Berylliummineraler i Norge
AV ROY KRISTIANSENABSTRACTThis is a presentation of all known
Beryllium-minerals occurring in
Norway. It comprises 29 valid species,
mostly silicates with a complete lackof Be-phosphates. The largest varietyof species occurs in the vicinity ofLangesundsfiord. Geographicaldistribution of Be-minerals in Norway
is indicated, and all species arebriefly commented on.
Innledning

Smaragd 10 mm. Minnesund. Samling og foto Geir H. Wiik.

Beryllium (atom nr.4) er et av de letteste elementene i det periodiske system (sp.v.l ,85), og utbredelsen i jordskorpen er omtrent 0,0005-0,0006%.
Beryllium (som oksyd) ble oppdaget av
Vauquelin i beryll og smaragd 1798.

Beryllium-provinser
De viktigste og stl?lrste beryllium-kildene i Norge~igger i granittpegmatittomradene i Syd-Norge og
1 de nefelin-syenittiske pegmatittene ved Langesundsfjorden, hvor diversiteten er stl?lrst p.g.a.
mange sekund~rmineraler eller senhydrotermale
dannelser.
Men vi har og flere omrader i Nordland med betydelig innslag av beryllium-mineraler, hovedsakelig som beryll og gadolinitt med noen sekund~re.
Andre forekomst-typer finner vi i hulrom i Oslofeltets dypbergarter, som ekeritt og nordmarkitt, kfr.
Kvamsdal (1998)

I dag kjenner vi 84 forskjellige godkjente berylliumrnineraler i verden, hvorav de aller fleste er uvanlige eller sv~rt sjeldne. Bare 29 (ca 35% av det
totale antall) av disse forekommer i Norge, og det
som umiddelbart glimrer med sitt frav~r er den
totale mangelen pa Be-fosfater, selv om noen kunne
tenkes a forekomme f.eks.i litiumpegmatitten i Agskardet, Nordland.
Det mest utbredte beryllium-mineral i Norge (ogverden ellers) er vanlig gn'lnn beryll, som er funnet
i kjempekrystaller bl.a. i Iveland, Setesdal, opp til
3 tonns vekt. Beryll er mer kjent som varianten
smaragd, som har v~rt anvendt i smykker allerede
for flere tusen ar siden.
For Be-mineraler i nefelin-syenittiske pegmatitteri Norge henvises spesielt til Andersen et al. (1996),
Engvoldsen et al.(1991) og Raade et al (1980).
Noe tilsvarende for granittpegmatitter har vi ikke
hatt siden Bjl?lrlykke 1939.
Nar det gjelder oppdagelser av Beryllium-mineraler i nyere tid star flere personer sentralt m.h.t.
identifiseringer og beskrivelser, nemlig Alf Olav
Larsen, Arne Asheim og Gunnar Raade, og ikke
minst Svein Arne Berge og Frode Andersen som destore "oppdagere"!

OKSYDER.
Bromellitt BeO(Aminoff 1925)
Navn etter Magnus vonBromell (1679 - 1731) svensk lege, som ogsa underviste i zoologi, botanikk
og mineralogi, i tillegg til
medisin!
Eneste funn i Norge av
bromellitt ble gjort 1984 av
Svein Arne Berge i Sagabruddet, Tvedalen, hvor den
opptrer som sma tavleformede eller flakaktige krystaller, vanligvis i komplekse rosetter, hvite til kremfargede. Mineralet fluoriserer gulig hvitt bade ilang- og kortbl?llget UV-lys. Den opptrer i sma hull-8rom i natrolitt
TABELL 1 Kjemisk fordeling av
med gn1lnn til fioBe-mineraler i Norge.
lett diaspor og AIholdig chamositt.
(8)
Oksyder3
Det bromellitt f¢r(3)Borater2
ende materiale er(21) 0Fosfateret resultat av(3)
Arsenater/arseniter
1hydrotermal om(49)Silikater
23
vandling
av(84) 29sum
nefelin (Larsen etTalleneiparenteserpaverdensbasis.
al. 1987). Detteer det f¢rste lavDet store belyllklystallet som er innfelt paforsiden, er
temperaturfunn.
ncermere to meter h¢yt og star plassert i trappen ved
I global samGeologisk mineralogisk museum
menheng er bro- A
mellitt et meget sjel.
Bromelztt Sagabruddet. Larsen et al. 1987.
dent mineral.
TABELL 2. Beryllium-mineraler i Norge ordnet kronologisk
Navn
Lokalitet
Beskrevetlpublisert
BeryllKjerring¢y,Nordland ?
Scheerer 1845
HelvinH¢rtekollen
Str¢m 1825
Gadolinitt-(Y)OppdalStr¢m 1825
Stokk¢yErdmann 1840
*Leukofan*Melinofan
Stokk¢y?
Scheerer 1852
Lille Ar¢ya, Langesundsfj Br¢gger 1887
*Eudidymitt*Hambergitt
Br¢gger 1890
Helgeroa,Larvik
Epididymitt
Vesle Ar¢ya, Langesundsfj Flink 1898
Fenakitt
Tangen,Krager¢
Backstr¢m 1898
Bertranditt
Iveland
Vogt 1911
KrysoberyllNateland,Iveland
Schetelig 1913
EuklasHovasen, Iveland
Strand 1953
Bavenitt
N.Boksj¢,0stfold
Neumann & Sverdrup 1959
Genthelvin
Lagendal, Larvik
Oftedal & Sreb¢ 1963
Milaritt
Bankall,OsloOftedal & Sreb¢ 1965
Barylitt
Lagendal,Larvik
Sreb¢ 1966
*Gadolinitt-(Ce)Bj¢rkedalen, Skien
Segalstad & Larsen 1978
*Chiavennitt
Tvedalen, Vestfold
Raade et a1.1983
Behoitt
Tvedalen, Vestfold
Neumann 1985
Bromellitt
Tvedalen,Vestfold
Larsen et al 1987
Bazzitt
Heftetjern, Telemark
Juve & Bergst¢l 1990
Asbecasitt
Tennvatn,Nordland
Larsen 1990
Hingganitt-(Y)Tvedalen, Vestfold
Haugen & Ellingsen1991*TvedalittTvedalen, Vestfold
Larsen et al. 1992
Berboritt
Tvedalen, Vestfold
Guisepetti et al.1992
H¢gtuvaittH¢gtuva, Nordland
Grauch et al. 1994
H¢gtuva, Nordland«
Danalitt
Hingganitt-(Yb)Tangen,Krager¢
Kristiansen 1994
Leifitt
Vesle Ar¢ya, Langesundsfj Larsen & Asheim 1995
* originalbeskrevet fra Norge

9

Krysoberyll BeAlz0 4(Werner 1790)
Fra gresk "gylden" og beryll pa grunn av fargen.

Krysoberyll. Nateland Schetelig 1913)
Tvillingkrystall til h¢yre.
Krysoberyll ble f¢rste gang funnet i Norge av O.
Thortveit 1909 i en pegmatitt pa garden Nateland i
Iveland, hvor den opptriidte som grovkrystallinske
masser, men ogsa som velutviklede tykk-tavlige
krystaller, ofte tvillinger eller trillinger (Schetelig1913). Noe senere ble krysoberyll funnet i en
granittpegmatitt i S¢ndeled. I nyere tid er det gjort
funn av krysoberyl sammen med beryll i Skavdalen i Evje-Iveland. Sreb¢ (1966) fant ¢rsma svakt

vinr¢dfargede
krysobery llkrystaller
nefelinsyenitten i Lagendal.
Behoitt d- Be(OH)z(Ehlmann et al.1970)
Navn etter kjemisk sammensetning:Be(ryllium)h(ydro)o(ksyd) itt.
Dimorf med clinobehoitt. Tre modifikasjoner
foreligger av beryllium-hydroksyd, hvorav to i naturen.
Behoitt ble f¢rste gang funnet i Norge av S. A.
Berge og R. Hansen (pers.medd. G. Raade 1982).
Forekommer som fargel¢se til hvite rundaktige,
pseudoktaedriske krystaller, til tykktavlige eller
blokkaktige individer opp til 10 mm, i hullrom inatrolitt med b¢hmitt o.a. Funnet i Sagabruddet og
andre nrerliggende brudd i Tvedalenornradet, samt
Hedrum i Lagendal. Alle forekomstene ligger i tilknytning til de nefelinsyenittiske pegmatittene ved
Langesundsfjorden. Behoittt er en senhydrotermal
dannelse (Andersen et a1.1996).

TABELL 3 Berylliummineral-provinser i Norge.
SYD-NORGE Granitt-pegmatitter
Iveland-Evje : Beryll - bertranditt - bavenitt - euklas - milaritt - krysoberyll - fenakittT¢rdal, Telemark: Beryll - bertranditt - bavenitt - bazzitt - hingganitt-(Y) - milaritt - gadolinitt(Y) - helvin.
Arendal-Krager¢ : Fenakitt - krysoberyll - gadolinitt - hingganitt-(Yb), men ingen beryll.
Rade - Rygge (Vannsj¢) : Beryll - milaritt
Halden - Aspedammen : Beryll - bertranditt - bavenitt
Ytre 0stfold (Krl1ker¢y - Hvaler) : ingen !
Lcerdalstunnelen: Bla beryll og vanlig gr¢nn
Vats i Ryfylke : BeryllR¢mteland : Beryll
Minnesund: Beryll (smaragd)
Jotunheimen : Sporadisk beryll
SYD-NORGE Nefelin-syenittiske pegmatitterPI1 ¢yene i Langesundsfjord : Leukofan - melinofan - hambergitt - eudidymitt - epididymitt genthelvin - berboritt - helvin - leifitt - chiavennitt
Fastlandet Tvedalen - Sandefjord: Leukofan - melinofan - hambergitt, eudidymitt - epididymitt- genthelvin - berboritt - behoitt - helvin - bavenitt, bertranditt - krysoberyll - milaritt gadolinitt-(Ce) - hingganitt-(Y) - chiavennitt - tvedalitt - bromellitt - barylitt
ANDRE FOREKOMST-TYPER
I Drammensgranitt pl1 Hurumlandet : fenakitt - akvamarin/beryll - bavenitt
Nordmarkitt i Oslofeltet : rnilaritt - fenakitt - bertranditt - helvin - bazzitt
Ekeritt pl1 Gjerdingen: epididymitt -helvin
NORD-NORGE Granittpegmatitter
Tysfjord: Gadolinitt-(Y) Drag: Bla beryll - milaritt - fenakitt
A.gskaret: Rosa beryll, akvamarin og gr¢nn beryll - helvin

10Mineralet er enna ikke funnet som omvandlingsprodukt etter gadolinitt, slik den er beskrevet fra
typelokaliteten i USA.

Berboritt Be/B03)OH.Hp(Nefedov 1967)
Navn etter kjemisk sammensetning
Ber(yllium)bor - itt.
De fs;jrste funn av berboritt i Norge ble gjort alleBORATER.
rede i 1976 av A.O.Larsen og A.Asheim, forekom*Hambergitt Be2(B0 3)OH
mende sparsomt i druserom i massiv natro1itt i en(Brs;jgger 1890)
syenittpegmatitt i Saga II, Ms;jrje i Tvedalen. SeNavn etter Axel Hamberg(1863 - 1933), svensk geograf nere ble den funnet pa flere merliggende steder , og geofysiker.
ogsa pa Siktess;jya i Langesundsfjord. N~rmere
Originalbeskrevet av Brs;jgunderss;jkelser viste tre polytyper, - den vanligste
ger (1890) fra en syenittpeger berboritt-1T, og den forekommer som fargels;jse
matitt pa fastlandet mer Heltransparente, trigonale, pyramidale krystaller opp
til 5 mm. Berboritt og dens po1ytyper er meget degeroa ved Larvik, med entaljert beskrevet av Giuseppetti et al. 1990.
krystall pa 3,5 x 1,5 cm.
Berboritt er ellers bare kjent fra typelokaliteten iFs;jrst i var tid har man funPitkaranta ved
net rninst 20 nye lokaliteter for
hambergitt i omegnen av Langesundsfjorden med
Ladogasjs;jen i TABELL 4 Innho1det av
krystaller opp mot 20 cm lengde, 4 - 5 cm bredde Russland.
Beryllium i Be-minera1er
og 3cm tykkelse! (Asheim 1994). Hos oss er hami Norge.
bergitt bare funnet i nefe1in-syenittiske pegmatitter,%BeO
mens de fleste forekomster i utlandet er i fosfat
98,0
Bromellitteller litiumfs;jrende granittpegmatitter (Leks.
58,2
Behoitt
Madagascar, Afganistan, USA ).
53,2
Hambergitt
45,4
Fenakitt
44,2
Berboritt
42,0Bertranditt
TABELL 5 Fordeling av Be-minera1er i resp.
19,7
Krysoberyll
granittpegmatitter og nefelinsyenittpegmatitter i Norge.
15,5
Bary1itt
14,0BeryllBare i gop
I begge typer
Bare i ns-p
14,0Bazzitt
17,0
Euk1as
Leukofan
Bavenitt
Beryll13,5HelvinGadolinitt-(Y)Me1inofan
Bertranditt
13,4
Dana1itt
Leifitt
HelvinFenakitt
12,6
Genthe1vin
Milaritt
Hingganitt-(Yb) Chiavennitt
10,7
Gadolinitt-(Y)Hinganitt-(Y)Asbecasitt
Tvedalitt
10,7
Hingganitt-(Yb)Bazzitt
Berboritt
Krysoberyll
10,7
Tveda1itt
Genthelvin
Danalitt
10,4
LeukofanHs;jgtuvaitt
Behoitt
10,4
Hingganitt-(Y)Bary1itt
Euklas10,2
Eudidymitt
Gado1initt-(Ce)10,2Epididymitt
Bromellitt
9,5Melinofan
Eudidymitt
9,4
Chiavennitt
Epididyrnitt
9,2Gadolinitt-(Ce)Hambergitt
5,1
Milaritt
4,7
Asbecasitt
gp=granittpegmatitter
ns-p=nefelinsyenittpegmatitter
2,8
Bavenitt
Fra utlandet kjenner vi hambergitt, behoitt, barylitt, chiavenitt,
3,7
Leifitt
eudidyrnitt og epididymitt i granittpegmatitter.
2,7
Hs;jgtuvaitt

11

Krysoberyll. Nateland. MGM.

Gadolinitt. Tvedalen.
Samling og foto Frode Andersen.

Behoitt 0,5 mm. Torbj¢rnsas, Tvedalen.
Samling og foto Frode Andersen.
Hans Vidar Ellingsen ved Tennvatnforekomsten(1986). Foto Astrid Haugen.

Asbecasitt pa amasonitt. Tennvatn.
Samling og foto Astrid Haugen.

Berboritt ca. 2 mm. Saga, Tvedalen.RK
ARSENITER.
Asbecasitt Ca3 (Ti,Sn)As 63+ SizBezOzo(Graeser 1966)
Navn etter kjemisk sammensetning As- Be - Ca
- Si - tt.
Asbecasitt ble funnet for flilrste gang i Norge av
H. V. Ellingsen 1986 i en amazonittflilrende pegmatitt ved Tennvatn i Slilrfold, Nordland (Ellingsen
et a1.1995, A. O. Larsen pers.medd.). Mineralet
opptrer i sitrongule, transparente masser opp til 5
mm, uten synlige krystallflater i sma hullrom ipegmatitten, ofte omgitt av en leiraktig substans.
Sannsynligvis et sendannet mineral.
Foruten typelokaliteten i Sveits, er asbecasitt (enantimonholdig variant) funnet bare en gang senere,i Italia (Della Ventura et al. 1991)
SILIKATER.
Fenakitt BezCSi04)(Nordenskiold 1833)
Fra gresk "narre eller bedra" pa grunn av forvekslingen med kvarts.

12Hambergitt ca. 10 x 1 mm.
Tuftenbruddet, Tvedalen.
Foto Frode Andersen.

Gadolinitt.
Iveland. MGM.
Hingganitt-(Y), ca 4 mm.
Tennvatnet, Nordland.
Samling og foto Astrid Haugen.

Barylittgruppe 0,3 mm. NorwegianPearl-bruddet, Tvedalen.
Samling og foto Frode Andersen

Fenakitt. Tangenbruddet, Krager¢. MGM.
1897 ble det fl/lrste funn av fenakitt i Norge gjort
i Tangenbruddet ved Kragerl/l, og Backstrl/lm (1898)
gir en ornfattende beskriveise av de store og veIutviklede krystallene. Senere dukker den opp som
en sjeldenhet pa Lindvikskollen (hellanditt-forekomsten). I nyere tid kjenner vi fenakitt fra Drag i
Tysfjord, og fiere forekomster fra druserom bilde i
nordmarkitt (Oftedal & Srebl/l1965) og i drammensgranitt (Hurumiandet), og fra en amazonittpegmatitti kambrosilur ved Eikeren (Hurum et aI.1996).

Euklas BeAI(Si0 4)OH(HallY 1792)
Navn fra gresk "eu" og "klasis" pa grunn av god
kll/lvning.
Fortsatt kjenner vi bare en forekomst for euklas i
Norge: Hovasen, Eptevann i Iveland. Der ble den
funnet i l/lrsma mengder sammen med bertranditt,som pseudomorfose etter beryll (Strand 1953).
Enkeltkornene av euklas « 0,2 mm) ble fl/lrst identifisert optisk, senere ved hjelp av rl/lntgenpulverdiagram pa separert materiale.

13

Sjansen for at man har euklas i andre bertrandittforekomster burde vrere til stede.

nere er det gjort funn pa Tennvatn i Nordland (Ellingsen et a1.l995), og aller senest i H0ydalen igjen(Kristiansen 1998), na som hvite skorper pa flusspat. Sistnevnte er en kalsiumrik variant. I siste"Glossary"-utgave er mineralet utelatt bade i den
alfabetiske listen og i gadolinitt-gruppens mineraler. Dette fordi mineralet ikke har vrert innsendt til
godkjenning til kommisjonen for nye mineraler.

Gadolinitt-(Y) Y2Fe2+Be 2 Si20 l0(Klaproth 1800)
Navngitt etter den finske kjemikeren Johan
Gadolin (1760-1852), oppdageren av elementet
Yttrium i gadolinitt. Ogsa opphavsnavnet til grunnstoffet Gadolinium. En glimrende omtale av
Gadolin er nettopp utgitt (Bye 1998). Gadolin ble
en svrert gammel mann. De siste arene av sitt liv
tilbragte han med a lese sin egen boksamling paover 3000 bind, kombinert med piper0yking. Han
var nemlig deleier i en tobakksfabrikk og stOlT0yker.
Han ble 92, men neppe fordi han r0ykte!
Foruten beryll er vel gadolinitt en av de vanligste berylliummineraler i Norge (Neumann 1985),
kjent allerede av Str0m (1825).De fleste norske
gadolinitter er metamikte og optisk isotrope, men
vi kjenner ogsa ikke-metamikte fra b1.a. Hundholmen (Nilssen 1973).
Gadolinitt kan opptre i meget store krystaller og
pa Frigstad i Iveland er det engang funnet en krystall pa 500 kg (Bj0rlykke 1939). Det foreligger mye
litteratur om norske gadolinitter (Neumann loc.cit.),b1.a. om bor-innholdet (Oftedal 1964). Oftedal(1972) har beskrevet en kalsiumholdig gadolinitt
fra Lindvikskollen ved Krager0, men langt fra noen
calciogadolinitt.
*Gadolinitt-(Ce) (Ce,La"')2 Fe 2+Be2Si20 10(Segalstad & Larsen 1978)
Navn som ovenfor, men med overveiende
lanthanider.
Ceriumrik gadolinitt , hvor Ce er > Y, ble beskrevet av Segalstad & Larsen (1978), funnet i en
syenittpegmatitt i Bj0rkedalen nrer Skien, men er
senere funnet i en rekke nefelinsyenittiske pegmatitter pa fastlandet ved Langesundsfjorden (Andersen et a1. 1996).
Hingganitt-(Y) (Y,Yb,Er\Be 2Sip/OH)2(Xiaoshi et a1.1983)
Navn etter fjellmassiv i Kina - "Greater Khinggan
Mtn." I.
Mineral i gadolinitt-datolitt gruppen. Sannsynligvis f0rst oppdaget i litium-pegmatitten i H0ydalen i T0rdal, som gulige inneslutninger i tveititt(Bergst0l et al 1977). F0rst i 1991 fant Haugen &Ellingsen sma lysebrune listeformede krystaller isyenittpegmatitten i Svensken i Tvedalen. Noe se-

Hingganitt-(Yb) (Yb,Y)2Be2Si20/OH)2(Voloshin et al 1983)
Navn etter kjemi , Yb > Y.
Mineral i gadolinitt-datolitt gruppen.
Eneste finnested utenom typelokaliteten pa Kola
er Tangenbruddet ved Krager0. Mauritz Tangen(1915-1987) hadde funnet et stralig, stenglig,
krittaktig, pseudomorfisk mineral i kvarts, opp til
3 em, ca 30 ar f0r det ble beskrevet av Voloshin et
a1.1983. En analyse av Tangen-materiale, b1.a. av
Gene Foord viste Ytterbium som dominerende jordartselement og med et betydelig innhold av kalsium. Materialet er ofte forurenset med litt kainositt(Kristiansen 1994).
Barylitt BaBe/Sip7)(Blomstrand 1876, Aminoff 1923)
Fra gresk "tung" p.g.a. h0y spes.vekt.
Sreb0 (1966) fant barylitt i druserom i analcim,
som tynne naleaktige plater opp til 5 mm lange i
nefelinsyenitten i Bratthagen i Lagendalen 1962.
Ogsa pavist i en gammel pr0ve fra 0vre Ar0ya.
Senere har man pavist barylitt i noen andre brudd inefelinsyenittene pa fastlandet, men mineralet synes a vrere en av de sjeldneste i disse pegmatittene(Andersen et a1.1996).
Bertranditt BeiSiP7)(OH)2(Damour 1883)
Navn etter den franske mineralogen og mineralhandleren
Emile Bertrand (1844-1909).
Designer av Bertrandlinsen til
petrografiske mikroskoper.
Vogt (1911) beskriver det f0rste funn av bertranditt i Skandinavia fra Iveland, som mm-store
farge10se tavleformede krystaller, pseudomorfose
etter beryl1. Her ble ogsa sma mengder fenakitt funnet. Senere har man funnet bertranditt i en rekke
granittpegmatitter i Syd-Norge (Neumann 1985),
men det finnes ogsa som et sendannet mineral i

14

Bertranditt, Iveland (Vogt 19 II).
Tvillingkrystall til venstre

bertrandite

bovenite,CO,[(~i":Aij: Si.IO;OHJzJIOHJ2

Be" (SiZO?) (OHJZ"!:!

hulrom i de nefelinsyenittiske pegmatittene pa fastlandet Tvedalen - Sandefjord (Andersen et al.
1996).
Iden
cleavelandittff/lrende
granittpegmatitten ved Herrebf/lkasa ved Halden er
det funnet bertrandittkrystaller over 1 cm.

euclase~BeAl(SiO,,)(OH).,

mifarife~2(Sj0t.)

~if:
~~g

bityifephenocile~ ~ ~jICO)/O)(U.M9JAI2{(Be,AI)2Si210.0H,FJ],OIOHJ2

bertrandite

euclose+ feldspars. micasphenocite

Beryll Be3Al2Si6018
Kameleonen blant aIle Be-mineralene! Ingen andre Be-mineraler oppviser sa mange fargevariantersom beryll.
Navnene smaragd og akvamarin hal' vrert brukt iflere tusen aI', mens beryll hal' blitt tatt i bruk mye
senere.
BerylI, - det vanligste Be-mineral i verden, er ettypisk mineral for granittpegmatitter i Norge, hvor
det forekommer forholdsvis alminnelig og utbredt,og ikke uvanlig, i store dimensjoner. Fra Iveland
kjenner vi krystaller opp til 3,5 meter lengde og
nesten 1,5 m tykke. De aller fleste norske beryller
er mer eller mindre grf/lnne. Fargen skyIdes sma
mengder Fe 2+. Sjeldnere finner vi variantene smaragd, dyp grf/lnn, farget av Cr 3+ eller V 3+; akvamarin ,blalig eller grf/lnlig transparent, farget av Fe 2+
og Fe 3+; heliodor, gul til oransjegul transparent,
farget av Fe 2+; morganitt , rosa tillakserosa transparent, farget av Mn 2+; og fargelf/lse - goshenitt, ofte rike pa alkalier. Ingen av disse navnene er egne
species.
Smaragden fra Minnesund burde vrere velkjent,men vi kjenner den ogsa som en sjeldenhet fra Kjerringf/ly i Nordland. Akvamarin hal' sporadisk vrert
funnet i Iveland og fra forekomsten innerst i Glomfjord: Fykanvann, kjent helt tilbake i 1904.
Virkelig heliodor (gul edel berylI), er kjent fra
Iveland i ff/llge diverse kilder. Man kjenner og grove
ugjennomsiktige gule beryller fra Hf/lydalen i Tf/lrdal.
Edle morganitter kjenner vi ikke, slik vi kjennerdem fra afrikanske og amerikanske litiumpegmatitter. Vi hal' imidlertid rosa til nesten fargelf/lse mer
eller mindre transparente uregelmessige masser elleI' darlig utviklede krystaller i Hf/lydalen i Tf/lrdal
og i Agskardet i Nordland. Denne varianten er ty-

Dannelse av sekundcere beryliummineraler etter
beryll ved respektive sur og alkalisk nedbrytning.
Etter Cerny 1970.
pisk for litiumpegmatitter, og det betyr ogsa at beryllene fra disse forekomstene inneholder betydelige mengder alkalier, d.v.s.litium og cresium (seOftedal i Neumann 1985).
Fra Nord-Norge kjenner vi ogsa jernrike berylleI', som gjerne er sterkt blafargede, og fra Svartisen hal' vi forekomst av store velutviklede krystalleI'.
I Drag i Tysfjord finner vi den bla beryllen som
uregeimesssige masseI'. Begge disse hal' forholdsvis betydelige mengder av jern og magnesium.
Kanhende viI vi i en av yare bla beryller ha jernanalogen til beryIl: stoppaniitt, Be3Fe2Si6018' nylig
beskrevet fra Italia.
Nylig harman funnet bla beryller i den nye
Lrerdalstunnelen, som hal' vist seg a vrere en nrermest ordinrer beryll.
Men man bf/lr forvisse seg om ved nye funn av
bla beryller at man i et heldig f/lyeblikk kan ha funnet bazzitt eller stoppaniit!
Bazzitt Be3Sc2Si6018(Artini 1915) Sc-analogen til beryllNavn etter den italienske ingenif/lren Alessandro
Eugenio Bazzi (1862-1929).
I 1990 beskriver Juve & Bergstf/ll det ff/lrste funn
av det sjeldne mineralet bazzitt fra en amazonittff/lrende pegmatitt ved Heftetjern i Tf/lrdal, som opptrer i krystaller opp til 5 mm, ofte pavokst gul beryll.
Senere viser det seg at krystallene kan bli opp til
3 cm lange (Werner 1993)! - trolig den stf/lrste
bazzitt i verden. Sammen med bazzitten finner vi
ogsa scandiumholdige ixiolitter og mikrolitter.

15

Bertranditt. HerrebrjJkasa.RK

Bfa beryl!. Svartisen. MGM.

Akvamarin 17 mm. Hurum.
Samling og foto ghw

Bfa berylllokaliteten. Svartisen, Nordland.
Smaragd ea. 2 em. Minnesund. MGM.
Bazzitten fra Heftetjern adskiller seg fra andre iverden ved at enkelte krystaller har et cresium-innhold pa 3 %.
Noe senere finner man ytterligere en lokalitet forbazzitt, pa Midtmoen, Oppland (se STEIN nr.1/93
og nr.4/93), riktignok mye mindre bade i dimensjon og mengde, men allikevel bemerkelsesverdig.

Milaritt K2 Ca 4AI 2Be/Si I P30).Hp( Kenngott 1870)
Navn etter lokaliteten i Sveits - Val Milar.

Foto A. PalmstrrjJm.
Det f0rste funn av milaritt i Norge gj0res irniarolittiske druser i nordmarkitt pa Grorud (Oftedal& Sreb0 1965) Den viser seg a inneholde litt yttrium.
Raade (1966) rapporterer funn fra Drag i Tysfjord,somrnikroskopiske prismerpa beryll, < 0,2 mm. Rotternilarittkrystaller er senere funnet i Iveland og H0Ydalen i T0rdal.
Dessuten har man funnet sma nydelige milarittkrystaller i druserom i syenittpegmatitter pa fastlandet nrer Langesundsfjorden (Andersen et al.I996).

16

Bazzitt ca. 5 mm. Heftetjern, T¢rdal.RK

H¢gtuvaitt billedbredde ca. 10 em. H¢gtuva,
Nordland. MGM.

Bazzitt ca.5 mm. Heftetjern, T¢rdal.RK

Milaritt ca 3 mm. Heftetjern, T¢rdal.RK

Leukofan. LangesundsJ7orden. MGM.

*H0gtuvaitt(Ca,Na)2 (Fe2+Fe3+'Ti)iBe(Si,AI)sOIS)02(Grauch et al. 1994)
Navn etter lokaliteten ved Mo i Rana - H¢gtuva.
Mineralet ble f¢rst funnet av LLindahl 1983, og
viste seg a vrere et nytt mineral i aenigmatitt-gruppen. Imidlertid hadde Polyakov et al. 1986 (seRaade 1996) beskrevet et nytt mineral fra Ural
under navnet "makarochkinitt", som er helt identisk med h¢gtuvaitt. Men russernes mineral val' ikke
innsendt for godkjennelse til IMA, og dermed ikke

gyldig! I siste utgave av "Mineral glossary" (1999)
er imidlertid begge mineralene oppf¢rt som "valid
species"!
H¢gtuvaitt opptrer i em-store svarte langprismatiske krystaller og det ma sies a vrere sjeldent at
man i dag finner nye mineraler av slike dimensjoner.

Epididymitt NaBeSip70H(Flink 1893)
Navn i tilknytning til dens krystallografiske lik-

17

Melinofan. Langesundsfjorden. MGM.

Eudidymitt. Langesundsfjorden.
Mineralogisk Geologisk Museum.(MGM)
Tvedalitt 7 x 5 mm. Vevjabruddet,
Tvedalen. Samling Svein Arne Berge.
Foto Frode Andersen.

Genthelvin 0,3 mm. Bratthagen
Samling Svein Arne Berge.
Foto Frode Andersen.
heter med eudidymitt. Dimorf med eudidymitt.
Det flllrste funn i Norge ble gjort av Flink (1898)
pa slllrsiden av Lille Arlllya i Langesundsfjord, og
mineralet opptrer ofte i tvillingliknende sammenvoksninger med eudidymitt.
Senere er epididymitt funnet som en sjeldenhet
pa Gjerdingen i elpiditt-ekeritt i Nordmarka. Det
synes som mineralet na er ganske utbredt i en rekke
nefelinsyenittiske pegmatitter ved Langesundsfjorden (Andersen et a1.1996).

Epididymitt 7 mm. Sagabruddet, Tvedalen.
Samling og foto Frode Andersen.
*Leukofan (leucophanitt)(Na,Ca)2BeSi2(O,OH,F)7(Esmark & Erdmann 1840)
Fra gresk, "som ser hvit ut".
Typematerialet ble flllrst funnet av H. M. T.
Esmark og registrert som et nytt mineral 1829, men
flllr den tid val' mineralet sendt til Berzelius allerede i 1824!
Dette stammer fra Laven. Noe senere ble det ogsa
funnet pa andre lIlyer i Langesundsfjord (Neumann1985). I nyere tid er mineralet fun net i et stort an-

18

Helvin 1,5 mm og cegirin (gr¢nne naler)
Vevjabruddet, Tvedalen. Samling og Joto Frode A.

Leifittgruppe 10 nun. Vesle Ar¢ya,
Langesundsfjorden.
Samling og Joto Frode Andersen.

Sentrale personer i bestemmelsen av
berylliummineraler i Norge. Fra venstre Gunnar
Raade, Arne Asheim og Alf Olav Larsen.

Oppdageren av kifitt Amerika Leiv
EriksonUtsnitt av maleri av Christian Krogh.

tall nefelinsyenittiske pegmatitter pa fastlandet ved
Langesundsfjorden, spesielt i Sagabruddet i
Tvedalen (Andersen et al.I996). Krystaller av
leukofan er forholdsvis sjeldne, men mineralet er
funnet i store urelmessige masser pa flere kilo.

*Melinofan(meliphanitt)(Ca,Na)2Be(Si,Al)2(O,OH,F)7(Scheerer 1852)
Navn fra gresk, "ser ut som honning" - det viI si
relatert til den gule fargen.
Typelokaliteten synes a vrere i en zirkon-syenitt
nrer Stavern (Raade 1996) eller ogsa pa Stokk¢ya i
Langesundsfjorden (Andersen et al.I996).
Melinofan er funnet pa flere av ¢yene i fjorden,
men senere er det og gjort mange funn pa fastlandet, og mineralet synes a vrere relativt vanlig. Dimensjoner opp til 15 cm diameter er funnet (Andersen et al. 1996).
Melinofan er et svrert sjeldent mineral utenfor
Norge, men tint materiale er funnet bl.a. pa Kolahalv¢ya.

Milaritt Bb ea. 3 em. HeJtetjern, T¢rdal.RK* Eudidymitt NaBeSip70H(Br¢gger 1887)
Navn etter "god tvilling". Dimorf med
epididymitt.
Typelokaliteten er Lille Ar¢ya i Langesundsfjorden, og dette synes fortsatt a vrere en av de fa
lokalitetene i fjorden. Pa fastlandet derimot er det
i senere tid gjort mange funn i de nefelinsyenittiske
pegmatittene i Saga, Vevja, Heia, Hedrum o.fl.

19Rosa beryl! ea. 10 em. HrjJydalen.RK
Hinganitt- (Yb) ea. 3 em.
Tangenbruddet, KragerrjJ.
Foto og samling RK

Bavenitt.
Foto og samling Knut Eldjarn.

Bavenitt Ca4Be2A12Si902iOH)2(Artini 1901, Schaller & Fairchild 1932)
Navn etter lokaliteten i Italia - Baveno.
F¢rste funn i Norge ble gjort av O. Adamson iberyllbruddet ved N. Boksj¢, Aspedammen i 0stfold (Neumann & Sverdrup 1959), hvor bavenitt
opptrer som radirere flate nek eller vifter, opptil 5
cm i diameter, gdUige, pa overflaten eller sprekker
i beryl!. Helt siden tidlig pa 60-tallet er imidlertid
bavenitt funnet i mange granittpegmatittbrudd i Iveland-Evje, savel i drammensgranitt (Raade 1968),
som nordover i Drag i Tysfjord og pa Svartisen.
F¢rst i nyere tid har man funnet bavenitt i denefelinsyenittiske pegmatittene i Langesundsfjorddistriktet (Andersen et a!. 1996). Ogsa i granittpegmatittene i H¢ydalen og Heftetjern i T¢rdal har
man funnet fint materiale av bavenitt (Kristiansen
1998).

Chiavennitt 20 x 25 mm.. Tuftenbruddet, Tvedalen.
Samling og foto Frode Andersen.

*Chiavennitt CaMnBe2SiPJOH)2,2HP(Raade et al 1983)
Navn etter lokaliteten i Italia - Chiavenna.
Beskrevet samtidig fra Italia og Norge. Chiavennitt var kjent fra Heiabruddet i Tvedalen allerede
1970, men f¢rst etter nytt funn av bedre og rikere
materiale ved Langangen, og ytterligere funn i
Tvedalen omradet ble mineralet beskrevet (Raadeet al 1983). Chiavennitt er en av de vakreste mineraler som er funnet i Norge i nyere tid, og etter
hvert er det gjort funn pa en rekke lokaliteter pa
fastlandet ved Langesundsfjorden (Engvoldsen eta1.1991).
Ganske nylig er chiavennitt patruffet for f¢rste
gang i Langesundsfjorden; pa eudidymittforekomsten pa Vesle Ar¢ya (pers.medd.S.A.Berge 1991).
Det italienske materialet er langt mer sparsomt i
utbredelse og st¢rrelse.
Flotte glassklare borholdige chiavennittkrystaller
er senere beskrevet fra Ut¢-pegmatitten ved Stock-20

Rosa beryll ea. 7 em. A.gskardet.RK
A.gskaret litiumpegmatitt sett fra Skarsfjell,
Nordland. Foto A. Pelmstr¢m.

I Sagabruddet. Fra venstre G. Raade,L. O. Kvamsdal, Jan Haug, A.
Khomyakov, S. A. Berge

Mineralleting i Sagabruddet

holm (Langhof et a1.1994).
Chiavennitt er na karakterisert som en zeolitt.

nere ble helvin funnet pa flere av l1lyene i Langesundsfjorden og i Oslofeltets kontaktforekomster(Neumann 1985). I nyere tid har man minst et dusin nye lokaliteter i nefelinsyenittene pa fastlandetved Langesundsfjorden. Det foreligger omfattende
analyser av norske mineraler i helvin-gruppen (Oftedal & Sreb11l1963, Larsen 1988). Helviner fra norske nefe1insyenitter er ofte rike pa zink, men fa er
genthelvin (se nedenfor).
Fra litium-pegmatitten i Agskardet i Nordland
beskriver Oftedal (1950) en meget ren helvin (Oftedal & Srebl1l loc.cit.)*Tvedalitt (Ca,Mn)4Be3SiPl,cOH)4' 3 H 20
(Larsen et al. 1992)
Navn etter lokaliteten i Norge - Tvedalen i Brunlanes kommune i Vestfold.
Tvedalitt opptrer som blekbeige sfrerulitter i hulrom i en nefelinsyenitt-pegmatitt i Vevja, Tvedalen,og dette er eneste funnsted. Tvedalitt er alltid omgitt av en skorpe av chiavennitt. P.g.a. slektskapet
med chiavennitt er det mulig at tvedalitt ogsa blir
en zeolitt.

Danalitt Fe/BeSi04)3S(Cooke 1866)
Navn fra den amerikanske mineralogen James Dwight Dana (18131895).
Det Fe-dominerende mineral i helvin-gruppen danalitt synes bare a

Helvin Mn/BeSi04)3S(Werner 1817)
Navn etter helios - "solen", pa grunn av gulfargen pa de fl1lrste krystallene.
Allerede i 1815 ble helvin funnet pa berghallen
nrer Hl1lrtekollen og beskrives av Strl1lm (1826). Se-

21

liummineraler i Norge, srerlig sekundrere, noe som
tydelig fremgar av de mange funn i omegnen av
Langesundsfjord i de siste arene.Imidlertid vii utvalget neppe vrere sa mange i granittpegmatitter,men ogsa her kan vi ha t'enkbare "kandidater" somventer pa sin oppdager! For eksempel "synbar"
euklas, bityitt, minasgeraisitt, roggianitt, moraesitt,vayrynenitt ? Kanskje kan vi ha taaffeitt i en av
yare skarnforekomster?

vrere rapportert fra H0gtuva, Nordland, sammen
med bl.a. h0gtuvaitt og fenakitt (Grauch et al.
1994). Den jernrikeste helvin synes ellers a opptre
pa Grua (Oftedal & Sreb0 1963) med 45 mol%dana1itt.
Forel0pig fore1igger ingen pub1isert analyse eller beskrivelse av danalitt fra H0gtuva. Danalitt er
utvilsomt den sjeldneste i helvin-gruppen.

Genthelvin ZniBeSi04\S(Glass et al. 1944)
Navn fra den tysk-amerikanske
kjemikeren og mineralogen Fredrik August Ludwig Karl Wilhelm
Genth (1820-1893).
De f0rste funn av genthelvin, detvii si Zn-dominerende helvin, rap" ......:...u:;_... porteres fra Laven (tidligere omtalt som helvin) og Bratthagen, Lagendal (Oftedal& Sreb0 1963). Nye analyser (Larsen 1988) bekrefter en 98% ren genthelvin fra Lagendal. Den fluoriserer klart gr0nt i bade lang- og kortb01get UVIys.
Siste funn av genthelvin i Norge er gjort i amazonitt-pegmatitten pa Fiskum, 0vre Eiker (Jahren
et el. 1998).
Leifitt Na/Si,Al,Be)7 (O,OH,F\4(B0ggild 1915, Micheelsen & Petersen 1970)
Navn etter den store norske sj0farer og oppdager
Leiv Eiriksson fra det 10 arhundre, - Amerikas oppdager.
F0rst i 1970 (Micheelsen og Petersen) ble det
konstatert at leifitt inneholdt beryllium, og pavist
at berylliummineralet karpinskyitt var identisk med
1eifitt, men leifitt-navnet hadde prioritet. Leifitt ble
f0rste gang funnet i Norge pa Vesle Ar0ya i Langesundsfjorden av T. Engvoldsen 1983. Funnet ble
kort omtalt av Engvoldsen et a1.1991, som hvite
lange bunter opp til 5 cm eller 2,5 cm store sfrerulitter med silkeglans. Larsen & Asheim (1995) haren omfattende beskrivelse med analyse og historikk.
EPILOG
Foreliggende oversikt er ikke ment som noen
komplett liste over aile Beryllium-minerallokaliteter i Norge, men nrermest en oppsummering eller status for diversiteten av Beryllium-mineraler i noen av de viktigste norske forekomstene.
Det vii ganske sikkert dukke opp flere Beryl-

TAKK
En stor takk rettes til Astrid Haugen, Frode Andersen, og Knut Eldjarn for utlan av billedmateriale..
UTVALGTE REFERANSER
Andersen et al. 1996. Die Mineralien desLangesundsfjords und des umgebenden LarvikitGebiets, Oslo Region, Norwegen. Mineralien
Welt,7:21-100
Bergst01 et al. 1977. Tveitite, a new calcium yttrium fluoride. Lithos 10: 81-87
Bergst01, S. & Juve,G.1988.Scandian ixiolite,
pyrochlore and bazzite in granite pegmatite inT0rdal, Telemark, Norway. Contr.Miner. Petrol.,
38:229-243
Backstr0m, H. 1898. Fenakit fra Krager0. Geol.
F0ren. Stockh. F0rh.20:295-303
Bj0rlykke, H. 1939. Feltspat Y. De sjeldne mineraler pa de norske granittiske pegmatittganger.
Norg. Geol. Unders.,Nr.154: 1-78
Bye, Ragnar. 1998. Store nordiske kjemikere III:
Johan Gadolin. Kjemi, 58 (nr.5):11-12
Cerny, P. 1970. Review of some secondary
hypogene parageneses after early pegmatite
minerals. I.Probleme der Paragenese. Topicalrept. IAGOD, voI.II:47-67, Freiberger Forschungshefte, cno.
Ellingsen, H. Y. et al. 1995. Sjeldne mineraler i en
amazonittpegmatitt ved Tennvatn i Nordland.
Norsk Bergverksmuseum Skr.,9 :35-37
Engvolden, T. et al.1991.Pegmatittmineraler fra
Larvik ringkomp1eks. STEIN 18: 15-71
Flink, G.1898.Uber einige Seltene Mineralien aus
der Gegend von Langesund in Norwegen.
Bull.Geol.lnst.Uppsala 4: 16-27
Gaines, R.Y.1976.Beryl - a review. Miner.Rec. 7:
211-223
Giuseppetti, G. et al. 1990. Berborite polytypes.
N. Jahrb.Min., Abh.,162: 101-116
Grauch, R. I. et a1.1994. H0gtuvaite, a new beryllian

22member of the aenigmatite group from Norway,
with new x ray data on aenigmatite.
Can.Min.,32: 439-448
Hurum, l H. et al. 1997. En eksotisk pegmatitt ikambrosiluren ved Eikeren, Buskerud. Norsk
Bergverksmuseum Skr., 12: 31-33
Jahren, let al. 1998. Nye unders0kelser av amazonitt-genthelvin pegmatitten fra Fiskum, 0vre
Eiker. Norsk Bergverksmuseum Skr.,14 :13-16
Juve, G.& Bergst01, S.1990. Caesian bazzite in gra
nite pegmatite in T0r-dal,Telemark, Norway.
Miner. & Petrol.,43:131-136
Kristiansen, R. 1994. To nye mineraler for Norge manganokolumbitt og hingganitt-(Yb). STEIN,
21:88-93
Kristiansen, R.1998. H0ydalen litium-pegmatitt,T0rdal i Telemark. STEIN, 25: 21-30
Kvamsdal, L. O. 1993. Noen mineraler fra nordmarkitten mellom Roa og Maura. STEIN, 20:3045
Kvamsdal, L.0.1998. Mineralene fra nordmarkittog grefsensyenitt i Oslofeltet. Skjetten. Eget forlag.
Langhof,J. & Holtstam, D. 1994. Boron-bearing
chiavennite and other late-stage minerals of theProterozoic lithiumpegmatite of Uta, Stockholm, Sweden.
Abstr.of 16th General Meeting IMA, Italy, p.236
Larsen, A. 0.1988. Helvine group minerals fromthe syenite pegmatites in the Oslo
Region,Norway. Norsk Geol.Tidsskr.,68: 119124
Larsen, A. O. & Asheim, A.1995. Leifite from anepheline syenite pegmatite on the Vesle Ar0ya
in the Langesundsfjord district, Oslo region,
Norway,.Norsk Geol.Tidsskr., 75:243-246
Larsen, A. O. et a1.1987. Bromellite from syenite
pegmatite, Southern Oslo Region,Norway.
Can.Miner.,25: 425-428
Larsen, A. O. et al. 1992.Tvedalite (Ca,Mn)4Be3Si6017(OH)4.3H20, a new mineral fromsyenite pegmatite in the Oslo Region, Norway.
Amer. Min., 77:438-443
Micheelsen, H. & Petersen, 0.Y.1970. Leifite,
revised, and karpinskyite, discredited. Bull.
Geol.soc.Denmark,20: 134-151
Neumann, H.1985. Norges Mineraler. Norg. Geol.
Unders. Skr.nr.68: 1-278
Neumann, H. & Sverdrup. T. L. 1959. Bavenite
from the Boksj0en mineral mine, near Aspedam men in the county of 0stfold. Norsk

GeoI.Tidsskr., 39:339-342
Nilssen, B. 1973. Gadolinite from Hundholmen,
Tysfjord, North Norway. Norsk Geol. Tidsskr.,
53:343-348
Oftedal, I. 1950. En litiurnf0rende granittpegmatitt
i Nordland. Norsk GeoI.Tidsskr.28:234-237
Oftedal, I. 1964. On the occurrence and distributionof boron in pegmatites. Norsk GeoI.Tidsskr.,44:217-225
Oftedal, I. 1970. Lithium contents of Norwegian
beryls. Norsk GeoI.Tidsskr.,50: 245-247
Oftedal, I. 1972. Calcium-rich gadolinite from Krager0. Norsk GeoI.Tidsskr.52:197-200
Oftedal, I. & Sreb0, P.Chr. 1963. Classification ofsome Norwegian members of the helvine group.
Norsk GeoI.Tidsskr.,43: 405-409
Oftedal, I. & Sreb0, P. Chr. 1965.Minerals from
Nordmarkite Druses. Norsk GeoI.Tidsskr.,45:
171-175
Raade, G. 1966. A new Norwegian occurrence of
milarite. Norsk GeoI.Tidsskr., 46: 122-123
Raade, G.1996. Minerals originally described from
Norway. Norsk Bergverkmuseum Skr.nr.l1 : 1107 + 7 pIs.
Raade, G. et al. 1980. Langesundsfjord. Lapis, 5:22-28Raade, G. et al. 1983. Chiavennite from syenite
pegmatites in the Oslo Region, Norway. Amer.
Min., 68:628-633
Schetelig, J.1913. Mineralogische Studien.I. Norsk
GeoI.Tidsskr.,2: 3-37
Segalstad, T. Y. & Larsen, A. O. 1978. Gadolinite(Ce) from Skien,Soutwestern Oslo Region, Norway. Amer.Miner.,63:188-195
Strand, T. 1953. Euclase from Iveland, occurring
as an alteration product of beryl. Norsk Geol.
Tidsskr.,31: 1-5
Sreb0, P. Chr. 1966. The first occurrence of therare mineral barylite, Be2BaSip7' in Norway.
Norsk GeoI.Tidskr.,46: 335-348
Vogt, T. 1911. I. Bertrandit von Iveland im
siidlichen Norwegen. Zeitschr.Krist.Miner., 50: 7-13Werner, R. 1993. Bazzitt fra pegmatitt nrer T0rdal.
STEIN 20: 184-187
Asheim, A. 1994. Hamberg(itt). STEIN, 21: 117119

23