8SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37а) о условима које мора да испуњава установа у погледу
простора, опреме и стручних радника (члан 11. став 4) иб) о условима за обављање дјелатности које мора даиспуњава привредно друштво у погледу простора, опремеи стручних радника (члан 33. став 2).
(2) Министар ће, у року од 60 дана од дана ступања наснагу овог закона, донијети правилник о условима које мора да испуњава радни центар у погледу простора, опреме истручних радника (члан 38. став 7).
Члан 71.
(1) Фонд је дужан да у року од 30 дана од дана ступања на снагу овог закона донесе и објави одлуку о начину
остваривања права на новчани стимуланс из члана 53. став4. овог закона.
(2) Новчани стимуланс почиње се исплаћивати у рокуод 30 дана од дана објављивања одлуке из става 1. овогчлана.
Члан 72.
До доношења подзаконских аката утврђених овим законом примјењиваће се подзаконски акти донесени наоснову Закона о професионалној рехабилитацији, оспособљавању и запошљавању инвалида (“Службени гласник
Републике Српске”, бр. 98/04, 91/06 и 24/09), ако нису у супротности са овим законом.
Члан 73.
Ступањем на снагу овог закона престаје да важи Законо професионалној рехабилитацији, оспособљавању и запошљавању инвалида (“Службени гласник Републике Српске”, бр. 98/04, 91/06 и 24/09).
Члан 74.
Овај закон ступа на снагу осмог дана од дана објављивања у “Службеном гласнику Републике Српске”.
Број: 01-505/12
4. априла 2012. године
Бања Лука

Предсједник
Народне скупштине,Мр Игор Радојичић, с.р.

943
На основу Амандмана XL тачка 2. на Устав Републике
Српске (“Службени гласник Републике Српске”, број28/94), д о н о с и мУКАЗО ПРОГЛАШЕЊУ ЗАКОНА О СОЦИЈАЛНОЈ ЗАШТИТИ

Проглашавам Закон о социјалној заштити, који је Народна скупштина Републике Српске усвојила на Седамнаестој сједници, одржаној 4. априла 2012. године, а Вијеће
народа 17. априла 2012. године констатовало да усвојеним
Законом о социјалној заштити није угрожен витални национални интерес ни једног конститутивног народа у Републици Српској.
Број: 01-020-1172/12
19. априла 2012. године
Бања Лука

Предсједник
Републике,Милорад Додик, с.р.

ЗАКОНО СОЦИЈАЛНОЈ ЗАШТИТИ

I - ОСНОВНЕ ОДРЕДБЕ
Члан 1.
Овим законом уређују се систем социјалне заштите,носиоци, корисници и права корисника социјалне заштите,поступак и услови за остваривање права, дјелатност установа социјалне заштите, самостално обављање послова уобласти социјалне заштите, финансирање, надзор и друга
питања значајна за функционисање и остваривање социјалне заштите грађана.

27.04.2012.

Члан 2.
(1) Социјална заштита је дјелатност од општег интереса за Републику Српску (у даљем тексту: Република), којомсе пружа помоћ лицима када се нађу у стању социјалне потребе и предузимају потребне мјерe ради спречавања настајања и отклањања посљедица таквог стања.
(2) Стање социјалне потребе је стање у којем је лицунеопходна помоћ ради савладавања социјалних и других
тешкоћа и стварања услова за задовољавање основних животних потреба, а уколико се те потребе не могу задовољити у другим системима социјалне сигурности.
(3) Дјелатност социјалне заштите обухвата мјере и активности за стварање услова за остваривање заштитне
функције породице, услова за самосталан живот и рад лица која се налазе у стању социјалне потребе или за њихово
активирање у складу са способностима, обезбјеђивање
средстава за живот материјално необезбијеђеним и за раднеспособним лицима и другим грађанима који су у стању
социјалне потребе, као и обезбјеђивање других облика социјалне заштите.
Члан 3.
(1) Права из овог закона припадају лицима која испуњавају прописане услове без обзира на разлике у раси, боји коже, полу, језику, политичком, националном и вјерском
опредјељењу, социјалном и економском поријеклу, мјесту
рођења, инвалидности или било којем другом статусу.
(2) Установе социјалне заштите обезбјеђују равноправност у приступу и коришћењу права садржаних у овом закону и у свом дјеловању спречавају сваки вид дискриминације, директне или индиректне, по било ком основу.
(3) Физичка и правна лица која примјењују овај закон
дужна су да поштују достојанство, личност корисника и дабрину о његовом интересу.
Члан 4.
(1) Свако је дужан да се брине о задовољавању својих
животних потреба и потреба лица која је по закону или подругом правном основу дужан да издржава.
(2) Свако је својим радом, приходима и имовином дужан да доприноси спречавању, отклањању или ублажавању властите социјалне угрожености, као и социјалне угрожености чланова своје породице, посебно дјеце и других
чланова породице који не могу сами о себи да се брину.
Члан 5.
Правна и физичка лица која пружају услуге пружиће
подршку кориснику за активирање властитих потенцијалаза самостално задовољавање потреба, продуктиван животу заједници, предупређивање зависности од социјалне заштите и смањење ризика социјалне искључености.
Члан 6.
(1) Корисници права из овог закона своје потребе приоритетно задовољавају у средини у којој живе.
(2) Друштвена заједница дужна је да у складу са ставом
1. овог члана ради на обезбјеђивању услова и развијању
услуга према потребама корисника.
Члан 7.
У остваривању права из овог закона корисник је равноправан учесник у процесу избора одлука и мјера које сепредузимају у његово име, а у његовом су интересу.
Члан 8.
(1) Ради вршења послова, обезбјеђивања и остваривања права из социјалне заштите утврђених овим законом,оснивају се установе социјалне заштите.
(2) Послове из дјелатности социјалне заштите, осимустанова социјалне заштите, могу обављати удружења грађана и друга лица у складу са законом.
Члан 9.
Корисници социјалне заштите су појединци, чланови
породице и породица у цјелини, који остварују права иуслуге у складу са овим законом.

27.04.2012.

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37Члан 10.
Права у складу са овим законом реализују се новчаним
давањима, социјалним услугама и другим мјерама које сепружају појединцу, члановима породице или породици уцјелини и које имају за циљ задовољавање социјалних потреба, те спречавање настанка социјалних проблема.
Члан 11.
(1) Поред права утврђених овим законом, јединица локалне самоуправе својом одлуком, у складу са потребама
становништва, може да утврди и друга права и услуге,услове и критеријуме за њихово остваривање.
(2) Проширена права и услуге из става 1. овог члана су:персонална асистенција за лица са инвалидитетом, становање уз подршку, заштићено становање, помоћ у збрињавању
пунољетних лица након напуштања установа или хранитељских породица, једнократне помоћи у натури, услуге јавне кухиње, помоћ за школовање дјеце из социјално угрожених породица, помоћ у васпитању и образовању дјеце сасметњама у развоју, субвенционисање комуналних трошкова сиромашним породицама, помоћ у стамбеном збрињавању сиромашних породица, трошкови сахране корисника
права из овог закона, услуге СОС телефона, као и друга права и услуге према потребама јединица локалне самоуправе.
Члан 12.
(1) Права из овог закона су лична и не могу се преносити.
(2) Новчана примања из овог закона не могу бити предмет обезбјеђења или принудног извршења.
(3) Права по овом закону остварују се након што суисцрпљене расположиве могућности у другим системима
социјалне сигурности.
Члан 13.
(1) Права из овог закона која се реализују кроз новчана
давања кориснику остварују се посредством центара за социјални рад (у даљем тексту: Центар).
(2) Права која се реализују пружањем услуга кориснику могу се остваривати и у партнерству јавног, невладиноги приватног сектора.
Члан 14.
(1) Носиоци социјалне заштите у складу са овим законом су Република и јединица локалне самоуправе.
(2) Република уређује систем социјалне заштите, доноси политике и развојне стратегије, утврђује права, критеријуме и кориснике социјалне заштите, обезбјеђује диосредстaва за реализацију права прописаних овим законом,прати стање и остваривање права, оснива и усмјерава радустанова социјалне заштите и брине се да се у оквиру економске и социјалне политике остварује оптималан развој
социјалне заштите.
(3) Јединица локалне самоуправе доноси годишњи исредњорочни програм социјалне заштите на основу анализе социјалног стања становника на свом подручју, доноси
одлуку о проширеним правима и друга акта којима прописује услове за остваривање права и мјера утврђених одлуком и програмима, обезбјеђује средства за реализацију
права утврђених овим законом и својим одлукама, обезбјеђује средства за обављање дјелатности социјалне заштите,оснива и брине се о раду установа социјалне заштите, врши координацију активности социјалне заштите на подручју јединице локалне самоуправе, формира радно тијелоза социјалну заштиту и обавља и друге послове у остваривању циљева социјалне заштите.
Члан 15.
Поједини изрази употријебљени у овом закону за означавање мушког или женског рода подразумијевају оба пола.
II - КОРИСНИЦИ СОЦИЈАЛНЕ ЗАШТИТЕ
Члан 16.
(1) Корисници права и услуга према овом закону су појединци, чланови породице или породица у цјелини који9имају пребивалиште у Републици, који се налазе у стању
социјалне потребе, а не могу је задовољити својим радом,приходима од имовине и коришћењем других извора.
(2) Страни држављани и чланови њихових породица,лица под међународном правном заштитом која имају дозволу за боравак у Републици, могу остварити права ускладу са овим законом и међународним уговором.
(3) Лице које није обухваћено ст. 1. и 2. овог члана, анађе се на територији Републике, може привремено остварити права из социјалне заштите под условима прописаним овим законом, ако то захтијевају посебно тешке животне околности у којима се то лице нашло.
Члан 17.
Корисник социјалне заштите je лице које се налази устању социјалне потребе, и то:a) дијете:1) без родитељског старања,2) са сметњама у развоју,3) чији је развој ометен породичним приликама,4) жртва насиља,5) жртва трговине дјецом,6) са друштвено неприхватљивим понашањем,7) изложено социјално ризичним понашањима,8) коме је због посебних околности потребна социјална заштита;б) пунољетно лице:1) материјално необезбијеђено и за рад неспособно лице,2) са инвалидитетом,3) старије, без породичног старања,4) са друштвено негативним понашањем,5) жртва злоупотребе психоактивних супстанци,6) жртвa насиља у породици,7) жртвa трговине људима и8) коме је због посебних околности потребна социјална заштита.
Члан 18.
Корисници социјалне заштите, у смислу члана 17. овогзакона, су:а) дијете:1) које нема родитеље, које је напуштено од родитеља,чији родитељи нису у могућности да му пруже потпуно
старање зато што су ограничени у вршењу родитељског
права или су лишени тог права,2) са оштећењима вида, слуха, са сметњама у гласу, говору и језику, са тјелесним оштећењима и хроничним обољењима, са менталном заосталошћу, вишеструким сметњама или са другим сметњама које доводе до проблема упсихомоторном и чулном развоју,3) чији родитељи због болести или смрти једног родитеља, несређених породичних односа, материјалних илидругих разлога нису у могућности да му обезбиједе условеза правилно васпитање, физички и психички развој,4) коме се наноси физичка, психичка и сексуална патња или емоционална бол, као и пријетња таквим дјелимаили занемаривање, небрига и незадовољавање основних
животних потреба, што га озбиљно спутава да ужива у својим правима и слободама,5) које је врбовано, превезено, скривено, насилно транспортовано или прихваћено пријетњом и употребом силе,обмањивањем, отмицом или другим облицима принудеили преваре, злоупотребом положаја или примања новца, акоје је наведено на пристанак властитог експлоатисања,6) које је под ризиком, чини прекршајна и кривична
дјела, које се бави скитњом, просјачењем или сличним понашањем нарушава општеприхваћена друштвена правила
понашања и важеће законске норме,10

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 377) које због употребе психоактивних супстанци, негативних социјалних утицаја и емоционалних поремећаја нарушава и угрожава своје здравље и живот,8) које се нађе у стању социјалне потребе због сиромаштва, претрпљене елементарне непогоде, ратног страдања,избјеглиштва, миграције, репатријације, смрти једног иливише чланова породице, дуготрајног лијечења, отпуста изустанове или других непредвидивих околности;б) пунољетно лице:1) које нема неопходних средстава за издржавање, неспособно је за рад и не може обезбиједити средства за живот по неком другом основу,2) код кога се као посљедица повреде, болести или урођене мане појављује губитак или ограничавање способности обављања активности које су неопходне за свакодневни живот на начин или у обиму који се сматрају нормалним за лица истих година, пола, културе и образовања,3) које има више од 65 година, а које због трајних промјена у психосоцијалном и здравственом стању не можезадовољавати своје основне животне потребе,4) које се одаје беспосличарењу, скитњи, просјачењуили другом друштвено негативном понашању,5) којe је дошло у стање социјалне потребе због употребе дрога или алкохола, које дуже вријеме употребљаваове супстанце због чега има проблеме у социјалним и породичним односима, здрављу и материјалној егзистенцији,6) коме се у породичном окружењу наноси физичка,психичка, економска и сексуална патња или емоционална
бол, као и пријетња таквим дјелима, а које се због тих околности нађе у стању социјалне потребе,7) које је врбовано, превезено, скривено, насилно транспортовано или прихваћено пријетњом и употребом силе,обмањивањем, отмицом или другим облицима принудеили преваре, злоупотребом положаја или примања новца, акоје је наведено на пристанак властитог експлоатисања и8) које се нађе у стању социјалне потребе због сиромаштва, дуготрајне незапослености, претрпљене елементарне непогоде, ратног страдања, избјеглиштва, миграције,репатријације, смрти једног или више чланова породице,дуготрајног лијечења, издржавања казне, отпуста из установе или других непредвидивих околности.
Члан 19.
(1) Породица, у смислу овог закона, јесте животна заједница родитеља, дјеце и других сродника.
(2) Породицу чине брачни и ванбрачни супружници,дјеца брачна, ванбрачна, усвојена и пасторчад, као и дјеца
дата под старатељство и узета на издржавање и други сродници у међусобној обавези издржавања.
(3) Домаћинство, у смислу овог закона, јесте економска
животна заједница у којој њени чланови заједнички привређују и учествују у трошењу заједничких прихода.
(4) Дијете, у смислу овог закона, јесте лице до навршених 18 година, осим лица којем је продужено родитељско
право.

27.04.2012.

1. Новчана помоћ
Члан 21.
(1) Појединац или члан породице дужан је да обезбјеђује задовољавање основних животних потреба властитим
радом, правима из рада или осигурања, приходима од имовине или других извора, помоћи сродника који су у складуса законом и уговором дужни да их издржавају, накнадамаи примањима по другим основима.
(2) Новчана помоћ служи за задовољавање основних
животних потреба.
(3) Корисник новчане помоћи у складу са овим законом
може бити појединац, чланови породице или породица уцјелини.
(4) Новчана помоћ се исплаћује мјесечно.
Члан 22.
(1) Право на новчану помоћ из овог закона може остварити појединац неспособан за рад, који нема властитих прихода или чији су укупни приходи за издржавање испод нивоа новчане помоћи утврђене овим законом, који нема вишак стамбеног простора, који нема другу имовину из чије севриједности могу осигурати средства за издржавање, којинема сроднике који имају обавезу да га издржавају у складуса Породичним законом или ако ти сродници због инвалидности и друге објективне спријечености нису у могућностии спо собни да га издржавају и извршавају обавезу
издржавањa.
(2) Право на новчану помоћ из овог закона може остварити породица у цјелини чији чланови нису способни зарад, који немају властитих прихода или чији су укупни
приходи за издржавање испод нивоа новчане помоћи утврђене овим законом, који немају вишак стамбеног простора,који немају другу имовину из чије се вриједности могуосигурати средства за издржавање, који немају сроднике
који су обавезни да их издржавају у складу са Породичним
законом или ако ти сродници због инвалидности или других објективних спријечености нису у могућности и способни да их издржавају и извршавају обавезу издржавања.
(3) Под вишком стамбеног простора подразумијева сепростор који се без угрожавања потреба корисника можепродати или издати у закуп.
(4) Приликом утврђивања могућности продаје илииздавања у закуп вишка стамбеног простора узима се у обзир локација, површинa, година градње, функционалност идруге околности које могу имати утицај.
(5) Величина стамбеног простора која одговара потребама појединца или породице из ст. 1. и 2. овог члана, поред кухиње, купатила и ходника је једна соба по члану породице, односно двије собе за лице које остварује право надодатак за помоћ и његу другог лица.
(6) Лице који живи у заједничком домаћинству са лицима која немају законску обавезу међусобног издржавања
остварује новчану помоћ као појединац из става 1. овога
члана.

III - ПРАВА У СОЦИЈАЛНОЈ ЗАШТИТИ

Члан 23.
Основица за утврђивање висине новчане помоћи у текућој години је просјечна нето плата у Републици остварена у претходној години.

Члан 20.
Права у социјалној заштити по овом закону су:а) новчана помоћ,б) додатак за помоћ и његу другог лица,в) подршка у изједначавању могућности дјеце и омладине са сметњама у развоју,г) смјештај у установу,д) збрињавање у хранитељску породицу,ђ) помоћ и њега у кући,е) дневно збрињавање,ж) једнократна новчана помоћ из) савјетовање.

Члан 24.
(1) Висина новчане помоћи утврђује се зависно од броја чланова породице, у проценту од основице из члана 23.
овог закона и износи:а) за појединца 15% од основице,б) за породицу са два члана 20% од основице,в) за породицу са три члана 24% од основице,г) за породицу са четири члана 27% од основице ид) за породицу са пет и више чланова 30% од основице.
(2) Када корисник остварује властити приход, висина
новчане помоћи утврђује се као разлика између износа новчане помоћи утврђене у складу са ставом 1. овог члана иизноса просјечног мјесечног прихода појединца или породи-27.04.2012.

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37

це оствареног у претходна три мјесеца прије подношења захтјева.
Члан 25.
(1) Неспособност за рад утврђује се на основу налаза имишљења стручне комисије за утврђивање способности
лица у поступку остваривања права из социјалне заштитеи утврђивању функционалног стања корисника.
(2) Јединице локалне самоуправе именују првостепену
стручну комисију из става 1. овог члана и утврђују накнаду за њен рад.
(3) Министар здравља и социјалне заштите (у даљем
тексту: министар) именује другостепену стручну комисијуиз става 1. овог члана и утврђује накнаду за њен рад.
(4) Министар доноси правилник о утврђивању способности лица у поступку остваривања права из социјалне заштите и утврђивању функционалног стања корисника.
(5) Правилником из става 4. овог члана прописују сесастав прво степене и друго степене стручне комисије,услови за њено формирање, начин рада и услови за оцјењивање способности лица из члана 22. ст. 1. и 2. и члана
32. овог закона.
Члан 26.
Изузетно, право на новчану помоћ остварује појединациз члана 22. став 1. овог закона који не може обезбиједити
средства за сопствено издржавање, и то:а) који тражи издржавање од лица које је дужно да гаиздржава док не оствари право на издржавање у складу сазаконом, о чему подноси доказ да је код надлежног судапокренуо поступак ради утврђивања обавезе издржавањаод сродника,б) који нема закључен уговор о доживотном издржавању или је покренуо поступак за раскид уговора о доживотном издржавању ив) који не може осигурати издржавање по другом основу.
Члан 27.
(1) Право на новчану помоћ може остварити појединац,чланови породице или породица у цјелини који не испуњавају услове прописане у члану 22. овог закона због посједовања имовине, под условом да су неспособни за рад и дасвоју имовину или дио имовине пренесу без накнаде, саправом располагања јединици локалне самоуправе.
(2) Лица којима је имовина сметња за остваривање права на новчану помоћ могу дати сагласност за укњижбу права хипотеке до намирења валоризованих трошкова датихпо основу права на новчану помоћ.
(3) Међусобна права и обавезе из ст. 1. и 2. овог члана регулисаће се уговором закљученим између Центра и лица које преноси своју имовину на јединицу локалне самоуправе.
(4) Средства остварена располагањем имовином из става 1. овог члана воде се на посебном рачуну јединице локалне самоуправе са кога се подмирују трошкови новчане
помоћи корисника.
(5) Располагање имовином из става 1. овог члана вршисе по тржишној цијени на основу јавне лицитације.
(6) Трошкови поступка подмирују се из средстава
остварених располагањем имовином корисника из става 1.
овог члана.
Члан 28.
Појединац или чланови породице који су остварили
средства продајом имовине или су даровали своју имовинуи тиме довели себе или своју породицу у стање социјалне
потребе немају право на новчану помоћ за период за којиизнос помоћи одговара висини основице за плаћање пореза на промет непокретности.
Члан 29.
Корисник новчане помоћи који не може остварити
здравствено осигурање по другом основу остварује здравствено осигурање из буџетских средстава намијењених заостваривање права на новчану помоћ.

11Члан 30.
(1) Корисник права на новчану помоћ дужан је да у року од 15 дана пријави Центру сваку промјену која утиче наостваривање или на висину новчане помоћи.
(2) На основу пријаве корисника, прикупљених података и утврђеног чињеничног стања, Центар ће по службеној
дужности донијети ново рјешење у складу са промијењеним околностима које утичу на остваривање и висину новчане помоћи.
Члан 31.
Право на новчану помоћ престаје кориснику који се налази на издржавању казне затвора дуже од 30 дана, кориснику чије је збрињавање, у складу са овим законом, извршено на терет буџетских средстава социјалне заштите и удругим случајевима када је кориснику у потпуно стиобезбијеђено становање, исхрана, одјећа и обућа.
2. Додатак за помоћ и његу другог лицаЧлан 32.
(1) Право на додатак за помоћ и његу другог лица ималице старије од три године којем је због тјелесних, менталних, чулних поремећаја, изражених промјена у здравственом стању неопходна стална помоћ и њега другог лица,под условом да ово право не може остварити по другом
основу и не користи право на смјештај у установи социјалне заштите.
(2) Право из става 1. овога члана може се остварити каотрајно или привремено право.
(3) Право из става 1. овог члана могу остварити лицакоја су потпуно или дјелимично зависна од помоћи и његедругог лица у задовољавању основних животних и физиолошких потреба.
Члан 33.
(1) Додатак за помоћ и његу другог лица признаје се наоснову налаза и мишљења стручних комисија:а) за дјецу до 18 година - комисија за процјену потребаи усмјеравање дјеце и омладине са сметњама у развоју,б) за пунољетна лица - комисија за утврђивање способности лица у поступку остваривања права из социјалне заштите.
(2) Налаз и мишљење за кориснике из става 1. тачка а)овог члана доноси стручна комисија из члана 58. став 1.
овог закона.
(3) Налаз и мишљење за кориснике из става 1. тачка б)овог члана доноси стручна комисија из члана 25. овог закона.
Члан 34.
Висина додатка за помоћ и његу другог лица обрачунава се у проценту од просјечне нето плате остварене у Републици у претходној години и износи:а) 20% од основице за лице које цјелодневно и у потпуности зависи од другог лица у задовољавању основних животних и физиолошких потреба и које није у могућностида уз употребу било којих помагала само задовољи те потребе иб) 10% од основице за лице којем је неопходна дјелимична помоћ другог лица у задовољавању основних животних и физиолошких потреба.
Члан 35.
Корисник додатка за помоћ и његу другог лица који неможе остварити здравствено осигурање по другом основу
остварује здравствено осигурање из буџетских средстава
намијењених за остваривање права на додатак за помоћ ињегу другог лица.
3. Подршка у изједначавању могућности дјеце иомладине са сметњама у развоју
Члан 36.
Право на подршку у изједначавању могућности дјеце иомладине са сметњама у развоју имају дјеца и омладина са

12

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37физичким, менталним, чулним или комбинованим сметњама у развоју код којих је извршена процјена потреба иусмјеравање дјеце и омладине, а која су послије завршене
основне школе, а најкасније до навршене 30. године живота, укључена у процес образовања, а то право не могуостварити по другом основу.
Члан 37.
(1) Право на подршку у изједначавању могућности дјеце и омладине са сметњама у развоју остварује се у видунакнада за: трошкове смјештаја и трошкове градског, односно међуградског превоза у висини износа цијене мјесечне
карте.
(2) Дјеци и омладини упућеној на образовање ван мјеста пребивалишта, осим трошкова из става 1. овога члана,признају се трошкови превоза до мјеста пребивалишта једном мјесечно у висини стварних трошкова најниже цијене
карте јавног саобраћаја.
4. Смјештај у установу
Члан 38.
(1) Смјештај у установу подразумијева збрињавање уустанову социјалне заштите и у другу установу која се налази ван система социјалне заштите, а примјерена је и испуњава услове за збрињавање корисника социјалне заштите.
(2) Смјештај у установу социјалне заштите остварујесе избором и упућивањем корисника у одговарајућу установу у којој се обезбјеђује становање, исхрана, одијевање,њега, помоћ, брига, васпитање и образовање, оспособљавање за привређивање, радне, културно-забавне, рекреативно-рехабилитационе активности, здравствена заштитаи друге услуге.
(3) Смјештај у установу врши се на основу рјешења
надлежног Центра и уговора о смјештају.
(4) Рјешење се доноси на основу спроведеног поступка, укупне процјене услова живота и стања корисника ињеговог окружења, сагледавања могућности других облика збрињавања и мишљења да је збрињавање у установу
најцјелисходнији облик заштите.
(5) Уговор о смјештају закључују установа за смјештаји надлежни Центар.
(6) Уговор о смјештају у установу престаје споразумом
уговорних страна, отказом уговора, раскидом уговора исмрћу корисника.
(7) Установа социјалне заштите и надлежни Центар дужни су да редовно размјењују информације о стању и потребама корисника.
(8) Смјештај у установу социјалне заштите или другу
установу на терет буџетских средстава неће се признати
лицу коме услуге збрињавања могу пружати чланови његове породице који су обавезни у складу са законом да га издржавају и које има вишак стамбеног простора и другу
имовину из члана 22. овог закона.
(9) Појединац који je остварио средства продајом имовине или је даровао своју имовину и тиме довео себе у стање социјалне потребе нема право на смјештај у установуиз буџетских средстава за период за који износ трошкова
смјештаја одговара тржишној вриједности имовине.
(10) Изузетно, смјештај у установу социјалне заштитеили другу установу на терет буџетских средстава може сепризнати и лицу које има имовину, а која представља сметњу за остваривање овог права, под условом да власник своју имовину или дио имовине пренесе без накнаде, са правом располагања јединици локалне самоуправе.
(11) Лице којем је имовина сметња за остваривање права на смјештај у установу може дати сагласност за укњижбу права хипотеке до намирења валоризованих трошкова
датих по основу права на збрињавање у установу.
Члан 39.
(1) Центар који упућује корисника у установу за смјештај приликом збрињавања осигураће основну одјећу, обућу и трошкове транспорта до установе.

27.04.2012.

(2) Средства за ове трошкове биће обезбијеђена изсредстава корисника, обвезника издржавања или из буџетских средстава предвиђених за социјалну заштиту.
(3) Центар обезбјеђује новчана средства за личне потребе у виду џепарца лицу које је без прихода.
(4) Средства за личне потребе из става 3. овога члана
обезбјеђују се на мјесечном нивоу у износу од 5% од цијене смјештаја.
Члан 40.
(1) Право на смјештај у установу има:а) дијете без родитељског старања, до повратка у властиту породицу или збрињавања у породицу усвојиоца илихранитељску породицу, до завршетка редовног школовања, најдуже до 26. године живота, а не дуже од шест мјесеци након завршетка редовног школовања,б) дијете са потешкоћама у развоју које нема услова даостане у својој породици и када је то сврсисходније радичувања и васпитања, школовања, оспособљавања или психосоцијалне рехабилитације, док траје потреба за овимобликом заштите,в) дијете чији је развој ометен породичним приликама,до повратка у властиту породицу,г) дијете са друштвено неприхватљивим понашањем,док трају разлози за овим видом социјалне заштите,д) дијете жртва насиља, док трају разлози за овим видом социјалне заштите,ђ) дијете жртва трговине људима, док трају разлози заовим видом социјалне заштите,е) пунољетно лице са инвалидитетом и тешко хронично обољело лице које није у могућности да самостално живи у породици због неповољних здравствених, социјалних,стамбених или породичних прилика и лица са поремећајима у понашању,ж) старије лице које због неповољних социјалних,здравствених, стамбених и породичних прилика није у могућности да живи у породици, односно у домаћинству,з) пунољетно лице жртва насиља у породици, док трају разлози за овим видом социјалне заштите,и) пунољетно лице жртва трговине људима, док трају
разлози за овим видом социјалне заштите,ј) трудница и родитељ дјетета до годину дана живота
дјетета ако је други родитељ дјетета умро, нестао, погинуо,извршио насиље у породици, коме је усљед материјалне
необезбијеђености, неријешеног стамбеног питања, нарушених породичних односа и сличних ситуација потребан
привремени смјештај ик) лице које се нађе у скитњи или просјачењу или му језбог других оправданих разлога потребан привремени
смјештај.
(2) Дијете из става 1. т. а), б), в), г), д) и ђ) овог чланадо три године живота привремено може бити збринуто уустанову социјалне заштите уз стручно мишљење Министарства здравља и социјалне заштите (у даљем тексту:Министарство).
Члан 41.
Корисник који је остварио право на смјештај у установу, који не може остварити здравствено осигурање по другом основу, остварује здравствено осигурање из буџетских
средстава намијењених за остваривање права на смјештају установу.
5. Збрињавање у хранитељску породицу
Члан 42.
(1) Збрињавање у хранитељску породицу је облик
збрињавања корисника у породицу која му обезбјеђује задовољавање основних животних потреба, која брине оличности корисника и помаже му у остваривању његових
права и извршавању обавеза.

27.04.2012.

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37(2) Право на збрињавање у хранитељску породицу ималице које, у складу са овим законом, има право на смјештају установу.
(3) Хранитељска породица је породица са једним иливише пунољетних лица која се бави услугама збрињавања
дјеце или пунољетних лица, за коју је извршена процјена иоспособљавање за хранитељство, која испуњава прописане
услове и остварује накнаду за своје пружене услуге.
(4) Приликом избора породице у коју се корисник збрињава, Центар који врши збрињавање руководиће се нарочито личним својствима корисника и чланова породице укоју се врши збрињавање, стамбеним и другим могућностима породице и потребама корисника.
(5) У хранитељску породицу може се збринути највише троје дјеце, односно двоје дјеце са инвалидитетом, стим да укупан број дјеце која живе у породици хранитеља,рачунајући и дјецу хранитеља, не може бити већи од петоро дјеце.
(6) Изузетно од става 5. овог члана, када је то у интересу дјеце, када је ријеч о породици сродника, када се збрињавају браћа и сестре, у хранитељску породицу може битизбринуто више дјеце.
(7) У хранитељску породицу могу се збринути највишетри пунољетна лица.
(8) Изузетно, збрињавање се може вршити и у породицу која нема статус хранитељске породице, када надлежни
Центар процијени да је то неопходно.
(9) Породица из става 8. овог члана дужна је да у рокуод годину дана од дана збрињавања корисника стекне статус хранитељске породице.
Члан 43.
Корисник се не може збринути у породицу у којој:a) је неко од чланова породице лишен родитељског
права или пословне способности,б) су нарушени породични односи,в) неко од чланова породице има друштвено неприхватљиво понашање иг) би због болести члана породице било угрожено здравље корисника и остваривање сврхе збрињавања.
Члан 44.
(1) Међусобни односи Центра који упућује корисникаи хранитељске породице у којој се збрињава уређују сеуговором, на основу рјешења о збрињавању, које доноси
надлежни Центар.
(2) Хранитељ има право на накнаду за рад и накнаду затрошкове издржавања корисника.
(3) Центар који упућује корисника у хранитељску породицу приликом збрињавања обезбиједиће му основну
одјећу, обућу и трошкове превоза до те породице.
(4) Средства из ст. 2. и 3. овог члана обезбјеђују се изсредстава корисника, обвезника издржавања или из буџетских средстава предвиђених за социјалну заштиту.
(5) Уговор о хранитељству престаје: споразумом уговорних страна, отказом уговора, раскидом уговора, смрћу
корисника и смрћу члана породице који је закључио уговоро хранитељству.
(6) Услови збрињавања корисника у породицу која немастатус хранитељске породице регулисаће се рјешењем осмјештају и уговором између породице и надлежног Центра.
(7) Породица која нема статус хранитељске породицеима право на накнаду за трошкове издржавања корисника.
Члан 45.
Корисник који је остварио право из члана 42. овог закона, који не може остварити здравствено осигурање по другом основу, остварује здравствено осигурање из буџетских
средстава намијењених за остваривање права на збрињавање у хранитељску породицу.

13Члан 46.
(1) Хранитељство се обезбјеђује у властитом простору
хранитеља, корисника или другим објектима који су посебно изграђени или прилагођени за ту намјену.
(2) Министар доноси правилник о хранитељству.
(3) Правилником из става 2. овог члана прописују сеближи услови и поступак добијања статуса хранитељске
породице, врсте и облик збрињавања у хранитељској породици, начин спровођења надзора над радом хранитеља, начин за обрачун накнада за рад хранитеља, издржавање ипрестанак хранитељства.
6. Помоћ и њега у кућиЧлан 47.
(1) Право на помоћ и његу у кући обезбјеђује се старијем изнемоглом лицу, тешко обољелом лицу и другом лицукоје није у стању да се брине о себи.
(2) Помоћ и њега у кући лицима из става 1. овог члана
обезбјеђује се из буџетских средстава ако:а) лице нема могућности да помоћ и његу у кућиобезбиједи властитим средствима и средствима сродника
који има обавезу издржавања у складу са законом,б) лице није закључило уговор о доживотном издржавању,в) лице није уговором о даровању отуђило имовину иг) укупни приходи корисника по свим основима не прелазе износ од 50% основице из члана 23. овог закона.
Члан 48.
Помоћ и њега у кући обухвата обављање кућних послова, одржавање личне хигијене, набавку хране и организовање исхране и задовољавање других свакодневних потреба.
Члан 49.
Помоћ и његу у кући може пружати установа социјалне
заштите, удружење грађана, вјерска заједница и друго правно лице која испуњава услове за реализацију овог права.
Члан 50.
(1) Министар доноси правилник о остваривању правана помоћ и његу у кући.
(2) Правилником из става 1. овог члана прописују севрсте услуга, ближи услови у вези са остваривањем праваиз члана 47. овог закона, као и учешће корисника и његовог сродника обавезног на издржавање у трошковима помоћи и његе у кући.
7. Дневно збрињавање
Члан 51.
(1) Право на дневно збрињавање обухвата различите
врсте организованих дневних услуга и боравака изван властите породице кроз које се обезбјеђују исхрана, њега, чување, брига о здрављу, васпитању и образовању, психосоцијална рехабилитација, радна окупација и друге услуге.
(2) Дневно збрињавање може се обављати у другој породици, установи социјалне заштите, засебним центримаили дневним боравцима које организују и пружају јавне
установе, удружења грађана, вјерске заједнице и друга
правна лица.
Члан 52.
Право на дневно збрињавање има дијете и пунољетно
лице које има право на смјештај у установу или збрињавање у хранитељску породицу и друго лице које због својих
психосоцијалних тешкоћа и других неповољних животних
околности има потребу за овим обликом заштите, а наоснову рјешења Центра.
Члан 53.
(1) Министар доноси правилник о остваривању правана дневно збрињавање.
(2) Правилником из става 1. овог члана прописује сеначин вршења услуга дневног збрињавања, надзора, уче-

14

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37

шће у трошковима дневног збрињавања корисника и његових сродника обавезних за издржавање.
8. Једнократна новчана помоћ
Члан 54.
(1) Право на једнократну новчану помоћ обезбјеђује сепојединцу, члановима породице или породици у цјелини
који се тренутно нађу у стању социјалне потребе збогоколности из члана 18. тачка a) подтачка 8) и тачка б) подтачка 8) овог закона.
(2) Износ једнократне помоћи из става 1. овог члана утоку календарске године не може бити већи од тромјесечног износа новчане помоћи за кориснике из члана 24. овогзакона, а према броју чланова породице.
(3) Изузетно, директор Центра, због посебних околности, може одобрити једнократну новчану помоћ у већем
износу од износа утврђеног у ставу 2. овог члана, с тим да несмије бити већи од троструког износа из става 2. овог члана.
9. Савјетовање
Члан 55.
(1) Савјетовање је системска и програмирана стручна
помоћ коју реализују стручни радници примјеном метода
социјалног рада и других друштвено-хуманистичких наука,а чија је сврха помоћ појединцу, члановима породице илипородици у цјелини у развијању, допуњавању, очувању и побољшању властитих социјалних могућности, а у случају болести, старости, инвалидности, незапослености, смрти блиских лица, проблема у васпитању дјеце и у односима родитеља и дјеце, проблема ризичних понашања дјеце и омладине, проблема брачних и ванбрачних односа, закључењу брака, насиља у породици, укључивања у свакодневни живот
након дужег боравка у институцијама, остваривања појединих социјалних права, те у другим неповољним социјалним
околностима и кризним ситуацијама.
(2) Савјетовање се спроводи на основу процјене укупних потреба корисника, индивидуалног плана и споразума
између пружаоца услуге и корисника.
(3) Савјетовање може спроводити Центар, установа социјалне заштите, невладина организација и стручни радник који самостално обавља послове социјалне заштитекао професионалне дјелатности, под условима да имају
обезбијеђен посебан простор и стручне квалификације.
(4) Министар доноси упутство за спровођење савјетовања.
(5) Упутством из става 4. овог члана прописује се начин остваривања савјетовања.
IV - УСЛОВИ ЗА ОСТВАРИВАЊЕ ПРАВА ИЗСОЦИЈАЛНЕ ЗАШТИТЕ
Члан 56.
Права из социјалне заштите може остварити лице подусловима да:а) има пребивалиште на подручју јединице локалне самоуправе у којој тражи остваривање права, осим за лицакоја су се нашла у посебним околностима из члана 18.
тачкa а) подтачка 8) и тачкa б) подтачка 8) овог закона истрани држављани који легално бораве у Републици,б) предвиђено право не остварују у другим системима
социјалне сигурности ив) се због материјалног, социјалног или психосоцијалног стања нађе у стању социјалне потребе.
Члан 57.
Лице неспособно за рад у смислу овог закона је:а) дијете до навршених 18 година, односно до завршетка редовног образовања, а најдуже до 26 година,б) лице старије од 65 година,в) лице са трајним оштећењима код кога је стручна комисија из члана 25. овог закона утврдила неспособност зарад,

27.04.2012.

г) жена за вријеме трудноће, порођаја и послије порођаја у трајању предвиђеном према прописима из радних
односа ид) отац, старалац, усвојилац, који се брине о једном иливише дјеце до годину дана живота.
Члан 58.
(1) Процјену потреба и усмјеравање дјеце и омладинеса сметњама у развоју врши стручна комисија за процјену
потреба и усмјеравање дјеце и омладине са сметњама уразвоју.
(2) Министар доноси правилник о процјени потреба иусмјеравању дјеце и омладине са сметњама у развоју.
(3) Правилником из става 2. овог члана прописује се састав првостепене и другостепене стручне комисије из става 1. овог члана, услови за њено формирање, начин рада иуслови за процјену потреба и усмјеравање дјеце и омладине са сметњама у развоју.
Члан 59.
(1) За појединца, односно члана породице који је неспособан за рад и има сродника са којим не живи у породици, а који је у складу са законом дужан да учествује уњеговом издржавању, приликом утврђивања права из овогзакона, претходно ће се утврдити могућност, способност иобавеза сродника да му пружи издржавање уколико та обавеза није утврђена правоснажном судском одлуком.
(2) Могућност издржавања утврђује се према приходима
сродника обавезног да обезбјеђује издржавање, при чему сеузимају у обзир његове породичне прилике и способности
које могу да буду од утицаја за утврђивање те могућности.
(3) Обавеза издржавања између сродника одређује се ускладу са Породичним законом.
(4) Центар рјешењем утврђује износ који сродник, пооснову учешћа у издржавању, има обавезу да обезбиједи
лицу неспособном за рад у случајевима гдје то није утврђено судском одлуком.
Члан 60.
(1) За остваривање права по основу овог закона узимају се примања и приходи појединца и свих чланова породице, као и укупни приходи породице, и то:а) мјесечна лична примања без пореза и доприноса
обрачуната као просјечно примање остварено у задња тримјесеца који претходе мјесецу у коме је поднесен захтјев,односно у висини просјечних личних примања остварениху једном мјесецу или просјек остварен у два мјесеца аконема прихода за сва три мјесеца,б) приходи од пољопривредне дјелатности у висини катастарског прихода у претходној години,в) приходи од издавања у закуп непокретне или покретне имовине,г) приходи од других имовинских права, ако се на теприходе плаћају порези,д) приходи од издржавања по основу сродства и других
правних основа иђ) приходи лица која обављају дјелатност, гдје се каоприход узима доходак од самосталне дјелатности у претходној години у складу са законом који уређује област пореза на доходак.
(2) Као приход у смислу става 1. т. б) и в) овог члана
узима се износ који служи као основица за обрачунавање
пореза и доприноса у текућој години.
(3) Приходи који се исказују као годишњи приход узимају се у висини просјечног мјесечног износа.
(4) Као приходи сматрају се улози дати на штедњу, камате, готов новац, хартије од вриједности и вриједност
отуђене имовине, осим у случајевима када се имовина отуђује ради обезбјеђивања трошкова лијечења и социјалног
збрињавања појединаца, односно чланова породице.
(5) У случају отуђења непокретне или покретне имовине као приход узима се тржишна вриједност отуђене имовине у тренутку рјешавања о праву из овог закона.

27.04.2012.

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37(6) Приходи остварени по основу права на додатак запомоћ и његу другог лица из овог закона, додатка на дјецу,материнског додатка и помоћ за опрему новорођенчета несматрају се приходима у смислу овог закона.
Члан 61.
(1) За утврђивање обавеза по овом закону узимају сепримања и приходи појединца и чланова породице обавезних за издржавање у складу са Породичним законом, и то:а) мјесечна лична примања без пореза и доприноса
обрачуната као просјечно примање остварено у задња тримјесеца који претходе мјесецу у коме је поднесен захтјев,односно у висини просјечних личних примања остварениху једном мјесецу или просјек остварен у два мјесеца аконема прихода за сва три мјесеца,б) приходи од пољопривредне дјелатности у висини катастарског прихода у претходној години,в) приходи од издавања у закуп непокретне или покретне имовине,г) приходи од других имовинских права, ако се на теприходе плаћају порези ид) приходи лица која обављају дјелатност, гдје се каоприход узима доходак од самосталне дјелатности у претходној години у складу са законом који уређује област пореза на доходак.
(2) Као приход у смислу става 1. т. б) и в) овог члана
узима се износ који служи као основица за обрачунавање
пореза и доприноса у текућој години.
(3) Приходи који се исказују као годишњи приход узимају се у висини просјечног мјесечног износа.
(4) Као приходи сматрају се улози дати на штедњу, камате, готов новац, хартије од вриједности и вриједност
отуђене имовине, осим у случајевима када се имовина отуђује ради обезбјеђивања трошкова лијечења и социјалног
збрињавања појединаца, односно чланова породице.
(5) У случају отуђења непокретне или покретне имовине као приход узима се тржишна вриједност отуђене имовине у моменту рјешавања о праву из овог закона.
(6) Приходи остварени по основу права на додатак запомоћ и његу другог лица из овог закона, додатка на дјецу,материнског додатка и помоћ за опрему новорођенчета несматрају се приходима у смислу овог закона.
Члан 62.
(1) Трошкове, односно дио трошкова смјештаја и збрињавања у установи и хранитељској породици сноси корисник, родитељ, односно сродник који је дужан да издржава
корисника, надлежни орган или друга организација и лицакоја су преузела плаћање трошкова.
(2) Корисник учествује у трошковима смјештаја избрињавања свим својим приходима и примањима, умањеним за износ средстава за личне потребе.
(3) Министар доноси правилник о учешћу у трошковима издржавања, смјештаја у установу и збрињавања у хранитељску породицу.
(4) Правилником из става 3. овог члана прописују сеуслови и мјерила за утврђивање износа учешћа у трошковима издржавања из члана 59. овог закона и учешћа у трошковима смјештаја у установу и збрињавања у хранитељску породицу из ст. 1. и 2. овог члана.
Члан 63.
(1) Центар има право на надокнаду средстава исплаћених на име остварених права из овог закона од корисника
социјалне заштите у случају да отуђи непокретну имовину,као и од лица која су по закону дужна да учествују у издржавању корисника, изузев приликом остваривања права надодатак за помоћ и његу другог лица.
(2) У случају смрти корисника социјалне заштите, Центар има право да из његове оставинске масе наплати ревалоризовани износ исплаћен на име остварених права изстава 1. овог члана.
(3) Центар је на основу рјешења о признавању права нановчану помоћ, смјештаја у установу или збрињавања у

15хранитељску породицу пунољетних лица дужан да покрене поступак забиљежбе потраживања на непокретностимаили дијелу непокретности у власништву корисника социјалне заштите.
(4) Трошкови покретања и вођења поступка из овогчлана финансирају се из буџетских средстава јединица локалне самоуправе намијењених за права из социјалне заштите.
V - ПОСТУПАК ЗА ОСТВАРИВАЊЕ ПРАВА ИЗСОЦИЈАЛНЕ ЗАШТИТЕ
Члан 64.
(1) По захтјеву за остваривање права из овог закона упрвом степену одлучује надлежни Центар на чијем
подручју подносилац захтјева има пребивалиште, односно
дозвoлу за боравак странаца.
(2) У случају да се мјесна надлежност не може одредити према одредбама става 1. овог члана, она се одређује
према мјесту гдје је настао повод за вођење поступка.
Члан 65.
(1) Поступак за остваривање права из овог закона водисе по одредбама закона који прописује управни поступак,ако овим законом није другачије одређено.
(2) Поступак за остваривање права из овог закона морабити вођен тако да обезбиједи повјерљивост података, поштовање личног интегритета и достојанства корисника.
(3) У поступку остваривања права у социјалној заштити примјењују се методе социјалног, педагошког, дефектолошког, психолошког и другог стручног рада.
Члан 66.
У поступку у коме се одлучује о правима дјетета изовог закона надлежни орган је дужан да омогући дјетету даизрази своје мишљење у складу са узрастом и његовим
способностима.
Члан 67.
(1) Поступак за остваривање права из овог закона покреће се на захтјев лица, односно његовог законског заступника, стараоца или по службеној дужности.
(2) Надлежни Центар дужан је да покрене поступак послужбеној дужности за остваривање права из овог закона,поводом иницијативе грађана или овлашћених органа идругих правних и физичких лица, ако утврди или сазна даје с обзиром на постојеће чињенично стање потребно покренути поступак за остваривање права из овог закона.
Члан 68.
(1) Лицу које се нађе на подручју јединице локалне самоуправе у којој нема пребивалиште, а у стању је тренутне и изузетно тешке животне ситуације која захтијева неодложно обезбјеђење неког од права из овог закона, градски, односно општински надлежни Центар дужан је дапружи одговарајући облик заштите.
(2) Центар, на чији је терет пружена помоћ из става 1.
овог члана има право на накнаду трошкова од Центра којије мјесно надлежан за корисника.
Члан 69.
(1) Мјесна надлежност Центра за дијете одређује сепрема пребивалишту родитеља или стараоца.
(2) За дијете чији родитељи не живе заједно мјесна
надлежност се одређује према пребивалишту родитеља коме је дијете повјерено на заштиту и васпитање, односно
према пребивалишту родитеља код кога се дијете налази.
(3) Ако ниједан од родитеља дјетета није познат илиако није познато његово пребивалиште, поступак водиЦентар на чијем подручју се дијете затекло.
Члан 70.
(1) Мјесна надлежност се не мијења збрињавањем лица у установу или хранитељску породицу.

16

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37(2) Ако се измијене околности на основу којих је поовом закону била одређена мјесна надлежност, поступак
наставља надлежни Центар.
(3) Ако по окончању поступка корисник коме је признато право промијени пребивалиште, Центар је дужан дау року од 15 дана списе предмета о признатом праву достави надлежном Центру новог мјеста пребивалишта корисника, који има обавезу да у року од 30 дана од дана добијања списа донесе ново рјешење о праву корисника.
(4) До окончања поступка из става 3. овог члана Центар који је признао право прије наступања промјене
обезбиједиће извршење тог права.
(5) О сукобу мјесне надлежности између центара рјешава Влада Републике Српске (у даљем тексту: Влада), наприједлог министарства надлежног за послове управе.
Члан 71.
Када се као корисник права из овог закона појављује
породица, за носиоца права се одређује пунољетни чланпородице домаћинства за којег се утврди да ће на најбољи
начин располагати оствареним правима.
Члан 72.
О жалби против рјешења првостепеног органа рјешава
министар.
Члан 73.
(1) Права на новчану помоћ и додатак за помоћ и његудругог лица припадају кориснику од првог дана наредног
мјесеца од дана подношења захтјева, односно покретања
поступка по службеној дужности.
(2) Право на подршку у изједначавању могућности дјеце и омладине са сметњама у развоју, смјештај у установу,збрињавање у хранитељску породицу, помоћ и његу у кући, дневно збрињавање и једнократну новчану помоћ припада кориснику од дана признавања права.
(3) Жалба на рјешење о признатом праву не одгађа његово извршење.
(4) Право из социјалне заштите траје док постоје услови прописани за стицање и коришћење тог права.
(5) Права из става 1. овог члана престају првог дана наредног мјесеца од настанка околности за престанак права,а права из става 2. овог члана престају даном настанка
околности за престанак права.
Члан 74.
(1) Корисник права из овог закона, односно његов законски заступник или старалац дужан је да надлежном
Центру пријави сваку промјену која је од утицаја на признато право и утврђену обавезу, у року од 15 дана од дананастале промјене.
(2) Све промјене које су од утицаја на коришћење права и утврђених обавеза по овом закону узимају се у обзирод првог дана наредног мјесеца по њиховом наступању.
Члан 75.
(1) Приликом рјешавања о захтјеву корисника за признавање права из овог закона Центар је дужан да одлучи о захтјеву и да сагледа укупно стање социјалне угрожености ипотребе појединца и породице, те утврди и друга права сакојима се на најцјелисходнији начин потребе могу задовољити.
(2) Центар је дужан да током поступка за остваривање
права из система социјалне заштите изради индивидуални
план мјера и активности у третману и утврди сврху која сењиме жели постићи, те предузме потребне активности дасе лице са тешкоћама оспособи за бригу о себи и члановима породице.
(3) При доношењу плана, Центар сарађује са лицем које се обратило за помоћ и члановима његове породице.
Члан 76.
(1) Центар који рјешава о правима из социјалне заштите
преиспитује услове за коришћење права на које утиче имовинско стање и висина прихода до октобра текуће године.

27.04.2012.

(2) За остала права провјера услова се врши једном годишње, а према плану Центра.
(3) У поступку преиспитивања услова за остваривање
права из социјалне заштите ново рјешење се доноси уколико је дошло до промјена које имају утицај на даље коришћење права.
Члан 77.
(1) Министарство може извршити ревизију рјешења опризнатим правима из овог закона.
(2) У вршењу ревизије Министарство ставља на првостепено рјешење забиљежбу да је ревизија извршена и даје рјешење у складу са законом или укида, односно поништава и враћа првостепено рјешење на поновно одлучивање, ако рјешење није у складу са законом.
(3) Поступак ревизије не одгађа извршење рјешења.
Члан 78.
(1) О корисницима права из овог закона и пруженим
услугама Министарство води јединствену евиденцију.
(2) Јединствена евиденција корисника права из става 1.
овог члана води се у складу са законом којим се прописује
јединствено уређивање права на готовинску накнаду.
(3) Установе социјалне заштите воде евиденцију ооствареним правима и услугама и корисницима према полној, старосној, етничкој, вјерској, социјалној припадностии према другим критеријумима за које се утврди да су неопходни.
(4) Евиденцију о корисницима, њиховим правима ипруженим услугама обезбјеђују и чувају као службену тајну лица којима је доступна због природе њиховог посла.
(5) Подаци из евиденције не смију се давати другим лицима или у јавност на начин који би омогућио откривање
идентитета корисника.
(6) Министар доноси правилник о вођењу евиденција усоцијалној заштити.
(7) Правилником из става 6. овог члана прописују сесадржај и начин вођења евиденција корисника права иуслуга, као и образац евиденције.
Члан 79.
(1) Стручни радници и радници на осталим пословима
социјалне заштите дужни су да податке о материјалној исоцијалној угрожености појединца или породице, као и оузроцима, околностима и посљедицама тог стања чувајукао службену тајну.
(2) Стручног радника или радника на осталим пословима социјалне заштите може разријешити дужности чувања
службене тајне надлежни орган установе, суд, корисник илињегов законски заступник, и то у случају оправданог интереса за корисника или заштите ширег друштвеног интереса.
VI - УСТАНОВЕ СОЦИЈАЛНЕ ЗАШТИТЕ
Члан 80.
(1) Остваривање права на социјалну заштиту утврђених овим законом врше установе социјалне заштите.
(2) Установу социјалне заштите може основати Влада,јединица локалне самоуправе, правно и физичко лице ускладу са законом који уређује систем јавних служби.
Члан 81.
Установе социјалне заштите које се оснивају у складуса овим законом су:а) завод за социјалну заштиту,б) центар за социјални рад,в) установа социјалне заштите за смјештај,г) установа социјалне заштите за дневно збрињавање иуслуге,д) центар за помоћ и његу у кући,ђ) геронтолошки центар,27.04.2012.

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37е) центар за социјалну рехабилитацију лица са инвалидитетом,ж) центар за васпитање дјеце и омладине,з) центар за дјецу и омладину са сметњама у развоју,и) прихватилиште иј) савјетовалиште.
Члан 82.
(1) За оснивање установе социјалне заштите потребноје испунити услове у погледу простора, опреме и потребног броја стручних и других радника.
(2) Министар доноси правилник о испуњености условаиз става 1. овог члана.
(3) Министар рјешењем утврђује испуњеност услова заоснивање установе социјалне заштите.
(4) Министар рјешењем утврђује висину трошкова упоступку утврђивања испуњености услова за оснивање
установа социјалне заштите.
(5) Рјешење министра из става 3. овога члана је коначно и против њега се може покренути управни спор.
(6) Трошкове поступка утврђивања услова које сноси
подносилац захтјева чине приход буџета Републике.
(7) На основу одлуке о оснивању и рјешења из става 3.
oвог члана, установа социјалне заштите уписује се у судски регистар, чиме стиче својство правног лица и услове започетак рада.
Члан 83.
(1) На основу рјешења о испуњености услова за оснивање и рјешења о упису у регистар код надлежног суда,установа социјалне заштите уписује се и у Регистар установа социјалне заштите, које води Министарство.
(2) Министар доноси правилник о садржају и начину
вођења Регистра установа социјалне заштите.
Члан 84.
(1) Установа социјалне заштите за смјештај корисника
обавезна је да прими корисника ако располаже слободним
мјестом и ако корисник испуњава услове прописане за пријем у установу, утврђене овим законом и другим прописима.
(2) Пријем корисника у установу социјалне заштите засмјештај врши се на основу рјешења Центра или на основу уговора закљученог са корисником који сам сноси трошкове смјештаја.
(3) Установе социјалне заштите, чији је оснивач Влада,прије пријема корисника дужне су да прибаве стручно мишљење Министарства.
(4) Установа социјалне заштите за смјештај не може отпустити корисника прије него што предузме све мјере
утврђене уговором о смјештају корисника.
(5) Прије него што отпусти корисника, установа засмјештај корисника дужна је да размотри, заједно са другом страном потписницом уговора о смјештају, могућности примјене других облика социјалне заштите корисника.
Члан 85.
Установе социјалне заштите у обављању своје дјелатности сарађују са корисником, породицом, грађанима,установама у области здравства, васпитања, образовања,оспособљавања и рехабилитације, удружењима грађана,хуманитарним организацијама, привредним друштвима,вјерским организацијама, фондацијама и другим организацијама и установама.
Члан 86.
(1) У поступку оснивања, управљања, руковођења,надзора и укидања установа социјалне заштите примјењују се одредбе овог закона и закона који уређује систем јавних служби.
(2) Органи управљања у установама социјалне заштитесу директор и управни одбор.
(3) Установе социјалне заштите могу вршити промјену
своје дјелатности само уз сагласност оснивача.

17Члан 87.
(1) Установом социјалне заштите руководи директор
којег именује и разрјешава оснивач.
(2) Директор установе социјалне заштите именује се напериод од четири године из реда стручних радника из члана 91. овог закона, са радним искуством у струци од најмање пет година и положеним стручним испитом за рад у органима управе.
(3) У установама за смјештај корисника за директора
могу бити именована, поред стручних радника, и лица која имају високу стручну спрему економских усмјерења подусловима из става 2. овог члана.
(4) Директора Центра за социјални рад именује оснивач уз претходну сагласност Министарства.
Члан 88.
(1) Управни одбор установе именује и разрјешава
оснивач.
(2) Састав и број чланова управног одбора установе
прописује се актом о оснивању у складу са законом.
Члан 89.
(1) Установа социјалне заштите подноси извјештај освом раду оснивачу и Министарству.
(2) Извјештај из става 1. овог члана установа социјалне заштите подноси једном годишње.
Члан 90.
Послове социјалне заштите у установама социјалне заштите обављају стручни радници и радници на осталим
пословима социјалне заштите.
Члан 91.
(1) Стручни радници према овом закону су лица која сустекла образовање првог циклуса у трајању од најмање
три, а највише четири године и вреднују се са најмање 180,односно 240 ECTS бодова, односно да имају стручну спрему стечену према закону који регулише високо образовање, одговарајућег усмјерења, а који непосредно раде са корисницима на пружању социјалних услуга.
(2) Стручни радници у Центру су радници сљедећих
занимања: дипломирани социјални радник, дипломирани
правник, дипломирани психолог, дипломирани социолог,дипломирани педагог, дипломирани специјални педагог идипломирани дефектолог (дипломирани специјални едукатор и рехабилитатор).
(3) Стручни радници запослени у установама за смјештај корисника, поред занимања из става 2. овог члана, суи запослени који су завршили одговарајућа педагошка издравствена усмјерења.
Члан 92.
Радници на осталим пословима социјалне заштите
према овом закону су лица која имају законом признато
образовање, а који су ангажовани на пословима непосредне или посредне подршке корисницима, његовања, непосредне помоћи, збрињавања и васпитања корисника у установама из члана 81. овог закона.
Члан 93.
(1) Стручни радници запослени у установама социјалне заштите полажу стручни испит за рад у области социјалне заштите након обављеног приправничког стажа.
(2) Стручни испит полаже се пред комисијом коју именује министар.
(3) Рјешењем министра о именовању чланова комисијеиз става 2. овог члана утврђује се и накнада за рад комисије.
(4) Трошкове за полагање стручног испита које сноси
подносилац захтјева чине приход буџета Републике.
(5) Министар рјешењем утврђује висину трошкова изстава 4. овог члана за полагање стручног испита.
(6) Министар доноси правилник о обављању приправничког стажа у области социјалне заштите.

18

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37(7) Правилником из става 6. овог члана прописују сеуслови и начин обављања приправничког стажа и програм
полагања стручног испита за рад у области социјалне заштите.
Члан 94.
Поједини послови у социјалној заштити могу се обављати добровољно, односно волонтерским радом под надзором стручних радника.
Члан 95.
Стручни радници и радници на осталим пословима социјалне заштите имају право и обавезу да се стручно усавршавају ради унапређивања обављања послова.
Члан 96.
(1) Установе социјалне заштите дужне су да обезбиједе
услове за увођење супервизије стручним радницима и радницима на осталим пословима социјалне заштите којом сеобезбјеђује организована и стална стручна подршка радиквалитетнијег и професионалнијег обављања послова ипружања услуга корисницима.
(2) Послове супервизије обављају образовани супервизори који су звање супервизора стекли у верификованим
процесима образовања од стране надлежних образовних
институција.
(3) Министар доноси упутство о супервизији у установама социјалне заштите.
(4) Упутством из става 3. овог члана прописују се услови и начин обављања супервизије у установама социјалне
заштите.
Члан 97.
На поступак закључивања уговора о раду са стручними осталим радницима, радно вријеме, одмор и одсуства,плате и накнаде по основу рада, заштита права из радног
односа, рјешавање спорова између радника и установе,учешће радника и синдиката у заштити права радника,престанак уговора о раду и друга права и обавезе које настају по основу радног односа примјењује се закон који регулише област радних односа и колективни уговори.
Члан 98.
(1) Уколико се у установи социјалне заштите организује штрајк, мора се обезбиједити, зависно од дјелатности,несметано и континуирано обављање сљедећих послова:а) редовна исплата новчаних примања корисницима,б) смјештај, исхрана и здравствена заштита корисника
смјештених у установе социјалне заштите ив) помоћ и њега у кући.
(2) За обављање послова и задатака из става 1. овога
члана, који морају да се спроводе за вријеме трајања
штрајка, као и начин и услове за обављање тих послова изадатака примјењиваће се одредбе закона који регулише
област штрајка.
1. Завод за социјалну заштиту
Члан 99.
(1) Влада оснива Завод за социјалну заштиту, као развојну установу, ради праћења, унапређивања, планирања,подстицања развоја и обављања истраживачких и стручних послова у области социјалне заштите.
(2) Завод за социјалну заштиту:а) прати и проучава социјалне појаве и проблеме, израђује анализе и извјештаје о стању у области социјалне заштитеи предлаже мјере за унапређивање социјалне заштите,б) развија стандарде, критеријуме и нормативе за обављање стручних послова у области социјалне заштите,в) обавља стручне послове који се односе на развој,праћење и осигурање квалитета рада запослених у социјалној заштити,г) министарству надлежном за социјалну заштиту
предлаже план усавршавања кадрова са планом приоритетних програма обуке у социјалној заштити,27.04.2012.

д) унапређује базе података од значаја за систем социјалне заштите,ђ) организује усавршавање стручних радника,е) прати примјену стандарда услуга социјалног рада исоцијалне заштите,ж) израђује за републичке органе или установе стручне
елаборате и на њихов захтјев даје стручно мишљење о појединим питањима из области социјалне заштите и социјалне политике,з) спроводи истраживања у области социјалне заштите,и) објављује резултате свога рада, податке и публикације из оквира своје дјелатности,ј) сачињава и публикује монографије, часописе и зборнике радова, стручне приручнике, водиче, информаторе,студије и примјере добре праксе,к) иницира, учествује и организује научне и стручне
скупове и сарађује са домаћим и међународним организацијама ил) обавља и друге послове одређене другим прописимаи статутом.
(3) Средства за рад Завода за социјалну заштиту
обезбјеђују се из средстава буџета Републике и других
извора по основу обављања дјелатности.
2. Центар за социјални радЧлан 100.
(1) Центар је установа социјалне заштите коју оснива
јединица локалне самоуправе.
(2) Јединице локалне самоуправе могу основати заједнички Центар у складу са законом који регулише област
локалне самоуправе.
(3) Када јединице локалне самоуправе оснивају заједнички Центар, оснивачким актом утврђује се која јединица
именује органе и уређује друга питања у вези са радом заједничког Центра, у складу са законом.
Члан 101.
(1) У спровођењу дјелатности социјалне заштите и социјалног рада Центар врши јавна овлашћења:a) пружа прву стручну помоћ грађанима,б) рјешава у првом степену о остваривању права утврђених овим законом и одлукама о проширеним правима ујединицама локалне самоуправе,в) рјешава у првом степену о остваривању права изобласти дјечје заштите,г) рјешава у првом степену о остваривању права изобласти породично-правне заштите и старатељства,д) ради на спровођењу мјера према малољетним лицима у кривичном поступку,ђ) пружа социјалне услуге у поступку рјешавања о правима из области социјалне заштите,е) врши надзор над хранитељским породицама,ж) води евиденцију и документацију о правима, пруженим услугама и предузетим мјерама у оквиру своје дјелатности и издаје увјерења на основу евиденције из) врши исплату новчаних права утврђених овим законом и другим прописима и општим актима.
(2) Осим послова из става 1. овог члана, Центар обављаи стручне послове у спровођењу социјалне заштите и социјалног рада, породичне и дјечје заштите, и то:а) открива и прати социјалне потребе грађана и проблеме у области социјалне заштите,б) предлаже и предузима мјере у рјешавању социјалних потреба грађана и прати њихово извршење,в) предлаже мјере за унапређивање социјалне заштитеи планирање развоја система социјалне заштите у локалним заједницама, организује и спроводи одговарајуће об-

27.04.2012.

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37лике социјалне и дјечје заштите и непосредно пружа социјалне услуге,г) прати стање у области дјечје и породично-правне заштите, покреће иницијативе и предлаже мјере за унапређивање система дјечје и породичне заштите,д) развија и унапређује превентивне активности коједоприносе спречавању и сузбијању социјалних проблема,ђ) пружа дијагностичке услуге, спроводи одговарајући
третман, савјетодавне, терапијске услуге и стручну помоћ
корисницима,е) подстиче, организује и координира професионални идобровољни рад у области социјалне заштите,ж) ради на развоју разноврсних модела збрињавања корисника у заједници и социјалних услуга у складу са потребама корисника, развија социјални рад у заједници,з) пружа услуге помоћи и његе у кући, дневног збрињавања и прихватилишта,и) подстиче и развија самопомоћ, добровољни рад, међуљудску солидарност, добротворне и хуманитарне дјелатности,ј) обавља послове савјетовалишта за проблеме брака ипородице, васпитања дјеце, усвојења, односа родитеља идјеце,к) обавља аналитичко-истраживачке послове у локалним заједницама ил) обавља и друге послове утврђене законом и одлукама јединица локалне самоуправе.
Члан 102.
(1) Центар своју дјелатност обавља примјењујући савремена стручна и научна знања, важеће законске и друге
прописе, користећи методе социјалног и другог стручнограда.
(2) Стручни рад Центра заснива се на примјени метода
тимског рада.
Члан 103.
У обављању дјелатности из члана 101. овог закона
Центар сарађује са другим јавним организацијама и установама, органима управе, удружењима грађана, вјерским
заједницама, хуманитарним организацијама, те другим домаћим и страним физичким и правним лицима који учествују у обављању дјелатности социјалне заштите.
Члан 104.
(1) Статутом Центра дефинише се дјелатност, органи
управљања, њихове надлежности и начини одлучивања,организација, стручна радна тијела, те друга питања важназа његову организацију и рад.
(2) Статут Центра доноси управни одбор, на који сагласност даје оснивач.
Члан 105.
(1) Центар оснива стручно вијеће.
(2) Стручно вијеће чине сви стручни радници Центра.
(3) Стручно вијеће расправља и даје мишљење и приједлоге о стручним питањима која се односе на дјелатност усклопу надлежности утврђених овим законом и другим
прописима, као и актима саме службе, организацију Центра, најсложенијим стручним питањима која су у вези саспровођењем закона и других активности у појединим случајевима и ситуацијама, потреби додатног усавршавања идругим питањима уређеним статутом Центра.
Члан 106.
(1) Приправност запослених у Центру је посебан облик
рада ван радног времена код којег запослени мора битистално доступан да би извршио неодложну интервенцију.
(2) План приправности рада доноси директор Центра.
(3) Права запослених за вријеме приправности остварују се у складу са Законом о раду, колективним уговороми уговором о раду.

19

3. Установе социјалне заштите за смјештај
Члан 107.
Установе социјалне заштите за смјештај корисника су:а) дом за дјецу и омладину без родитељског старања,б) дом за дјецу и омладину са сметњама у развоју,в) дом за лица са инвалидитетом иг) дом за старија лица.
Члан 108.
(1) Дом за дјецу и омладину без родитељског старања
обезбјеђује збрињавање дјеце без родитељског старања идјеце чији је развој ометен породичним приликама.
(2) У оквиру збрињавања дјеце и омладине из става 1.
овог члана обезбјеђују се становање, исхрана, одијевање,васпитање, помоћ у образовању и оспособљавању за рад,њега, брига о здрављу и другим потребама дјеце и омладине.
(3) Дом за дјецу и омладину без родитељског старања
може у оквиру своје дјелатности формирати посебно одјељење за привремено збрињавање дјеце са друштвено неприхватљивим понашањем, док трају разлози за овим видом социјалне заштите.
(4) Дом за дјецу и омладину без родитељског старања
може у оквиру своје дјелатности формирати прихватилиштеза труднице и мајке са дјецом до годину дана живота дјетета којима је усљед материјалне необезбијеђености, неријешеног стамбеног питања, нарушених породичних односа идругих околности потребно привремено збрињавање.
(5) Рад одјељења из става 3. и прихватилишта из става 4.
овога члана организује се у одвојеном простору установе.
Члан 109.
(1) Дом за дјецу и омладину са сметњама у развоју
обезбјеђује дјеци и омладини која имају сметње у физичком, менталном или чулном развоју смјештај, исхрану,одијевање, здравствену заштиту, васпитање и образовање,рекреативне, културно-забавне активности, радно-окупациону терапију, а у складу са њиховим способностима, врстом и степеном инвалидности, помоћ у образовању иоспособљавању.
(2) Актом о оснивању дома за дјецу и омладину сасметњама у развоју дефинише се врста инвалидитета дјецеи омладине која ће се збрињавати у установи.
(3) Установа из става 1. овог члана може организовати
дневни боравак за дјецу и омладину са сметњама у развоју.
Члан 110.
(1) Дом за лица са инвалидитетом обезбјеђује лицима:потпуно збрињавање, што подразумијева становање, исхрану, одијевање, његу, здравствену заштиту, културно-забавне активности и облачење у складу са њиховим потребама и психофизичким способностима, одговарајуће облике образовања, оспособљавања и радне активности, раднотерапијско ангажовање под посебним условима у складу сањиховом оспособљеношћу за рад.
(2) Дом за лица са инвалидитетом ради на ублажавањуили отклањању посљедица у њиховом развоју у складу сањиховим психичким, физичким и чулним способностима.
(3) Установа из става 1. овог члана може организовати
дневни боравак лица са сметњама у развоју.
(4) Уколико установа истовремено збрињава дјецу ипунољетна лица, неопходно је формирати издвојено одјељење за дјецу, које је просторно и физички одвојено одосталог дијела установе.
(5) Актом о оснивању дома за лица са инвалидитетом
дефинише се врста инвалидитета лица која ће се збрињавати у установи.
Члан 111.
(1) Дом за старија лица својим корисницима обезбјеђује становање, исхрану, његу, одијевање, здравствену за-

20

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37штиту, културно-забавне, рекреативне, окупационе и друге
активности, услуге социјалног рада и друге услуге зависноод потреба, способности и интересовања корисника.
(2) Дом за старија лица може, у складу са овим законом, обављати послове пружања помоћи и његе у кући идневног збрињавања за старија лица на основу уговора који закључи са правним и физичким лицима.
(3) Дом за старија лица може, у складу са овим законом, обављати и послове савјетовалишта и припреме корисника и грађана за процес старења.
(4) Дом за старија лица може имати социјално-геријатријско одјељење гдје се пружају услуге старијим лицима
која због свога психофизичког и здравственог стања имају
потребу за интензивном бригом и његом.
(5) Дом за старија лица може формирати прихватилиште за старија лица која су у стању акутне социјалне потребе за привременим збрињавањем.
4. Установе социјалне заштите за дневно
збрињавање и услуге
Члан 112.
(1) Установе социјалне заштите за дневно збрињавањеи услуге оснивају се у складу са овим законом ради остваривања права на збрињавање и услуге изван властите породице које се реализују у току дана.
(2) Установе социјалне заштите за дневно збрињавањеи услуге које се оснивају у складу са овим законом су:а) центар за дневно збрињавање дјеце и омладине,б) центар за дневно збрињавање одраслих лица ив) центар за специјалистичке социјалне услуге.
Члан 113.
(1) Центар за дневно збрињавање дјеце и омладине
збрињава дјецу и омладину са сметњама у физичком и психичком развоју, дјецу са поремећајима у понашању, дјецуса друштвено неприхватљивим понашањем и дјецу са другим проблемима у развоју и обезбјеђује дневни боравак,исхрану, здравствени надзор, васпитно-образовни рад,оспособљавање за рад, радне активности и културно-забавне и рекреативне активности, према њиховим способностима, склоностима и испољеном интересу.
(2) Установа из става 1. овог члана може због радног
оспособљавања корисника укључити у производни радпрема његовим способностима, под посебним условима исталним надзором.
(3) Актом о оснивању центра за дневно збрињавање
дјеце и омладине дефинише се врста услуга које ће се пружати.
Члан 114.
(1) Центар за дневно збрињавање одраслих лицаобезбјеђује на најадекватнији начин задовољавање основних животних потреба одраслим лицима са инвалидитетоми старијим лицима кроз дневно збрињавање.
(2) У установи из става 1. овог члана корисницима сеобезбјеђују: дневни боравак, исхрана, здравствени надзор,радна и окупациона терапија, културно-забавне и рекреативне активности и друге активности према њиховим способностима и склоностима.
(3) Установа из става 1. овог члана може се основатикао самостална или у оквиру других установа социјалне
заштите које пружају услуге одраслим и старијим лицима.
(4) Актом о оснивању центра за дневно збрињавање
одраслих лица дефинише се врста услуга које ће се пружати.
Члан 115.
(1) Центар за специјалистичке социјалне услуге
обезбјеђује пружање различитих стручних социјалних
услуга појединцима и групама, као што су: процјена стањаи дијагностика, савјетодавни рад, индивидуални и групни
третмани, подршка хранитељским породицама, социјална
хабилитација и рехабилитација, ресоцијализација, зашти-27.04.2012.

ћено становање, становање уз подршку, услуге СОС телефона, персонална асистенција за лица са инвалидитетом идруге услуге које су установљене плановима развоја јединица локалне самоуправе и одлукама о проширеним правима.
(2) Актом о оснивању установе из става 1. овог члана
дефинише се врста и обим специјалистичких социјалних
услуга које ће се пружати у установи.
5. Центар за помоћ и његу у кућиЧлан 116.
(1) Центар за помоћ и његу у кући обезбјеђује старијими изнемоглим лицима, лицима са инвалидитетом и другим
одраслим лицима обављање неопходних кућних послова ињегу у њиховом домаћинству.
(2) Центар за помоћ и његу у кући обезбјеђује дјеци сасметњама у развоју и дјеци са тежим хроничним обољењима његу у њиховом домаћинству.
(3) Центар за помоћ и његу у кући могу основати установе социјалне заштите, удружења грађана, вјерске организације или физичка лица у складу са законом.
6. Геронтолошки центар
Члан 117.
(1) Геронтолошки центар је установа развојнoг карактера која пружа интердисциплинарне услуге старијим лицима.
(2) Осим дјелатности утврђене у члану 111. овог закона, геронтолошки центар се бави праћењем, проучавањем,вредновањем и извјештавањем о социјалним и здравственим потребама, а у складу са тим и развојем и обезбјеђивањем услуга које су директно усмјерене на унапређивање
квалитета институционалног и ванинституционалног
збрињавања старијих лица, координацијом дјелатности актера у систему социјалне заштите старијих лица, сарадњомса другим секторима и оспособљавањем и образовањем
оних који спроводе заштиту старијих лица.
(3) Геронтолошки центар спроводи програме примарне, секундарне и терцијарне превенције за старост.
(4) Геронтолошки центар може пружати и услуге становања уз подршку.
7. Центар за социјалну рехабилитацију лицаса инвалидитетом
Члан 118.
(1) Центар за социјалну рехабилитацију лица са инвалидитетом је установа која лицима са инвалидитетом пружа услуге социјалне хабилитације, рехабилитације и оспособљавања за самосталан живот у непосредној околини
гдје живе.
(2) Центар за социјалну рехабилитацију лица са инвалидитетом обезбјеђује корисницима услуге, као што су:обука за коришћење ортопедских помагала, обука за коришћење Брајевог писма и гестовног језика, полагање разних
курсева примјерених својим способностима, примјена радно-окупационе терапије, културне и спортске активности,информисање и други садржаји који су директно усмјерени према унапређивању социјалног статуса и социјалног
укључивања.
(3) Центар за социјалну рехабилитацију лица са инвалидитетом у своме раду непосредно сарађује са другим институцијама, установама и са удружењима грађана којаокупљају лица са инвалидитетом.
(4) Актом о оснивању установе из става 1. овог члана
дефинише се циљна популација лица са инвалидитетом којима ће се обезбјеђивати услуге у установи.
8. Центар за васпитање дјеце и омладине
Члан 119.
(1) Центар за васпитање дјеце и омладине обезбјеђује
збрињавање, васпитање и образовање, профе сионално

27.04.2012.

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37оспособљавање и здравствену заштиту дјеце и омладинеса поремећајима у понашању и предузима одговарајуће
превентивне мјере.
(2) У центру за васпитање дјеце и омладине извршавасе васпитна мјера упућивање у васпитну установу.
(3) Центар из става 1. овога члана може организовати идневно збрињавање и прихватилиште за дјецу која сеусљед разних околности нађу ван мјеста пребивалишта.
9. Центар за дјецу и омладину са сметњама у развоју
Члан 120.
(1) Центар за дјецу и омладину са сметњама у развојује установа која се бави развојем и обезбјеђивањем услуга
које су директно усмјерене на унапређивање квалитета
збрињавања дјеце и омладине са сметњама у развоју.
(2) У Центру за дјецу и омладину са сметњама у развоју спроводе се програми хабилитације и рехабилитације,социјалне подршке, васпитања и образовања, радно-окупациони програми у складу са способностима и степеном инвалидности дјеце и омладине са сметњама у развоју.
(3) Центар за дјецу и омладину са сметњама у развоју
пружа интердисциплинарне услуге у сарадњи са другим
секторима који спроводе оспособљавање и образовање дјеце и омладине са сметњама у развоју.
(4) Актом о оснивању Центра за дјецу и омладину сасметњама у развоју дефинише се врста инвалидитета дјецеи омладине којима ће се пружати услуге.
(5) Центар за дјецу и омладину са сметњама у развоју
може организовати смјештај корисника, услуге становањауз подршку и дневног збрињавања.
10. Прихватилиште
Члан 121.
(1) Прихватилиште је установа у којој се на краћи период збрињавају напуштена дјеца, дјеца са поремећајима упонашању, одрасла лица друштвено-негативног понашања, труднице и мајке са дјецом до годину дана живота дјетета, којима је усљед материјалне необезбијеђености, неријешеног стамбеног питања, нарушених породичних односа и сличних ситуација потребно привремено збрињавање, жртве насиља у породици, као и друга лица која имају
потребу за хитном социјалном заштитом.
(2) У прихватилишту се спроводи дијагностичко-опсервациони третман, као и пружање неопходних мјера заштите.
(3) У прихватилишту се примјењују здравствено-хигијенске, васпитно-образовне и психосоцијалне мјере и задовољавање егзистенцијалних и других потреба корисника.
(4) Боравак у прихватилишту може да траје до три мјесеца и током тог времена је потребно утврдити одговарајући облик збрињавања.
(5) Прихватилиште из става 1. овог члана може се организовати и у оквиру одговарајућих установа социјалне
заштите које збрињавају кориснике, под условом да је простор за његово функционисање физички одвојен од осталог дијела установе.
(6) Актом о оснивању прихватилишта дефинише сеспецифична група корисника, услуге и методе које ће сепримјењивати у прихватилишту.
11. Савјетовалиште
Члан 122.
(1) Савјетовалиште је установа у којој се професионалним стручним методама пружа помоћ појединцима и породицама у рјешавању свакодневних животних проблема и тешкоћа, а ради јаснијег увида у саме проблеме и проналажења квалитетних основа за њихово самостално рјешавање.
(2) Савјетовалиште се може организовати и у оквиру
установа социјалне заштите, дјелатности удружења грађана, као и у виду обављања самосталне дјелатности.

21

VII - САМОСТАЛНО ОБАВЉАЊЕ ПОСЛОВА
СОЦИЈАЛНЕ ЗАШТИТЕ КАО ПРОФЕСИОНАЛНЕ
ДЈЕЛАТНОСТИ
Члан 123.
Самостално обављање послова социјалне заштите каопрофесионалне дјелатности обухвата послове савјетовалишта и специјалистичких социјалних услуга.
Члан 124.
(1) Послове из члана 123. овог закона може обављати
лице које се према овом закону сматра стручним радникомако:а) има одговарајућу стручну спрему,б) има пословну способност,в) има здравствену способност за обављање дјелатности,г) није у радном односу ид) располаже одговарајућим простором и опремом.
(2) Послове из члана 123. овог закона не може обављати лице против кога се води кривични поступак или које јеправоснажно осуђено за кривично дјело.
Члан 125.
(1) Захтјев за обављање послова социјалне заштите изчлана 123. овог закона подноси се Министарству.
(2) Рјешење о одобрењу за рад доноси министар, наконшто утврди да су испуњени услови за рад прописани овимзаконом, подзаконским актима и другим прописима.
(3) У случају проширења дјелокруга рада примјењујесе поступак из ст. 1. и 2. овог члана.
(4) Министарство води евиденцију лица која самостално обављају професионалну дјелатност у социјалној заштити којима је одобрило рад.
(5) Министар доноси правилник о самосталном обављању послова социјалне заштите.
(6) Правилником из става 5. овог члана прописују сеуслови за обављање дјелатности из члана 123. у погледу
простора, опреме, стручних радника и садржај и начин вођења евиденције.
(7) Министар рјешењем утврђује висину трошкова упоступку утврђивања испуњености услова за самостално
обављање послова социјалне заштите као професионалне
дјелатности.
Члан 126.
Лице које самостално обавља дјелатност из члана 123.
овог закона дужно је да у року од 30 дана од почетка свограда обавијести Центар на чијем подручју обавља дјелатност о начину и дјелокругу свог рада.
Члан 127.
Лице које самостално обавља дјелатност у социјалној
заштити дужно је да:а) у обављању послова из социјалне заштите примјењује методе стручног рада,б) поштује личност корисника, његово достојанство инеповредивост личног и породичног живота и чува професионалну тајну,в) пружи услуге кориснику према рјешењу Центра, а ускладу са уговором води евиденцију о пруженим услугама,г) даје податке о свом раду на захтјев Министарства ид) сарађује са јавним и другим службама које се бавесоцијалном заштитом.
Члан 128.
Одобрење за самостално обављање послова из члана
125. став 2. овог закона као професионалне дјелатности
престаје:а) одјавом,б) по сили закона ив) рјешењем министра.

22

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37Члан 129.
Одобрење за самостално обављање социјалне заштитепо сили закона престаје ако лице које има одобрење за рад:а) умре,б) изгуби потпуно или дјелимично пословну способност,в) заснује радни однос,г) буде правоснажном судском пресудом осуђено закривично дјело које је представљало препреку за добијање
одобрења за рад, као и кривично дјело учињено у тој дјелатности и у вези са том дјелатношћу ид) изгуби општу или посебну здравствену способностза обављање послова.
Члан 130.
(1) Министар доноси рјешење о престанку одобрења засамостално обављање социјалне заштите као професионалне дјелатности ако се недостаци у обављању послова
утврђени инспекцијским или стручним надзором не отклоне у одређеном року.
(2) Рјешење о престанку одобрења за обављање послова социјалне заштите министар може донијети и у случајуако лице:а) којем је издато рјешење за обављање послова не обавља послове лично или ако користи рад других лица супротно одобрењу иб) које и након упозорења органа који обавља инспекцијски надзор не поступи по упутствима.
Члан 131.
(1) Лице које самостално обавља социјалну заштитукао професионалну дјелатност може привремено престатида ради због болести или другог оправданог разлога.
(2) Лице из става 1. овог члана дужно је да о привременом престанку рада обавијести Министарство и Центар начијем се подручју обавља та дјелатност.
VIII - ФИНАНСИРАЊЕ СОЦИЈАЛНЕ ЗАШТИТЕ
Члан 132.
(1) Социјална заштита утврђена овим законом финансира се из јавних прихода који се обезбјеђују у буџету Републике и јединица локалне самоуправе.
(2) Поједине социјалне услуге у мјешовитом систему
социјалне заштите могу се финансирати донаторским
средствима, средствима правних и физичких лица и прилозима грађана.
(3) Корисници учествују са властитим средствима уфинансирању појединих права сагласно условима и критеријумима прописаних овим законом.
Члан 133.
(1) У буџету Републике обезбјеђују се средства за:а) суфинансирање права на новчану помоћ у висини од
50% износа из чл. 23. и 24. овог закона,б) суфинансирање права на додатак за помоћ и његудругог лица у висини од 50% износа из члана 34. овог закона,в) финансирање права на подршку у изједначавању могућности дјеце и омладине са сметњама у развоју,г) суфинансирање трошкова смјештаја корисника,смјештених од центара за социјални рад, у установама социјалне заштите чији је оснивач Влада,д) финансирање изградње, адаптације, санације, опремања и дијела трошкова гријања и одржавања установа социјалне заштите чији је оснивач Влада,ђ) финансирање дјелатности Завода за социјалну заштиту,е) финансирање одржавања републичког информационог система социјалне заштите,ж) финансирање развојних програма којима се унапређује систем и дјелатност социјалне заштите и

27.04.2012.

з) финансирање активности интервентне помоћи Републике у случајевима изузетног угрожавања животних услова и животног стандарда великог броја грађана проузроковано економским, социјалним и хуманитарним разлозима.
(2) За кориснике права на новчану помоћ и права на додатак за помоћ и његу другог лица буџет Републике
обезбјеђује средства за здравствено осигурање у висини од
50% од потребног износа за здравствено осигурање.
Члан 134.
(1) У буџету јединице локалне самоуправе обезбјеђујусе средства за суфинансирање права на новчану помоћ увисини од 50% износа из члана 24. овог закона и права надодатак за помоћ и његу другог лица у висини од 50%износа из члана 34. овог закона.
(2) За кориснике права на новчану помоћ и права на додатак за помоћ и његу другог лица јединица локалне самоуправе обезбјеђује средства за здравствено осигурање у висини од 50% од потребног износа за здравствено осигурање.
(3) У буџету јединице локалне самоуправе обезбјеђујусе средства за финансирање права на смјештај у установама, права на збрињавање у хранитељским породицама,права на дневно збрињавање, права на његу и помоћ у кући, права на једнократну новчану помоћ, проширена правау социјалној заштити, финансирање трошкова збрињавања
корисника у другу породицу, рад центара за социјални ради других установа социјалне заштите чији су оснивачи јединице локалне самоуправе и средства за подстицајне иразвојне програме којима је циљ унапређивање социјалне
заштите становништва.
Члан 135.
(1) Исплату новчаних средстава корисницима права поовом закону врши јединица локалне самоуправе посредством центара, у складу са овим законом и другим прописима.
(2) Министар доноси упутство о начину исплате средстава јединицама локалне самоуправе.
(3) Упутством из става 2. овог члана прописује се начин исплате средстава која се према члану 133. овог закона обезбјеђују у буџету Републике.
Члан 136.
(1) Установе социјалне заштите стичу средства за радизвршењем програма социјалне, здравствене и васпитнообразовне дјелатности, радног оспособљавања, према обиму и квалитету услуга и утврђеним појединачним цијенама и програмом у цјелини.
(2) Установе социјалне заштите могу стицати средстваи из других извора.
Члан 137.
(1) Министар доноси правилник о утврђивању цијене
услуга смјештаја корисника.
(2) Правилником из става 1. овог члана прописују сеуслови и начин утврђивања цијена услуга смјештаја уустановама социјалне заштите чији је оснивач Влада.
(3) Министар рјешењем утврђује заштићене цијене
услуга смјештаја на годишњем нивоу у установама социјалне заштите чији је оснивач Влада.
(4) Министар рјешењем утврђује висину субвенционисања дијела трошкова смјештаја из члана 133. став 1. тачка г) овог закона, на годишњем нивоу.
(5) Надлежни орган јединице локалне самоуправе прописује услове и мјерила за утврђивање цијене услуга иутврђује цијене услуга у социјалним установама чији јеоснивач јединица локалне самоуправе.
IX - НАДЗОР
Члан 138.
У области социјалне заштите врши се унутрашњи, инспекцијски и стручни надзор.

27.04.2012.

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37Члан 139.
(1) Унутрашњи надзор може бити редовни и ванреднии обавља се по службеној дужности или на захтјев корисника права, односно на захтјев оснивача установе социјалне заштите.
(2) Унутрашњи надзор врши се у складу са овим законом, законом који прописује рад управних органа и законом о управној инспекцији.
Члан 140.
(1) Инспекцијски надзор над спровођењем овог законаи прописа донесених на основу њега врши инспекција
надлежна за социјалну заштиту.
(2) Надзор над условима у погледу санитарно-хигијенског стања у објектима у којима се обавља дјелатност социјалне заштите обавља надлежна инспекција.
Члан 141.
(1) Инспектор у социјалној заштити дужан је да утврдида ли је рад установе социјалне заштите, правног и физичког лица које обавља дјелатност социјалне заштите усклађен са овим законом и подзаконским актима који регулишуову област.
(2) Осим права и дужности прописаних законом којирегулише област рада инспекција, инспектор за социјалну
заштиту овлашћен је и дужан да:а) забрани обављање дјелатности социјалне заштитебез рјешења о испуњавању услова у погледу кадра, простора и опреме и нареди да се објекат у којем се обавља дјелатност у предвиђеном року ослободи од опреме, ствари икорисника услуга,б) забрани обављање дјелатности која није наведена урјешењу Министарства,в) забрани рад установе социјалне заштите која нијерегистрована у суду, а која је према овом закону обавезнада се региструје,г) забрани рад установе која у предвиђеном року не отклони недостатке наложене рјешењем инспектора,д) забрани отпуштање корисника прије него што сепредузму све мјере утврђене уговором о збрињавању корисника,ђ) забрани промјену дјелатности установе без сагласности оснивача,е) забрани пријем других категорија корисника, односно пружање услуга супротно рјешењу Министарства,ж) забрани друге радње супротне овом закону и прописима донесеним на основу овог закона,з) нареди усклађивање дјелатности са овим законом,прописима донесеним на основу овог закона и рјешењем
Министарства,и) нареди заштиту података о корисницима и чување
професионалне тајне,ј) нареди да се обезбиједи минимум процеса рада завријеме штрајка у установи и нареди привремени престанак рада,к) нареди да се у одређеном року отклоне недостаци инеправилности утврђени инспекцијским прегледом ил) нареди спровођење других мјера и радњи прописаних овим законом и прописима донесеним на основу овогзакона.
Члан 142.
(1) Министарство надлежно за социјалну заштиту врши надзор над спровођењем стручног рада установа социјалне заштите, без обзира у чијем власништву је установа
основана.
(2) Стручни надзор обухвата преглед стања у погледу
организације рада, рада стручних радника, радника наосталим пословима социјалне заштите, сарадника, коришћења стручних метода рада, поштивања прописаних процедура, квалитета и обима обављених услуга.
(3) Установа социјалне заштите дужна је да омогући
спровођење надзора.

23(4) Стручни надзор обавља комисија коју именује министар.
(5) По обављеном стручном надзору, комисија саставља записник о извршеном надзору, утврђеном стању иодређује рокове за отклањање недостатака.
(6) Комисија доставља записник министру.
(7) Министар, на приједлог комисије из става 5. овогчлана, рјешењем налаже отклањање недостатака који суутврђени записником комисије и предузима друге мјере ускладу са законом и другим прописима.
(8) Министар доноси правилник о вршењу стручног
надзора.
(9) Правилником из става 8. овог члана прописују сеближи услови и начин вршења стручног надзора.
X - НАКНАДА МАТЕРИЈАЛНЕ ШТЕТЕ
Члан 143.
Корисник исплаћеног новчаног права из овог закона
дужан је да надокнади обичну штету у складу са законом
који регулише област облигационих односа, ако је на основу неистинитих и нетачних података остварио примања накоја није имао право, а за које је знао или је требало да знада су неистинити, односно нетачни.
Члан 144.
(1) Право на враћање новчаних износа исплаћених пооснову коришћења права из овог закона од корисника права, као и лица која су по закону дужна да учествују у издржавању корисника, има надлежни орган Републике, јединице локалне самоуправе и установа социјалне заштите начији терет је вршена исплата права.
(2) У случају отуђења имовине корисника права поовом закону, право на враћање исплаћених износа новчаних и других давања има орган из става 1. овог члана којије обезбјеђивао средства за коришћење права.
(3) Право на враћање исплаћених износа из оставинске
масе корисника у случају смрти корисника по овом законуима надлежни орган из става 1. овог члана који је обезбјеђивао средства за коришћење права.
XI - КАЗНЕНЕ ОДРЕДБЕ
Члан 145.
(1) Новчаном казном од 3.000 КМ до 20.000 КМ казниће се за прекршај установа социјалне заштите ако:а) не обезбиједи равноправност у приступу и коришћењу права садржаних у овом закону (члан 3. став 2),б) не извршава обавезе према кориснику (члан 38. став 7),в) не води или неуредно води прописану евиденцију идокументацију о корисницима, као и о стручном раду(члан 78),г) почне да ради и обавља дјелатност, а не испуњава
прописане услове (члан 82),д) не изврши смјештај корисника којег упути Центарили општински орган надлежан за послове социјалне заштите, а има слободне капацитете (члан 84. став 1),ђ) отпусти корисника супротно закљученом уговору санадлежним Центром или општинским органом надлежнимза послове социјалне заштите (члан 84. ст. 4. и 5) ие) у одређеном року не предузме мјере за отклањање
недо статака утврђених унутрашњим, инспекцијским истручним надзором (чл. 139, 140. и 142).
(2) За прекршај из става 1. овог члана казниће се одговорно лице установе социјалне заштите новчаном казном
од 500 КМ до 2.000 КМ.
(3) За прекршај из става 1. тачка г) овог члана казнићесе физичко лице новчаном казном од 500 КМ до 2.000 КМ.
XII - ПРЕЛАЗНЕ И ЗАВРШНЕ ОДРЕДБЕ
Члан 146.
(1) Установе социјалне заштите ће ускладити своју организацију и опште акте са одредбама овог закона у рокуод годину дана од дана његовог ступања на снагу.

24

SLU@BENI GLASNIK REPUBLIKE SRPSKE - Broj 37(2) Јединице локалне самоуправе у којима није основан
Центар основаће Центар или одјељење заједничког Центра уроку од двије године од дана ступања на снагу овог закона.
(3) До оснивања Центра, послове из овог закона ће обављати надлежне службе за социјалну заштиту јединица локалне самоуправе.
(4) Центар ће у року од годину дана од дана ступања наснагу овог закона извршити преиспитивање признатих
права са одредбама овог закона.
(5) Захтјеви поднесени прије ступања на снагу овог закона окончаће се у складу са законом који је важио у тренутку подношења захтјева.
Члан 147.
(1) Социјални радници, правници и дефектолози којиобављају послове социјалне заштите у установама који супо прописима који су важили до ступања на снагу овог закона испуњавали услове у погледу степена стручне спреме
могу и даље обављати послове стручног радника у установама социјалне заштите.
(2) Запослени из става 1. овог члана дужни су да у року од осам година од ступања на снагу овог закона испуне
потребне услове у погледу нивоа образовања.
Члан 148.
(1) Корисник којем је признато право на новчану помоћ
оствариће ово право од првог дана наредног мјесеца од дана ступања на снагу овог закона у висини од најмање 50%
од предвиђеног износа из члана 24. овог закона.
(2) Укупан износ новчане помоћи из члана 24. овог закона исплаћиваће се кориснику права на новчану помоћ од
1. јануара 2013. године.
(3) Корисник којем је признато право на додатак за помоћ и његу другог лица оствариће ово право од првог дананаредног мјесеца од дана ступања на снагу овог закона ускладу са чланом 34. тачка б) овог закона.
(4) Корисник права из става 3. овог члана може поднијети захтјев надлежном центру за остваривање овог права у складу са чланом 34. тачка а) овог закона.
(5) Исплата права на додатак за помоћ и његу другог
лица кориснику који је остварио ово право у складу са чланом 34. тачка а) овог закона вршиће се почев од 1. јануара
2013. године.
(6) Центар је дужан да спроведе поступак преиспитивања и усклађивања износа права на додатак за помоћ ињегу другог лица за све кориснике у року од годину данаод дана ступања на снагу овог закона.
(7) Корисник коме је признато право на новачну помоћи право на додатак за помоћ и његу другог лица након ступања на снагу овог закона оствариваће наведена права ускладу са овим чланом.
Члан 149.
(1) Министар ће у року од шест мјесеци од дана ступања на снагу овог закона донијети:а) правилник о утврђивању способности лица у поступку остваривања права из социјалне заштите и утврђивању функционалног стања корисника (члан 25. став 4),б) правилник о хранитељству (члан 46. став 2),в) правилник о остваривању права на помоћ и његу укући (члан 50. став 1),г) правилник о остваривању права на дневно збрињавање (члан 53. став 1),д) правилник о процјени потреба и усмјеравању дјецеи омладине са сметњама у развоју (члан 58. став 2),ђ) правилник о учешћу у трошковима смјештаја у установу и збрињавања у хранитељску породицу (члан 62. став3),е) правилник о вођењу евиденција у социјалној заштити (члан 78. став 6),ж) правилник о условима за оснивање установа социјалне заштите (члан 82. став 2),

27.04.2012.

з) правилник о садржају и начину вођења Регистра социјалних установа (члан 83. став 2),и) правилник о обављању приправничког стажа у области социјалне заштите (члан 93. став 6),ј) правилник о самосталном обављању послова социјалне заштите (члан 125. став 5),к) правилник о утврђивању цијене услуга смјештаја корисника (члан 137. став 1),л) правилник о вршењу стручног надзора (члан 142.
став 8).
(2) Министар ће у року од шест мјесеци од дана ступања на снагу овог закона донијети:а) упутство за спровођење савјетовања (члан 55. став 4),б) упутство о супервизији у установама социјалне заштите (члан 96. став 3) ив) упутство о начину исплате средстава јединицама локалне самоуправе (члан 135. став 2).
(3) Надлежни орган јединица локалне самоуправе ће уроку од шест мјесеци од дана ступања на снагу овог закона прописати мјерила за утврђивање цијене услуга и утврдити цијене услуга у установама социјалне заштите чији јеоснивач град, односно општина (члан 137. став 5).
Члан 150.
До доношења подзаконских аката из члана 149. овог закона примјењиваће се подзаконски акти који су донесенина основу Закона о социјалној заштити (“Службени гласник Републике Српске”, бр. 5/93, 15/96, 110/03 и 33/08),
ако нису у супротности са овим законом.
Члан 151.
Ступањем на снагу овог закона престаје да важи Законо социјалној заштити (“Службени гласник Републике Српске”, бр. 5/93, 15/96, 110/03 и 33/08).
Члан 152.
Овај закон ступа на снагу осмог дана од дана објављивања у “Службеном гласнику Републике Српске”.
Број: 01-504/12
4. априла 2012. године
Бања Лука

Предсједник
Народне скупштине,Мр Игор Радојичић, с.р.

944
На основу Амандмана XL тачка 2. на Устав Републике
Српске (“Службени гласник Републике Српске”, број28/94), д о н о с и мУКАЗО ПРОГЛАШЕЊУ ЗАКОНА О СУДОВИМА
РЕПУБЛИКЕ СРПСКЕ

Проглашавам Закон о судовима Републике Српске, који је Народна скупштина Републике Српске усвојила на Четрнаестој сједници, одржаној 15. децембра 2011. године
Вијеће народа Републике Српске је актом број: 03.2586/11, од 27. децембра 2011. године, обавијестило Народну скупштину да наведени закон спада у питање повреде
виталног националног интереса бошњачког народа.
Заједничка комисија Народне скупштине Републике
Српске и Вијећа народа Републике Српске, на сједници
одржаној 25. јануара 2012. године, у складу са Амандманом LXXVII није усагласила наведени закон, те је исти достављен Вијећу за заштиту виталног интереса Уставног суда Републике Српске.
Вијеће за заштиту виталног интереса Уставног суда Републике Српске донијело је Одлуку број: УВ-2/12, од 14.
марта 2012. године, којом је утврђено да није повријеђен
витални национални интерес бошњачког народа у Закону осудовима Републике Српске.
Одлука Вијећа за заштиту виталног интереса Уставног
суда Републике Српске, број: УВ-2/12, од 14. марта 2012.