, Kasper je upitao Skaj. Ona je klimnula
glavom, zureći i dalje u Kumu.
Kasper je uključio kompjuter i pokrenuo igricu. Skaj je sela pored njega, ali je i dalje
zurila u Kumu kako trlja šapama krzno, a onda silazi s kreveta.
„Mogu li i ja da igram?“ Kuma je upitno pogledao Kaspera.
„To je malo nezgodno. Ali možeš da gledaš.“ Kasper je stavio Kumu na sto tako da
dobro vidi ekran kompjutera. Meda je bio skoro potpuno suv i mirisao na cveće.
Kasper je ukucao svoje ime i lozinku dok je objašnjavao Skaj i Kumi kako se igra ta
igra.
Pošto je neko vreme igrao, Kasper je iznenada pokazao na ekran.
„Vidi, Džej je onlajn, a on mi je obećao da će mi pomoći.
Čekaj, možemo da četujemo s njim.“
Zdravo, Džeje!
Zdravo, Kaspere!
Obećao si da ćeš mi pomoći oko desetog nivoa.
Tačno! Daj mi svoje korisničko ime i lozinku i preći ću ga umesto tebe.
Super!
Kasper je počeo da kuca svoje ime i lozinku u poruci Džeju.
„Kaspere...“ Skaj mu je gurnula ruku. „Pogledaj!“„Šta?“, Kasper je odgovorio, pomalo iznervirano. Tada je video Skaj kako zuri u
Kumu, razrogačenih očiju, i gotovo da je ostao bez daha.
„Kako je to moguće?“, prošaputao je.

22Kasper je zurio u Kumu u čudu. Zeleni meda više nije bio zelen – potpuno je
pocrveneo.
„Jao...“, uzdisao je Kuma, gledajući Kaspera.
„Kuma, jesi li dobro? Da se nisi razboleo od veš-mašine?“„Ne, ne, ne radi se uopšte o tome.“ Kuma je odlučno odmahnuo glavom,
dok mu je crveno krzno lepršalo. „Pocrvenim kad god nešto nije u
redu.
Da te upozorim. Kad postoji opasnost.“„Čekaj, šta? Opasnost?“ Kasper nije razumeo. Kakva
opasnost?
I kako taj meda može iznenada dapocrveni?
„Bojim se23

da se upravo spremaš da uradiš nešto što nikako ne bi trebalo da uradiš.“ Kumino
lice je izgledalo zastrašujuće ozbiljno. „Nikada nikome ne treba da daješ lozinke.
Tvoja lozinka je samo tvoja.
Nikada, ali nikada nemoj da je daješ drugima, pa čak ni svom najboljem drugu!“
Kuma je uzdahnuo. „Uh. Uvek mi je pomalo muka kad sam crven.“„Sve je to lepo, ali kako onda da Džej odigra taj nivo umesto mene?“ Kasper jeoklevajući pogledao Kumu.
„Uvek možeš da ga pozoveš da dođe kod tebe, zar ne?“, rekao je meda, otresajući
poslednje kapi vode iz crvenih ušiju. „Tako možeš da uneseš svoje ime i lozinku a da ih
on ne vidi, pa možete da odigrate nivo zajedno. Šta misliš o tome?“
Kasper je na trenutak razmislio o tome. „Da, to je mnogo bolji plan“, odgovorio je,„Uradiću to odmah.“
Hej Džeje, radije ti ne bih davao svoju lozinku. Hoćeš da dođeš kod mene sledeće
subote? Igraćemo zajedno, to je ionako zabavnije!
Može, super! Vidimo se tada!
Kasper je gledao kako Kuma polako ponovo postaje zelen.
„Da li to uvek bude tako?“„Kako to misliš?“, upita Kuma, s prijateljskim pogledom u očima.
„Kad god se spremam da uradim nešto što nije baš tako pametno, ti pocrveniš?“„Da, tako je“, odgovorio je Kuma. „Rekao sam ti da sam tu da ti pomognem.“
Kasper se lukavo nasmešio prema Kumi.
Otišao je na veb-sajt koji su mu roditelji strogo zabranili zbog slika nasilja. Morašda imaš šesnaest godina da bi ušao na taj sajt. Kumino krzno je za tren postalo kao
vatrogasni kamion.
„To sigurno nije dobar sajt za tebe“, rekao je Kuma. „Jao, uopšte mi nije dobro.“ Izusta su mu izlazili mehurići. „Nemoj da se brineš, to je samo deterdžent“, rekao je
Kuma i glasno podrignuo. „Ups, izvini.“
Kasper je brzo izašao sa tog sajta, pa je Kuma ponovo pozeleneo.
Skaj je počela da se smeje. „Ovo je stvarno sjajno!“, rekla je. „Ovaj meda će te uvek
upozoriti kad radiš nešto opasno.“„Nego šta!“, Kuma je klimnuo glavom. „Ako radiš nešto što ne treba, pocrveneću
kao paradajz. Kad već pominjem hranu: da nemaš možda malo meda? Malo sam
gladan. Ili sendvič? Bananu?“„Ti si sigurno najslađi i najzabavniji meda kojeg sam ikada srela!“, uzviknula je Skaj,zgrabila Kumu i čvrsto ga zagrlila. Kada ga je pustila, Kuma je ponovo pocrveneo.
„O, bože!“ Skaj je zapanjeno pogledala Kumu. „Šta sam sad uradila?“„Ne, ne… ništa“, zamucao je Kuma. „Samo sam pocrveneo od stida…“Skaj se nasmejala. „Ti si jedan šašavi meda! Obećavam da nikom neću reći.“
Poljubila ga je u razbarušenu glavu, a Kuma je još više pocrveneo. Ali se smešio od
uva do uva.

24

25

Misija uspešno obavljena
Bilo je kasno veče. U sobu je ušla mama.
„Kaspere, vreme je za spavanje.“„Da!“, Kasper je radosno uzviknuo.
„Vidi ti sad ovo. Nisam navikla na takvu radost kad ti kažem da pođeš na
spavanje...“Kasper se široko nasmešio. „Radujem se jer sam upravo završio deseti nivo, i tosam.“
Pokazao je na svoj kompjuter dok ga je gasio. Nije mu ni trebala Džejeva pomoć. A
dok je igrao, Mis je počeo da četuje s njim i bio je stvarno ljubazan. Čak ga je ipohvalio što je stigao tako daleko u igri. Kasper nije imao pojma zašto je Mis bio
tako fin, ali mu je to prijalo.
„Svaka čast, bravo za tebe. A pustio si i medu da gleda.“ Mama se nasmejala ipokazala na Kumu, koji je sedeo na stolu. Onda je prišla Kasperovom krevetu i
otkrila jorgan. Kuma i Kasper su namignuli jedan drugom iza njenih leđa.
„Da, tako nekako“, odgovorio je Kasper dok se peo na krevet.
Mama je sela na jorgan. „Deka mi je jutros rekao nešto preko telefona“, počela je.
„Maltretira te neki dečak iz škole? I ne želiš da ja o tome razgovaram u školi jer se
bojiš da bi moglo da bude još gore. Ali znaš, Kas, ima stvari koje ne moraš darešavaš sam. Ponekad ti treba mala pomoć i zato mi je deka to rekao. Bojao se daćeš se naljutiti na njega što mi je rekao, ali takve stvari zaista treba da podeliš snekim.“„Zato sam danas popričala s tvojom učiteljicom“, nastavila je mama. „Bila je malorazočarana što joj se nisi obratio. Mis, tako se zove taj dečak, je l’ tako? Rekla mi jeda se stalno ponaša tako, i prema drugoj deci. Odmah je pozvala telefonom njegove
roditelje, a oni su joj rekli da je Mis veoma ljutit od kada mu je umrla baka, i da se26

zato tako ponaša. Naravno, to ne znači da je zbog toga takvo ponašanje u redu, ali
bar možemo shvatiti zašto je to tako. Rekli su da će odmah razgovarati s njim.
Učiteljica mi je obećala da će ga držati na oku. Kase, oko takvih stvari uvek trebada se obratiš meni ili tati, jer ti ponekad treba sva moguća pomoć. Mis te više neće
gnjaviti, a ako bude, odmah idi kod učiteljice. Ona će ti pomoći, važi?“Kasper se sav raznežio. „Hvala, mama“, rekao je. „Sad mi je lakše.“ Mama ga jepoljubila i ugasila svetlo.
Kasper je zurio u mrak. Znači zato je Mis bio tako neljubazan. Nedostajala mu
je baka. Kasper je mogao to da razume, jer bi i njemu mnogo nedostajala
njegova baka kad bi umrla. Možda bi jednog
dana trebalo da povede Misa kod deke ibake pa da pogledaju blago.
Deka bi to voleo.
Zevnuo je. A onda je čuo tih šum šapakako se kreću po podu.
Osetio je lagano povlačenje jorgana
dok se nešto pelo na krevet.
Kuma je legao kraj njegovih nogu.
„Laku noć, Kaspere“, prošaputao
je meda.
„Lepo spavaj, Kuma“, odgovorio
je Kasper i potom su obojica
zaspali.

27

Devetogodišnji Kasper i njegova drugarica Skaj često igraju igricena internetu. Ali kako da budu sigurni da je ono što rade na
internetu bezbedno?
U ovoj uzbudljivoj priči, Kasper dobija od dede zelenog medu Kumu.
Ali šta se dešava s tim plišanim medom? Zašto Kuma nekad
pocrveni kad je Kasper na internetu? U ovoj knjizi, Kasper, Skaj izeleni meda vode decu uzrasta od 6 do 9 godina na putovanje na
kojem istražuju digitalni svet. To je prva od brojnih avantura koje
uče decu da bezbedno koriste internet.

Kasper, Skaj i zeleni meda je
zajedničko izdanje Marlis Slehers
i kompanije Kaspersky.

www.kaspersky.com