Програмні документиіз соціальної роботиГЛОБАЛЬНЕ ВИЗНАЧЕННЯ СОЦІАЛЬНОЇ РОБОТИ
GLOBAL DEFINITION OF SOCIAL WORKУ 2014 році Міжнародна федерація соціальних працівників (МФСП)та Міжнародна Асоціація шкіл соціальної роботи (МАШСР) ухвалилиГлобальне визначення соціальної роботи (Global Definition of SocialWork). Цей документ складається з двох частин – власне визначення йкоментарі до нього, які витлумачують завдання, принципи, ключовітеоретичні концепції соціальної роботи.
Global Definition of Social Work / IFSW, IASSW. 2014.
URL: http://ifsw.org/get-involved/global-definition-of-social-work.

Інформація про рукописНадійшов до редакції:5.02.2018Рецензований:15.02.2018Прийнятий до друку:01.03.2018«Соціальна робота – це базована на практиці професія та академічна дисципліна, яка сприяєсоціальним змінам та розвитку, соціальній згуртованості, активізації та звільненню людей. Центральнемісце в соціальній роботі посідають принципи соціальної справедливості, прав людини, колективноївідповідальності і поваги до різноманітності. Підкріплена теоріями соціальної роботи, соціальнихі гуманітарних наук, а також місцевими знаннями, соціальна робота залучає людей і структури длявирішення життєвих проблем та покращення благополуччя.
Наведене вище визначення може бути посилене на національному та/або регіональному рівнях».
Коментарі до глобального визначення соціальної роботи
Коментарі розкривають основні поняття, що використовуються у визначенні, і деталізують їхвідповідно до основних завдань і принципів професії «соціальна робота», її бази знань і практичної
сфери діяльності.

ОСНОВНІ ЗАВДАННЯОсновними завданнями професії «соціальна робота» є сприяння соціальним змінам, соціальномурозвитку, соціальній згуртованості, а також наснаженню і звільненню (розширенню свобод) людей.
Соціальна робота – це практично орієнтована професія та академічна дисципліна, яка визнає,що пов’язані між собою історичні, соціально-економічні, культурні, територіальні, політичні таіндивідуальні фактори створюють можливості та/чи перешкоди людському благополуччю та розвитку. Структурні бар’єри сприяють укоріненню нерівності, дискримінації, експлуатації та пригнобленню.
Розвиток критичної свідомості через осмислення структурних джерел пригноблення і/або привілеїв,що базуються на таких критеріях, як раса, клас, мова, релігія, гендер, наявність інтелектуальної чифізичної недостатності, культурна чи сексуальна орієнтація, та розвиток дієвих стратегій, спрямованих96Вісник АПСВТ, 2018, №2

на усунення структурних і особистісних бар’єрів, є ключовими у визвольній (emancipatory) практиці,завдання якої – наснаження і звільнення (розширення свобод) людей. Виявляючи солідарність з тими,хто перебуває у скрутному становищі, соціальна робота спрямована на подолання бідності, звільненнявразливих та пригноблених, сприяє соціальному залученню і соціальної згуртованості.
Завдання сприяти соціальним змінам ґрунтується на тому, що втручання соціальної роботи маєвідбуватися тоді, коли існує поточна ситуація – на індивідуальному рівні, на рівні сім’ї, малої групи, громади чи суспільства, – яка потребує зміни і розвитку. Це завдання зумовлене потребою кинути виклик і змінити ті структурні умови, які спричиняють маргіналізацію, соціальне виключення тапригноблення. Ініціативи з соціальних змін визнають роль людських чинників у просуванні прав людини та економічної, екологічної і соціальної справедливості. Соціальна робота так само підтримує
соціальну стабільність доти, доки така стабільність не використовується для підтримки маргіналізації,соціального виключення чи пригноблення будь-якої окремої групи осіб.
Концепція соціального розвитку передбачає впровадження таких стратегій втручання, що вкінцевому результаті формують бажані рамки для державних і політичних контекстів, на додаток добільш популярних підходів – залишкового та інституціонального. Соціальний розвиток ґрунтується нахолістичних біопсихосоціальних, моральних оцінках (судженнях) і втручаннях, які виходять за межірозподілу на мікро- і макро- рівні, включають численні системні рівні та міжгалузеве й міжпрофесійнеспівробітництво, спрямовані на забезпечення сталого розвитку. Пріоритетними є соціально-структурнийта економічний розвиток; при цьому не підтримується загальноприйнята думка про те, що економічнезростання є необхідною умовою для соціального розвитку.

ПРИНЦИПИОсновними принципами в соціальній роботі є: повага до невід’ємної цінності і гідності людей, незавдання шкоди, повага до різноманіття, захист прав людини і соціальної справедливості.
Адвокація та захист прав людини і соціальної справедливості є мотивацією та рушійною силоюсоціальної роботи. Професія соціальної роботи передбачає, що права людини можуть повноцінно дотримуватись лише тоді, коли існує колективна відповідальність. Ідея колективної відповідальності полягаєв тому, що права окремої людини можуть бути щоденно реалізовані лише за умов відповідальності
кожної людини один перед одним та перед оточенням; а також звертає увагу на важливість створення
рівних взаємовідносин в межах громад. Саме тому головним фокусом соціальної роботи є адвокація
прав людини на всіх рівнях та сприяння досягненню таких результатів діяльності, за яких кожна людина бере відповідальність за благополуччя інших, розуміє і поважає взаємозалежність людей, івзаємозалежність між людьми і навколишнім оточенням.
Соціальна робота охоплює права першого, другого і третього покоління. До прав першого поколіннявідносяться громадянські та політичні права, такі як свобода слова і думки, свобода від тортур інедоторканість особистості; друге покоління — соціально-економічні та культурні права, такі як право наосвіту, охорону здоров’я і житло, мовні права меншин; третє покоління прав фокусується на світі природи та праві на видове біорізноманіття й рівність між поколіннями. Ці права є взаємодоповнюванимиі взаємозалежними, при цьому враховують як індивідуальні, так і колективні права.
У деяких випадках принципи «не нашкодь» і «повага до різноманіття» можуть набувати суперечливого значення, зокрема, коли права деяких груп (таких, як жінки та гомосексуальні особи), включно зправом на життя, порушуються в ім’я культури. Світові стандарти освіти і навчання з соціальної роботи
вирішують це складне питання, пропонуючи навчати соціальних працівників підходу, що ґрунтуєтьсяна базових правах людини, в контексті якого існує наступне пояснення: «Цей підхід може викликатиконструктивну конфронтацію та зміни там, де певні культурні вірування, цінності та традиції порушу97ють базові права людини. Оскільки культура є соціально конструйованою і динамічною, вона можезазнавати деконструкції та змін. Така конструктивна конфронтація, деконструкція і зміни можуть полегшуватись за допомогою підвищення чутливості до певних культурних цінностей, вірувань і традиційта їх розуміння, а також за допомогою налагодження критичного і рефлексивного діалогу між членамикультурної групи щодо широкого кола питань у сфері прав людини».

ЗНАННЯ
Соціальна робота є одночасно міждисциплінарною і трансдисциплінарною, й спирається на широкий спектр наукових теорій і досліджень. «Наука» розуміється в цьому контексті в її базовому значенні– як «знання». Соціальна робота спирається на власну теоретичну базу та дослідження, які постійно
розвиваються, та на теорії інших гуманітарних наук, включно з (але не обмежуючись) розвитком громад, соціальною педагогікою, менеджментом, антропологією, екологією, економікою, освітою, доглядом, психіатрією, психологією, охороною здоров’я і соціологією. Унікальність теорій і досліджень усоціальній роботі полягає у тому, що вони прикладні та спрямовані на вивільнення, або емансипацію.
Значна частина досліджень та теорій соціальної роботи розроблені спільно з користувачами послуг вінтерактивному, діалогічному процесі, а, отже, ґрунтуються на особливостях окремої практики.
У запропонованому визначенні йдеться також про те, що соціальна робота ґрунтується не лише наспецифічній практичній діяльності та західних теоріях, а й на місцевих (корінних) знаннях. Спадщинаколоніалізму вплинула на те, що першочергову роль було відведено західним теоріям і знанням, акорінні, місцеві знання були знецінені, проігноровані. Запропоноване визначення спрямоване на зменшення впливу цього процесу, його уповільнення й руху в зворотному напрямку, через визнання того,що корінне населення кожного регіону, країни чи території має власні цінності, шляхи пізнання, способи передачі власних знань, і зробило вагомий внесок у науку. Соціальна робота намагається виправити наслідки західного колоніалізму і гегемонії, що історично склалися, через вивчення й врахуваннядосвіду корінного населення усього світу. У такий спосіб знання в соціальній роботі будуть створюватись спільно з корінним населенням та базуватися на його досвіді, а, отже, застосовуватимутьсябільш правильно не лише в місцевому контексті, а й на міжнародному рівні. Ґрунтуючись на діяльності
Організації Об’єднаних Націй, Міжнародна Федерація соціальних працівників визначає корінні народинаступним чином:• вони живуть на географічно визначених, успадкованих територіях (або зберігають прив’язаністьдо них);• як правило, вони підтримують особливі, окремі соціальні, економічні та політичні інституції вмежах своїх територій;• як правило, вони прагнуть зберігати культурні, географічні та інституційні відмінності, а неасимілюватися повністю в суспільство окремої національності;• вони ідентифікують себе як корінні жителі або представники роду1.

ПРАКТИКА
Законність та повноваження соціальної роботи полягають у втручанні на етапах взаємодії людейз їх оточенням. Оточення охоплює різноманітні соціальні системи, до яких залучені люди, а такожприродне, географічне середовище, яке має вагомий вплив на життя людей. Методологія залучення (participatory methodology), що просувається у соціальній роботі, описана у визначенні наступним
чином: «залучає людей і структури для вирішення проблем і покращення благополуччя». Наскільки
1 http://ifsw.org/policies/indigenous-peoples

98Вісник АПСВТ, 2018, №2

це можливо, соціальна робота підтримує роботу з людьми, а не лише для людей. Відповідно до парадигми соціального розвитку, соціальні працівники використовують низку навичок, методів, стратегій,принципів і заходів на різних системних рівнях, спрямованих на підтримку системи та/або зусиллящодо її зміни. Практика соціальної роботи охоплює широкий спектр діяльності, у тому числі різноманітніформи терапії та консультування, групової роботи, роботи в громаді; розробку та аналіз соціальноїполітики, а також втручання з метою адвокації чи змін на політичному рівні. З огляду на перспективу вивільнення, або емансипації (emancipatory perspective), яку підтримує це визначення, стратегіїсоціальної роботи спрямовані на збільшення відчуття надії, посилення почуття власної гідності та творчого потенціалу людей, з метою протистояння та зміни репресивної динаміки влади і структурних джерел несправедливості. Таким чином відбувається поєднання в єдине ціле мікро- та макро- вимірів
втручань та особистісно-політичних вимірів втручань. Цілісний фокус соціальної роботи універсальний,однак пріоритети практичної соціальної роботи відрізнятимуться з огляду на конкретну країну, та іноді
залежно від історичних, культурних, політичних і соціально-економічних умов.
Відповідальність соціальних працівників усього світу – захищати, збагачувати і реалізовувати напрактиці цінності та принципи, наведені у цьому визначенні. Визначення соціальної роботи може бутизначимим лише за умови, якщо соціальні працівники активно впроваджують його цінності й бачення.

ДОДАТКОВІ ПРОПОЗИЦІЇ ЩОДО ГЛОБАЛЬНОГО
ВИЗНАЧЕННЯ СОЦІАЛЬНОЇ РОБОТИ, ПРИЙНЯТІ НА ГЕНЕРАЛЬНІЙ
АСАМБЛЕЇ МІЖНАРОДНОЇ ФЕДЕРАЦІЇ СОЦІАЛЬНИХ ПРАЦІВНИКІВ• «Жодна з частин цього визначення не може тлумачитися у спосіб, що суперечить будь-якиміншим частинам цього визначення».
• «Поширення на національному та/або регіональному рівнях не повинне суперечити змістуокремих елементів визначення та розумінню визначення в цілому» .
• «Оскільки визначення соціальної роботи є ключовим елементом встановлення ідентичностіпрофесійної групи, подальший перегляд цього визначення повинен ініціюватися лише після певногооцінювання процесу впровадження та встановлення потреби у змінах. Пріоритетним має бути додавання подальших коментарів, на противагу зміні визначення».
Переклад з англійської мови Оксани Бойко та Оксани Савицької99