Mineralfunn ved 0vre-Otta utbyggjinga
2003-2005
Torgeir T. GarmoPlanane
Tldleg pa 1950-talet vart Raudalsvatnet og Breldalsvatnet I Skjak regulert med h0gedemnlngar for a tene sam magasln for flelre kraftstasjonar nedover I Otta/Lagen-vassdraget
heilt til Mj0sa. Magasina var sterkt Inne I debatten I samband med del store utbyggjingsplanane for "Stor-Jotunhelmen" fyrst pa 70-talet, men pa grunn av mange uheldlge konsekvensar og sterk motstand fra (Iokalt) naturvernhald vart planane den gongen lagde pa is.
Pa 90-talet kom planane opp att med store Inngrep ogsa mot den planlagde Relnhelmen
Najonalpark i nord. Etter eln ny strld vart nordomrada trekte ut av planen, og utbyggjlnga av
fallet fra Raudalsmagasinet og ned til og med D0nfoss gjekk greltt gjennom I Stortlnget. Eln
tunell fra Breldalsvatnet (899 moh) til Raudalen for a fa med ogsa fallet fra dette magaslnet
matte opp til ny behandllng I Stortlnget enda dette Inngrepet knapt bllr synleg lenger enn tiltlppane har grodd over.
.
Utbyggjinga
Relnt teknlsk vart utbyggjlnga deld opp I tre faser:
1. Fra Raudalsdammen (916 - 886 moh) I eln 7 km lang tunell ned til eln kraftstasjon
ved Pollvatnet (578 moh) der vatnet blir slept ut att og flyt fritt (Iangs RV15) til el
mindre oppdemnlng ved Heggjebottvatnet.
2. Her bllr vatnet teki Inn att i eln 4,5 km lang tunell til elt nytt kraftverk ved foten av den
vakre D0nfossen.
3. Den tredje tunellen f0rer vatnet i eln 10 km lang tunell over fra Breldalsvatnet og overtil Raudalen og inntaket for tunellen vldare ned til Pollvatnet.
Sprengnlngsarbeidet pa tunellen lengst ned I vassdraget kom sa smatt I gang fra D0nfoss
seln-haustes 2002, og denne vart fullf0rd etter to ar. Tunellen fra Pollvatnet og opp til
Raudalsvatnet kom I gang fra to pahogg elt godt ar etterpa og er ogsa fullf0rd, men tunellen
fra Breidalen til Raudalen kom I gang hausten 2005 og skal vera ferdlg i februar 2007.
Tippane er plasserde ved nedre pahogg ved D0nfoss og i furuskogen ved den gamle
s0ppelplassen I Skjak mellom Polfoss og elva Framruste. Eln mlndre tlpp IIgg ved pahogget
ved Raudberget, og svrert mykje masse vii bll tekl ut ved Breldalsmagasinet.
Visningsanlegg med steinsamling
Ved D0nfoss vart det ved brua over Otta pa 1980-talet sprengt ut elt fiatt badeanlegg pasvaberga, og lara etterpa er det bygd opp elt serprega og spennande hytte- og camplnganlegg. Ovafor fossen bllr vatnet tekl Inn I svarte slangar sam IIgg oppe pa det solvarme
berget, og pa gode dagar kryr det av folk sam badar her.
Sj01ve kraftverket med turblnane IIgg inne i fjellet rett bak turistanlegget, og Vannkraft 0st(utbyggjaren) bestemde seg derfor for a byggje det sam elt visninganlegg, ope for
bes0kjande heile sommarsesongen. I bes0ksenteret ved sia av turblnhallen bllr hlstorlske
modellar sam syner den gamle vatnlnga i Skjak bygd opp, og her vii det ogsa bll plass til ei
mindre samling av mineral og bergartar funne under anleggdrifta.
Forfattaren av denne artlkkelen fekk ansvaret for a leggje opp denne samllnga, og har derfor
yore meir enn 20 gongar pa synfarlng i tune liar og pa tlppane.

5

Berggrunn
Berggrunnen i omradet er dekt pa NGU's kartblad 1 :.250 000 ARDAL. llillegg er feltet delvis
dekt pa NGU's kart for NVE i samband med planane for kraftutbyggjing i 1968.
Aile vegar og tunellar ligg innafor det omradet som blir definert som "Den vestnorske grunnfjellsregionen," og bestar grovt setl av sterkt omdanna gneisar og migmatitlar med
opphaveleg alder opptil 1900 mill. ar. Og fordi desse bergartane under metamorfosen delvis
smelta opp og trengde inn i kvarandre, ser dei i dag svcert ueinsart ut. Mest van lege er
granitliske og stripa gneisar med foldar og forkastningar, mindre amfibolitliske kroppar og
enkle pegmatitlar. Mineraliseringa er knytt til (opne) sprekkar, skyveplan og kvartslinser.
Tilfl2lrsel av kalium (og stundom jern) i svakheitsoner har gjeve desse ei typisk raudfarging,ofte med smasprekkar og glideflater av grl2ln epidot.
Tippen ved D0nfoss
bestar berre av bergartane nemnde over. I eit par steillstaande zeolittgangar I tune lien fanneg bleikgul stilbitt, elles er serleg omradet ncer besl2lksenteret prega av ei omfattandebreksjering der opptil elt par em-tjukke gangar er fylde opp med brunraude piemontittkrystallar (opptil 8 mm) og kvit laumontitt, sjeldnare med hematitt, prehnitt, kalsitt og
fluoritt. I kvartsgangar og linser pa tippen fann vi oransje kalsitt, stundom med perfekte
epidotkrystallar og hematittroser, ferro-hornblende, brune titanittkrystallar, kloritt og
muskovitt. Lilla anhydritt og klar gips fanst stundom som sma Iinser i kvartsen, pyritt,ehalkopyritt og pyrrhotitt ved sia av kvite belegg av thaumasitt var van lege pa sprekkane.
I pegmatittane forekom magnetitt og granat, sjeldnare titan itt, allanitt og zirkon.
Tippen mot Framruste
Pa denne tippen kom massene fra tunellen mellom Pollvatnet og Raudalsvatnet. Heilt opp
forbi Framrustsetrene var bergarten her den same som ved Dl2lnfoss, og pa tippen fann vi
derfor del same mineral som der. Det var likevel svcert lite piemontitt-breksje der, og
zeolittane (kvit stilbitt, heulanditt og apophyllitt) og prehnitt forekom heist pa/ncer
glideflater pa gneisen. Anhydritt som grove, innvaksne krystallar i kvarts var vanlegare,stundom saman med tjukke, glassklare masser av gips. I relativt fa og sma hoirom forekom
skarpe krystallar av kalsitt, titanitt og thaumasitt. Litt pyritt og kopparmineral dukka opp I
stlme kvartslinser, mest kopparkis, men ogsa mindre masser med bornitt, ehalkositt og
covellin (pers. medd. Per Lid Adamsen).
I 1-2(?) stl2lrre kvartslinse med massiv kalsitt hadde metamorfosen skapt ein merkeleg
skarnbergart av finkorna tremolitt med anhydritt og ein jernrik grossular i korn og smakrystallar.
Etter kvart som tunellen ncerma seg Raudalen gjekk han gjennom fleire omvandlingsoner inn
i kvartsrike gneisar, granat-amfibolittar og myrke glimmergneisar fl2lr han til slutt vart fl2lrd
gjennom den store dunittkroppen i Raudalen og ut til inntaket. Dersom dette hl2lyrest
komplisert ut, kan det vera fordi det var det! Stadig nye bergartar dukka opp pa tippen og vart
raskt fylde over, berre sjeldan fekk regnet vaska sapass av tunellmassene at vi kunne sja og
fa plukka ut mineralstuffar. I rein desperasjon prl2lvde vi med hl2lgtrykkspylar, men det vart for
langt a hente vatn. Likevel vart nok fleire hundre kilo med stuffar berga unna, serleg galdt
dette fargerike mineral som kyanitt, aktinolitt og kiimmereritt.
Svart glimmer (biotitt?) dominerte i dei myrke glimmergneisane, og her var horisontar med
sma, og som otlast darleg utvikla granat og amfibol. Men det fanst ogsa parti med stl2lrre,
perfekte granatar og svarte turmalinkrystallar opptil 5 em lange. Ncer dunitlintrusjonen vart
glimmeret stadig meire brunt (flogopitt?) og fekk soner med graleg plagioklas og kvarts.
Stl2lrre kvartslinser er ofte gjennomsett av kyanitt i varierande mengder. Enkeltkrystallar kan
bli opptil 1 em breie og 15 em lange, fargen varierer fra bleikbla til intens bla i rein kvarts,
sjeldnare grl2ln og bleikrosa! Saman med kyanitten forekjem bleike brunrosa masser og

6krystallar av andalusitt. Skarpe krystallar med kvadratisk tverrsnitt er funne opptil 6 emlange, og det kan sja ut som om samanvekst av kyanill og andalusitt er vanleg.
Cordieritt forekjem i gjennomskinlege, bla masser' saman med litt fuchsitt og talk(!), og
sulfidar som pyrrhotitt og pyritt er vanleg.
Granatglimmerskiferen har stundom lag av skarpe, sma krystallar eller fargerike band av
raud granat og gul apatitt. Han er gjennomsett av 1-15 em breie kvartsgangar, stundom
med Iitt kalsill eller sma druser. I desse er det krystallar av kalsitt og kvarts, og ved a etsebort den massive kalsitten vii ein fa f1ater dekt av kvarts med dei mest underlege scepter, spirog mikro-krystallformer. Pa flatene er elles rutil etter titanitt vanleg, magnetitt, muskovitt,
kloritt og pyrrhotitt, alt i vakre mikrokrystallar. Sjeldnare er pyritt, eubanitt(?), rutil(raude/svarte, stenglege krystallar) og eit par enna uidentifiserte mineral.
Dunitten her i Raudalen er ein ultrabasisk (= svcert kvartsfattig) olivinbergart som i soner er
omdanna til serpentinitt, andre stadar til sagvanditt, amfibolrike klorittbergartar, klebersteinog aile slags overgangsoner. Dei mest vanlege minerala er derfor serpentin (antigoritt,ehrysotil), magnesitt, aktinolitt, hornblende og kloritt. I mindre parti dominerer Iilla
kammereritt, magnetitt og kromitt. Vi har tidlegare vaska Iilrsma mengder palladium og
platina fra sanden nedstraums demningen.
Godt utvikla krystallar finst serleg av aktinolitt (opptil 15 em lange krystallar) i talk fra ei
omvandlingsone rundt delar av dunillen. Desse stuffane kan vera svcert dekorative. Fra
denne sona kjem truleg ogsa avrunda olivinkrystallar i talk som er funne pa tippen, nokre fa
som klare, opptil em-store peridotar. Skarpe krystallar av hornblende og tremolitt
forekjem stundom i reine, kornete klorillmasser, kammererill er funne i krystallar pa ein stuff.
Fra slilr for Raudalsvatnet strekkjer delle beltet med myrke glimmergneisar, kvartsittar og
tynne gangar/linser av kalkstein seg nordvestover mot Grotli og Breidalsvatnet. I delle beltet
er det avmerka ei rekkje (intrusive?) kroppar av gabbro, amfibolitt og,dunill.
Ved pahogget rell utafor Rauberget er det laga ein mindre tipp, og fra den nye tunellen motBreidalen vii mykje tunellmasse bli klilyrd hit. Resten av massene vii i fyrste omgang bli lagd itipp ncer Grotli for sa a brukast til rasforbyggjing, til a byggje opp vegar osv.
Det star enda all mykje arbeid med denne lengste tunellen, og eller planen skal alt vera
ferdig til februar 2007.
Anleggsvegen inn til pahogget i Raudalen er stengd med bom nar anlegget ikkje er i gang.
Som pa andre anlegg ma ein her splilrja om lov flilr ein tek til a leite, og det er viktig at ein
ikkje oppheld seg slik at ein hindrar arbeidet.

7

Andarusittkryslaller opplil 5 em lange, Framrusle, Skjak. Sam ling Torgeir T. Garmo.

Kyanitt, 7 em lang, i kvarts fra Framrusle, Skjak. Sam ling Torgeir T. Garmo.

8