SLOVENSKÁ POĽNOHOSPODÁRSKA UNIVERZITA V NITRE
Fakulta agrobiológie
a potravinových zdrojov

Katedra pedológie ageológie

Ing. Vladimír Šimanský, PhD.

TERÉNNY PRIESKUM PÔD(učebné texty z disciplíny Pedológia a základy geológie)Nitra 2011

Obsah: Terénny prieskum pôd
Lektori: prof. Ing. Bohdan Juráni, CSc,
prof. Ing. Otto Ložek, CSc.
Vydanie: Prvé
Vydavateľ: Slovenská poľnohospodárska univerzita v Nitre
Počet výtlačkov: 50
Rok vydania: 2011
AH – VH: 3,71 – 3,82
ISBN 978-80-552-0610-3

Schválené rektorom SPU v Nitre dňa 7. 6. 2011 ako učebné texty - skriptá v elektronickej
podobe.
Text neprešiel redakčnou ani jazykovou úpravou vo vydavateľstve.

2

OBSAH
1. História prieskumu pôd na území Slovenska.....................................................................5
2. Ciele terénneho prieskumu pôd...........................................................................................8
3. Terénny prieskum pôd .........................................................................................................8
3.1 Prípravné práce ..............................................................................................................93.2. Rekognoskácia terénu a vytýčenie sondážnej siete...................................................10
3.3. Kopanie sond, opis stanovišťa sondy a pôdneho profilu..........................................10
3.3.1. Kopanie pôdnych sond...........................................................................................10
3.3.2. Opis stanovišťa sondy a pôdneho profilu .............................................................11
3.3.2.1. Opis stanovišťa sondy......................................................................................11
3.3.2.2. Opis profilu sondy ...........................................................................................20
3.4.
Odber pôdnych vzoriek a monolitov.....................................................................45
3.4.1. Odber vzoriek pre stanovenie zrnitostného zloženia a chemických vlastností ....45
3.4.2. Odber vzoriek pre stanovenie fyzikálnych vlastností............................................46
3.4.3. Odber pôdnych monolitov......................................................................................46
3.5 Terénne zhodnotenie vyčlenených pôdnych kategórií na záujmovom území
a zostavenie pôdnej mapy ..................................................................................................47
4. Použitá literatúra ................................................................................................................48

3

ÚVOD
Pôda vytvára existenčné podmienky pre všetky živé organizmy a ľudstvo. Predstavuje
základný výrobný prostriedok na zabezpečenie potravín a surovín pre život ľudskej
spoločnosti i všetkých živých organizmov na Zemi. Starostlivosť a ochranapoľnohospodárskej pôdy je hlavným predpokladom jej racionálneho a udržateľného
využívania pre produkciu rastlinnej biomasy, ale aj pre zabezpečovanie ochranných aregulačných funkcií pôdy v poľnohospodárskej krajine. Bez vedomostí o pôde nie je možné
jej racionálne využívanie a ani prevencia možných dôsledkov jej nesprávneho využívania.
Poznanie pôd začína tam, kde sa nachádzajú – priamo v teréne.
Učebné texty „Terénny prieskum“ sú určené denným, ale aj externým študentom
fakulty agrobiológie a potravinových zdrojov a fakulty záhradníctva a krajinného inžinierstva
Slovenskej poľnohospodárskej univerzity v Nitre, ale aj všetkým záujemcom o túto
problematiku. Cieľom týchto učebných textov je oboznámiť študentov s históriou skúmania
a mapovania pôd v rámci Slovenskej republiky, oboznámiť ich s cieľmi terénneho prieskumu
pôd, jeho zásadami a komplexnou metodikou.
Dovoľujem si touto cestou poďakovať oponentom, ktorí sa výrazným spôsobom
podieľali na skvalitnení predloženej učebnej pomôcky.
Autor

4

1. História prieskumu pôd na území Slovenska
Z historického hľadiska oddeliť prieskum a mapovanie pôd na území Slovenskej
a Českej republiky je nemožné. Práve z tohto dôvodu je tejto časti rozpracovaný a čiastočne
zachytený vývoj terénneho prieskumu a mapovania pôd na území dnešnej Českej republiky.
Samozrejme, dôraz je kladený práve na Slovensko ako samostatný štát. Výskum pôdy je
v prvých fázach spojený najmä s prieskumom a mapovaním pôdy a zisťovaním jej niektorých
fyzikálnych a chemických vlastností.
Prieskum a mapovanie našich poľnohospodárskych pôd prešiel od počiatkov až po
súčasnosť určitým vývojom, v ktorom môžeme rozlišovať štyri charakteristické obdobia:
1. od prvých začiatkov až do roku 1920,
2. od tohto obdobia do roku 1948,
3. ďalšie obdobie až do roku 1956,
4. obdobie prípravy a realizovania komplexného prieskumu poľnohospodárskych pôd (vrámci bývalého Československa).
Na území Slovenskej republiky robili prvé prieskumy a mapovanie pôd už koncom 19.
storočia H. Horusitzky a E. Timkó. V roku 1899 publikoval H. Horusitzky tiež vlastnú
metodiku pre vypracovávanie agrogeologických máp a vykonávanie potrebného prieskumu sozameraním najmä na stanovenie produkčnej schopnosti pôdy. Po roku 1920 k nám prenikli(najmä zásluhou V. Nováka a J. Spirhanzla) a rozšírili sa princípy pedologickej školy V.V.
Dokučajeva (zakladateľ modernej pedológie). Prejavilo sa to v prieskume a mapovaní pôdtým, že pôdy boli triedené predovšetkým podľa genetických pôdnych typov a v ich rámcipodľa pôdneho druhu a petrografickej povahy materskej horniny. Prvá genetická pôdna mapau nás vyšla v roku 1925. Na Slovensku bolo zmapovaných mnoho štátnych a cirkevných
hospodárstiev, objektov výskumných staníc a poľnohospodárskych škôl a niektoré väčšie
územné celky ako napríklad Záhorská nížina. V prieskume pôd sa pokračovalo aj po roku
1939, takže celkom sa zmapovalo asi 300 000 ha poľnohospodárskej pôdy. Prednosťou tohto
prieskumu bolo, že elaboráty z prieskumu (sprievodné správy s farebnými mapami) sa takmer
v plnom počte publikovali v tlači.
Najzávažnejším
nedostatkom
agropedologického
prieskumu
a mapovaniapoľnohospodárskych pôd v období 1920-1948 bol príliš malý postup pri jeho uskutočňovaní(spracovanie jedného okresu s plochou 300-400 km2 trvalo 3-4 roky). Obdobie rokov 19481956 môžeme označiť za prípravné pre vypracovanie modelu komplexného prieskumu pôd.
V tejto súvislosti sa už v roku 1946 začalo s geonomickým prieskumom ako podkladom preplánovanie poľnohospodárskej výroby podľa prirodzených klimatických a pôdnych
podmienok. Začiatky geonómie u nás siahajú od 70. rokov 19. storočia, ktoré boli následne
podrobnejšie rozpracované V. Novákom. Ten rozdelil územie na štyri výrobné oblasti(repársku, obilninársku, zemiakarskú a krmovinársku). Aj napriek určitým nedostatkom
geonomického prieskumu ukázali sa jeho výsledky užitočnými pri plánovanípoľnohospodárskej výroby a dodnes sa používajú. K akciám, ktorých účelom bolacharakteristika pôdnych pomerov, patrí tiež delimitácia pôdneho fondu urobená na území
celého štátu za účelom presnejšieho rozšírenia pôd podľa ich využitia (pôdy orné, lúčne,špeciálnych kultúr, lesné), ďalej prieskum pokryvných útvarov a hydropedologické prieskumy
oblastí s plánovanou výstavbou veľkoplošných odvodnení. Nedostatky vo vedeckom výskume
pôd i v praktickom využívaní jeho výsledkov pre potreby poľnohospodárskej výroby
zapríčinené prerušením agropedologického prieskumu a mapovania v období 1946-1948
viedli od roku 1953 k úsiliu našich pôdoznalcov o obnovenie tohto prieskumu. V rámci
príprav sa vypracovala metodika na klasifikáciu pôd a vykonávanie prieskumu.

5

Komplexný prieskum poľnohospodárskych pôd (KPP) bývalého Československa(ČSSR) sa začal v roku 1961 a ukončil sa v roku 1971. Išlo o jednorazovú, metodicky
jednotne riadenú akciu základného prieskumu poľnohospodárskych pôd na území bývaléhoČeskoslovenska. Na ploche 7,2 miliónov hektárov poľnohospodárskych pôd sa vykopalo cca
700 000 základných pôdnych sond. Zanalyzovalo sa cca 2 milióny pôdnych vzoriek.
Výsledné materiály ako záverečné práce, mapové podklady boli tiež odovzdané na využívaniepríslušným poľnohospodárskym podnikom. V súčasnosti výsledky a výstupy z komplexného
prieskumu pôd sú samozrejme uložené v archívoch VÚMOP v Prahe a VÚPOP v Bratislave.
Ich využitie je mnohostranné a aj v súčasnosti slúžia ako podklady pre terénne prieskumy
a mapovanie pôd.
Prieskumom pôd na Slovensku bolo poverené Laboratórium pôdoznalectva so sídlom
v Bratislave (VÚPOP je nástupníckou organizáciou LP). Výsledkom KPP bolo zozbieraniemnožstva výskumného materiálu o pôdnom kryte, ktorý najmä vzhľadom na svoj celoplošný
charakter a úroveň detailu, ale aj vysokú kvalitu metodiky prieskumu a modernú klasifikáciu
pôd použitú v prieskume, nemá v rámci EÚ obdobu (výnimkou je Česká republika, v ktorej
existujú rovnaké materiály).
Metodika prieskumu
Po metodickej a realizačnej stránke KPP predstavoval organizovanú akciu, pri ktorej
boli na základe vopred vypracovanej a priebežne upravovanej a dopĺňanej súbornej metodiky
pôdneho prieskumu a klasifikácie pôd (Němeček et al., Zemědělský průzkum půd – souborná
metodika, MZV, Praha 1967, a jej skoršie vydania - ďalej v texte ako "metodika pôdneho
prieskumu") postupne spracovávané hodnotenia pôdneho krytu pre základné územné jednotky
pôdneho prieskumu (ZJP). ZJP boli tvorené hospodárskymi obvodmi poľnohospodárskychvýrobných subjektov (jednotné roľnícke družstvá, štátne majetky, súkromný sektor).
Údaje KPP získané na lokálnej úrovni ZJP boli v ďalšom procese následne
generalizované, výsledkom bolo vytvorenie podkladov na regionálnej úrovni (okresy).
Územná jednotka na úrovni okresu zároveň predstavovala vyššiu organizačnú jednotku
pôdneho prieskumu v rámci KPP (okresná úroveň pôdneho prieskumu nemá priamy význam
pre budovanie Georeferencovanej databázy poľnohospodárskych pôd Slovenska – GDPPS).
Prieskum v rámci ZJP prebiehal v troch etapách. V prvej etape bol realizovaný terénny
prieskum, v rámci ktorého bola zabezpečená rekognoskácia prírodných a výrobných
podmienok ZJP, výkop a popis pôdnych sond a odber pôdnych vzoriek (podľa typu sondy) avyhraničenie areálov pôdnych jednotiek (interpolácia medzi sondami na základe doplnkových
pozorovaní, na základe vzťahov pôdy a ostatných zložiek krajiny – reliéf, geologický
podklad, iné). V druhej etape boli analyzované odobraté pôdne vzorky, v rámci tretej etapy
bola zabezpečená finalizácia výstupov (kompletizácia záznamov o sondách, prípadná úprava
klasifikácie genetických horizontov a pôdy, finálne vyhraničenie areálov pôdnych jednotiek
na mapách a účelová agronomická interpretácia výsledkov) a vypracovanie záverečnej správy.
V rámci KPP boli jednotlivé kopané pôdne sondy rozdelené do viacerých skupín a topodľa ich (1.) účelu (postavenia) v rámci prieskumu (hodnotenie variability pôdneho krytu,
charakteristika pôdneho krytu na lokálnej úrovni, charakteristika pôdneho krytu na
regionálnej úrovni), (2.) hustoty v rámci skúmaného územia, (3.) detailu popisu (menej
detailný, detailný), (4.) množstva odobratých vzoriek (vybrané genetické horizonty, všetky
genetické horizonty), (5.) množstva vykonaných analýz (vybrané parametre, základné
chemické a fyzikálne parametre, základné a špeciálne parametre).

6

Tabuľka 1. Charakteristika jednotlivých typov sond využívaných v rámci KPP
Typ sondy

základná (ZS)výberová (VS)špeciálna (SS)

Hustota
Charakteristika sondy
sonda/ha

1/ 7 - 18

ZS slúžili na hodnotenie variability pôdnych
podmienok v rámci ZJP a na ich podkladeboli vymedzované areály pôdnych jednotiek.
ZS boli kopané do hĺbky 120 cm (ak toumožňovali podmienky) a štandardne
popísané (vo forme pôdneho zápisníka).
Vzorky zo ZS sa odoberali z orničného
horizontu a horizontu s hĺbkou do 60 cm,
ktorý sa zrnitostne líšil od ornice (uzrnitostne
homogénnych
profilovz
podorničného horizontu). Zo vzoriek bolizískané údaje o výmennej pôdnej reakcii(pHKCl) a percentuálneho obsahu celkovéhoílu (frakcia pod 0,01 mm).

1/70-180

VS slúžili na ďalšiu charakteristiku pôdneho
krytu v rámci ZJP, reprezentujú pôdy typické
pre dané územie. VS boli kopané do hĺbky
150 cm (ak to umožňovali podmienky)a štandardne popísané (vo forme pôdneho
zápisníka). Vzorky z VS sa odoberali tak,aby každý genetický horizont bol
charakterizovaný aspoň jednou vzorkou(v prípade, že hrúbka pôdneho horizontu
presahovala 25 – 30 cm boli odoberané dve
vzorky). Zo vzoriek boli získané údaje
o základných chemických vlastnostiach pôdya údajeo zrnitosti
pôdy(zastúpenie
základných frakcií zrnitosti pôdy).

1/ 3 – 4tis.

SS mali v rámci prieskumu špecifické
postavenie a ich účelom bola charakteristika
pôdneho krytu na regionálnej úrovni. SS boli
popisované a vzorkované podobne ako VS,analýzy základných pôdnych vlastností všakboli doplnené niektorými špeciálnymi
rozbormi (mineralogický rozbor, analýza
neporušených vzoriek, iné). Popis a odber
vzoriek zo SS neprebiehal priamo
v súčinnosti
s prieskumom
v rámcijednotlivých ZJP (súvisel s prieskumom na
vyššej, okresnej úrovni), preto pre budovanie
GDPPS tieto sondy nemajú zásadný význam.

7

Zásady komplexného prieskumu poľnohospodárskych pôd možno zhrnúť do týchto bodov:
1. Prieskum sa vzťahuje na všetku poľnohospodársku pôdu.
2. V teréne sa na prieskum pôdy kopú sondy, pričom hustota sondážnej siete závisí odčlenitosti územia a zložitosti jeho pôdnych pomerov. Na sprašových, pôdnei členitostne jednoduchších polohách pripadá 1 sonda až na 18 ha, v zložitejších
polohách a s pestrejším pôdnym krytom na 12 ha, v zložitých polohách riečnych údolí,zasolených pôd a podobne na 7 ha.
3. Výsledky terénneho prieskumu a laboratórnych rozborov sa spracúvajú kartograficky
ako pôdne mapy, a to v mierke 1:50 000 pre okresy a 1:10 000 pre jednotlivépoľnohospodárske podniky. V týchto mapách sa zobrazujú podľa agronomickogenetickej klasifikácie pôd vyčlenené územia, určené genetickým pôdnym typoma subtypom, varietou, eróznou formou, materským substrátom, zrnitosťou
a štrkovitosťou pôdnych vrstiev. Ďalšími kartografickými prílohami sú kartogramy,
ktoré dopĺňajú obsah pôdnych máp v istých ukazovateľoch. Na mapách 1:10 000 je tokartogram zrnitosti, štrkovitosti a zamokrenia a ďalej kartogram návrhov opatrení nazvýšenie pôdnej úrodnosti.
4. Kartografické elaboráty dopĺňajú sprievodné správy, ktoré obsahujú predovšetkým
informácieo poľnohospodársko-výrobných,prírodných
(klimatických,geomorfologických, geologicko-petrografických, hydrologických, vegetačných)a antropogénnych (vplyv človeka na pôdotvorný proces) pomeroch, ďalej podrobný
opis pôdnych pomerov a návrhy opatrení na zvyšovanie pôdnej úrodnosti a využívanie
pôdneho fondu.
Na základe komplexného prieskumu sa ďalej prepracúva všestranná interpretáciavýsledkov mapovania pôd, agronomická kategorizácia a bonitácia pôdneho fondu.

2. Ciele terénneho prieskumu pôd
Pôdny pokryv je výsledkom premien minerálnych zložiek pri vzájomnom pôsobeníklimatických (zrážky, teplota), biologických (vegetácia, živočíchy, mikroorganizmy) akrajinných faktorov (reliéf) v určitom časovom rade. Jeho vývoj je nepretržitý, tak ako sa
menia prírodné podmienky. Preto sú pôdy variabilné a heterogénne útvary vo všetkých trochdimenziách. Podrobný popis a štúdium pôd v teréne, sleduje niekoľko známych cieľov:- Klasifikovať pôdy do určitých klasifikačných kategórií.
- Získať vhodný základ poznania genézy a vývoja pôd.
- Porozumieť všetkým fyzikálnym, chemickým a biologickým procesom v pôdach.
- Poznať klasifikačné pôdne jednotky (pôdne skupiny, typy, subtypy), ktoré reprezentujú
určité mapované celky tak, ako ich zobrazujeme v mierke mapy.
Na základe poznania vzťahov medzi pôdou a pôdnogeografickým prostredím môžeme
navrhovať racionálne opatrenia na čo najefektívnejšie hospodárske využívanie pôdneho
fondu.

3. Terénny prieskum pôd-

Terénny prieskum pôd zahrňuje nasledovné etapy:prípravné práce
rekognoskáciu terénu a vytýčenie sondážnej sietekopanie sond, opis stanovišťa sondy a pôdneho profilu
odber pôdnych vzoriek a monolitov8-terénne zhodnotenie vyčlenených pôdnych kategórií na záujmovom území a zostavenie
náčrtu pôdnej mapy.

3.1 Prípravné práce
Pred začatím terénneho prieskumu pôd sa musíme pripraviť na vlastné terénne
pedologické práce. Po vymedzení objektu a cieľa sa zostavuje podrobný plán prieskumu,ktorý pozostáva v zhromažďovaní a naštudovaní údajov o prírodno-výrobných podmienkachskúmaného objektu. Z dostupných zdrojov si tím, ktorí plánuje realizovať pedologický
prieskum, naštuduje informácie o geografických podmienkach územia, reliéfe, hydrológii,informácie o materských substrátoch, klimatické informácie, ale tiež údaje o pôvodnom a
kultúrnom rastlinstve. Jednoducho, tím musí mať informácie o faktoroch a podmienkachpôdotvorného procesu na záujmovom území. Na získanie podkladov k terénnemu prieskumu
slúžia už dostupné kartografické údaje, publikácie a ďalšie relevantné informačné zdroje. Pre
prácu v teréne je veľmi dôležitá pracovná mapa, ktorá sa zostavuje na základe topografickej
mapy v mierke 1:5 000. Pracovná mapa umožňuje značnú presnosť v teréne i pri
vymedzovaní celkov pôdnych kategórií. V súčasnom období sa stávajú vhodnou pomôckou
satelitné alebo letecké snímky, ktoré môžu napomôcť identifikovať rôzne fenomény ako
degradácie, erózie, zmeny spôsobu využívania pôdneho fondu. Týmto spôsobom sa môžuminimalizovať terénne práce. Profesionálny odborník práve kombináciou terénnych práca leteckých snímok môže skvalitniť celú obsahovú náplň mapy. Sú neoceniteľným
pomocníkom vo veľmi neprístupných oblastiach, v ktorých je možné použiť extrapolačné
techniky.

Obr. 1 Ortofoto mapa s BPEJ a letecká snímky experimentálnej bázy SPU Nitra (Dolná Malanta)Výstroj potrebná na prácu v teréne
1. Pre orientáciu a presnú lokalizáciu v teréne:- topografické mapy príslušných mierok- ortofotomapy- katastrálne mapy a plány pozemkov- geologické mapy
- kompas, buzola- výškomer
2. Na kopanie- pôdne vrtáky- rýľ, lopata, čakan
- geologické kladivko, špachtľa, nôž

9

3. Na prípravu sond a odber vzoriek- vrecká na odber vzoriek- nôž, špachtľa
- lopatka- na odstránenie koreňov (hlavne v lese, alebo na lúkach) pílka, záhradné nožnice
- strička s vodou
4. Na pozorovanie a popis profilu- pôdny zápisník- poznámkový zošit- meter- na zistenie prítomnosti CaCO3 – zriedená HCl- na pozorovanie drobných detailov – lupa
- na popis farby – Munsellová tabuľka
- fotoaparát- testovacie indikátory (pH, test na NaF)
5. Na vŕtanie a odber vzoriek, na výkop sond a ich zameranie- sondovacie tyče alebo vrtáky na odber porušených alebo neporušených vzoriek- kompas a výškomer- lopatka, rýľ, čakan
3.2. Rekognoskácia terénu a vytýčenie sondážnej sieteCieľom rekognoskácie je spresnenie údajov získaných priamo v teréne, preto je veľmi
dôležité urobiť pochôdzky naprieč záujmovou oblasťou, ktorá pokrýva rôzne typy reliéfu,
vegetačné typy a rôzne geologické substráty. Na pripravenej pracovnej mape sa v prípade
potreby spresňujú hranice pozemkov, vyznačujú sa zmeny v teréne. Zaznamenajú sa napr.
otvorené profily (lomy, výkopy).
Po rekognoskácii sa pristupuje k vytýčeniu sondážnej siete. Pritom sa najskôr určísmer trasy podľa reliéfu, geologickej stavby územia. Najúčelnejšie je vychádzať
z jednoduchších pomerov reliéfu i pôdneho pokryvu, tj. rovinatých miest, kde sa neuplatňuje
vplyv erózie, prípadne akumulácie, kde sa predpokladajú neporušené a výrazne diferencované
profily. Postupne sa prechádza od jednoduchších k zložitejším. Vytýčené miesta kopania
základných a kontrolných sond v teréne sa presne označia do pracovnej mapy.
3.3. Kopanie sond, opis stanovišťa sondy a pôdneho profilu
Pre charakteristiku pôdy slúži otvorená sonda, ktorá umožňuje opis pôdneho profilu,
jeho hĺbky, stratigrafie (zákonité usporiadanie genetických horizontov), ako aj
morfologických znakov. Pôdny profil skúmame vždy do hĺbky, do ktorej zasahujú pôdotvorné
procesy. Zvláštnu pozornosť venujeme hĺbke, do ktorej siahajú korene rastlín, tj. fyziologickyúčinnému profilu.
3.3.1. Kopanie pôdnych sondPedologické sondy sa kopú ručne, alebo s použitím vhodných mechanizmov. Každýz týchto postupov má svoje výhody a nevýhody, ktoré niekedy limitujú systematickosť ichpoužitia. Výhodou ručne kopanej sondy je možnosť ich využitia v neprístupnom teréne
a nezanedbateľná je možnosť vnímania postupného odkrývania jednotlivých horizontov.

10Nevýhodou je značný čas strávený kopaním sondy, pri ktorom sa vyťaží značný objem
zeminy. Výhodou mechanizovaného výkopu je rýchlosť a niekedy aj cenová výhodnosť.
Nevýhodou je ich obmedzená možnosť využitia v dostupných terénoch, možnosť napáchaniaškôd na porastoch, narušenie stien profilu a potreba ručnej preparácie steny profilu.
Kopané sondy sú tradične obdĺžnikové. V ideálnych prípadoch by tieto rozmery malibyť do hĺbky 1,5 m, šírky 0,75 m a dĺžky 1,5 m, aby sa dali podľa potreby prípadne prehĺbiť,kvôli svetelnosti exponovanej časti pôdneho profilu. Z praktických dôvodov sa preto používa
schodovité prehlbovanie z jednej strany. V mnohých prípadoch hĺbka závisí od viacerých
predpokladov najmä, od toho, či chce pôdoznalec dosiahnuť podložné horniny. Vtedy je
potrebné často kopať aj oveľa hlbšie. Naopak, pre agronomické ciele stačí poznať hĺbku
„kultúrneho profilu“, ktorý vypovedá aj o hĺbke zakoreňovania mnohých kultúrnych rastlín.
Rozmery sond:
Základná sonda 0,6 (šírka) x 1,5 m (dĺžka) x 1,2 (hĺbka) mVýberová sonda 0,6 x 2,0 x 2,0 m (resp. po materskú horninu)
Kontrolná sonda hĺbka 0,3-0,7 m
Vykopaná zemina z povrchových horizontov musí byť ukladaná na jednu stranu
a z podložných horizontov na druhú stranu sondy, aby sa dala neskôr čo najšetrnejšie opäťzaplniť. Sonda by sa mala naorientovať tak, aby čelo sondy v čase opisu pôdneho profilu bolo
dobre nasvietené. Niekedy je vhodné pred samotným opisom pôdneho profilu sondy a predjeho nafotením urobiť jeho vypreparovanie nožom alebo lopatkou. Obnažia sa tak partieuložené pozdĺž prirodzených puklín, alebo jednotlivých štruktúrnych prvkov a súčasne sa
odstránia stopy po nástrojoch z kopania sondy. Na záver sa vyčistí dno sondy od opadaných
úlomkov z povrchových horizontov. Pred popisom sa na čelo sondy pripevní pásmo
s označením hĺbok. V takto pripravenej sondy sa potom realizuje opis profilu, jeho nafotenie
a uskutočňuje sa odber pôdnych vzoriek.
Vŕtané sondy
Na výrazné zvýšenie počtu pozorovaní na jednotku mapovaného priestoru, čo je najmä
pri detailnom pôdnom prieskume zvlášť dôležité sa využívajú vŕtané sondy, resp. kombinácia
kopaných sond s vŕtanými. Vŕtané sondy sa robia pomocou ručných alebo mechanických
vrtákov. Vrtáky sa spravidla využívajú na zistenie hranice výskytu pôd s odlišnou stavbou
pôdneho profilu. Pomocou vrtáka sa dá v krátkom čase preniknúť do hĺbky 1,2 až 1,5 m
a uskutočniť kontrolu. Hranice odlišnosti sa zakresľujú do pracovnej mapy. Použitie vrtáka jelimitované zrnitosťou a vlhkosťou pôdy. Vrták je takmer nepoužiteľný v ľahkých
(piesočnatých) a suchých pôdach. Výhodné je vrták použiť tam, kde nechceme poškodiť
vegetáciu. Postupným napájaním metrových tyčí môžeme pôdny vrták použiť na štúdium
profilu aj do väčších hĺbok. V lesnom prostredí s nadzemným humusom (O-horizonty) sa
odporúča kombinovať malé odkopy s vŕtanými sondami. Prípadne je možné voliť postupvŕtania tak, aby boli odstránené vrstvy nadzemného humusu, ktoré padajú do návrtu
a kombinujú podložné vzorky.
3.3.2. Opis stanovišťa sondy a pôdneho profilu
3.3.2.1. Opis stanovišťa sondy
Základné údaje o stanovišti sondy a morfologických znakoch zapisujeme do pôdneho
zápisníka, obr. 2 a 3. Číslovanie sond musí zodpovedať ich opisu a vytýčenej sondážnej sieti.
Pri opise geomorfologickej charakteristiky reliéfu stanovišťa určujeme nielen makro11

a mezoreliéf, ale aj významnejšie prvky mikroreliefu ako sú tvar, expozícia, inklinácia a časti
svahov. V opise povrchu pôdy uvedieme jeho momentálny stav: štrkovitosť, hrudovitosť,porast a podobne. Hladinu podzemnej vody určujeme podľa najbližšie sa nachádzajúcich
studní, pri vysokej hladine priamo v sonde. Údaje o melioračných zásahoch (odvodnenie,
závlahy, vápnenie, sadrovanie) získame z podkladov pri prípravnej fáze na terénny prieskum
alebo od konkrétneho poľnohospodárskeho podniku. Pri charakteristike materskej horniny
uvádzame pôvod, petrografické, mineralogické, mechanické, prípadne chemické zloženie,
stupeň zvetrania. Nadmorskú výšku miesta sondy zistíme z pracovnej mapy. Miesto sondyv pôdnom zápisníku znázorníme formou náčrtu, v ktorom sú vyznačené hlavné orientačné
body. Umiestnenie kopanej sondy na pracovnej mape a v náčrte vo vzťahu k orientačným
bodom zaznačujeme čo najpresnejšie. V náčrte podávame prierez terénu, ktorý charakterizuje
reliéf stanovišťa. Pre lepšiu názornosť náčrtu je potrebné zvoliť vhodnú mierku pre výškové
a plošné rozdiely v reliéfe.
Názov pôdnej jednotky a symbol
Ide o najdôležitejší údaj, preto je v zápisníku uvedený na prvom mieste. V skutočnosti
však ide o finálny údaj, ktorý pôdoznalec doplní až po opise pôdneho profilu sondy. Uvádza
sa plný názov taxonomickej jednotky, rovnako jeho skratka a klasifikácia s rokom vydania.
Sonda č.
U kopaných sond sa uvádza plný symbol čísla sondy, obsahujúci index lokality,
katastra, okresu. V zápisníkoch pre pôdne vrty, ktoré sa zakladajú osobitne, sa vyznačí lenčíslo sondy.
Mapovacia jednotka
Uvádza symbol vyhraničeného pôdneho areálu, v ktorom sa popisovaná pôdna
jednotka nachádza. Podľa mierky mapy a špecifických požiadaviek prieskumu symbolom
mapovanej jednotky môže byť klasický, alebo špeciálny symbol pôdnej jednotky,
u detailných pôdnych máp index pôdnej jednotky spolu s indexom pôdotvorného substrátu.
Index pôdotvorného substrátu sa uvádza pod pôdnou jednotkou, v prípade požiadaviek
prieskumu aj s indexom hĺbky pôdy.
BPEJ
Uvádza sa len u poľnohospodárskych pôd podľa: Príručka pre používanie máp
bonitovaných pôdno-ekologických jednotiek (VÚPÚ, Bratislava, 1996).
Mapový list
Vyplnia sa položky: číslo mapového listu s aktuálnou sondou, číslo snímky, mierka
mapového listu a ak to mapový list umožňuje, tiež súradnice sondy.
Lokalita
Vyplní sa podľa požiadaviek uvedených v rubrike. Ak nie sú udané presné súradnicesondy, vyjadrí sa jej presná poloha na základe vzdialenosti od orientačných bodov.
Využitie pôdy
Uvedie sa spôsob súčasného využitia stanovišťa sondy, prípadne okolia (les, orná
pôda, sad, vinica atď.).
Rastlinný kryt a jeho stavŠpecifikuje sa momentálny stav vegetačného krytu (ozimná pšenica, strnisko po
pšenici, zaorané strnisko).

12

Obr. 2. Pôdny zápisník (prvá strana)13

Obr. 3. Pôdny zápisník (druhá strana)

14

Pôdotvorný substrát
Uvedie sa pôdotvorný substrát popisovaného pôdneho profilu a podložné horniny – ak
sú prítomné.
Skeletovitosť
Symbolom, alebo kombináciou symbolov cez zlomkovú čiaru sa vyjadrí štrkovitosť
a kamenitosť humusového a podložného horizontu, resp. ornice a podorničia do hĺbky 0,6 m
od povrchu. Uvádza sa tu tiež percentuálne zastúpenie skeletu na povrchu pôdy. Veľkosť
skeletu sa hodnotí slovne podľa kategorizácie (tabuľka 2).
Tabuľka 2. Kategórie hrubšieho skeletu
ŠtrkyFragmenty s priemerom 2-30 mm
Kamene Fragmenty s priemerom 30 - 250 mm
Balvany Fragmenty s priemerom nad 250 mm
ReliéfV tomto kontexte sa skrýva niečo viac než obyčajná nadmorská výška a tvar zemského
povrchu. V tejto kolónke sa uvedie pokiaľ možno úplná informácia o konfigurácii povrchu, čozahŕňa názov geomorfologickej jednotky, názov typu resp. tvaru reliéfu, zložitosť
povrchových foriem reliéfu vrátane pozície sondy v teréne.
Svahovitosť
Hodnotí sa miesto, na ktorom je situovaná popisovaná sonda. Svah sa tu rozumie ako
charakter konfigurácie povrchu v plošnej jednotke, ktorá presahuje 10 mm vzdialenosť
a zahŕňa okolitý reliéf, ktorý sa dá určiť aspoň týmito charakteristikami: svahový gradienta dĺžku svahu, zložitosť a orientáciu svahu.
V položke svahovitosť sa uvedie poloha sondy na svahu. V položke forma sa uvedie
forma svahu v mieste sondy. V položke stupeň sa uvedie sklonitosť svahu v mieste sondy
v stupňoch (tabuľka 3).
Tabuľka 3. Označenie sklonitosti svahu
Kategória Charakteristika
0-1oÚplná rovina
o1-3
Rovina3-7 oMierny svah
7-12 oStredný svah
12-17 oVýrazný svah
17-25 oPríkry svahonad 25ZrázTabuľka 4. Definície tried svahov
Jednoduché svahyZložité svahy
Gradient
Takmer rovinaté
Takmer rovinaté
0-3%
Slabo sklonité
Zvlnené
1-8%
Silne sklonité
Zbrázdené
4-16%
Stredne strmé
Pahorkovité
10-30%
Strmé
Strmé
20-60%
Veľmi strmeVeľmi strmé
>45%

15

Zložitosť svahu sa vzťahuje na povrchové formy v rámci mierky, v ktorej sa vyjadruje
mapovacia jednotka. Zložitý svah je taký, ktorý sa vyznačuje zníženinami vo viacerých
smeroch a obvykle aj rôzne svahové gradienty.
Pre detailné mierky máp sa niektoré z tried dajú ešte ďalej rozčleniť:Takmer rovinaté: rovinaté, takmer rovinaté
Slabo sklonité: veľmi slabo-, slabo sklonité
Zbrázdené: slabo zbrázdené, silne zbrázdené
V položke expozícia sa uvedie orientácia svahu k svetovým stranám. Povrchovátvárnosť terénu v okolí sondy sa dá charakterizovať aj kontúrami, ktoré reliéf vykazuje
paralelne so smerom svahu, prípadne kolmo na sklon svahu. Máme tvary vypuklé (konvexné),
duté (konkávne).
Erózia a akumulácia
Vyjadrí sa druh, forma a stupeň erózie, resp. akumulácie.
Hodnotenie druhu a formy:
1. Vodná erózia:a) plošná –splachovanie častíc z povrchu pôdy za dažďa po svahu plošným ronomb) stružková – s tvorbou rýh, jarčekov a brázd do hĺbky 5-20 cmc) výmoľová
2. Vodná akumulácia
3. Veterná erózia
4. Veterná akumulácia
Hodnotenie stupňa plošnej erózie:- žiadna – bez prejavu znakov erózie v povrchových horizontoch,- slabá – s prejavmi erózie len v A – horizonte pôd (nižšia ako priemerná hrúbka
humusového horizontu, pričom diagnostické kritériá tohto horizontu zostávajú
zachované),- stredná – s prejavmi erózie v takej miere, že len časť dominantného diagnostického
horizontu zostala zachovaná (spravidla ide o podpovrchové B – horizonty). U dvoj
horizontových pôd, napr. s molickým dominantným horizontom - ten už nespĺňa kritérium
jeho hrúbky alebo farby. Pôdy sú potom klasifikované v kategórii „erodovaná forma“,- výrazná – úplne oderodované solum (aj A a B horizonty). Pôdy na takýchto územiach sa
prevažne klasifikujú v skupine pôd iniciálnych.
Hodnotenie stupňa akumulácie:Hrúbka a ďalšie charakteristiky akumulácie sa vyjadria až pri popise pôdnych
horizontov na druhej strane pôdneho zápisníka.
Podzemná voda
V položkách rubriky sa uvedú údaje o priemernom maxime a minime hĺbky hladiny
podzemnej vody v lokalite sondy.

16Charakter zamokrenia
Hodnotí sa zamokrenie pôdy v kategóriách (tabuľka 5).
Tabuľka 5. Hodnotenie zamokrenia
1.
Povrchovými vodami Trvalé
Sezónne2.
Podzemnými vodami
Trvalé
Sezónne3.
Bez zamokrenia
Karbonáty
Uvádza sa iba ich prítomnosť a hĺbka výskytu. Treba tiež uviesť, či ide o prítomnosť
v pôdnej matrici, alebo iba v hrubšom skelete a novotvaroch.
Rozpustné soli
Rozpustné soli možno pozorovať aj priamo v teréne pri popise pedonu, vo forme
popraškov na povrchu vysýchajúcich agregátov, alebo na povrchu pôdy. Nepriamo ich
prítomnosť možno odhadnúť tiež podľa kvality vegetačného krytu, resp. podľa prítomnosti
halofytných rastlín. Zvýšený obsah výmenného Na+ sa prejavuje peptizáciou príslušného
horizontu a jeho stĺpcovitou štruktúrou.
Drenážne pomery
Je užitočné, ak sa v rámci pôdneho prieskumu určuje aj vnútorná drenáž pôdnych
profilov. Pri jej posúdení sa berie do úvahy stavba pôdneho profilu, zrnitosť, charakter
organických látok, klíma, reliéf a vegetácia. Z morfológie sa zisťujú znaky oglejenia a ich
distribúcia v pôdnom profile. Tieto znaky obyčajne hovoria o dlhodobej dynamike vývoja
pôd. Glejové procesy sa významnejšie vyvíjajú v kyslých ako v neutrálnych podmienkach.
Súčasne závisia aj od redukčného vplyvu rozkladajúcich sa organických látok. Obvykle treba
rozlišovať medzi reliktnými a recentnými znakmi, pretože samotná morfológia profilu nemusíodrážať súčasný stav oglejenia. Pri terénnom prieskume pôd sa drenážne pomery hodnotia
v siedmich kategóriách:
Kategória 0: Veľmi slabo drénované – sú také, pri ktorých sa voda odvádza veľmi pomaly,takže vodná hladina sa dlho udržuje na povrchu pôdy. Takéto prípady sú najmä
v depresných polohách každého regiónu. Na týchto územiach sa v oblastiachmočiarov a rašelinísk vyskytujú prevažne subtypy glejov a organozemí,v horských oblastiach predovšetkým pseudogleje. V profile pôd prevládajú
redukčné znaky oglejenia.
Kategória 1: Slabo drénované – voda sa tak pomaly odvádza z povrchu, že pôda zostáva po
väčšinu roka mokrá. Hladina podzemnej vody je veľmi blízko pri povrchu,
pričom pôdny profil je málo priepustný na vodu v dôsledku výskytu málo
priepustných vrstiev v podloží. V pôdnom profile nastupuje horizont
s prevládajúcimi znakmi oglejenia priamo pod A – horizontom. V horských
oblastiach ide prevažne o sybtypy pseudoglejov, v nížinách dominujú gleje.
Kategória 2: Nedokolane drénované – sú také pôdy, kde je voda z povrchu odstraňovaná
pomaly a pôdny profil sa udržuje mokrý za dlhé časové obdobie, ale nie v celej
sezóne. Voľná voda sa v profile vyskytuje plytko až stredne hlboko. Pôdy majúnízku hydraulickú vodivosť, vysokú hladinu podzemných vôd.

17

Kategória 3: Stredne dobre drénované – pôda, z ktorej sa voda stráca pomaly a pôdny profilv koreňovej zóne je mokrý síce v malých časových intervaloch, ale dosť na to,
aby tým boli ovplyvnené pestované plodiny. Tieto pôdy majú málo priepustné
vrstvy v podloží, vysoké hladiny podzemných vôd.
Kategória 4: Dobre drénované – voda je pomerne ľahko, ale nie rýchlo odvádzanáz povrchov, preto pôdy nie sú mokré dlhšie časové obdobie. Tieto pôdy sú
obyčajne stredne ťažké. V pôdach nepozorujeme oxidačno-redukčné znaky
v pôdnom profile.
Kategória 5: Veľmi dobre drénované – voda je z pôdneho povrchu odstraňovaná rýchlo,v súvislosti s čím sa môže objaviť vlahový deficit, takže bez zavlažovania
dosahuje zníženú úrodnosť pôd. Výskyt voľnej vody v pôdnom profile je
zriedkavý.
Kategória 6: Nadbytočne drénažované – sú také, v ktorých voda z povrchu pomerne rýchlo
mizne a je málo zadržiavaná v profile. Výskyt voľnej vody v profile je veľmi
zriedkavý. Pôdy sú väčšinou hrubozrnné. Sú to napríklad niektoré litozeme nastrmých svahoch.
Antropické zásahy
Uvedú sa zistené ľudské aktivity v lokalite sondy alebo v okolí, ak majú dopad na
fyzikálne, chemické a morfologické charakteristiky skúmanej pôdy. Uvádza sa druh zásahu,
a ak je to možné aj jeho stav. Napríklad rigolácia, terasovanie, protipovodňové opatrenia, druhzávlah, spôsob odvodnenia, rekutivácia.

Priemerná ročná teplota a zrážky
Požadované údaje sa vypíšu v rubrike podľa údajov z najbližšej meterologickej
stanice. V oblastiach s členitým reliéfom je vhodné prepočítať tieto údaje na aktuálnu
nadmorskú výšku. Priemernú ročnú teplotu možno nahrubo prepočítať z údaju
z meteorologickej stanice a poznatku, že teplota klesá s nadmorskou výškou každých 100 mv priemere o 0,6 oC. Priemerné ročné zrážky v mieste sondy možno nahrubo prepočítať
nasledovne:

pre výšky do 650 m n. m.: N = ½ h + 560
pre výšky nad 650 m n. m.: N = 2/3 h + 560
kde:
N = množstvo zrážok v mm
h = nadmorská výška v m n. m.
560 = konštanta

18

Klimatická oblasť
V rubrike sa uvedie zdroj klimatickej klasifikácie a názov klimatického regiónu sa
uvedie slovne alebo kódom (tabuľka 6).
Tabuľka 6. Klimatická regionalizácia Slovenska (VÚPÚ, 1996)
TS > 10oC
td≥5oC
Kód Charakteristikadní00Veľmi teplý, veľmi suchý, > 3000
242
nížinný
01Teplý, veľmi suchý, nížinný 3000-2800
237
02
Dostatočne teplý, suchý, 2800-2500
231
pahorkatinový
03Teplý, veľmi suchý, nížinný, 3160-2800
232
kontinentálny04Teplý,
veľmisuchý, 3030-2800
229
kotlinový, kontinentálny
05
Pomerneteplý,
suchý, 2800-2500
222
kotlinový, kontinentálny
06
Pomerneteplý,
mierne 2800-2500
224suchý,
vrchovinový,kontinentálny
07
Mierne teplý, mierne vlhký
2500-2200
215
08
Mierne chladný, mierne 2200-2000
208
vlhký
09
Chladný vlhký
2000-1800202
10Veľmi chladný, vlhký
< 1800182

K VI-VIII T jan
v mm
v oC
> 200
-1 - -2

T veg
v oC
16-17

200-150
150-100-1 - -3- 1- -3

15-17
15-16

200-150- 3 - -4

15-17

200-100- 2 - -4

15-16

150-100- 3 - -5

14-15

100-50- 3 - -5

14-15

100-0
100-0

- 2 - -5
- 3 - -6

13-15
12-14

60–50
< -50

- 4 - -6
- 5 - -6

12-13
10-11

Náčrt prierezu terénom
Nakreslí sa fyzicko-geografický profil študovaného územia s vyznačením
geomorfologickej a topografickej situácie polohy sondy a orientácie profilu k svetovým
stranám (obr. 4).

Obr. 4. Náčrt prierezu terénom s vyznačením sondy

19

3.3.2.2. Opis profilu sondy
Opis profilu sondy sa robí za účelom vypracovania charakteristiky každej
taxonomickej jednotky. Opis pôdneho profilu sa zaznamenáva do pôdneho zápisníka.
Klasifikácia pôd neodráža všetky zvláštnosti ich morfologického vývoja. Všestranné
poznanie pôd ako heterogénnych prírodných útvarov vyžaduje, aby sme k ich štúdiu
pristupovali z hľadiska poznania látkového zloženia. Pôda je trojdimenzionálny útvar, ktorý jerozdelený do štyroch hlavných zložiek: vzduch, voda, minerálny a organický podiel. Na
vzduch a vodu pripadá celkovo 50% z objemu pedónu, kým na živé a neživé organizmy
pripadá 5% a zvyšok tvorí minerálny podiel. Podrobne spracované jednotlivé zložky pôdy sú
v publikácii Základy pedológie (Šimanský, 2010). Usporiadaním pôdnych pórov
a elementárnych častíc minerálneho podielu alebo agregátov v jednotlivých vrstvách vznikajú
pôdne horizonty, na základe ktorých pôdoznalci dokážu klasifikovať pôdy.
Pod pôdnym profilom rozumieme vertikálny prierez tej povrchovej časti zemskej
kôry, ktorú zasahuje pôdotvorný proces. Vplyvom akumulácie, premeny a translokácie látok
nadobúda pôda znaky a vlastnosti, ktorými sa výrazne odlišuje od materskej horniny. V
pôdnom profile sa formujú diagnostické horizonty, ktoré sú výsledkom špecifického súboru
čiastkových procesov prebiehajúcich v pôde. Pôdny profil môže mať jeden až štyri horizonty,
ktoré sa nachádzajú pod povrchom pôdy a pevnú materskú horninu označovanú ako R
horizont. Pôdny profil tiež môže obsahovať nadložné organické horizonty (opadankový,mačinový, rašelinový, humolitový), ktoré sa nachádzajú hlavne na lesných pôdach
s rozdielnym stupňom rozkladu organickej hmoty na povrchu pôdy. Usporiadanie pôdnych
horizontov v každej pôde je zákonité a charakterizuje príslušnú pôdu, hovoríme o stratigrafii
pôdneho profilu. Každý pôdny horizont má svoje vlastné, len pre neho typické morfologické
znaky a vlastnosti, podľa ktorých ho môžeme v teréne dostatočne presne opísať a určiť. Súbormorfologických znakov a vlastností vyčlenených jednotlivých horizontov určuje
morfologickú charakteristiku pôdneho profilu. Ak dva pôdne profily majú rovnakú
stratigrafiu, ide o rovnaký pôdny typ. V opačnom prípade sú pôdy odlišné.
Veľmi dôležitou súčasťou terénneho prieskumu je opis pôdneho profilu podľa jeho
morfologických znakov. Morfologické znaky zásadne posudzujeme a opisujeme na očistenejčelnej stene vykopanej sondy (resp. prirodzenom odkryve). Už podľa týchto znakov môžeme
usudzovať o intenzite pôdotvorného procesu a o typologickom zatriedení skúmanej pôdy.
Zameriavame sa na tieto morfologické znaky: farbu, štruktúru, zrnitosť, skeletovitosť,vlhkosť, konzistenciu, novotvary, obsah karbonátov a rozpustných solí, prekorenenie abiologické oživenie, pórovitosť a pukliny, charakter prechodu jedného horizontu do druhého.
Farba, škvrnitosť
Pri opise pôdneho profilu farbu pôdy určujeme v stave prirodzenej vlhkosti. Farby saurčujú pomocou farebných tabuliek – Munsellové tabuľky (zostavené A. H. Munsellom v roku
1905 v USA – systematická klasifikácia farieb). Zaznamenaniu farby do pôdneho zápisníka
treba venovať maximálnu pozornosť, pretože farba pôdnej matrice patrí k najdôležitejším
diagnostickým znakom pôdnych horizontov a pôdnych jednotiek. Pri určovaní farieb pomocou
Munsellových tabuliek sa zisťuje základná farba horizontu, jasnosť a sýtosť farby.
Základná farba (Hue) – je mierou farebného zloženia pôd, ktoré sa dostane do oka
pozorovateľa. Systém je založený na piatich základných sfarbeniach: červená (R-red), žltá (Yyellow), zelená (G-green), modrá (B-blue), fialová (P-purple). Medzi nimi je päť prechodných
sfarbení (YR, GY, BG, PB, RP). Spolu ide o desať výsečí spektrálneho kruhu. Každá výseč jeznovu delená na desať častí, hoci v tabuľkách sú uvedené len ich štvrtinové vlnové dĺžky

20

vyjadrené číslom pred farbou (2,5 YR, 5 YR, 7,5 YR, 10 YR). Pôdoznalec však môže udaťhodnotu aj medzi dvomi kartami farieb (8 YR, 9 YR).
Jasnosť – (Value, svetelná hodnota) – predstavuje relatívnu tmavosť alebo svetlosť farbyv škále 0 -10 vo vzťahu k neutrálnej sivej škále. Hodnotí sa druh rozdielu, ktorý vzniká pri
pridaní čiernej farby alebo bielej. Extrémne hodnoty (0 – absolútne čierna, 10 – absolútne
biela) tabuľky neuvádzajú. Je mierou svetla, ktoré vstupuje do oka pri normálnom dennom
svetle (sivá má číslo 5). Jasnejšie farby sú od 5-10 a tmavšie od 5-0.
Sýtosť – (chroma, intenzita sfarbenia) predstavuje mieru sýtosti (čistoty) určitého sfarbeniav škále 0-20. Indikuje stupeň nasýtenia neutrálnej sivej farby spektrálnou farbou. Pre
hodnotenie sýtosti sfarbenia pôd, tabuľky používajú iba stupne 0-8. Hodnota 8 predstavujenajsýtejšie sfarbenie, hodnota 0 vyjadruje škálu neutrálnych sivých farieb.
Úplné označenie farby horizontu podľa Munsellových tabuliek je napríklad symbolom 10 YR
6/4 (10 YR – základná farba, 6 – jasnosť farby, 4 – stupeň sýtosti farby).

Obr. 5. Munsell-ové tabuľky na určenie farby pôdŠkvrnitosť
V kolónke farba sa ešte zapisuje údaj o škvrnitosti. Hodnotí sa množstvo, veľkosť,kontrastnosť a ostrosť hraníc.
1. Množstvo škvŕn sa uvádza v percentách jeho plošného zastúpenia a tiež slovným
vyjadrením (tabuľka 7).

21

Tabuľka 7. Hodnotenie plošného zastúpenia škvŕn v matrici
Nepatrné
Pod 2% plošného obsahu v matrici horizontu
Stredné
2-20% plošného obsahu v matrici horizontuVeľké
20-50% plošného obsahu v matrici horizontu
Dominantné
Nad 50% plošného obsahu v matrici horizontu
2. Veľkosť – približný priemer jednotlivých škvŕn sa uvádza v milimetroch a tiež aj slovným
vyjadrením (tabuľka 8).

Malé
StrednéVeľkéTabuľka 8. Veľkosť škvŕn
Škvrny s priemerom pod 5 mm pozdĺž najväčšieho rozmeruŠkvrny s priemerom 5-15 mm pozdĺž najväčšieho rozmeruŠkvrny s priemerom nad 15 mm pozdĺž najväčšieho rozmeru

3. Kontrastnosť – vzťah medzi sfarbením škvrny a sfarbením susediacich plôch. Vyjadruje sa
slovne, podľa kategorizácie (tabuľka 9).

Slabá

StrednáVýraznáTabuľka 9. Kontrastnosť škvŕn
Nezreteľné škvrny, zistiteľné len pri pozornom skúmaní. Škvrny
a susediace plochy sú si veľmi blízke v sfarbení a v stupni sýtosti
sfarbenia.
Škvrny nie sú výrazné, ale zreteľne viditeľné. Škvrny sa môžufarebne líšiť od susediacich plôch o 1 až 2 stupne sfarbenia (Hue),alebo o niekoľko stupňov v jasnosti (Value) a sýtosti (Chroma)
sfarbenia.
Škvrny sú výrazné a škvrnitosť je nápadnou vlastnosťou horizontu.
Škvrny sa od susediacich plôch farebne líšia o niekoľko stupňov
sfarbenia a tiež o niekoľko stupňov v jasnosti a sýtosti sfarbenia.

4. Ostrosť hraníc – ostrosť ohraničenia škvŕn od susediacich plôch matrice (ostrosť prechodu
ich farieb). Vyjadruje sa slovne, podľa kategorizácie (tabuľka 10).

Ostrá
Zreteľná
DifúznaTabuľka 10. Ostrosť škvŕn
Nemerateľná ostrá hranica prechodu farieb.
Šírka hranice prechodu farieb je menšia ako 2 mm.
Šírka hranice prechodu farieb je väčšia ako 2 mm.

22Vlhkosť, konzistencia
Pod vlhkosťou sa rozumie momentálny stav obsahu vody v pôde. V teréne sa uplatňuje
hodnotenie pomocou zmyslov. Pôdy sa zatrieďujú do piatich vlhkostných skupín. V pôdnom
zápisníku sa vlhkosť udáva slovne, podľa kategorizácie (tabuľka 11).

Vyprahlá

Suchá

Navlhlá

Vlhká
Mokrá

Tabuľka 11. Hodnotenie vlhkosti pôd
Bez známok vlhkosti, ťažké pôdy sú veľmi tuhej konzistencie,prinásilnom rozdrobení sa prášia, piesočnaté pôdy sú sypké, navlhčenívýrazne tmavnú.
Pri dotyku nevyvolávajú pocit chladu, nemažú sa, agregáty sú pevné,ťažko sa drvia, piesočnaté pôdy sú nesúdržné – ľahko sa rozsypú, pri
navlhčení tmavnú.
Pri dotyku vyvolávajú pocit chladu, ale prsty nezvlhnú, ťažšie zeminy
sa tlakom drobia, ale sa nemažú a nelepia, piesočnaté pôdy súsúdržné, ale neplastické, pri navlhčení sa ich farba mení.
Pri stlačení medzi prstami sa z pôdy vytláča voda, alebo sa navlhčia
prsty, ťažšie pôdy sa mažú, sú formovateľné, ale nie sú kašovité.
Vodou presýtená, pri odbere vzorky odkvapkáva voda, pôdy sú
kašovité a mazľavé.

Tabuľka 12. Odolnosť voči drobeniu
Stupeň pevnosti – navlhlé pôdy (v zátvorke je uvedený stupeň tvrdosti pre suché pôdy)
Kyprá (sypká)
Pôda môže byť odobratá v agregátovej forme, ale rozpadáva sa pri
miernom tlaku palcom a ukazovákom (za sucha: vzorka nesúdržná,rozsypavá, prašná).
SúdržnáAgregát, resp. vzorka sa drobí pri tlaku medzi prstami pri
zanedbateľnom odpore.
UľahnutáZa sucha preniká nôž do pôdy silnejším tlakom. Kategóriu možno
ďalej členiť na slabo a silne uľahnutú.
Tuhá (tvrdá)
Pôdna masa sa rozpadáva až silnejším tlakom, nie však tlakom medzi
palcom a ukazovákom (za sucha: nôž preniká 1-2 cm do pôdy pri
silnom tlaku).
Veľmi tuhá (veľmi Pôdna masa sa rozpadáva len pri maximálnom tlaku v rukách
tvrdá)
postupným rozlamovaním (za sucha: nôž nepreniká do pôdy).
Stupeň plasticity – vlhké pôdy:
Neplastická
Zeminu nie je možné rukami vyvaľkať do valčekov.
Slabo plastická
Zeminu je možné s určitými obtiažami vyvaľkať do hrubších
valčekov.
Plastická
Zeminu je možné vyvaľkať do valčekov o hrúbke 1-3 mm, ktoré priohýbaní praskajú.
Silne plastická
Zeminu je možné vyvaľkať do valčekov o hrúbke pod 1 mm, ktoré
pri ohýbaní nepraskajú.
Stupeň lepivosti – mokré pôdy
Nelepivá
Na prstoch nezostane, rýchlo a úplne odpadá.
Slabo lepivá
Na prstoch nezostane, ale ľahko úplne opadá, pri oddialení prstov
necítiť odpor.
LepiváNa prstoch zostáva, pri oddialení prstov cítiť slabý odpor.
Silne lepivá
Na prstoch zostáva veľmi pevne, pri ich oddialení cítiť zreteľný
odpor.

23

Konzistencia
Termín vo všeobecnom význame sa vzťahuje na tie znaky pôdneho materiálu, ktoré
vytvárajú vzájomné pútanie pôdnych častíc (kohézia, súdržnosť), priľnavosť k iným telesám(adhézia), alebo odolnosť voči deformácii pri zlome. Konzistencia zahrňuje: odolnosť pôdy
voči zlomeniu (pevnosť), odolnosť voči penetrácii, plasticitu, hnetivosť, prípadne odolnosť
pri kopaní.
Zrnitosť, skeletovitosť
Pôda je polydisperzný systém, zložený z mechanických elementov rôznej veľkosti.
V nej sú vždy zastúpené frakcie piesku, prachu a ílu.
V niektorých pôdach sa môžu nachádzať aj zrnitostne
väčšie frakcie (štrk, kamene). Zrnitostné zloženie (sícenie tak presne ako v laboratórnych podmienkach) sa
dá stanoviť aj priamo v teréne na základe tzv.
„hmatovej skúšky“. Pre prehľadnosť a porovnanie
sme zrnitostné zloženie zemín, ktoré boli použité nahmatovú skúšku (obr. 6-10), stanovili aj pipetovacou
metódouavýsledky
vyhodnotili
podľatrojuholníkového
grafikónu(v
súčasnosti
najpoužívanejšie hodnotenie) a pomocou Novakovej
Obr. 6.
klasifikácie zemín (tabuľka 13). Ak si zoberieme
vlhkú zeminu s vyšším obsahom piesku do ruky,
medzi palec a ukazovák, tak cítime jej hrubozrnnosť,resp. zemina na pocit „škriabe“. Jej tvárlivosť je veľmi
slabá, pretože sa z nej nedá spraviť valček (obr. 6). Ak
pôda obsahuje vyšší obsah frakcie prach, tak zemina jehladká a múčnatá, pri hmatovej skúške necítime
nepríjemné škriabanie. Tvárlivosť takejto zeminy
závisí od zastúpenia prachu. Ak je prachu menej, jetvárlivosť zeminy slabá (obr. 7 ). S narastajúcim
Obr. 7.
obsahom prachu sa zlepšuje aj tvárlivosť zeminy. Pri
strednej sa zemina dá vyvaľkať do hrubšieho valčeka,ktorý sa pri ohýbaní do kruhu rozpadá (obr. 8). Pri
dobrej tvárlivosti je obsah prachu, ale už aj ílu vyšší,čo sa prejaví tým, že zemina sa dá vyvaľkať doužšieho valčeka bez toho, aby sa rozpadal. Pri ohýbaní
valčeka do kruhu nedochádza k jeho výraznému
rozpadávaniu (obr. 9). Najvýznamnejšou vlastnosťou
frakcie íl je jeho plasticita a lepkavosť. Čím sav zemine nachádza vyšší obsah ílu, tak tým je zemina
Obr. 8.
za
vlhka
plastickejšia
a lepkavejšia.
Takáto zemina
sa dá vyvaľkať
dopomerneúzkehovalčeka (1-3mm) bez toho,Obr. 9.

Obr. 10.
24

aby sa rozpadával a dá sa ohnúť do kruhu taktiež bez toho, aby sa rozpadával (obr. 10).
Tabuľka 13. Výsledky zrnitostného zloženia v zeminách použitých na hmatovú skúšku>0,25

0,25-0,05

0,05-0,01

0,01-0,001<0,001<0,01Kľačany

vyhodnotenie pôdneho druhu
pôdny typ trojuholníkový
Nováková
grafikón
klasifikácia
Piesočnatá
Regozem Hlinito-piesčitá

55,18

27,88

7,44

8,57

0,93

9,50

6

Moča

Fluvizem

Hlinito-piesočnatá

46,78

26,52

10,87

8,47

7,36

15,83

7

Komjatice Černozem Prachovito-hlinitá

Piesočnato-hlinitá

25,13

7,21

41,25

13,99

12,42 26,41

8

Nitra

FluvizemÍlovito-hlinitá

Hlinitá

15,87

18,73

22,48

9,80

33,12 42,92

9

KomočaČiernicaÍlovitá

Íl

2,62

8,56

11,98

21,10

55,74 76,84

10

lokalita

Piesčito-hlinitá% zastúpenie jednotlivých frakcií v mm
obrázok

Skeletovitosť
Rozumie sa pod ňou obsah úlomkov hornín, alebo minerálov s priemerom väčším ako
2 mm. Skelet vzhľadom na svoju veľkosť neviaže žiadne látky, nevytvára kapilárne póry,
neumožňuje kapilárny pohyb vody, nemá priamy podiel na prebiehajúce pedochemické
procesy a ich dynamiku. Skeletovité sú pôdy s obsahom skeletu >10 %-hmotnostných.
V príslušnej kolónke sa uvádza petrografické zloženie, jeho tvar, veľkosť, opracovateľnosť,zastúpenie v jednotlivých horizontoch, stupeň zvetrávania. Skelet sa v teréne hodnotí podľa
nasledovnej kategorizácie (tabuľka 14).
Tabuľka 14. Hodnotenie skeletu% skeletuŠtrkovitosť
Symbol Kamenitosť
v jemnozemi (frakcia 2-30 mm)(frakcia 30-250 mm)
10-25
Slabo štrkovitá pôda
Š1
Slabo kamenitá pôda
25-50
Stredne štrkovitá pôda Š2
Stredne kamenitá pôda
>50
Silne štrkovitá pôda
Š3Silne kamenitá pôda

SymbolK1
K2
K3

Horizont bez skeletu alebo s prímesou skeletu do 10% sa vyznačí symbolom S0, ak
neobsahuje štrk Š0 a ak neobsahuje kamene K0.
Štruktúra, pórovitosť
Pôdna štruktúra je chápaná ako veľkosť, tvar a usporiadanie pevných častíc a pórov
a to rovnako primárnych komponentov do agregátnych foriem, ako aj vzájomné usporiadanie
agregátnych foriem. V rámci štruktúry sa popisuje pri terénnom prieskume veľkosť, tvar
usporiadania, zreteľnosť a stabilita pôdnych agregátov.
V rámci štruktúry sa popisuje pri terénnom prieskume veľkosť, tvar a usporiadania,
zreteľnosť a stabilita pôdnych agregátov. Dotýka sa rysov viditeľných voľným okom, alebo
pomocou lupy. Celý koncept štruktúry pôd sa v teréne vzťahuje obyčajne na popis:- prítomnosti či neprítomnosti agregátov, (vyčlenené sú dve skupiny štruktúrneho
usporiadania a to apedálne a pedálne),- formu agregátov, typ štruktúry,- ich veľkosť pre každú triedu osobitne,- stupeň vývoja (rozlíšiteľnosti štruktúrnych jednotiek).
Pre potreby terénneho popisu štruktúry sa využíva geometria agregátov. Pre tieto
potreby boli v pôdoznaleckých prácach predefinované základné typy štruktúr (tabuľka 15),
ako aj niektoré užitočné prívlastky, ktoré sa vzťahujú na formu a tvar agregátov: sférické,
vrstevnaté, lamelárne, granulárne, orechovité, puzdrovité, popolovité, prachovité, šupinatéa doštičkovité.
25

Tabuľka 15. 16 referenčných spôsobov štruktúrneho usporiadania
Apedálne:-Štruktúry nepedologické – štruktúry litické, litogénne, zdedené od materských hornín.
Štruktúry pozorované v minerálnych, organominerálnych a len zriedkavejšie v organických
zložkách.
-Štruktúry masívne, alebo zliate – sú v horizontoch kohezných, alebo scementovaných.
-Štruktúra zrnitá – horizonty drobivé, zložené z klastogénnych častíc.
Pedálne – vyvinuté pedologickými procesmi:- Štruktúra hrudkovitá – agregáty sú pórovité, nerovné, väčšinou zaoblené povrchy agregátov
dominujú. Prítomné sú aj rovné a nepravidelné povrchy – hrudky, drobne individualizované,veľmi dobre až dobre vyvinuté.
-Štruktúra granulárna – agregáty sú zaoblené. Agregáty sú sférické, slabo až nepórovité
a nevykazujú prednostnú orientáciu. Povrchy agregátov sú nerovné.
-Štruktúra mikrohrudkovitá – agregáty sú malé, zaoblené, milimetrových rozmerov, pórovité
kyprého vzhľadu (púdrovitá, múčnatá, popolovitá).
-Štruktúra lamelárna – agregáty majú rovné plochy a hrany ostré. Agregáty sú prednostne
horizontálne orientované a sú angulárne (šupinatá, lístkovitá, doštičkovitá).
-Štruktúra prizmatická – agregáty sú prednostne vertikálne orientované, majú rovné povrchy,
hrany angulárne (ostré).
-Štruktúra stĺpcovitá (kolumnárna) – podobne ako u predchádzajúcej, ale agregátne hrany,najmä vrcholovej časti sú viac zaoblené. Táto štruktúra je zriedkavejšia a obmedzuje sa naniektoré slance.
-Štruktúra kubická (kockovitá) – povrchy agregátov sú rovné, hrany (vertikálne
a horizontálne) zreteľné, viac-menej kolmé – kockaté.
-Štruktúra romboedrická – orientácia agregátových plôch je šikmá, plochy sú viac-menej
rovné, alebo sprehýbané, na miestach viac tlakom postihnutých ryhovanie a kĺzavé plochy(slickensides), zreteľné hrany (vertická štruktúra). Vzniknutá pôsobením tlaku v ílovitých
pôdach (smonice).
- Štruktúra polyedrická (ostrohranná) – prednostná orientácia chýba, rovné plochy agregátov,hrany ostrohranné a zreteľné. Štruktúrne agregáty tvoria mnohosteny (polyedre).
-Štruktúra polyedrická (zaoblená) – podobne ako predchádzajúca, mnohoraké plochy a hrany,ktoré nie sú veľmi zreteľné a hrany sú tupé.
Štruktúry horizontov rozkladu organického materiálu (horizonty holoorganické – O):-Štruktúra vláknitá (fibrovitá) – materiál rozkladu organického materiálu vo forme vlákien
(machy, papradie).
-Štruktúra lístkovitá – materiál rozkladu organického ditritu (lístia) – ukladá sa horizontálne
a vznikajú lístkovité polohy v nadložnom humuse.
-Štruktúra koprogénna (globulárna) – materiál pozostáva z organických globulárnych foriem
detritu (exkrementy mezofauny) a produktov ich rozkladu.
Hlavné typy štruktúrneho usporiadaniaŠtruktúry apedálne
Ak nie sú prítomné agregáty a nie sú prítomné pukliny, pritom celá masa je kohézna,hovoríme o štruktúre masívnej, alebo až zliatej. Ak je táto jednoliata masa cementovaná
niektorými cementačnými zložkami, hovoríme o masívnej spevnenej štruktúre.
Ak nie sú prítomné agregáty a medzi elementárnymi časticami nie sú kohézne väzby,hovoríme o štruktúre zrnitej.

26

Tie organické horizonty, ktoré sa nachádzajú na povrchu pôd – predovšetkým
v lesných pôdach a sú z drobných vlákien, alebo organických fragmentov, môžu mať typvláknitého alebo lístkovitého usporiadania.
Štruktúry pedálne – agregátové
Ak existujú prirodzene vyvinuté agregáty, ktoré sú rozpoznateľné v rámci horizontu,
vtedy sa používa výraz štruktúra pedálna, alebo štruktúra agregátová.
Na umocnenie popisu pôdoznalec môže pridať údaje:- formy povrchu agregátov: planárne povrchy, konvexné – konkávne, zbrázdené,- formy hrán agregátov: ostrohranné (angulárne), polozaoblené (subangulárne), zaoblené(oválne),- prednostná orientácia plôch agregátov: horizontálne (indikácia stláčania alebo zdedenia odsedimentárnych znakov), vertikálne (prirodzená tendencia materiálov bohatých na ílové
komponenty), šikmé (najmä u pôd s vertickými znakmi – smonice).
Dôležitosť pôdnej štruktúry je treba chápať cez jej funkčnosť a stabilitu. Dôsledkom
toho je vznik pôdneho pórovitého systému. Tento pórovitý systém je potom nositeľom
transférových vlastností pôd.
Veľkosť agregátov
Relatívna veľkosť agregátov sa udáva slovným vyjadrením od jemných cez stredné, po hrubé
až veľmi hrubé. Toto označenie agregátov sa líši podľa tvaru agregátov:Pre lamelárne agregáty je označenie:Jemný – vzťahuje sa na hrúbku pod 2 mm (lístkovitá),Stredný – 2-5 mm,Hrubý – 5-10 mm (doštičkovitá),Veľmi hrubý – nad 10 mm (doskovitá).
Pre prizmatické agregáty s dobre vyvinutými vertikálnymi plochami je označenie:
Drobný – šírka agregátov pod 20 mm,
Stredný – od 20-50 mm,
Hrubý – 50-100 mm,
Veľmi hrubý – nad 100 mm.
Pre polyedrické agregáty je označenie:
Drobný – používa sa pre agregáty s priemerom pod 10 mm,
Stredný – priemer 10-20 mm,
Hrubý – priemer 20-50 mm,
Veľmi hrubý – priemer nad 50 mm.
Pre štruktúry granulované a hrudovité je označenie:
Drobný – s priemerom pod 2 mm,
Stredný – priemer 2-5 mm,Hrubý – priemer 5-10 mm,
Veľmi hrubý – priemer nad 10 mm.
Stupeň vývoja štruktúry pôdy
V pôdnom zápisníku sa hodnotí trojstupňovým vyjadrením:a) veľmi dobre vyvinutá,b) dobre vyvinutá,c) slabo vyvinutá.

27

Pórovitosť
Termín pórovitosť predstavuje celkový obsah pórov, medzier v pôde. Póry a medzery
sú dôležité, pretože sú vyplnené vzduchom a vodou a zohrávajú dôležitú úlohu v produkčnej
schopnosti pôd. V teréne priamym pozorovaním, zrakom alebo pomocou lupy možno vidieť
len makro – póry s veľkosťou nad 200 mm. Póry sa nedajú študovať z vŕtaných sond.
Pórovitosť hodnotíme podľa počtu makropórov na ploche m2 takto:
Slabá
s menej ako 20 pórmi na 10-4m2
Strednás 20-50 pórmi na 10-4m2
Silná
s viac ako 50 pórmi na 10-4m2.
Pukliny hodnotíme v suchej pôde podľa ich šírky:Úzke
menšie ako 2 mm
Strednév rozpätí 2-10 mmŠiroké
nad 10 mm.
Novotvary a povlaky
Novotvarmi označujeme produkty pôdotvorného procesu, ktoré sa líšia od základnej
pôdnej hmoty morfologicky, spravidla farbou a konzistenciou. Sú dôležitým diagnostickým
znakom určitých procesov prebiehajúcich v pôde. Podľa procesu, ktorým novotvary vznikli,
rozlišujeme:
Novotvary vznikajúce premiestňovaním a akumuláciou CaCO3:-pseudomycélie, biele povlaky kryštálikov CaCO3 na stenách pórov, podobné mycéliu
mikromycét,-žilky, výplň pórov a chodieb po koreňoch rastlín,-mäkké zhluky,-konkrécie a cicváry, guľaté alebo pretiahnuté pevné zhluky.
Novotvary vznikajúce pri ilimerizácii:-koloidné povlaky, tmavohnedé až tmavo sivohnedé vrstvičky orientovaného ílu na povrchuštruktúrnych častíc, pórov a puklín,-hnedé a červenohnedé pásiky (v piesku), väčšinou geologického pôvodu alebo sú výsledkomstarých pedogenetických procesov.
Novotvary vznikajúce pri podzolizácii, premiestňovaním R2O3:-zrná piesku (SiO2) bez povlakov, v eluviovanej časti profilu,-hrdzavohnedé povlaky na zrnkách piesku v iluviovanej časti profilu,-zvlnené pásiky hrdzavohnedej farby so zvýšeným obsahom R2O3,-orstein, bročky alebo scementované súvislé vrstvy železitých stmelencov v iluviovanej časti
profilu.
Novotvary vznikajúce pri objemových zmenách, vnútropôdnych pohyboch:-sklzové plochy, lesklé, šikmé plochy v extrémne ťažkých pôdach, vznikajúce pri pôsobení
vysokého tlaku, pri opakovanom napučiavaní a scvrkávaní.
Novotvary vznikajúce pri pôsobení stagnujúcej povrchovej alebo podzemnej vody:Dôsledok redukcie a ochudobňovania:-škvrny svetlej, nazelenalej až namodralej farby,-mramorovanie, polygonálne sieťovité usporiadanie svetlo zelenosivých ochudobnených
a redukovyných miest v puklinách, na povrchu odlučných plôch a agregátov,Dôsledok oxidácie a akumulácie:-povlaky mangánu, čierne, lesklé na povrchu puklín, štruktúrnych elementov v sporadickyzvlhčených horizontoch,28

-hrdzavé škvrny a povlaky, červenožlté, červenohnedé, až okrovohnedé na štruktúrnych
elementoch, v periodicky povrchovo zamokrených horizontoch,-bahniak, scementovaná vrstva hydroxidov Fe3+, vznikajúca vyzrážaním z podzemných vôd.
Novotvary vznikajúce biologickou činnosťou:-krtoviny, chodby po väčších živočíchoch vyplnené materiálom odlišného pôvodu (z iných
horizontov),-chodbičky po dažďovkách a ich exkrementy,-kanáliky po koreňoch.
Prekorenenie a biologická aktivita
Do pôdneho zápisníka sa zaznamenáva v každom horizonte hrúbka koreňov, ichmnožstvo a hĺbka prekorenenia. Hrúbka a množstvo koreňov sa hodnotí podľa nasledovnej
kategorizácie (tabuľka 16 a 17).
Tabuľka 16. Kategórie hrúbky koreňov
Priemer menší ako 1 mmVeľmi jemné korienky
Jemné korienky
Priemer 1-2 mm
Stredne hrubé korienky Priemer 2-5 mm
Hrubé korene
Priemer nad 5 mmTabuľka 17. Hodnotenie množstva koreňovHorizonty s hrúbkouHorizonty s hrúbkou
nad 10 cm
pod 10 cm
Bez prekorenenia
2
Ojedinelé korienky
1-20 koreňov/dm
1-4 na línii 50 cm
Slabé prekorenenie
20-50 koreňov/dm2
4-8 na línii 50 cm
Stredné prekorenenie 50-200 koreňov/dm2
8-16 na línii 50 cm
Silné prekorenenie
nad 200 koreňov/dm2
nad 16 na línii 50 cm
Kategória

Karbonáty a pôdna reakcia
Obsah karbonátov posudzujeme v každom jednom horizonte za pomoci zriedenej HCl(1:3) – orientačné stanovenie. Podľa intenzity šumenia vzorky možno kategorizovať
zastúpenie karbonátov v pôdnych horizontoch (tabuľka 18).
Tabuľka 18. Hodnotenie karbonátov v pôde
<0,3 % karbonátovNevýrazne karbonátový Slabo počuteľné šumenie
0,3-1% karbonátov
Slabo karbonátový
Málo zreteľné šumenie, ale
počuteľné
Stredne karbonátový
Šumenie zreteľné, výrazné
1-5% karbonátov
Silne karbonátový
Šumenie zreteľné, búrlivé>5% karbonátov
Pôdna reakcia
Je veľmi významným parametrom pre hodnotenie pôd vzhľadom na jeho priamevyužitie pri klasifikácii, ale aj vzhľadom na možnosť dedukcie iných vlastností pôd na jeho
základe. V súčasnosti možno pH stanoviť už aj v teréne pomocou prenosného pH metra. Ak
sa tak nestane, tento údaj sa do pôdneho zápisníka doplní po jeho stanovení v laboratóriu. Pre
stanovenie pH v teréne sa najčastejšie používajú indikátory a farbivá, ktoré majú iné sfarbenie
pri rôznych hodnotách pH – kolorimetrické metódy.

29

HumusV tejto kolónke pôdoznalec slovne hodnotí predpokladanú humóznosť horizontu. Poanalýze výsledkov túto hodnotu uvedie do pôdneho zápisníka.
Tabuľka 19. Hodnotenie obsahu humusu a humóznosti horizontov
hodnotenie
Obsah uhlíka v % Obsah humusu v %Humóznosti
Obsahov v %horizontu
pod 0,6
pod 1,0Veľmi nízky
Slabo humózny
0,6-1,1
1,0-1,9Nízky
Mierne humózny
1,2-1,72,0-2,9Stredný
Stredne humózny
1,8-2,93,0-5,0Vysoký
Silne humózny
nad 2,9nad 5,0Veľmi vysoký
Veľmi silne humózny
Organické látky – humus
Organické látky v pôdach plnia tieto významné funkcie:- vplývajú na tvorbu agregátov na elektrochemické vlastnosti pôd a na tvorbu humusoílovitých komplexov,- poskytujú zásobu minerálnych živín, predovšetkým dusíka, ktorý sa uvoľňuje
prostredníctvom zložitých biochemických reakcií do foriem, ktoré sú prijateľné pre rastliny.
Formy a povaha organických látok a ich vývoj sú odrazom pedoklimatických
podmienok a biologickej aktivity edafónu.
Pod pojmom celkový humus označuje Šaly (1978) súbor odumretých organických
látok nahromadených v pôde a na pôde zmiešaných alebo nezmiešaných s minerálnou
zložkou pôdy. Sem zahrňuje rozložené, nedostatočne rozložené a nerozložené zvyšky. Tento
celkový humus rozdeľuje na tzv. povrchový humus (ektohumus) a vlastný humus(endohumus).
Pod vlastným humusom rozumieme súhrn tmavosfarbených organických látok,väčšinou vysokomolekulových organických zlúčenín, ktoré z väčšej časti tvoria humínové
látky premiešané s minerálnym podielom pôd.
Pod povrchovým humusom sa rozumie organická hmota uložená na povrchu pôdy.
Môže sa skladať z viacerých pod sebou uložených vrstvičiek, ktoré majú osobitné označenie.
Vrstva ihličia, lístia, raždia, kôry a zvyškov bylín, ktoré nepodľahli intenzívnejšiemu rozkladu(pod 10% amorfnej organickej hmoty) sa označujú ako opad. Pohyblivý humus prechádza dofermentačnej vrstvy s čiastočným rozkladom organických zvyškov (10-70% amorfnej
organickej hmoty), ale ešte z rozpoznateľnou štruktúrou tj. vrstva drviny. Drvina prechádzav niektorých prípadoch do ďalšej, najspodnejšej vrstvy, tzv. meliny. Táto vrstvička
tmavosfarbená od zvýšeného množstva uhlíka a humifikačné procesy v nej pokročili natoľko,že pôvodná štruktúra organických zvyškov nie je rozpoznateľná. Ani melina však nezostáva
nezmenená. Vplyvom pedoturbácie sa mieša s minerálnym podielom pôdy, z čoho vzniká
prsť.
Stupeň premien organických látok na pôde, čiže charakter nadzemného humusu
nazývame humusovou formou.
Pri charakteristike organických látok si treba všímať v každej pôde nasledovnécharakteristiky:- povahu zvyškov (zvyšky rastlín, slamy, lístie, ich povaha, stupeň rozkladu a ich úloha
v podiele humifikovaných zvyškov),- ich množstvo, ktoré môže byť veľmi variabilné aj vo vzťahu k ich povahe,30

- ich distribúciu, ktorá je primárne dôležitá, lebo umožňuje posúdiť dynamiku rozkladu
organických zvyškov. Distribúcia môže byť homogénna alebo heterogénna.
Značne zmenené amorfné organické látky, ktoré sú stabilnejšie a odolnejšie
k biodegradácii ako čerstvé organické látky a sú pomalšie mineralizované, sa nazývajú
humusom a termín humifikácia môže byť použitý pre všetky typy procesov, ktoré vedúk zmene čerstvých organických látok na humus.
Formy humusu
Podľa kombinácie, sledu a charakteru horizontov nadložného humusu sa vyčleňujú tri
formy humusu.
MULL
Prevládajú v ňom tmavé koloidné, dusíkom bohaté zlúčeniny, v ktorých prevažujú humínové
kyseliny. Tieto látky bývajú obvykle zmiešané s minerálnym podielom pôd. Na tvorbe mullusa významne podieľa zooedafón, najmä dážďovky.
Morfologická diagnostika: Oh – horizont vždy chýba a Of – horizont väčšinou. Spravidla iba
Ol – horizont leží priamo na A – horizonte.
Podmienky vzniku: rýchla deštrukcia organického materiálu v podmienkách priaznivých pre
rozklad a transformáciu. Sú to podmienky miernej až teplej klímy v pôdach vzdušných
a zásobených živinami. V dôsledku intenzívnejšej činnosti zooedafónu sa tvoria humínové
kyseliny, ktoré sú premiešané s minerálnymi koloidmi a tvoria stabilné humáty.
Subformy:
Semimull – vzniká na chudobnejších pôdach bez vyššieho zastúpenia ílu. Zastúpenie humátov
je menšie.
Mačinový mull – tvorí sa obvykle v pôdach s trvalými trávnymi porastmi – v ich mačinovej
vrstve, rýchlym rozkladom opadanky.
Rašelinový mull (slatinný) – tmavý až čierny, má charakter kyprej zeminy na povrchu rašelín.
Vápnitý mull – vápnikom stabilizovaný mull s alkalickou reakciou. Je to agregátová forma
humusu charakteristická pre černozeme, rendziny a iné na Ca bohaté pôdy.
Hydromorfný mull – je súčasťou povrchového horizontu, ktorý sa nachádza v aerovanej zónehydromorfných pôd s dobre vyvinutou hrudkovitou štruktúrou.
MODER
Je humusová forma, ktorá je prechodom medzi morom a mullom. Z toho sa dá dedukovať, ževzniká v priaznivejších podmienkach ako mor. Na jeho vzniku sa podieľa zooedafón,v súvislosti s čím sa v tomto type humusu nachádza pomerne veľa koprogénnych elementov.
Morfologická diagnostika: má nasledovný sled horizontov Ol – Of – Oh s pomerne plynulým
prechodom do A horizontu.
Podmienky vzniku: slabá až žiadna aktivita dážďoviek, aktivita húb a mezofauny, pomalý
zánik čertvého detritu, slabé premiešanie minerálneho a organického materiálu, organickélátky sú väčšinou vo forme fekálnych peletov mezofauny naložených na minerálnych zrnách.
Subformy:
Mullová moder – prechodná forma mullu v podmienkach s vyššou aktivitou zooedafónu.
Vápnitý moder – na karbonátových horninách so stabilnou hrudkovitou štruktúrou.
Rašelinový moder – silne sa uplatňuje rašelinenie a hnilobné procesy.
Hydromoder – vzniká v hydromorfných podmienkach, kde rozklad čerstvých organických
látok je spomalený a môže sa vytvoriť slabo štruktúrny A horizont. Je vyvinutý vo
vysokohorských oblastiach.
Xeromoder – vzniká vo veľmi suchých podmienkach, kde sa rozklad čerstvých organických
látok zastavuje.

31

Anmoor - vzniká v biologicky aktívnejšom prostredí, a preto je viac zmiešaná minerálnaa organická zložka. Pretože sa tvorí v málo aerovanom prostredí má plastickú štruktúru(koherentnú).
MOR
Je najnepriaznivejšou formou humusu. Vzniká pri pomalom rozklade opadu v podmienkachchladnej a vlhkej klímy s chudobnou materskou horninou v podloží. Tvorba surového humusu
sa neviaže na určitú drevinu. Profil surového humusu je charakterizovaný silným horizontom
opadu (Ol), rovnakým alebo ešte hrubším horizontom drviny (Of) a o niečo tenším
horizontom meliny (Oh). Ten je ostro oddelený od Ae – horizontu. Humusový horizont jetenký alebo niekedy chýba.
Morfologická diagnostika: Hromadenie surového humusu v nadložnej plstnatej vrstve,
prepracovanej mycéliami, hýfami húb a korienkami rastlín.
Podmienky vzniku: v nepriaznivých podmienkach pre rozklad organických látok. V horáchs chladnou a vlhkou klímou, najčastejšie pod ihličnatými lesmi. Proces prebieha vo veľmi
kyslom prostredí za účasti plesní a húb. Zo zooedafónu sú prítomné roztoče a chvostoskoky.
Typické je slabé miešanie organickej a minerálnej zložky. V týchto podmienkach vznikajú
fulvokyseliny, ktoré vplývajú na podzolizačné procesy.
Subformy:
Drvinový mor – najmocnejšie má vyvinutý horizont drviny. Horizont meliny býva nevýrazný.
Vyskytuje sa skôr v suchších polohách.
Vápnitý mor – vyskytuje sa na karbonátových horninách v suchších a teplejších oblastiach.
Rozklad organických látok je spomalený v dôsledku nedostatku vlhkosti.
Hydromor – organický horizont je kyslej povahy, prakticky po celý rok nasýtený vodou.
V súvislosti s tým býva mazľavej povahy. V anerobnom prostredí prebiehajú hnilobné
procesy. Horizont je tmavý a čierny.
Tangel – je humusovou formou subalpínskych rendzinových pôd na karbonátových hornináchs horizontmi Ol a Of. Obyčajne z opadu kosodreviny a odumretých bylín sa vytvára mocný
nadložný humus, ktorý je podobný moru. Celý organogénny horizont môže byť až desiatky
cm hrubý. Nie je však taký kyslý, lebo obsahuje Ca a je biologicky oživený. Prechodk minerálnej časti pôd je pozvoľný.
Poznámky
V tejto kolónke pôdoznalec uvádza iné znaky a vlastnosti pôdnych horizontov, prektoré nebolo miesto v príslušnej klónke, alebo v zápisníku. Uvádzajú sa tu napríklad zistené
artefakty (úlomky tehál a keramiky, uhlíky – najmä ak sa nachádzajú v podorničnej hĺbke).
Zaznamenávajú sa tu údaje o zasolení pôd alebo robia sa tu omazy.
Charakter prechodu horizontov
Prechod jedného horizontu do druhého určíme podľa zmeny farby, štruktúry, zrnitostia iných opísaných morfologických znakov. Charakter prechodu horizontov môže byť rovný,šikmý, zvlnený (jazyky sú širšie ako je ich hĺbka), jazykovitý (jazyky sú hlbšie ako je ichšírka). Charakter prechodu horizontu do druhého sa zaznačuje do pôdneho zápisníka slovne
ale aj graficky (tabuľka 20).

32

Tabuľka 20. Charakter prechodu horizontov
GrafickéŠírka hranice
Ostrosť
prechodu
vyjadrenie
horizontu_______________________
Ostrý
menšia ako 2 cm
Zreteľný
- - - - - - - - - - - - - - 2-5 cm
Postupný
5-12 cm
SSSSSSSSSSSSSS
Difúzny
IIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIII nad 12 cm
Označovanie (signatúra) diagnostických pôdnych horizontov
NADLOŽNÉ DIAGNOSTICKÉ HORIZONTY
Opadankový (prevažne lesný) horizont Oo - nadložný terestrický organogénny horizont z
lesnej opadanky a produktov jej premeny, ktorý má:a) hrúbku >1 cm;b) >30 % objemových (alebo 25 % hmotn.) spaliteľnej organickej hmoty;c) aspoň jeden z uvedeného súboru subhorizontov:- subhorizont opadu Ool - z ihličia, lístia, raždia, kôry a zvyškov lesných bylín bez
intenzívnejšieho rozkladu, s <10 % amorfnej organickej hmoty;- subhorizont drviny Oof - fermentačný, s čiastočným rozkladom rastlinných zvyškov, ales rozpoznateľnou pôvodnou štruktúrou (10-70 % amorfnej organickej hmoty);- subhorizont meliny Ooh - subhorizont tmavosfarbených organických látok s vyšším
obsahom uhlíka, kde pôvodná štruktúra organických zvyškov nie je rozpoznateľná (>70 %amorfnej organickej hmoty, s podielom minerálnych častíc <30 %).
Mačinový horizont Om - nadložný organogénny horizont polorozložených zvyškov hlavne
bylinnej rastlinnej hmoty, ktorý má:a) hrúbku >1 cm;b) >30 % objemových (alebo 25 % hmotnostných) spaliteľnej organickej hmoty;c) jednoznačne prevláda odumretý rastlinný materiál.
Variety horizontu:
Mačinový terestrický Omm - zo zvyškov lúčnej terestrickej a semiterestickej vegetácie.
Mačinový hydromorfný Omh - zo zvyškov močiarnej bylinnej vegetácie, bez rašelinenia.
Rašelinový horizont Ot - vznikajúci rašelinením zvyškov rastlín bez ich výrazného
premiešania s minerálnou časťou, ktorý má:a) hrúbku >30 cm;b) >50 % hmoty organických spaliteľných zrašelinelých látok.
Variety horizontu:
Rašelinový folický Otl - obsahuje >70 % nerozložených bylín, z toho najviac ostríc.
Rašelinový fibrický Otf - obsahuje >80 % nerozložených bylín, z toho najviac machov.
Rašelinový mezický Otm - obsahuje 30-70 % nerozložených bylín.
Rašelinový saprický Ots - obsahuje <30 % nerozložených bylín.
Humolitový horizont Oh - hydromorfný organicko-minerálny horizont, vznikajúci
rašelinením zvyškov rastlín s výrazným premiešaním minerálnych častíc a má:a) hrúbku >10 cm;b) 30-50 % hmotnostných organických spaliteľných, zrašelinelých látok.

33

POVRCHOVÉ DIAGNOSTICKÉ HORIZONTY
Ochrický horizont Ao - plytký povrchový humusový horizont (organický C >0,3 %),vyvinutý na silikátových až karbonátových substrátoch, ktorý má:- hrúbku 1-10 cm, bez limitácie obsahu humusu alebo hodnôt farby, alebo- hrúbku >10 cm a obsah humusu <1 %.
Variety horizontu:
Ochrický silikátový Aoq - má <0,3 % uhličitanov a pH v H20 <6,5.
Ochrický karbonátový Aoc - má ≥0,3 % uhličitanov a pH v H2O v rozsahu 6,5-8,4.
Ochrický slancový Aon - má pH v H2O >8,4 a obsah Na+ v sorpčnom komplexe 5-15 %.
Ochrický slaniskový Aos - má obsah vodorozpustných solí 0,3-1 %, ak pH v H2O< 8,4, resp.
elektrickú vodivosť 4-15 mS.cm-1.
Ochrický podzolový Aop - má vybielené zrná po translokácii Fe2O3.
Ochrický eluviálny Aoe - ležiaci nad Bn-horizontom.
Umbrický horizont Au - tmavosfarbený povrchový humusový, sorpčne nenasýtený horizont,ktorý má:a) hrúbku > 10 cm;b) obsah humusu v rozsahu 1-30 %.
c) nasýtenosť sorpčného komplexu <50 %.
Variety horizontu:
Umbrický podzolový Aup - má vybielené zrná po translokácii Fe2O3.
Umbrický rubifikovaný Aur - je vyvinutý z rubifikovaných substrátov.
Molický horizont Am - tmavosfarbený štruktúrny povrchový humusový horizont, sorpčnenasýtený, s prevahou humínových kyselín, ktorý má:a) hrúbku >10 cm;b) obsah humusu 1-30 %;c) nasýtenosť sorpčného komplexu bázickými katiónmi >50 %.
Variety horizontu:
Molický silikátový Am - má <0,3 % uhličitanov.
Molický karbonátový Amc - má ≥0,3 % uhličitanov.
Molický čiernicový Amč - so znakmi nadbytočného zvlaženia podzemnou vodou - Fe3+,
Mn4+ povlaky, zhluky (ferrany, mangany), menej často noduly.
Molický slaniskový Ams - má obsah vodorozpustných solí 0,3-1 %, ak pH v H2O <8,4 resp.
elektrickú vodivosť 4-15 mS.cm-1.
Molický smonicový Amn - s vysokým obsahom montmorillonitických ílov, v podmienkach
periodických zmien vlhkostného režimu je dominantným procesom zmršťovanie anapučiavanie.
Melanický horizont Aa - tmavosfarbený povrchový humusový horizont zo zvetralínsopečných hornín, s prevahou fulvokyselinových frakcií, extrémne kyprý, s vysokým
obsahom organických látok, ktorý má:a) hrúbku >10 cm;b) ≥6 % organického C ako vážený priemer a ≥4 % organického C vo všetkých vrstvách.
c) niektoré andické znaky.
Slaniskový horizont S - horizont soľných pôd bohatých na chloridy a sulfáty Na, Ca a Mg.
Je prevažne povrchovým horizontom s výkvetmi solí na suchých povrchových štruktúrnych
elementoch, hoci sa môže vyskytnúť v rôznej hĺbke sola. Má:a) hrúbku >15 cmb) pH nasýtenej pôdnej pasty ≤8,434c) elektrickú vodivosť aspoň v časti horizontu >15 mS.cm-1d) obsah vodorozpustných solí >1 %.
Variety horizontu :Slaniskový s Ca-komplexom Sc - (Ca-slanisko), sorpčný komplex nasýtený Ca a Mg, anasýtenie sorpčného komplexu Na <15 %Slaniskový s Na-komplexom Sn - (Na-slanisko), nasýtenie sorpčného komplexu sodíkom>15 % (15–30 %)Slaniskový sulfidický Ss - v podmienkach so zmiešanou akumuláciou organických aílovitých komponentov. Redukčné pôsobenie organických látok spôsobuje zníženie Eh, čo
pri neutrálnom pH umožňuje redukciu síranov a tvorbu čiernych Fe-sulfidov (redukčný
sulfidický horizont).
Kultizemný horizont Ak - povrchový humusový horizont pretvorený obrábaním, hnojením
alebo inými kultivačnými zásahmi človeka s rôznymi vlastnosťami, ktorý má:a) hrúbku > 10 cm;b) obsah organického C > 0,3 %;c) možnú prímes podpovrchových horizontov a/alebo artefaktov;d) aspoň jednu z nasledujúcich vlastností:
1. znaky kultivácie (homogenizácia vrstvy, zreteľný až ostrý prechod, svetlejšia farba
horizontu ako podložný horizont, zhutnenie na jeho spodnej hranici);
2. prímes agrochemikálií, vápenca, maštaľného hnoja a iných organo-minerálnych
zúrodňovacích komponentov.
Variety horizontu:
Kultizemný ornicový Akp - má aspoň jednu z vlastností d) v hĺbke 10-35 cm.
Kultizemný melioračný Akm - má aspoň jednu z vlastností d) v hĺbke >35 cm.
Antrozemný horizont Ad - vytvorený človekom z rôznorodých premiestnených materiálov azemín prírodného, prírodno-technogénneho i technogénneho pôvodu s rôznymi vlastnosťami,ktorý má:a) hrúbku >1 cm;b) obsah organického C >0,3 %;c) možnú prítomnosť artefaktov (úlomky tehál, skla, plastov, železa, trosky, uhlia a i.).
Variety horizontu :Antrozemný iniciálny Adi - primitívne štádium tvorby pôd z antropogénnych materiálov,pričom hrúbka materiálu je >35 cm.
Antrozemný rekultivačný Adr - v povrchovej vrstve sú známky rekultivačných zásahov
zlepšujúcich rast vegetácie. Ide o biologickú rekultiváciu (humifikácia antropogénnychmateriálov) na technicky zrekultivovaných plochách.
Kontaminovaný horizont Ax - povrchový horizont so zmenou (aberáciou) chemických
vlastností pôdnej hmoty zapríčinenej antropicky alebo geogénne a má:a) hrúbku >1 cmb) nadlimitný obsah rizikových toxických a imisných látok (v súčasnosti nad limit B)
Variety horizontu :Kontaminovaný intoxikovaný Axt - vyčleňuje sa na základe analýz, obsahu cudzorodých
rizikových látok (ťažké kovy, rezíduá pesticídov, olejov a pod.) aspoň v časti horizontu
prekročil stanovenú normu. Súčasne sa uvádza názov kontaminovanej látky.
Kontaminovaný imisný Axi - horizont je kontaminovaný prevažne pevnými imisiami s ich
akumuláciou viditeľnou na povrchu, a/alebo výrazne vplývajúcou na chemizmus pôdy.
Súčasne sa uvádza názov kontaminujúcej látky.

35

PODPOVRCHOVÉ DIAGNOSTICKÉ HORIZONTY
Eluviálny luvický horizont El - vznikol ochudobnením o ílovité častice, v menšej miere oseskvioxidy, translokované do podložného iluviálneho horizontu a má:a) hrúbku >3 cm;b) obsah ílových častíc o 3-20 % nižší ako podložný luvický (iluviálny) horizont;c) obsah humusu <1 %;d) zníženú sorpčnú kapacitu oproti nadložnému a podložnému horizontu.
Eluviálny hydromorfný horizont En - vznikol laterálnym pohybom pôdnej vody a jej
pôsobením na pôdu nad mramorovaným horizontom nepriepustným pre vodu a má:a) hrúbku >3 cm;b) svetlú farbu, s Value a Chroma sú aspoň o stupeň svetlejšie a menej farebne sýtev porovnaní s nadložným a podložným horizontom;c) výrazne rovný, menej jazykovitý prechod do podložného horizontu;d) nižší obsah ílovitých častíc v porovnaní s podložným horizontom;e) obsah humusu <1 %.
f) zníženú sorpčnú kapacitu oproti nadložnému a podložnému horizontu.
Eluviálny podzolový horizont Ep - vznikol ochudobnením pôdnej hmoty o seskvioxidy,
prípadne aj o nízkomolekulárne organické látky translokované do podložného iluviálneho
horizontu a má :a) hrúbku >3 cm,b) hrubozrnnejšiu textúru jako podložný horizont,c) výskyt vybielených zŕn bez obalov Fe2O3.
Iluviálny luvický horizont Bt - podpovrchový horizont iluviálnej akumulácie
translokovaných zložiek (najmä ílových minerálov), ktorý má:a) hrúbku >15 cm,b) vyšší obsah častíc <0,002 mm oproti horizontu ochudobnenému o íl vo vertikálnom
rozsahu do 30 cm,c) výplne pórov a povlaky koloidov na povrchu agregátov s pokryvnosťou >10%.
Variety horizontu:
Luvický mramorovaný Btg - s náznakmi mramorovaného pseudoglejového horizontu (sivá ahrdzavá farba v matrici 10-80 %).
Iluviálny podzolový horizont Bs - vznikol akumuláciou translokovaných
nízkomolekulárnych organických látok, hliníka a železa, v procese podzolizácie z nadložných
horizontov, pri silne kyslej pôdnej reakcii a premyvnom vodnom režime a má :a) hrúbku > 15 cm,b) zvýšenie obsahu voľného Fe oproti eluviálnemu horizontu i substrátu v absolútnych
hodnotách i v pomere k obsahu ílových častíc, s maximom vo vrchnej časti a zvýšenie
obsahu voľného Al s maximom v spodnej časti horizontu,c) aspoň jednu z nasledujúcich vlastností :1. v hornej časti horizontu akumulácia nízkomolekulárnych organických látok so
seskvioxidmi,
2. pH v H2O <5, alebo V <30 % aspoň v časti horizontu,
3. tvorba pevných železitých kôr – placikový diagnostický horizont v jeho nadloží,4. bez koloidných povlakov na povrchu štruktúrnych agregátov alebo v póroch.
Variety horizontu :Podzolový seskvioxidový Bsv - akumulácia Al+Fe bez tmavých organických látok
s vlastnosťami c) 2., 3. alebo 4.

36

Podzolový humusovo-seskvioxidový Bsh - akumulácia organických látok a Fe+Als povinnosťou c) 1.
Mramorovaný horizont Bg – tvorí sa pri výraznom periodickom nasýtení pôdy povrchovou
vodou, vo vrstvách s nízkou hydraulickou vodivosťou. Striedaním stagnácie a pohybu vody,
redukčných a oxidačných procesov vzniká farebne pestrý horizont a má :a) hrúbku >15 cm,b) sieťovú, jazykovitú alebo mozaikovitú farebnosť, striedanie hrdzavej, okrovej a sivej farby
v matrici, s vysokou kontrastnosťou sivej farby voči akumuláciám Fe-Mn. Zastúpenie
sivej a hrdzavej farby oglejenia v matrici >80 %,c) prítomnosť Fe a Mn novotvarov,d) obsah Na v sorpčnom komplexe <5 %, obsah humusu <1 % a maximálne 50 % z obsahu
humusu v A-horizonte,e) bez prítomnosti orientovaného ílu v póroch a na pôdnych agregátoch.
Variety horizontu:
Mramorovaný luvický Bgt - s náznakmi luvického horizontu.
Mramorovaný kambický Bgv - s náznakmi kambického horizontu.
Kambický horizont Bv - vznikol procesom brunifikácie (hnednutia) a má:a) hrúbku >15 cm;b) alternačné znaky,c) nekarbonátovú jemnozem;d) nenachádza sa pod eluviálnym horizontom;e) Bv-horizont nespĺňa kritérium pre luvický, mramorovaný, podzolový a slancový horizont,i keď môže mať prejavy týchto procesov;f) <75 % objemových skeletu.
Variety horizontu:
Kambický luvický Bvt - náznaky translokácie koloidov a nespĺňa kritéria pre Bt-horizont.
Kambický mramorovaný Bvg - náznaky hydromorfizmu, ale nespĺňa kritéria pre Bghorizont.
Kambický podzolový Bvs - má náznaky translokácie seskvioxidov a humusu a nespĺňa
kritéria pre Bs-horizont.
Kambický andický Bvn - náznaky andických vlastností (objemovú hmotnosť ≤0,9 g.m-3 aobsah amorfných Fe, Al), ale nespĺňa kritéria pre andické diagnostické znaky.
Kambický rankrový Bvu - má 50-75 % objemových skeletu.
Glejový horizont G - tvorí sa v depresiách a v aluviálnych nivách, kde sa nachádzajú nakyslík chudobné podzemné vody (glejové vody). Tvorba je ovplyvňovaná prítomnosťou
vysoko ležiacej hladiny podzemných vôd s nízkym laterálnym pohybom, s nevýraznou
fluktuáciou hladín podzemných vôd (do 1 m), silným znížením Eh (oxidačno-redukčného
potenciálu) v dôsledku redukčného pôsobenia organických látok. V dôsledku lokálnych zmien
podmienok má rôznu intenzitu prejavov glejových znakov (glejovatenia) :Glejový redukčný horizont Gr - sivý, sivozelený až sivomodrý, v podmienkach s
permanentným hydromorfným ovplyvnením, štruktúra horizontu je obvykle zliata.
Glejový redukčno-oxidačný horizont Gro - heterogénny škvrnitý horizont, v ktorom sastriedajú redukované alebo oxidované domény. Charakteristické zastúpenie sivej farby
v matrici 10-90 % s vysokou kontrastnosťou oproti hydratovaným oxidom Fe, ktoré tvoria
difúzne zhluky, povlaky a výplne v medziagregátovom priestore v rozsahu ≥10 %. Hnedá
farba chýba.
Glejový oxidačný horizont Go - sú prítomné hrdzavé oxidy a hydrooxidy Fe, vznikol nad
hladinou podzemnej vody alebo po vylúčení laterálne prenášaného Fe. Štruktúra je37polyedrická až prizmatická. Sivej farby v matrici je <10 %. Fe-oxidy pokrývajú povrchy
agregátov, na rozdiel od pseudoglejových horizontov, kde sú povrchy sivé.
Variety horizontu:
Glejový modálny Grq - ovplyvnený podzemnými vodami bez vysokého obsahu Ca-iónov,alebo aktívnych karbonátov a má :a) pH v H2O <6,b) obsah karbonátov <0,3 %.
Glejový karbonátový Grc - ovplyvnený podzemnými vodami bohatými na kalcium aleboaktívne karbonáty a má :a) obsah karbonátov ≥0,3 %,b) pH v H2O neutrálne až slabo alkalické.
Glejový tiónový Grt – zriedkavý, charakteristický pre potenciálne sulfatické pôdy.
Slancový horizont Bn - charakteristický pre salsodické pôdy, za mokra zliatou a za suchastĺpcovitou alebo prizmatickou štruktúrou. Tá sa za sucha rozpadáva na angulárne polyedrické
agregáty, extrémne tvrdej konzistencie a má:a) hrúbku >15 cm;b) obsah nasýtenia sorpčného komplexu sodíkom VNa >15 %, s obsahom Na-karbonátov,c) pH v H2O aspoň v niektorej časti horizontu >8,4.
Variety horizontu :Slancový zliaty Bnz - so zliatym B-horizontom bez textúrnej diferenciácie.
Slancový štruktúrny Bnt - so štruktúrnym B-horizontom, podobným luvického horizontu.
Slancový soloďový Bnd - ktorý má :a) znaky slancového horizontu,b) maximum výmenného Na+ pod 45 cm od povrchu.
Kalcikový horizont Ca - obohatenie sekundárnou akumuláciou CaCO3, avšak bez súvislého
scementovania.
Petrokalcikový horizont Xc - vyvinutý procesom súvislej cementácie karbonátovým
materiálom.
Placikový horizont Pl - horizont ireverzibilnej cementácie akumulovaným Fe, Fe+Mn, alebo
Fe a organickým materiálom, červeno-hnedej až červeno-čiernej farby, s hrúbkou nad 5 mm,
v hĺbke do 100 cm od povrchu. Tvar panu je horizontálny, zvlnený. Je prekážkou pre prienik
vody a koreňov.
Substrátový horizont C – pôdotvorením slabo alebo nepostihnutý minerálny materiál,
biologickou činnosťou menej ovplyvnený, s menšou mierou zvetrávania ako pri hmote
nadložných horizontov. Horninový materiál, z ktorého vznikla minerálna časť pôdy.
Variety horizontu:
Substrátový silikátový C
Substrátový karbonátový Cc
Substrátový mramorovaný Cg
DIAGNOSTICKÉ ZNAKY
Znaky rubifikácie (r) znak pre horizont, pôdotvorný substrát, alebo fosílne solum, ktoré boli
vytvorené procesmi rubifikácie. Procesy prebiehali v podmienkach so striedaním suchých avlhkých periód počas roka, pričom vo vlhkých uvoľnené hydratované oxidy železa počas
suchých období prekryštalizovali prevažne na hematit alebo goetit. Tieto farebné pigmenty
dávajú prevažne červené sfarbenie. U nás sú tieto procesy reliktné.
Andické znaky (a)- objemová hmotnosť jemnozeme ≤0,9 g.cm-3,38

- výmenná alkalita pH ≥9,4 v NaF- podiel alofánov v pedone spravidla narastajúci s hĺbkou
- tixotropia.
Stagnoglejové znaky (x):- zamokrenie povrchových horizontov vrátane A-horizontu je takmer trvalé v dôsledku
stagnujúcej vody na nepriepustnom podloží.
Tabuľka 21. Porovnanie pôdnych jednotiek MKSP s jednotkami geneticko - agronomickej
klasifikácie pôd (2000)
Morfogenetický klasifikačný sytém pôd Geneticko-agronomická klasifikácia pôd(MKSP)

Jej doplnky, resp. zmeny
uplatnené v legendáchpôdnych máp po r. 1970

Litozem modálna - m,organogénna - ovar: silikátová - q
karbonátová - ckontaminovaná -x)
Regozem modálna - mkultizemná - a
podzolová - p
pseudoglejová - g
glejová - G
var.: karbonátová - csilikátová - q
kontaminovaná - x
Ranker modálny - mkultizemný - aorganogénny - okambizemný - k
andozemný - n
podzolový - p
var.:kyslý - anasýtený - nkontaminovaný - x
Rendzina modálna - mkultizemná - akambizemná - korganogénna - olitozemná - q
rubifikovaná - r
sutinová - j
var.: vylúhovaná - v
kontaminovaná - x
Pararendzina modálna - mkambizemná - k
pseudoglejová - gkultizemná - arubifikovaná - r
var.: vylúhovaná - v
kontaminovaná - x

LIm
LIo

Nevyvinutá pôdaNV

Litosol (typický)karbonátový

RMm
RMa
RMp
RMg
RMG
RMc

„Silne zmytá“ forma (rôznych
stredne ťažkých pôdnych
typov)
Mačinová (drnová) pôda
typická„Silne zmytá“ forma(rôznych ílovitých pôdnych
typov)
var.: karbonátová
Alpínska mačinová (drnová)
pôda (časť)Hnedá pôda kyslá mačinová(drnová)časť AP: 1 Podzol mačinový
2. Hnedá pôda podz.
mačinová(drnová)Rendzina typická- “ - “ - “ - “ - “ typická

-zm
DA
-zm

Regosol (typický)1.Pararendzina,
Rendzina erózna

AP
HPad

Ranker (typický)Ranker (typický)hnedý
andosolický
podzolový

RNm
RNa
RNo
RNk
RNn
RNp

RAm
RAa
RAk
RAo
RAq
RAr
RAj
RA
PRm
PRk
PRg
PRa
PRr
PR

Rendzina typická- “ oglejená
-

39

PZd
HPpd

RA
RA
RA
RA
RA

Rendzina (typická)
litickátypickátanglová
Terrae calcis(plytké pokryvy)
sutinová
Rendzina vylúhovaná

RA
RA
RAg
-

Pararendzina (typická)- “ oglejená,
2.Černozem oglejená
vylúhovaná

ČM
ČMd
ČMh
ČMi
ČMl
ČMk

Černozem modálna - m
hnedozemná - hkambizemná - kluvizemná - l

ČMm
ČMh
ČMk
ČMl

kultizemná - ačiernicová - č
slanisková - svar.: karbonátová
kontaminovaná - x
Smonica modálna - mkultizemná - a
pseudoglejová - gvar.: karbonátová
kontaminovaná - xČiernica modálna - mkultizemná - ačernozemná - b
glejová - Gorganozemná - tslancová - cslanisková - s

ČMa
ČMč
ČMs
ČMc

Černozem typická
degradovaná (var.)
hnedá
lužná
var.: karbonátová

SAm
SAa
SAg
SAc

Černozem smonica
var.: karbonátová

ČMsm
ČMsmk

ČAm
ČAa
ČAb
ČAG
ČAt
ČAc
ČAs

Lužná pôda typickáčernozemná
glejová1. rašelinová, 2. zrašelinelá
1.slancová, 2. slabo slancová
1. solončaková
2. var.: slabo solončakovanávar.: karbonátová

LP
LPč
LPG
LPrš
LPsc
LPsk
LP(sk)
LPk

Černozem (typická)
degradovaná
hnedá
1.Černozem
illimerizovaná
2.Šedozem
slancová
mycelárne
karbonátová
Smonica (typická)-Černica (typická)černozemná
glejovárašelinováslancovásolončakovanávar.: karbonátová
kontaminovaná - x
Hnedozem modálna - mkultizemná - aluvizemná - l
pseudoglejová - g
r ubifikovaná - r
var.: kyslá - a
kontaminovaná - x
Luvizem modálna - mkultizemná - a
podzolová - p
pseudoglejová - g
rubifikovaná - r
var.: kyslá - a
kontaminovaná -x
Podzol modálny - mkultizemný - ahumusovo-železitý - z
kambizemný - kglejový - G

ČAc
ČAx
HMm
HMa
HMl
HMg
HMr

Hnedozem typická(HM - litogénny variant)illimerizovaná
oglejená
-

HM
HM
HMi
HMg
-

karbonátová
Hnedozem (typická)
lamelárna
illimerizovaná
oglejená
Hlboké Terrae calcis

LMm
LMa
LMp
LMg
LMr

Illimerizovaná pôda typická
podzolovaná
oglejená
-

IP
IPp
IPg
-

Illimerizovaná pôda(typická)
podzolováoglejená
-

PZm
PZa
PZz
PZk
PZG

Podzolová pôda horská
Podzolová pôda nižších polôh
Hnedá pôda podzolovaná
Podzolová pôda glejová

PZ
PZ

organozemný - t

PZt

Podzolhumusoželezitý
Podzol železitý
1.Hrdzavá pôda,
2. Hnedá pôda
podzolová
Podzol glejový

-

40

HPp
PZG
-

Kambizem modálna - mrendzinová - v
pararendzinová - i
kultizemná - aandozemná - nluvizemná - lpodzolová - p
pseudoglejová - g
glejová - G
rubifikovaná - r
var.: kyslá - anasýtená - nkontaminovaná - x
Andozem modálna - mkultizemná - a
rankrová - uvar.: kyslá - anasýtená - nkontaminovaná - x
Organozem modálna - m
slatinná - ekultizemná - alitozemná - q
glejová - G
Pseudoglej modálny - mluvizemný - lstagnoglejový - x
glejový - Gorganozemný - t
rubifikovaný - r
kultizemný - avar.: nasýtený - nkontaminovaný - x
Glej modálny - mkultizemný - a
močiarový - yorganozemný - t
var.: kyslý - a
karbonátový - ctiónový - t
kontaminovaný - x
Fluvizem modálna - mkultizemná - a
glejová - G
slancová - cslanisková - svar.: kyslá - a
karbonátová - ckontaminovaná - x

KMm
KMv
KMi
KMa
KMn
KMl
KMp
KMg
KMG
KMr
KMa

Hnedá pôda nasýtená
Rendzina hnedá
Hnedá pôda eutrofná (var.)
illimerizovaná
oglejená
-

HP
RAh
HPt
KPi
HPg
HPa

kyslá (subtyp)

-

AMm
AMa
AMu
AMa

Hnedá pôda nasýtená
1.Rendzina hnedá
2.Hnedá pôda (karb.)
Hnedá pôda eutrofná
Andosolická
Illimerizovaná
Oglejená
1.Rotléhm
2.Braunléhm
kyslá

-

Andosol nasýtený
kyslý

OMm
OMe
OMa
OMq
OMG
PGp
PGl
PGx
PGG
PGt
PGr
PGa
PGn

Rašelinová pôda typická- “ glejová
Oglejená pôda typická- “ bahnistá (zbaž.)
-

RŠ
RŠ
RŠG
OG
OG
OG
OGb
-

Rašelinová pôda(typická)- “ - “ -

GLm
GLa
GLy
GLt
GLa
GLc

Glejová pôda typická
Mačinová pôda glejová(časť s HPV do 50 cm)
1. Glejová pôda rašelinová
2. var. zrašelinelá
-

GL
DAG
GLrš
GLr
-

Glej
(Oxiglej)
Glej rašelinový
-

FMm
FMa
FMG
FMc
FMs
FMa
FMc
FMz

Nivná pôda typickáoglejenáglejovásolončakovanávar.: karbonátová
-

NP
NPg
NPG
NPsk
NPk
-

Nivná pôda (typická)
oglejenáglejováslancovásolončakovaná

41

Pseudoglej (pelický)Pseudoglej
Pseudoglej
Terrae calcis oglejené
Pseudoglej rašelinový
-karbonátová
-Slanisko modálne - mkultizemné - aslancové - cglejové - Gčiernicové - č
var.: vylúhované - v
karbonátové - csulfidické - s
kontaminované - x
Slanec modálny - msoloďový - dkultizemný - afluvizemný - fčiernicový - č
Kultizem modálna - mčernozemná - bčiernicová - č
hnedozemná - hluvizemná - lkambizemná - k
pseudoglejová - g
glejová - G
slanisková - sslancová - cvar. kyslá - a
karbonátová - calkalická - z
kontaminovaná - x
Antrozem modálna - m
iniciálna - ärekultivačná - ô
prekryvná - w

SKm
SKa
SKc
SKG
SKč
SKv

Solonček typický
soloncovaný
(typický)

SK
SKsc
SK

1. Solonček
2. Slanisko
Solonček slancový
-

SC
SCd
SCa
SCf
SCč
KTz
KTb
KTč
KTh
KTl
KTk
KTg
KTG
KTs
KTc
KTa
KTc

Solonec typický
hlboko soloncovaný (var.)

SC
SC

SlanecSolodizovaný slanec

Antropogénna pôdaAN

Kultisol

ANm

AntropogénnapôdaTabuľka 22. Porovnanie pôdnych jednotiek MKSP s taxonómiou WRB (MKSP, 2000)
MKSP - 2000
WRB - 1994
PoznámkyLitozemmodálna, v. silikátová
modálna, v. karbonátová
organogénna

LImq
LImc
LIo

Regozemmodálna, v. silikátová
modálna, v. karbonátová
kultizemná
podzolovápseudoglejová
glejovámodálna (nasýtená)
modálna, v. kyslá
modálna, v. karbonátová
kultizemná
glejováslanisková
slancová
modálny, v. kyslý

RMmq
RMmc
RMa
RMp
RMg
RMG
FMm
FMma
FMmc
FMa
FMG
FMs
FMc
RNma

modálny, v. nasýtený

RNmn

kultizemný
organogénny

RNa
RNo

kambizemný, v. kyslý
kambizemný, v.
nasýtený

RNka
RNkn
RNn

Fluvizem

RankerLithic Leptosols
Rendzi-Lithic Leptosols*
1. Histi-Lithic Leptosols*
2. Foli-Lithic Leptosols*
1. Eutric Regosols, 2. Dystric Regosols
Calcaric Regosols (ľahká: Calcaric Aerosols)
ako iné RM
spodic*stagnic*
gleyic*Eutric Fluvisols
Dystric Fluvisols
Calcaric Fluvisols
ako iné FM
gleyic*stagnic*
sodic*
1. Skeletic (Skeli-Dystric) Leptosols
2. Umbric Leptosols, 3. Dystric Leptosols
1. Skeletic (Skeli-Eutric) Leptosols
2. Mollic Leptosols, 3. Eutric Leptosols
ako iné RN
1. Foli-Skeletic Leptosols
2. Histi-Skeletic Leptosols
1. ako RNma, 2. Cambi-Dystric Leptosols
1. ako RNmn, 2. Cambi-Eutric Leptosols
Tephri-Skeletic Leptosols*

42* názov prevažne tvorený kombináciou
oficiálnych subjednotiek pôdnej kategórie,resp. podľa návrhu jednotiek tretej úrovne(Kategórie)- textúrna skupina pôd ľahkých: Haplic (Protic,
Leptic) Aerosols. (Protic = bez zreteľného Ahorizontu z recentných viatých pieskov),*- ďalej ako iné subtypy (napr. spodic Haplic
Aerosols)
Vyjadrenie textúrnej skupiny pôd všeobecne:ľahká - arenic*, ťažká - vertic*

Rendzina

Pararendzina

SmonicaČernozemČiernica

Hnedozem

Luvizem

Kambizem

AndozemPodzolandozemný
podzolový
modálnakultizemná
organogénna

RNp

Ako RNma

RAm
RAa
RAo

litozemná
kambizemná
sutinová
rubifikovaná
v. vylúhovaná
modálnakultizemná
kambizemná
pseudoglejová
rubifikovaná
v. vylúhovaná
modálnakultizemná
pseudoglejová

RAq
RAk
RAj
RAr
RAv
PRm
PRa
PRk
PRg
PRr
PRv
SAm
SAa
SAg

v. karbonátová
modálnakultizemná
hnedozemná
luvizemná
kambizemnáčiernicová
slanisková
v. karbonátová
modálna

SAc
ČMm
ČMa
ČMh
ČMl
ČMk
ČMč
ČMs
ČMc
ČAm

kultizemnáčernozemná

ČAa
ČAb

glejováorganozemná
slancováslanisková
v. karbonátová
modálna

ČAG
ČAt
ČAc
Čas
ČAc
HMm

v. kyslákultizemná
luvizemná
pseudoglejová
rubifikovaná
modálnav. kyslákultizemná
podzolovápseudoglejová
rubifikovaná
modálna, v. nasýtená
modálna, v. kyslá

HMma
HMa
HMl
HMg
HMr
LMm
LMma
LMa
LMp
LMg
LMr
KMmn
KMma

kultizemná
rendzinovápararendzinová
podzolováandozemná

KMa
KMv
KMi
KMp
KMn

luvizemná
pseudoglejová
glejovárubifikovaná
modálna, v. nasýtená
modálna, v. kyslá

KMi
KMg
KMG
KMr
AMmn
AMma

kultizemná
rankrová
modálny

AMa
AMu
PZm

Rendzic Leptosols
ako iné RAm
1. Foli-Rendzic Leptosols*
2. Histi-Rendzic Leptosols*
Rendzic Leptosols
Rendzic Leptosols
Skeli-Rendzic Leptosols*
Chromi-Rendzic Leptosols*
ako iné RA
Calcaric Cambisols
ako iné PR
Calcaric Cambisols
Stagni-Calcartic Cambisols
Chromi-Calcaric Cambisols
ako iné RA
1. Haplic Vertisols, 2. Calcaric Vertisols
ako iné SA
1. Stagni-Haplic Vertisols*
2. Stagni-Calcic Vertisols*
Calcaric Vertisols*
Haplic Chernozems
ako iné ČM
Luvi-Haplic Chernozems
Luvic Phaeozems
Cambi-Haplic Chernozems*
Haplic Chernozems
salic*
calcaric*
1. Mollic Fluvisols
2. Hapli-Gleyic Chernozems*
ako iné ČA
1. Mollic Fluvisols
2. Gleyi-Haplic Chernozems*
Mollic Gleysols
Histi-Mollic Gleysols
sodic*
salic*
calcaric*
1. Haplic Luvisols
2. Calcaric Luvisols
Hapli-Dystric Luvisols
Ako iné HM
Albi-Haplic Luvisols*
Stagni-Haplic Luvisols*
Chromic Luvisols
Albic Luvisols
Albi-Dystric Luvisols*
ako iné LM
Haplic Glossisols
Stagnic Glossisols
Albi-Chromic Luvisols
Eutric Cambisols
1. Dystric Cambisols
2. Cambic Umbrisols
3. Haplic Umbrisols
ako iné KM
Eutric Cambisols
Eutric Cambisols
Cambic Podzols
1. Cambi-... Andosols
2. Tephri-... Cambisols*
Luvi-...Cambisols*
Stagni-...Cambisols*
Gleyic Cambisols(Eutri-, Dystri-) Chromic Cambisols
Eutric Andosols
1. Pachic Andosols
2. Vitric Andosols
3. Pachalic Andosols
4. Silic (Umbri-Silic) Andosols
ako iné AM
skeletic*
1. Haplic Podzols

43

Vyjadrenie textúrnej skupiny pôd všeobecne:ľahká - arenic*, ťažká - vertic*- z aluviálnych sedimentov- z nealuviálnych sedimentov- z aluviálnych sedimentov- z nealuviálnych sedimentov- ľahká: Luvic Arenosols
s kalcikovým
Ca-horizontom,
alebo
akumuláciou mäkkých zhlukov CaCO3 do 1,25m

- ľahká: Albi-Luvic Arenosols*- ľahká: Cambic Arenosols
Psefitická: 1. Skeli-... (Eutric,
Cambisols 2. Skeletic Umbrisols- len malá časťDystric)- striktne podľa WRB- A-hor: umbric farba, > 50 cm a > 6% org. C- vitr-andic hor., al. textúrne ľahší ako hlinitý
- alu-andic hor., a vlastnosti ako Pachic
Andosols- iné dystrické andozeme

Pseudoglej

Glej

Organozem

SlaniskoSlanecKultizem

Antrozem

kultizemný
kambizemný

PZa
PZk

glejový
organozemný

PZG
PZo

humusovo-železitý

PZz

modálnyPGmv. nasýtený

PGmn

kultizemný
luvizemný

PGa
PGl

stagnoglejový
glejový
organozemný
rubifikovaný
modálny

PGx
PGG
PGt
PGr
GLm

kultizemný
močiarový

GLa
GLy

organozemný

GLt

v. kyslý
karbonátový
modálnaslatinnákultizemná
litozemná
glejová

GLa
GLc
OMm
OMe
OMa
OMq
OMG

v. nasýtená
v. kyslá
v. karbonátová
modálne

OMn
OMa
OMc
SKm

kultizemné
slancové
glejovéčiernicové
v. karbonátové
v. sulfidické
modálny
kultizemný
soloďový
fluvizemný
čiernicový
Pôdna forma: záhradnárigolovaná
terasovaná

SKa
SKc
SKG
SKč
SKc
SKs
SCm
SCa
SCd
SCf
SCč
KTg
KTr
KTt

2. (Duric Podzols)
ako iné PZ
1. Umbric Podzols
2. Cambic Podzols
Gleyic Podzols
1. Foli-Haplic Podzols*
2. Histi-Haplic Podzols*
1. Haplic Podzols
2. Humic Podzols
1. Dystric Planosols
2. Haplic Stagnosols
1. Eutric Planosols
2. Haplic Stagnosols
ako iné PG
1. Luvic Stagnosols
2. Albic Stagnosols
Haplic Stagnosols
Gleyic Stagnosols
Histis-Haplic Stagnosols
Chromi-...
1. Haplic Gleysols
2. Fluvic Gleysols
ako iné GL
1. Histi-Mollic Gleysols
2. Histi-Umbric Gleysols
1. Histi-Mollic Gleysols
2. Histi-Umbric Gleysols
dystric*
calcaric*
Haplic (Folic, Fibric) Histosols
Haplic (Fibric, Folic) Histosols
ako iné OM
Leptic Histosols
1. Haplic (Fibric) Histosols
2. Histic Gleysols*
eutric*dystric*
calcaric*
1. Haplic Solonchaks
2. Salic Fluvisols
ako iné SK
1.Sodic Solonchaks, 2. Salic Solonetz
Gleyic Solonchaks
Mollic Solonchaks
calcaric*
1. Thionic Fluvisols, 2. Thionic*
1. Haplic Solontz, 2. Gleyic Solonetz
ako iné SC
Albi-Haplic Solonetz*
1.Haplic Solonetz, 2. Gleyic Solonetz
Mollic Solonetz
Hortic Anthrosols
Ari-Anthropic Regosols
Ari-Anthropic Regosols

Pôdna forma: urbická
Depóniová
haldová

ANu
ANd
ANb

Urbi-Anthropic Regosols
Urbi-Anthropic Regosols
Anthropo-Skeletic Leptosols- lokálne

- lokálne

- z rôznych sedimentov, okrem recentných
alúvií
- z recentných aluviálnych sedimentov- charakteristiky „folic“ a „fibric“ v MKSPa WRB nie sú plne zhodné- SK na alúviách(2) – s nástupom slaniskového S-horizontu od
0,2-0,5 m(2) – s Gr-horizontom do 1 m od povrchu- Albic Solonetz (Soloď modálny) – v SR
nezistený
- všetky SC s molickým A-horizontom
Taxonómiou WRB možno vyjadriť kultizemea antrozeme MKSP len na úrovni kategórií„forma“, resp. „varieta“ (eutric*, dystric*,
calcaric*, alkalic*)

Fotodokumentácia
Dobrá fotografia je zdrojom cenných informácií. Fotografie pôdnych profilov,
odkryvov, krajinných celkov, dynamických javov v krajine (erózia, zosúvanie, tvorba
povrchov pôd) sa dajú použiť na ilustráciu sprievodných správ, monografií a kníh. Vždypredstavujú vhodný študijný materiál.
Profil pôdy sa fotografuje vtedy, keď slnko priamo osvetľuje stenu, ktorá reprezentuje
profil, resp. pri malom svetelnom uhle, uhle, ktorý umožňuje lepšiu kresbu pôdnej štruktúry.

44

Obr. 11. Černozem – Bajč
(zanedbaná vinica)

Obr. 12. Černozem – KomjaticeObr. 15. Fluvizem – Toruń
(Poľsko)Obr. 16. Smonica – Gniew(Poľsko)Obr. 13. Fluvizem – ŠaľaObr. 14 Kambizem – Malá TŕňaObr. 17. Černozem – Borovce

Obr. 18. Černozem – Dúlovce

Treba sa vyvarovať fotografovaniu ráno a podvečer, kedy viac prevládajú žlté a červené
odtiene. V prípade, že počasie nie je príliš dobré a je pod mrakom alebo sa fotografuje
v hustejšej vegetácii, je potrebné použiť blesk.
Profily môžu byť fotografované po vykopaní a po preparácii pôdnej štruktúry
pôdoznaleckým nožom alebo lopatkou. Niekedy očistené prirodzené odkryvy ukážu viac
potrebných detailov, ako čerstvo vykopané sondy. Na označenie sondy, detailu alebofenoménov sa používajú rôzne zrovnávacie predmety. Najlepší je zavesený plastikový meter.
Niekedy sa na fotenie detailov používajú predmety ako mince, nôž, kladivo kvôli ilustráciia skutočnej veľkosti záujmového objektu.
3.4. Odber pôdnych vzoriek a monolitov
Pôdne vzorky odoberáme z čelnej steny sondy a to v porušenom stave (pre stanovenie
zrnitosti a chemických vlastností) a v neporušenom strave v prirodzenom uložení (prestanovenie fyzikálnych vlastností). Podľa počtu a cieľa rozborov určujeme hmotnosť
odobratých vzoriek zeminy.
3.4.1. Odber vzoriek pre stanovenie zrnitostného zloženia a chemických vlastností
Vzorka pôdy sa odoberá vždy od spodu smerom nahor, tj. od pôdneho substrátu(materskej horniny) k povrchovému horizontu. Ak je hrúbka horizontu do 0,1 m, vzorku
odoberáme z celej jeho hĺbky. Ak je jeho mocnosť nad 0,1 m, vzorku pôdy odoberáme z jeho
najtypickejšej časti a to spravidla zo stredu. Pri mocnosti horizontu nad 0,3 m sa odoberajú
dve vzorky. Pri kambizemiach odoberáme vzorku z hornej časti kambického horizontu, hneďpod ornicou a ak je kambický horizont hrubší ako 0,3 m i z jeho spodnej časti. Vzorky pôdyz rôznych genetických horizontov nikdy nemiešame a pri odbere dbáme, aby vzorky boli bez
45

prímesí zemín z iných genetických horizontov. Z tohto dôvodu nesmieme zabúdať na čistenie
lopatky, s ktorou odoberáme vzorky pôdy. Vzorky pôdy dávame do označených vrecúšok. Na
vrecúšku musí byť uvedené: číslo sondy a pôdnej vzorky, miesto a dátum odberu, genetický
horizont a hĺbka odberu. Pri prevoze na väčšie vzdialenosti pôdne vzorky balíme dodreveného obalu, aby sa neznehodnotili. Po prevoze vzorky v prípravni ich vysypeme na
baliaci papier, väčšie hrudy jemne rozdrobíme v prstoch a necháme usušiť na vetranom
mieste, nikdy nie priamo na slnku.
3.4.2. Odber vzoriek pre stanovenie fyzikálnych vlastností
Pôdne vzorky pre stanovenie fyzikálnych a hydrofyzikálnych vlastností odoberámev neporušenom stave do špeciálnych valčekov. Sú to celokovové – nehrdzavejúce valčeky
spravidla s objemom 100 cm3. Skladajú sa z vlastného valčeka a dvoch viečok. Aby sa pôdna
vzorka pri odbere neporušila, používa sa špeciálny násadec, ktorého jedna strana je zaostrená,
opačná časť je rozšírená (zaostrenie je potrebné pre ľahšie prenikanie do pôdy, rozšírenie preľahšie vtláčanie alebo vtĺkanie valčeka do pôdy). Pre odber vzorky do Kopeckého valčeka si
musíme pôdny profil upraviť tak, aby sme v príslušnej hĺbke získali dostatočne veľké
vodorovné miesto. Odber uskutočňujeme z celého profilu, spravidla po každých 0,1 m
v niekoľkonásobnom opakovaní v poradí zhora nadol. Z povrchu ornice odstránime asi 5 cm
vrstvu presušenej pôdy, resp. mačinovú vrstvu a upravíme si miesto na vtlačenie valčekov.
Valčeky sa vtláčajú do pôdy tak hlboko, až sa naplní zeminou nielen valček, ale aj násadec.
Valček sa vtláča do pôdy vždy vertikálne, aby sa zachovala prirodzená stavba. Po vtlačení
valček aj s násadcom uvoľníme lopatkou z profilu pôdy. Odstráni sa vrchná časť z násadcaa zeminu bez uplatnenia tlaku zarovnáme s okrajom valčeka. Takto odobratú zeminu vo
valčeku prikryjeme z oboch strán vekom. Valček má svoje číslo, ktoré zapíšeme do pôdneho
zápisníka s uvedením hĺbky, z ktorej bol odobraný. Vzorky odobrané do Kopeckého valčekov
v ten istý deň zvážime, aby sme mohli stanoviť momentálny stav vlhkosti pôdy. Ďalšie
rozbory sa následne uskutočňujú podľa príslušnej metodiky v laboratórnych podmienkach.
3.4.3. Odber pôdnych monolitov
Pôdne monolity sú vertikálne stĺpce pôdy, ktoré sa odoberajú z vykopaných sond.
Tieto monolity zahrňujúce často všetky pôdne horizonty sú najčastejšie pritmelenéa vypreparované, takže sa dajú použiť na študijné a vedecké účely. Môžu sa demonštrovať
alebo po prekrytí sklom trvalo umiestniť v interiéri. Pôdne monolity môžu byť vyriabilné voveľkosti. Obyčajne sú však dlhé 1,2 m, 0,2 m široké a 0,1 m hrubé. Na odber monolitu sapoužívajú drevené, plastikové alebo najlepšie kovové rozoberateľné rámy s perforovaným
dnom. Princíp odberu monolitu je veľmi jednoduchý, ale veľmi pracný a časovo náročný. Pre
odber monolitu sa predná strana profilu starostlivo očistí a vyhladí do vertikálnej polohy.
K stene sa priloží krabica a označí vnútorný rozmer krabice nožom do steny profilu. Pôda
okolo sa obreže a odstráni, takže zostane vertikálny hranol stále jednou časťou spojený
s ostatným profilom. Na tento výrez sa nasunie príslušný rám až po jeho dno, aby nezostal
prázdny priestor medzi rámom a monolitom, kde by sa mohol pod váhou zlomiť. Potom sa
z bokov v určitej výške nad rámom pomocou nožov a zhora pomocou rýľa uvoľní celýmonolit aj s rámom a opatrne odklopí do horizontálnej polohy. Táto činnosť vzhľadom naváhu vzoriek vyžaduje aspoň dvoch pracovníkov, pričom jeden pridrží rám, druhý uvoľní
a odreže monolit. Na povrch monolitu sa nanáša Duvilax, ktorý slúži na jeho zafixovanie.
Iný spôsob odberu a vyhotovenia pôdnych monolitov, ktorý sa dosť často používa
v Holansku a v iných krajinách sú monolity odobraté priamo v teréne pomocou cementačných
látok, a prípadne tam aj vypreparované. Stena profilu v tomto prípade s miernym sklonom (do10o) sa očistí a natrie zriedeným lepidlom (nitrocelulózové, latexové – Duvilax). Ak ide
o piesočnaté pôdy, zriedený lak sa zalieva na šikmú stenu z hora dolu. Pri ostatných pôdach je

46

postup opačný. K spodnej časti steny profilu sa priloží lopatka s koncovkou z hrubšej gumyso širkou o niečo väčšou, ako je šírka odoberaného monolitu. Zriedené lepidlo nalievané nalopatku sa pri jej pohybe na hor dobre vtláča do pôdy. Naloží sa jutová sieťovina, alebo iná
vhodná riedka textília a po čiastočnom zaschnutí sa aplikuje hustejšie lepidlo. Po úplnom
zaschnutí možno monolit zo steny profilu stiahnuť pomocou pružnej dosky priloženej namonolit, za postupného narezávania profilu ostrým, rovným a dlhým rýľom zhora.

Obr. 19. Pôdne monolity
3.5
Terénne zhodnotenie vyčlenených pôdnych kategórií na záujmovom území a zostavenie
pôdnej mapy
V rámci terénneho zhodnotenia skúmaných pôdnych profilov pristupujeme
k zostaveniu náčrtu pôdnej mapy v teréne, tj. k plošnému vymedzeniu základných
mapovaných jednotiek (pôdne celky, okrsky) a zvýrazňujeme charakteristiky, ktoré
dokresľujú ekologické vlastnosti pôdy. Na záver terénnej časti mapovania uskutočníme
previerku pracovnej mapy, tj. skontrolujeme správnosť vyznačenia sond a presnosť
vymedzenia mapovanej pôdnej jednotky. Ďalej vyznačíme zatriedenie a kontúry pôdnych
celkov a okrskov. Upresníme produkčnú charakteristiku jednotlivých pôdnych kategórií,podľa výšky úrod poľnohospodárskych plodín, agrotechnických a melioračných opatrení.
Zhotovený náčrt pôdnej mapy zostavený na základe terénneho prieskumu konfrontujemes poznatkami pracovníkov príslušného poľnohospodárskeho podniku a dopĺňame údajmi
o využití pôdneho fondu (osevné postupy, zvláštnosti agrotechniky, hnojenie, meliorácie,protierózne opatrenia).

-

Pre úplnú kompletizáciu pôdnej mapy s elaborátom sú nutné ešte ďalšie pracovné etapy:laboratórne rozbory pôdnych vzoriek a ich vyhodnotenie (matematicko-štatisticky,
zhotovenie tabuliek a grafov),spresnenie mapovanej pôdnej jednotky a jej charakteristiky na základe laboratórnychanalýz,zostavenie pôdnej mapy a doplnkových kartogramov,vypracovanie sprievodnej správy s návrhmi na zúrodňovacie opatrenia.

47

4. Použitá literatúra
1. ČURLÍK, J. – ŠURINA, B. 1998. Príručka terénneho prieskumu a mapovania pôd.
Bratislava : VÚPÚ, 1998. 134 s. ISBN 80-85361-37-X.
2. HANES, J. – CHLPÍK, J. – MUCHA, V. – SISÁK, P. ZAUJEC, A. 1995. Pedológia(Praktikum). Nitra: VŠP, 1995. 153 s. ISBN 80-7137-195-5.
3. HRAŠKO, J. – BEDRNA, Z. 1988. Aplikované pôdoznalectvo. Bratislava : Príroda, 1988.
474 s.
4. KOLEKTÍV AUTOROV. 2000. Morfogenetický klasifikačný systém pôd Slovenska.
Bazálna referenčná taxonómia. Societa pedologica Slovaca. Bratislava : VUPOP, 2000, 74 s.
ISBN 80-85361-70-1.
5. LINKEŠ, V. – PESTÚN, V. – DŽATKO, M. 1996. Príručka pre používanie máp
bonitovaných pôdno-ekologických jednotiek. Bratislava : VÚPÚ, 1996. 103 s. ISBN 8085361-19-1.
6. MILLAR, C.E. – TURK, L.M. – FOTH, H.D. 1962. Fundamentals of soil science. 3 vyd.
New York : John Wiley and sons, Inc., 1962, 526 s.
7. PRAX, A. 2008. Význam komplexního průzkumu zemědělských půd v bývalemČeskoslovensku a rozpracovaní jeho výsledků. In Zborník príspevkov Sborník příspěvků
Pôda v modernej informačnej spoločnosti. [CD-ROM]. Bratislava : VÚPOP, 2008, s. 15-21.
ISBN 978-80-89128-44-0.
8. ŠALY, R. 1978. Pôda základ lesnej produkcie. Bratislava : Príroda, 1978. 235 s.
9. ŠIMANSKÝ, V. 2010. Základy pedológie. 1 vyd. Nitra : SPU, 2010. 108 s. ISBN 978-80552-0404-8.
10. ZAUJEC, A. – CHLPÍK, J. – NÁDAŠSKÝ, J. – SZOMBATHOVÁ, N. – TOBIAŠOVÁ,E. 2009. Pedológia a základy geológie. 1 vyd. Nitra : SPU, 2009. 399 s. ISBN 978-80-5520207-5.
11. ZAUJEC, A. – CHLPÍK, J. – TOBIAŠOVÁ, E. – SZOMBATHOVÁ, N. 2002.
Pedológia. 2 vyd. Nitra : SPU, 2002, 98 s. ISBN 80-8069-261-0.
12. www.pedosphere.com
13. www.vupop.sk

48