ATT FACETTSLIPA EN STEN
Av Torbjörn Lorin. Foto: Torbjörn Lorin och Magnus Carlsson
En steg för steg guide i konsten att facettslipa stenar.
INLEDNING
I denna artikel beskrivs hur man facettslipar
en sten. Vi går igenom vad man bör tänka
på vid val av material, slipformer, vinklar
m.m. och vi visar steg för steg hur slipninggår till.
Det vi inte tar upp är slipning av diamanter,som kräver specialutrustning för att kunna
slipas. Utrustningen behöver vara mycketrobustare än de vanliga slipmaskinerna påmarknaden. Orsaken är diamantens högahårdhet. Diamant är dock mycket viktigt för
facettslipning, fast då som slipmedel.

VAL AV MATERIAL
Egentligen går alla klara material att facettslipa. Även opaka material kan facettslipas, mendå får man inte nytta av den optiska effektensom blir när ljuset bryts i stenen.
Hårdhet är en viktig faktor. Begreppet ädelstenar innebär ju till stor del att stenen är hårdoch vacker. Mjuka stenar kan också facettslipas,
men de blir inte lämpliga att sätta i smyckeneftersom de repas och går sönder väldigt lätt.
Stenar för att ha i smycken bör helst ha hårdhet
7 eller högre, så de inte repas av t.ex. sand som
finns överallt.
Färgen spelar roll på så sätt att en för mörkt
färgad sten ofta tappar så mycket ljus då ljuset
passerar genom stenen att det nästan släckts ut
när det reflekteras tillbaka. Då blir stenen död
framför allt om det är mulet ute. Däremot kan
de fortfarande se fina ut i solljus. Inomhus blir
de dock ofta tråkiga eftersom det svaga ljuset
inte räcker till för att man skall upptäcka desvaga reflexerna. Granat är ett sådant mineralsom ofta är lite för mörk, t.ex. Almandin frånSjönevad i Halland, som ser svart ut om det
inte är solljus.
En råsten som har en fin färg när man tittar
rakt igenom den får ungefär samma färg på reflexerna när den slipats klart.

Figur 1. Facettslipmaskin av plattformstyp,
Raytech Shaw.

På bilden ser man, från vänster, lampa, vattenflaska för kylningen, den roterande slipskivan, den höj- och sänkbara plattformen
med ett facetthuvud där doppstickan med
stenen sitter infäst

4

Sprickor ställer till problem. Sprickor gör att
ljuset blockeras och det blir dåliga reflexerfrån stenen. Dessutom kan stenen gå sönder
när man slipar den. Sprickiga stenar bör därför
undvikas helt att slipas
Inneslutningar i form av grums är som ett gift
för stenen. Reflexerna försämras och den blirtråkig färdigslipad. Den kommer att se ut som
om den är smutsig på något sätt.

Inneslutningar i form av enstaka bubblor, fibrer
och mineralkorn spelar ingen större roll för stenens skönhet. I vissa fall kan den höja värdet
på en sten. Värdefulla ädelstenar som även kan
framställas på konstgjord väg, t.ex. rubin, kan
med inneslutningarnas hjälp verifieras att de äräkta och på så sätt höja värdet.

Skall man köpa material så är det bra att studera råstenens form. Råstenen bör vara ungefär
lika bred som djup för att man skall kunna slipa
med rätt vinklar och få bra utbyte från råstenen.

Brytningsindex är en viktig egenskap. Ett högt
brytningsindex innebär att fler ljusstrålar reflekteras tillbaka till betraktaren. Stenar med högt
brytningsindex får en mycket bättre lyster. En
färglös topas får till exempel bättre lyster än en
bergkristall.

Facettslipmaskinen
Det viktigaste verktyget för facettslipning är
förstås facettslipmaskinen. En facettslipmaskinskall kunna fixera stenen så att man kan slipa
plana ytor i bestämda vinklar.

Dispersion är en annan egenskap av stor vikt.
Dispersion är ett mått på stenens förmåga att bryta ljuset i olika färger. Ju högre dispersion desto
kraftigare bryts färgerna isär så att det blir ett vackert färgspel. Typexempel på bra dispersion är till
exempel zirkon och diamant.

UTRUSTNING

Stenen fästs på en doppsticka, en metallpinne,
med hjälp av stenlack. Stenlacket smälter vidvärmning och stelnar sedan till ett hårt lack.
Doppstickan sätts i en fixtur där en vinkel kan
ställas in mot slipskivan. Vinkeln bör kunna
ställas in på tiondels grader.

Pleokroism. Vissa stenar har mycket stark pleokroism vilket betyder att de har olika färger i olika riktningar. Cordierit är t.ex. blå i en rikting, gul
i en annan och nästan färglös i en tredje riktning.
Man kan nyttja detta genom att se till så att bleka
stenar slipas i en riktning som förstärker färgen,
eller för mörka stenar se till att färgen försvagas,
mer om detta i kapitlet om orientering av stenen.
Dubbelbrytning. Vissa stenar har dubbelbrytningvilket gör att facettkanter blir dubbla när man
tittar ned genom stenen. Lystern i stenen kan försämras något. Annars är dubbelbrytning en bra
egenskap för identifikation.
Facettmaterial kan vara ganska dyrt att köpa.
Håller man sig till kvartsgruppen så brukar det
inte vara så mycket pengar, men vill man t.ex.
slipa safirer så kan priset bli högt. Har man
möjlighet så kan man besöka olika fyndplatser
och leta eget material. I Litofilen, nr 2, 2005 så
har jag beskrivit en del nordiska fyndplatser. På
mässor kan man hitta de vanligaste materialen.
På Internet finns även många seriösa säljare av
facettmaterial, som du kan räkna med levererar
material av bra kvalitet.

Figur 2. Vinkelinställning på 1/10°.

Fixturen sitter ofta fast på en pelare, men det
finns även modeller där fixturen är lös och
ställs på en höj- och sänkbar plattform. Denlösa fixturen kallas facetthuvud.
För att fördela ytorna symmetriskt runt stenen så används tandade kugghjul, så kallade
indexhjul. Den vanligaste varianten av indexhjul är 96-tandad, det gör att ytor på stenarsom är trekantiga, fyrkantiga, sexkantiga, åttkantiga kan fördelas symmetriskt runt stenen.
Till exempel en åttkantig sten slipas med låsning på var 12:e kugg.

5kan man komma snett och ytan tar mycket längre tid att polera och kan bli ojämn.
Priset på facettmaskiner varierar mellan 12004000$. Tillkommer gör t.ex. moms och fraktom man importerar dem från USA där många
maskiner tillverkas. Lokala handlare kan säkert
hjälpa till med att ta hem facettslipmaskiner.

Figur 3. Indexhjul med låsmekanism.

Andra vanliga indexhjul är 64-tandad för
stenar med 8-symmetri, 80-tandat för 5-symmetri, 72-tandat för 9-symmetri och 120-tandat för mer valfrihet på ytor för trekantiga ocht.ex. åttkantiga stenar. För egen del har jagäven fått iordninggjort ett 84-tandat indexhjul
för att kunna slipa sjukantiga stenar, tyvärr går
ett sådant inte att köpa till så många facettslipmaskiner
En facettslipmaskin bör ha variabel hastighet.
Vid slipning kör man ofta full fart vilket brukar
innebära ungefär 1000 varv per minut. Vid polering brukar man vilja dra ned till cirka 200300 varv per minut så inte polermedlet stänker
iväg så lätt eller att det blir torrt för snabbt.
Facettmaskiner är dyra, men stora krav ställs
på maskinens precision. Den delen som håller i stenen måste vara perfekt justerad så att
inte slipskivan slipar på olika djup om man
rör stenen över slipskivan. En feljustering på
en tiondels millimeter kan vara för mycket.
Många bygger sina egna maskiner, men då behöver man vara duktig på precision. I många
fattiga länder slipar man med mycket primitivare maskiner, det går också men man kan interäkna med att man skall få bra möten mellan
alla ytor.
Med en bra maskin så vet man att man kommer
tillbaka i exakt samma läge i de olika slipstegen, vilket gör att t.ex. polering kommer att skepå hela ytan av facetten som man tidigare har
förpolerat. Skulle det vara glapp i maskinen så6

En del använder även kopparskivor eller andra
metallskivor som de impregnerar med löst diamantpulver.
Slipskivorna skall vara anpassade för facettslipningoch inte till annan slipning. Det är ju stora krav att
de är perfekt plana. De tunna skivorna får inte heller vara skeva då de är fastspända mot stödskivan.

Det finns även så kallade Ultra-laps, som är tunna
plastfolieskivor som är impregnerade med olika
polermedel. Dessa skivor får man lägga på enstödskiva. Skivan hålls fast genom att man har lite
vatten mellan stödskivan och Ultralapen, den sugs
då fast mot underlaget när man sätter skivan i rotation.

Många använder även en ännu finkornigare
skiva före de polerar sina stenar, vanligt är3000 korns skiva. Det snabbar på poleringenfr.a. på stora stenar som annars kan ta väldigtlång tid att polera.

En nackdel med Ultra-laps är att de ger facettermed något rundade kanter, vilket ger något sämre
glitter i stenen. Annars är de mycket behändiga att
använda och är det jag använder mest när jag polerar kvarts, då har jag Ultra-Laps med ceriumoxid. Andra fabrikat har andra namn på denna typ
av skiva.
Polermedel
Polerpulver behöver vara av en bra kvalitet somär för facettslipning. Det är inte säkert att ett polermedel för cabochonslipning passar då det kan vara
lite för grovkornigt. Det rekommenderas att köpasådant som är specialtillverkat för facettslipning,då vet man att det fungerar.

Ofta kan man köpa en maskin där man får med
de nödvändigaste sliptillbehören, så att de kanbörja användas direkt.

Lupp, skjutmått och bra belysning behövsockså.
Slipskivor
Den bästa typen av slipskivor är metallskivor
med sintrade eller fastpläterade diamanter. De
förekommer som tunna skivor som måste läggas på en stödskiva eller som tjocka skivor som
kan användas som de är.

Keramiska skivor finns också och de impregneras med diamantpulver. Dessa skivor ger mycket
plana facettytor.

Vid slipning så använder man flera olika grovlekar.
För grovslipning kan 100-180-korns skivor vara
lagom. Därefter kommer finslipning som brukar
göras på 360-korns skiva. Till förpolering använder man 1200-korn. En mycket bra förpolerskiva
är Raytechs NuBond 600-korns skiva, där diamanterna sitter i en hartsmassa, den motsvarar ungefär
1200 korns vanliga slipskivor då det gäller ytjämnhet efter förpoleringen.

Figur 4. Hembyggd facettslipmaskin av
pelartyp, byggd av Magnus Carlsson.

En överföringsjigg behövs då man skall slipa
den andra halvan av stenen. Med den så skall
man kunna föra över en sten exakt centrerad
till en annan doppsticka. Hur man använder
den framgår längre fram i artikeln, där slipningen beskrivs steg för steg.

neras oftast med diamantpulver, men kan även impregneras med aluminiumoxidbaserat polermedel.
Många använder även en BATT-lap impregnerat
med 3000-korns diamanpulver som de använder
till förpolering.

Figur 5. Slipskivor överst 100 korn, därefter 180
korn, sedan 360-korns skiva med strukturerad yta
för lättare borttransportering av slipkax och underst finkornig skiva av NuBond-typ, 600 korn.

Polerskivor
För polering finns det en mängd olika typer av
skivor. Många är metallskivor eller skivor i annatmaterial som man sedan har löst polermedel på.
Tennskiva används av många. En nyutvecklad metallskiva heter BATT-lap som kan köpas i USA ochär en mycket bra skiva för polering. Den impreg-

Det bästa polermedlet för kvarts är ceriumoxid.
Enklast är det med Ultra-lap impregnerad med ceriumoxid. Annars så kan man även ha löst polerpulver, t.ex. på en fenolplastskiva. Även beryll går
bra att polera med ceriumoxid.
För andra material kommer det inte alls att fungera med ceriumoxid. Granat och topas är nästan
omöjliga att polera med ceriumoxid, då rekommenderas istället polermedel av aluminiumoxid.
I detta fall får man en mycket bra yta med aluminiumoxid på tennskiva. Aluminiumoxiden (alumina eng.) finns i två olika kornigheter A och B,
där B är den finkornigaste.

7

Ibland räcker inte det heller, då kan man använda
diamantpulver, pasta eller spray som man impregnerar t.ex metallskivor eller keramiska skivor med. 50000 korn eller finkornigare är bra för
slutpoleringen. Grövre pulver kan användas som
förpolering och slipning. Här får man tänka på
att man måste ha en skiva för varje diamantpulvergrovhet. Safir och Krysoberyll är två material
som man måste använda diamantpulver till vid
poleringen.
Polering är ofta det stora debattämnet. Olika personer föredrar olika kombinationer av polerskivor och polermedel. Man får helt enkelt prova
sig fram till en kombination som man tycker fungerar bra. Mycket information finns att hämta påInternet och i böcker.
SLIPTERMER
För att ni skall hänga med i slipbeskrivningen såär det bra att känna till olika termer.
Den slipade stenens delar
En facettslipad sten har nästan alltid en spets på
ena sidan och en stor platt yta på andra sidan. Det
är den platta ytan som skall vara vänd mot betraktaren för att skönheten i en facettslipad stenskall framträda. Ljuset skall komma från sammahåll som betraktaren. Att sitta i en soffa med ljus
in bakifrån från fönstret ger ofta bästa skönhetsupplevelsen. Det får gärna vara mulet. Solljuset blir ofta för starkt, men är vackert för mörka
stenar.

FärgbandIbland har stenarna kraftiga färgband, ett typexempel är ametisten från Ransäter i Värmland. Där den lila färgen ligger i band i en nästan
färglös kvarts. För att få färgen att sprida sig
jämnt över stenen så skall färgbandet ligga parallellt med bordsfacetten. Den kan också liggalångt ned mot spetsen på stenen, då sprids färgen över hela stenen eftersom allt ljus passerar
den nedre delen av stenen innan den reflekteras
tillbaka.
Figur 6. Stenens olika delar. De minsta ytorna
närmast bordsfacetten kallas stjärnfacetter(star facets eng.).

FACETTSLIPNINGENS OLIKA MOMENT
Nu är det dags att börja beskriva det mer praktiska arbetet med att slipa en sten. Det första är
att finna en lämplig bit råsten.
BEHANDLING AV RÅSTENEN
Stenens form
Man kan räkna med att det går åt lika stor bredd
som djup på stenen för att den skall kunna utnyttjas maximalt. Sedan får formen avgöra områstenen passar bäst till en trekantig, fyrkantig,
femkantig, sexkantig eller rund sten, eller kanske oval eller navettformad (tillspetsad oval).
Det är ju synd att göra en slipform som ger dåligt utbyte av råstenen. Ett exempel på en optimal form är ju t.ex. en sexkantig sten för enavsågad regelbunden bergkristall.

Varje yta kallas facett (facet eng.), den stora ytan
på toppen kallas bordsfacett (table eng.). Den
spetsiga undre halvan kallas paviljong (pavillioneng.) och den övre halvan kallas krona (crowneng.). Den smala raden av ytor där övre och undre halvan möts kallas rondist eller gördel (girdleeng.) I figur 6 ser man det bättre.
Ofta pratar man om möten och det är det stället där flera facetter möts. Kännetecken för bra
slipade stenar är att dessa möten är perfekta. På
massproducerade stenar är ofta mötena mycket
sämre, vilket man upptäcker när man tittar närmare på stenen.

8

Inneslutningar
Inneslutningar skall man undvika att ha längst
ned i spetsen, då mångfaldigas de och ser ut att
vara flera är det i verkligheten är. Även närabordsfacetten skall man undvika. Om möjligt
skall man försöka slipa bort dem eller i alla fallgömma dem närmast rondisten.
Spaltning
Vissa mineral har stark spaltning. Då gäller det
att inte få spaltningen parallell mot några större
ytor. Ytor som ligger parallellt med spaltningenär ofta mycket svåra att polera. Spaltningen på
topas försöker man ha i minst 10° vinkelskillnad
mot bordsfacetten.
VAL AV SLIPMÖNSTER
När man slipar stenar själv kan det vara trevligt
att undvika de massproducerade formerna somt.ex. briljantslipning. Istället kan man prova på
andra former som t.ex trekantiga, femkantiga,
sexkantiga o.s.v.
Man kan köpa speciella böcker med slipmönster. I dem beskrivs vilka vinklar och indexvärden varje yta skall ha och man får instruktioner ivilken ordning de olika ytorna skall slipas Ävenvissa tidskrifter publicerar facettmönster.
Det finns också många mönster att hitta på Internet. Sök på ”Gem Cutting Diagrams” så får manmånga träffar.

Figur 7. Olika råstenar av rökkvartsfrån Brasilien.

På nätet finns även en databas som heter Datavue2 som man kan ladda hem. Den innehåller
flera tusen olika facettmönster, vilka även kanöppnas i Gemcad.

Robert Strickland har även utvecklat ett
mycket bra dataprogram som heter Gemcad,
som man kan använda till att designa egna
former. Med det kan man räkna om slipmönster att passa material med olika brytningsindex, se nästa kapitel.

Figur 8. Exempel på ett facettdiagram. Till detta
finns sedan en lista på vinklar och indexvärden
för de olika ytorna.

Ofta styr stenens form vilken typ av facettmönster man väljer. Det är ju inget fel att få ut såstor sten som möjligt ur ett råmaterial. Har man
en optimal råsten så brukar man ändå bara få ut
max 30% av råstenens vikt i den färdigslipade
stenen. Ofta är utbytet mycket mindre.
VAL AV SLIPVINKLAR
Vilka vinklar man väljer på en slipad sten äravgörande för om stenen kommer att få fin
lyster med vackra och många reflexer eller bli”död” med bara fåtaliga reflexer.
Vilka lägsta vinklar man skall använda för paviljongen, den spetsiga delen av stenen, berorpå vilket brytningsindex materialet har. Högt
brytningsindex tillåter lägre vinklar vilket möjliggör en grundare sten, vilket är bra i infattningar.
På kommande figurer ser man hur olika slipvinklar och olika brytningsindex är beroende
av varandra.

9

FASTSÄTTANDE PÅ DOPPSTICKAFINSLIPNING

Ett första steg är att slipa den plana yta där
doppstickan skall fästas, oftast motsvarar denbordsfacetten eftersom man vanligen börjar
med att slipa paviljongen först. Lämpligen gör
man slipningen av den plana ytan på en grov
facettslipningsskiva.

Detta är första steget för mindre stenar och
andra steget för större stenar. 360 korns skiva
är det man ofta använder.

Stenen skall sedan värmas fast på doppstickan
med hjälp av t.ex. spritlampa och facettlack.
För att se hur det går till, se steg för steg kapitlet längre fram.
Figur 9. Vinkel något under den kritiska för kvarts
leder till att ljuset ej studsar tillbaka och stenen får
sämre briljans.

Figur 11. En något större vinkel för kvarts gör att
mer ljus studsar tillbaka.

Vilka vinklar på paviljongen och kronan somär optimala för olika material kan man slå upp
i böcker, eller på Internet, eller studera i de publicerade facettmönster som finns.
GROVFORMNING
För att inte slita onödigt mycket på de dyra facettslipskivorna så brukar man först börja med att
såga bort de hörn och kanter på råstenen som intekommer att vara kvar i slutändan. Det kan vara
bra att även såga bort sprickor och grumliga partier som man vill undvika.
Figur 10. Motsvarande vinkel som figuren ovan men
med ett mineral med högre brytningsindex. Ljuset
studsar tillbaka och ger bra briljans.

För bordsfacetterna är inte vinklarna så kritiska, men man brukar ha ungefär samma på bådasidorna. Kvarts t.ex. brukar oftast slipas med
43° på paviljongens ytor närmast spetsen och
42° på största ytorna på kronan.
Vissa stenar med högt brytningsindex har
mycket låg kritisk vinkel, men man brukarändå sällan slipa dem nära den vinkeln. Normalvinklarna på undersidan brukar vara mellan
38-43°.

10

Nästa steg är att grovt slipa till ytterformerna med
t.ex. en cabochonslipmaskin. Här får man först
tänka till vilken form som passar bäst till råmaterialet och vilken ände som skall vara bordsfacetten.
Att orientera stenen rätt är en av de viktigaste
kunskaperna som man lär sig efterhand som man
slipar fler och fler stenar. Ett högt utbyte av råstenen är extra viktigt för dyrbart material. Ju större
en färdig sten blir desto mer får man betalt. Ävenstenens färg, färgjämnhet, klarhet och sällsynthetär viktiga. Glöm ej heller att undvika spaltningsplanen på spaltande stenar, samt tänka på i vilken
riktning stenar med pleokroism skall orienteras.

Det är extra viktigt att man får stenen centrerad på doppstickan, annars förlorar man onödigt med vikt på den färdiga stenen. Har man
en maskin med en styrpigg så är det viktigt att
styrpiggen är rätt i förhållande till stenen, i alla
fall om man slipar tre-fyra-fem-sex-sju ochkanske åttakantiga stenar.
GROVSLIPNING
För alla slipmoment så skall man ha droppande
vatten, vilket kyler stenen och binder damm. Har
man inte det så slits skivorna snabbt och stenen
riskerar att spricka eller rubbas ur sin position på
doppstickan på grund av för hög värme.
Detta är första steget då man har stenen i facettmaskinen. Ofta börjar man med 100-180 korns
slipskiva om stenen är stor. Mindre stenar, mindre än 15 mm, kan slipas på 360 korns skiva
som första steg. Ytorna närmast skarpa kanter
skall alltid slipas med 360 korn också eftersom
den grövre skivan ofta ger flisiga kanter.
Grovslipningen görs enligt de vinklar och indexvärden som står i facettmönstret. Man skall
vara ganska noggrann med möten och storlekarna på de olika ytorna, för att minska tiden
för finslipningen, men den riktiga finjusteringengörs med finslipningen.
Man kan hoppa över de allra minsta ytorna
eftersom de går snabbt att slipa även med
finslipskivan.

Det viktigaste med finslipningen är att slipa
bort alla repor och flisor från föregående
steget. Om man inte slipar bort spåren eftergrovslipningen så kommer det straffa sig vid
poleringen genom att små hack och skåror
kommer fram som är omöjliga att polera borteller tar mycket lång tid.
Viktigt är också att slipa alla ytor till maximal
precision, med rätt storlek och bra möten på
alla ställena, för att inte förpoleringen skall ta
för lång tid.
Förpoleringen tar lång tid att påverka ytornas
storlek, den förbättrar bara ytfinishen, därför
får man slipa onödigt länge om man inte setttill att redan vid finslipningen fått alla ytor tillrätt storlek och form.
FÖRPOLERING
Samma sak gäller för detta steg. Alla reporfrån föregående steg skall slipas bort. Ytornas
storlek kan ytterligare finjusteras, men räkna
med att det tar lång tid att ändra ytans storlek, se därför till att sköta finslipningen enligt
ovan.
1200 – 3000 korn brukar användas för förpoleringen. Med t.ex. en NuBond-skiva så kan
den ha 600 korn och ändå ge en yta motsvarande 1200 korn.
POLERING
Poleringens syfte är att få bort alla repor frånslipningen. Om man polerar och ändå hela tiden får kvar små vita prickar eller repor så har
man gått för snabbt fram med de olika slipstegen och inte slipat tillräckligt länge på varje
yta. Det kommer att ta mycket lång tid att med
polering få bort dessa spår, så lång tid att det
ibland kan löna sig att göra om föregående
steg istället.

11Polering med ultra-laps är enklast. Man tar t.ex
sin förpoleringsskiva, droppar vatten på den
och lägger dit ultra-lapen. Den sugs då fast när
man startar slipskivan. Man droppar sedan med
kylvatten och gör på ungefär samma sätt som
med slipningen. Man skall se upp så att man
inte trycker för hårt, det ger rundare facetteroch en sämre färdig sten.
Polerar man med löst polermedel och metallskiva så blandar man ut polermedlet med vatten i en liten burk så det blir som blöt lera.
Därefter applicerar man polermedlet på polerskivan med en pensel, det sker medan skivan
roterar. Kylvattnet kan man ha droppande vid
sidan av polerskivan, ej mitt på skivan, då spolas polermedlet bort. Stenen hålls i ena handen
och penseln med polermedel och vatten hålls iandra handen. Penseln hålls emot polerskivanså skivan hela tiden är fuktig och har polermedel. Den får inte torka när man håller på med
poleringen av en yta, då är det stor risk att det
blir nya repor.

I detta kapitel beskrivs de olika stegen från råsten till färdig sten i form av mycket bilder så att
de olika momenten blir lättare att få ett greppom.
Den sten som illustreras är en rökkvarts frånVassijaure i Lappland och det skall bli en trekantig slipform, kallad HolidayBrilliant.
Stenpreparering
Figur 16. En grovformad sten med plan yta,färdig att sätta på doppstickan.

Vid fastvärmningen är det viktigt att stenenvärms upp så mycket att lacket verkligen smälter fast på stenen. Man får aldrig värma medlågan direkt på stenen då är det stor risk att den
spricker. Skaftet på doppstickan måste manisolera med papper, annars riskerar man att
bränna sig.
Figur 13. Uppmärkning av delar som skall sågas
bort. T.ex. för att få bort sprickor och grums.
Figur 17. Val av en doppsticka med lämplig storlek.
Man har tre doppstickor av varje storlek, en plan,en urkonad och en V-formad. Den plana skall
användas till att börja med.

Om man inte polerat fullständigt så kommer
den färdiga stenen att upplevas som om den är
fet på ytan och smutsig och den kommer inte
att gnistra lika intensivt.
STEG FÖR STEG
Figur 14. Sågning med hjälp av en liten stensåg
gjord för facettstenar med ett tunt sågblad för
att spara material.

Figur 12. Bild från GemCad på slipningen
Holiday Brilliant.

12

Figur 19. Fastvärmning av stenen på
doppstickan med stenlack.

Figur 15. Slipande av plan yta
för doppstickan.

Doppstickans storlek skall vara så stor som
möjligt, men man skall vara säker på att man
kommer att kunna slipa alla ytor på stenens
paviljong och gördel, utan att man riskerar attbörja slipa på metallen i doppstickan. Här är det
erfarenhet som behövs. Är stenen ganska noggrant förformad så går det lättare att bedöma
doppstickans storlek. En underdimensionerad
doppsticka ökar risken att stenen lossnar underslipningen.

Figur 18. Fastvärmning av stenlackpå doppstickan.

Värmningen sker på doppstickan och man håller stenen mot doppstickan så länge att den
blivit så varm att man nästan bränner sig på
fingrarna, då har den troligen blivit så varm att
stenen smält fast i stenlacket. Var noga med
centreringen och orientering i förhållande till
styrpiggen.
Låt den svalna och känn att den sitter ordentligt fast. Man vill inte att stenen lossnar underslipningen, för då är det mycket svårt att få tillbaka stenen i rätt position. Oftast är enda möjligheten att börja om från början och det är ju
inte så roligt om man hållit på att slipa i många
timmar.
Slipning av paviljong

Figur 20. Grovslipning utförd på de stora
ytorna närmast spetsen.

13

Här skall man se till att man inte har kvar någon platt yta på spetsen, eller åtminstone se till
att det som är kvar lätt kommer att gå att slipa
bort i de kommande slipstegen.

Med möten menas det ställe där flera ytor möts.
För de som tävlingsslipar, vilket ganska många
gör i t.ex. USA och Australien är möten viktiga, för de får poängavdrag om ytorna inte mötsi en och samma punkt vid studie i 10x förstorning med lupp!

nen justerats så man fått det kända läget, så kanövriga ytor slipas med samma inställningar, det
enda man behöver ändra är att gå till nästa indexvärde på indexhjulet.

Vid förpolering kan det vara problem att höraom ytan ligger mot slipskivan eller ej. Då får
man använda luppen och granska alla ytor att
de blir lika mycket slipade.

Moderna maskiner har ofta monterade mätklockor som man använder som avläsning när
en serie ytor slipas, man nollställer den helt enkelt när första ytan är klar, sedan slipar man deandra ytorna tills mätklockan visar noll.

Figur 21. Slipande av stenens rondistytor, vilket ger
stenen dess yttre form.

När man slipar stenens yttre form så är det viktigt att man slipar så mycket att det skall finnas
kvar drygt 1/3 av stenen så det räcker till helaövre halvan av stenen.

Figur 26. Paviljongen, den undre halvan, helt
färdigpolerad.
Figur 23. Alla ytor färdigslipade med finslipningen. Mötena noggrant slipade.

Är maskinen av bra kvalitet så kan man slipa
en serie ytor utan att behöva granska stenen
mellan varje facettyta. Taktiken vid slipningen är att slipa ned den första ytan av en serie ytor till lämplig storlek, när den är klar ser
man till att stenen slutar slipa så fort man lättar
på trycket med handen på facetthuvudet. Då
vet man att vi har nått ett känt läge. Tar man
sedan nästa yta av samma serie facettytor, såskall man slipa ned den tills den tystnar då man
lättar på handen på facetthuvudet. Ligger den
fortfarande emot slipskivan så behöver ytan
slipas ytterligare. När man nått sitt kända lägeså vet man att den ytan blir exakt lika mycket
nedslipad som föregående yta och man kan gå
vidare till nästa yta.

Figur 22. Se till att ha tillräckligt med material förövre delen av stenen. Luppen är också ett standardhjälpmedel för att se att mötena blir rätt.

14

När man kommer till nästa serie ytor (ny vinkel
och nya indexvärden.) så skall de oftast slipas
till en ny mötespunkt. Då upprepar man samma
moment och slipar första ytan till rätt läge, här
får man granska med luppen så man ser att rättmötespunkt nåtts. När den är klar och maski-Överföring
Figur 24. Skillnaden mellan en finslipad yta
och en förpolerad yta.

På bilden ovan ser man att jag slipat bort ganska mycket vid förpoleringen, man kan se att
de finslipade ytorna som är kvar har ganskalångt kvar ned till rondisten, det har gjorts för
att försäkra sig om att alla repor från finslipningen kommer att slipas bort vid förpoleringenav kvarvarande ytorna närmast spetsen.
Figur 27. Överföringsjigg där stenen skall flyttasöver till nästa doppsticka för att kunna slipa översidans ytor (kronan). Stenen skall flyttas till en urkonad doppsticka.

Figur 25. Förpolering pågår med en 600 korns
NuBond-skiva. Vattenkylning har man hela tiden
via droppande från vattenflaska.

Vid överföring behöver man en överföringsjigg så att stenen kan överföras exakt centrerad
till den andra doppstickan. Överföringsjiggenbestår av en metallbit med ett urfräst v-formatspår, där man kan spänna fast en doppsticka påvardera sidan av öppningen. Det kräver också
att båda doppstickorna har exakt samma diameter på skaften.

15

Detta moment är mycket viktigt. Låt stenen
svalna och ta loss den med båda doppstickorna från överföringsjiggen. Känn efter att stenen fastnat ordentligt i den nya doppstickan.
Ta i ganska ordentligt! Om den lossnar frånden nya stickan så får man värma fast den på
nytt. Om den lossnar från den gamla doppstickan är allt OK. Om den inte lossnar alls så är
det också OK!
Figur 28. Påfyllnad av den urkonade doppstickan
med stenlack. För rektangulära eller ovala stenarså använder man en v-formad doppsticka istället.

ras av en paviljongyta. Skarven mellan rondistens yta och den nyslipade ytan skall då
bli parallell med skarven mellan rondisten
och paviljongytan.

Vid grovslipningen av kronan så skall man
slipa till nästan färdig bredd på rondisten, men
tillräckligt mycket kvar för att finslipa bort den
flisade kanten som blir vid grovslipningen.

Att vinkeln hålls på 85° är för att få stor känslighet på kontrollen. Ju närmare 90° man är
desto känsligare blir kontrollytan. Små missar
i justeringen ger kraftigt sned skarv och syns
därför tydligt. Prova för säkerhets skull flera av
ytorna. Det är ej säkert att alla ytor stämmer
perfekt, då får man prova fram till en kompromiss. Orsakerna kan vara att indexhjulet inte är
symmetriskt, att stenen förskjutits något i sidledd i överföringen eller att doppstickorna inteblir helt parallella i överföringsjiggen.

En färdig rondist skall ha en bredd på cirka 1-3% av stenen totala höjd. Det betyder att den
färdiga rondisten efter finslipningen skall vara
ungefär hälften så tjock som den är efter grovslipningen, se bilden ovan.
Vid grovslipningen skall också bordsfacetten
slipas till färdig storlek. Mycket små ytor som
stjärnfacetterna närmast bordsfacetten, kan
hoppas över i grovslipningen eftersom de lättkan bli överslipade och för stora.

Figur 31. Efter att man känt att stenen sitter fasti nya doppstickan så värms den bort från den
gamla doppstickan.
Figur 29. Fastvärmning av stenen i den andra
doppstickan. Med fördel kan man öka doppstickans
storlek om man ser att det går, då kommer stenen att
sitta ännu säkrare.

Slipning av krona

Här kommer ett kritiskt skede. Det gäller att
värma stickan så att stenen smälter fast i stenlacket, men inte värma så mycket att den andra
doppstickan börjar smälta loss. Det vanligasteär dock att man värmer för lite, vilket leder till
att stenen släpper för lätt från den nya doppstickan, vilket är förödande om man är mittinne i slipningen av kronans facetter.

Figur 33. Den vända stenen har linjerats.
Kontrollytans skarv är parallell med skarvenmellan rondist och paviljongyta.

Figur 32. Kontrollslipning vid 85° för att setill att stenen överförts rätt.

16

Ett exempel är att ställa in vinkeln på cirka
85° och slipa en liten yta som skall motsva-

Vid finslipningen t.ex. 360-korns skiva, gäller
det som tidigare nämnts att slipa bort alla sliprepor och hack från grovslipningen. Speciellt
viktigt är det att ha tålamod att slipa färdigt den
stora bordsfacetten, som tar mycket lång tid att
slipa.
Samma regler gäller för förpoleringen, t.ex
600-1200 korn. Här gäller det att få rep- ochhackfritt. Repor och hack kommer att vara omöjliga att polera bort.

När stenen vänts så behöver man kolla så att
den överförts så att kronans ytor kommer mittöver paviljongens ytor.
Figur 30. Känna efter att stenen sitter fast i den
nya doppstickan.

Figur 35. Finslipning klar. Rondisten slipad
till färdig bredd och alla ytor slipade med
perfekta möten.

Figur 34. Grovslipning av kronan klar. Rondistens
bredd är ganska nära färdig bredd.

På större stenar, mer än 15 mm, kan det varalämpligt att förpolera i två steg, med andra steget på 3000 korn. En del tar även och går ned
till 14000 korn före polering.

17

Räkna med att bordsfacetten tar mycket långtid att polera om stenen är lite större. Börja
med att polera en kort stund och kontrollera att
hela ytan verkar börja bli polerad, poleras bara
ena kanten, justera vinkeln eller finjustera indexvärdet med finjusteringsratten som de flesta
maskiner har.
Hittar ni repor och hack, gå tillbaka till förpoleringen.

När stenen är helt klar skall man ta loss doppstickan, kolla först en extra gång att alla ytor
polerats för det kan vara lätt att glömma borten yta.
Stenen värms loss på samma sätt som efteröverföringen. En del av facettlacket kan knapras bort med nageln. T-sprit eller annat lösningsmedel kan användas för att lösa upp kvarvarande stenlack.
Avsluta rengöringen genom att blöta en ren
servett eller tygtrasa med lite lösningsmedeloch torka av stenens alla ytor, flytta över till
en torr del på trasan utan att ta med fingrarna
och torka.

Figur 36. Ingenting avslöjas av briljansen istenen så länge den sitter på doppstickan,trots att den är färdigpolerad!

Tag sedan inte i stenen med fingrarna, för då
sätter man fettfläckar på stenen som direkt
försämrar lystern. Hantera istället stenen med
stentång eller pincett.
Figur 37. Den färdiga stenen, rökkvarts frånVassijaure, Lappland.

VÅRD AV FÄRDIGA STENAR
Stenarna behöver inte direkt vårdas, men tänk
på att fettfläckar försämrar lystern i stenen.
Tvätta av dem regelbundet om de hanteras
mycket.
Detsamma gäller till exempel facettslipade
stenar i smycken. Tycker ni att de tappat sin
lyster så kan de helt enkelt vara smutsiga, tvätta av stenen med en mjuk pensel med tvål och
vatten. OBS! Glöm inte att tvätta av undersidan
av stenen, det är oftast där den mesta smutsen
sitter och det försämrar lystern kraftigt. En
blomspruta med vatten och spetsig stråle kan
hjälpa till att skölja bort smuts på svåråtkomliga ställen.
FACETTMÖNSTERMånga mönster kräver att man slipar ytorna i
en viss ordning. I vissa fall gör man också extra
ytor för att genom slipning mot möten få rätta
proportioner mellan gördelns ytor. Senare kanske några av dessa skall slipas bort, det är svårt
att beskriva i detalj exakt hur det fungerar, så
det beskriver jag inte i denna artikel.
Sliptaktik
Slipningen som beskrivits i steg för steg kapitlet kräver att de olika facetterna (ytorna) slipas
i en viss ordning för att proportionerna skall
bli de rätta och alla möten skall stämma. Om
ordningen inte är beskriven i facettmönstretså får man försöka klura ut i vilken ordningytorna skall slipas. I nedanstående beskrivning
redovisas hur jag fick göra med just denna slipning.
Varje nummer som beskrivs motsvarar en serie
ytor med samma vinkel. Jag kallar den yta i beskrivningen nedan, men ytan är alltså en serie
ytor som slipas med samma inställningar.
I detta fall fick jag slipa paviljongen först. Yta
4 och 5 slipades till samma spets. Därefter slipades yta 14 för att bestämma stenens storlek.
Yta 3 och ytan till höger slipades om vartannat
tills yta 5 gick ihop i en spets ner mot yta 14.
Yta 2 slipades till den mötte skarven mellan yta

18

Figur 38. Undersidan (paviljongen) av
Holiday Brilliant.
3, 4, 5. Därefter slipades rondistyta 15 så den
linjerades med yta 14. Yta 1 kan sedan slipas
tills den möter skarven mellan yta 2, 4 och 15.
Slutligen kan yta 16 slipas tills den möter skarven mellan yta 1, 2, 4, 15 och rondisten blirdärmed linjerad och stenens storlek fastställd.
Efter paviljongen slipas kronan. Yta a, b ochc slipas alla så att rondisten får samma tjocklek runtom och den skall vara cirka 1-3% av
stenens höjd. Yta d och e slipas båda så att despetsar ut nere vid rondisten och alltså möter
skarvarna mellan 14, 15 och 16. Yta g slipas
så den möter skarven mellan b, c, d och e. Denstora bordsfacetten slipas sedan så den möter
skarven mellan ytorna g och e. Sist av allt slipas yta f. Om ytorna inte blivit exakta på allade redan slipade ytorna så kan det hända att
hörnen på yta f inte möter d, g respektive a, dsamtidigt. Då kan man ändra vinkeln lite grannså det blir rätt, glöm i så fall inte bort att notera
vinkelförändringen på papper, så man kommerihåg det för t.ex. poleringen.
Här är instruktionerna som de kom ur dataprogrammet GemCad. Just denna hade inte textinstruktioner, men många mönster har även korta
hjälpkommentarer när de hämtas upp från Datavue via GemCad.

19

LITTERATUR
Det har skrivits en del böcker om facettslipning. De är ofta engelskspråkiga. Jag tar bara
upp ett fåtal. Det rekommenderas starkt att
surfa på nätet för att hitta information och
litteratur.
Faceting for amateurs, Vargas, 2002

Figur 39. Översidan (kronan) av Holiday Brilliant.

PC 13.001 Holiday Brilliant
Burford, Johnnie W; Facetier, Dec 69
Angles for R.I. = 1.540
64 + 18 girdles = 82 facets
3-fold, mirror-image symmetry
72 index
L/W = 1.036 T/W = 0.630 U/W = 0.60
P/W = 0.474 C/W = 0.168
Vol./W³ = 0.240
CROWN
a44.00° 10-14-34-38-58-62
b
48.57° 04-20-28-44-52-68c47.99° 01-23-25-47-49-71
d39.11° 08-16-32-40-56-64e
44.00° 72-24-48
f
22.69° 12-36-60
g
28.00° 03-21-27-45-51-69
0.00° Table
PAVILION
1
44.00° 10-14-34-38-58-62
245.64° 04-20-28-44-52-68
3
46.25° 01-23-25-47-49-71
442.00° 08-16-32-40-56-64
545.00° 72-24-48
CROWN
1490.00° 01-23-25-47-49-7
15
90.00° 04-20-28-44-52-6
16
90.00° 10-14-34-38-58-62

20

Är en mycket bra startbok med mycket slipningsdata om olika slipmaterial, där man
hittar lämpliga polermedel, slipvinklar o.s.v
Det beskrivs också hur de olika stegen vid
slipning går till i detalj. Vargas har även gettut böcker med facettmönster och den serienkallas Diagrams for faceting och består av 3
delar.
Robert H. Long and Norman W. Steele hargett ut en serie böcker med mycket bra facettmönster. De flesta av dessa mönster kanäven nås via programmet Datavue2 då desläppts gratis av författarna.
DATAPROGRAM
Datavue2
En fri databas med flera tusen facettmönster som även kan exporteras till GemCad,se nedan. Det går att söka och man får upp
bilder på dem.
GemCadProgrammet som även nämnts under kapitlet Val av facettmönster, rekommenderas om
man vill designa sina egna facettmönster.
Många publicerade mönster finns i GemCadformat. Med GemCad kan man även öppna
mönster och anpassa vinklarna till olika slipmaterial. DOS-versionen av GemCad kan
laddas ned gratis. Windowsversionen finns
som tidsbegränsad demoversion.

INTERNET

Bergkristall Jämtland, 16,5 mm, 129 facetter,
Rökkvarts Värmland, 22 mm, 105 facetter.

På Internet finns det massor med informationom facettslipning så här tar jag bara upp ettfåtal bra hemsidor. Sök på t.ex. faceting, gem
cutting, faceting diagrams, faceting materials,
gems, m.m.
www.facetingmachines.com
En hemsida med en bra översikt på de facettslipningsmaskiner som finns på marknaden ochalla andra tillbehör.
www.rockhounds.com
Från denna sida kan man komma åt bra artiklar
och en sökbar databas med publicerade facettslipningsmönster.

Ametist Värmland, 12,5 mm, 7,5 ct,
10,8 mm, 6,87 ct.

www.gemcad.com
Hemsidan för GemCad, ett program där man
kan designa sina egna facettslipningsmönster.
www.gemcutter.com
Hemsidan för Facet Shoppe, en nätbutik, med
bra information om facettslipning. Här finnsäven nedladdningsbara program för facettslipning som t.ex. Datavue2.
www.faceters.com
Ytterligare en nätbutik med mycket information och fina slipningar. Har även fria facettmönster samt häften med facettmönster.

Peridot Åheim, 5x6,7 mm, 1,3 ct.

21