Допомога людям після втрати
Протягом життя багато з нас стикається з втратою чи травмою, або принаймні знає когось,хто стикнувся з цим. Наш особистий досвід, невпевненість та страх можуть створити відчуття
непідготовленості або сумнівів з приводу спілкування чи взаємодії з тими, хто зазнав втрати.
Особистий досвід тих, хто зазнав втрат, пропонує цінні інсайти. Нижче запропоновані ідеї, якпрактикувати «Мистецтво Присутності», коли хтось з ваших знайомих знаходиться під впливом
втрати чи травматичної події.
Насправді будьте поруч. Інколи нам здається, що людям потрібен простір або час, щоб«розібратись з усім» після втрати чи травми. Також може бути боязно мати справу з тими, комуболяче, і ми можемо відчувати себе зайнятими власними справами. Простягнути руку допомоги таприйти на поміч шляхом телефонних дзвінків, листів та особистих візитів – це демонстраціятурботи та занепокоєння, це часто дуже глибоко цінується тими, хто відчуває скорботу.
Не порівнюйте. Уникайте фраз типу «Я розумію, як це – втратити дитину. Мій пес помер, іце було також дуже важко». Порівняння зміщують фокус з особи, що страждає, на вас. Вони частосприймаються, як байдужість чи неправда, і навряд чи допоможуть тим, хто проживає втрату.
Принесіть Суп. Невербальні прояви турботи можуть сприяти зціленню. Принести суп абоінші необхідні речі, особливо, коли ви спостерігаєте безпосередню потребу в цьому, може бутидуже дієвим та сприйматись, як турбота.
Не кажіть «Ти з цим впораєшся». Більшість людей, які зазнали травми чи втрати,відмічають, що немає такого поняття, як «впоратись з цим». Для потерпілих серйозне потрясіння
часто створює нову концепцію того, що є нормальним в їхньому житті, без реального поверненнядо «старого Я».
Будьте Будівельниками. Люди, які мали справу з втратами, можуть поділятись напожежників та будівельників. Пожежники кинуть усе та прибудуть в момент кризи. Будівельникибудуть поруч роками, йдучи пліч-о-пліч, поки потерпілі проживають своє життя у світі. Люди, якінамагаються допомогти, можуть схилятися до однієї з цих ролей; обидві можуть бути дужедієвими.
Не намагайтеся знайти сенс в тому, що сталося. Коментарі типу «Це все на краще», «Маєбути причина тому, що сталося» або інші пояснення можуть сприйматись болісно.
Культури, орієнтовані на досягнення, часто зосереджуються на вирішенні проблем абозцілення зломлених. Мовчазне сидіння поруч з тими, хто страждає від болю та неприємних
почуттів, забезпечує їх почуттям гідності їхніх власних процесів та поваги до кінцевого розуміннязначимості.
На додаток до вищевказаного, базові принципи надання Першої Психологічної Допомогиможуть забезпечити додаткову допомогу в керуванні нашими взаємодіями. Ці принципистворюють та підтримують наше середовище (1) безпеки, (2) заспокоєння, (3) єднання з іншими,(4) самоствердження та (5) оптимізму. Коли наші слова та дії сприяють цим речам, це допомагаєтим, хто має справу з втратою чи травмою, відчувати підтримку та дає їм сили впоратись зіскладною ситуацією.
1Адаптовано зі статті Девіда Брукса в New York Times 20 січня 2014 р.
https://www.nytimes.com/2014/01/21/opinion/brooksthe-art-of-presence.html
ДжерелоПерша Психологічна Допомога
https://www.cstsonline.org/resources/resource-masterlist/psychological-first-aid

Ресурс: Center for the Study of Traumatic Stress, Uniformed Services University, US2