GLOBALNA IZJAVA O ETIČKIM NAČELIMASOCIJALNOG RADA

1. PRIZNAVANJE UROĐENOG DOSTOJANSTVA LJUDI
2. LJUDSKA PRAVA
3. SOCIJALNA PRAVDA I JEDNAKOST
4. SAMOODREĐENJE
5. UČEŠĆE
6. POVERLJIVOST I PRIVATNOST
7. ODNOŠENJE PREMA LJUDIMA KAO PREMA CELOVITIM LIČNOSTIMA
8. KORIŠĆENJE TEHNOLOGIJE I DRUŠTVENIH MEDIJA
9. PROFESIONALNI INTEGRITETSUPROTSTAVLJANJE DISKRIMINACIJI

POŠTOVANJE RAZLIČITOSTIIZGRADNJA SOLIDARNOSTIPRISTUP PRAVEDNIM SREDSTVIMA ZAŽIVOTSUPROTSTAVLJANJE NEPRAVEDNIMPOLITIKAMASUPROTSTAVLJANJE NEPRAVEDNIMPRAKSAMA

Globalna izjava o etičkim načelima socijalnog rada (IASSW)1

Izjava o etičkim načelima (u tekstu: Izjava) osmišljena je kako bi podstakla stremljenje
socijalnih radnika/radnica2 ka najvišim mogućim standardima etičke prakse, u procesu stalne
rasprave, samorefleksije, spremnosti suočavanja sa nejasnoćama i uključivanja u etički
prihvatljive postupke donošenja odluka sa ciljem postizanja etičkih ishoda. Svako od načela
ove Izjave mora se čitati u kontekstu uzajamne povezanosti, nikako odvojeno.
Izjava je eksplicitno posvećena uvažavanju vrednosti ljudi sa kojima socijalni/e radnici/radnicerade. Prihvatanje ove Izjave nas kao profesora, studenata, istraživača i praktičara socijalnog
rada, dokaz je naše opredeljenosti u podržavanju suštinskih vrednosti i načela profesije
socijalnog rada, na način kako su izložene u Izjavi. Ova Izjava postiže najbolje rezultate kada
reflektuje moralne impulse socijalnih radnika/radnica i posvećenost nečinjenju bilo kakve štete,socijalnoj pravdi, priznanju urođenog dostojanstva i univerzalnih i neotuđivih prava ljudi.
Priznajući našu urođenu, a naročito ranjivost ljudi sa kojima i u čije ime radimo, Izjava jeosmišljena tako da svedoči o višestrukim nivoima odgovornosti prema pojedincima,
porodicama, grupama i zajednicama sa kojima radimo; nama samima; organizacijama u kojima
radimo; i širim društvenim kontekstima u kojima je ustanovljeno obrazovanje, praksa i
istraživanje socijalnog rada.
Prepoznajemo potrebu za fundamentalnom konceptualnom promenom od postavljanja ljudskog
dostojanstva prvenstveno u kontekst autonomnosti ka potvrđivanju intersubjektivnosti imeđusobne povezanosti ljudskog dostojanstva i ljudskih prava. Daleko od toga da smo
autonomna i nezavisna bića kakva su konstruisana u liberalnoj teoriji; svi smo ugrađeni u
društvo i zavisni od njegovih socijalno-političkih, ekonomskih i kulturnih struktura i ugovora.

Ova izjava je: a) ishod pažljivo razmotrenih uzajamnih komentara tokom rasprave; b) nastojanje da se
suprotstavimo hegemoniji Zapada u praksi, obrazovanju i istraživanju socijalnog rada; c) uloženi napor
u radu koji vodi ka programu dekolonizacije.
1

Pojam „socijalni radnik/radnica“ koji ovde koristimo uključuje profesore, studente, istraživače ipraktičare socijalnog rada, i kategorije socijalnih radnika i radnica, različito nazivane u različitim
kontekstima, kao što su radnici/e koji/e rade sa omladinom, praktičari/praktičarke u razvoju zajednice,radnici/e u zaštiti dece, nadzornici/e uslovnog otpusta i stručni radnici/e u socijalnoj zaštiti, osim tamo
gde su te kategorije odvojene i nezavisne od socijalnog rada i kao takve mogu imati svoje sopstveneetičke kodekse.
2

Ranjivost je univerzalni deo ljudskog stanja. Ta činjenica ne ukida aktivnosti ljudi uoslobađanju sebe na ličnom i političkom nivou, i odgovornost socijalno-političkih, ekonomskih
i kulturnih sistema u osiguranju razvoja i blagostanja.
Socijalni/e radnici/radnice prepoznaju političku dimenziju profesije kao posledicu moći i vlasti
koje im dodeljuje država da bi radili sa ljudima ili u njihovo ime u okviru granica etičkih načela
profesije.
Socijalni rad je dinamična, kritička profesija uključena u rad sa ljudima i njihovim okruženjima.
Postoji spektar vrednosti i etičkih načela koja nas formiraju kao socijalne radnike/radnice. Tačinjenica je prepoznata u Globalnoj definiciji socijalnog rada iz 2014. godine koja je slojevita i
podstiče dodatna regionalna i nacionalna pojašnjenja. Izjava se takođe može dodatno
pojašnjavati i/ili usvojiti na nacionalnom i/ili regionalnom nivou, sve dok je to u skladu sa
namerom i duhom Izjave.
Organizacije koje zapošljavaju socijalne radnike/radnice, kao i obrazovne i istraživačke
institucije, moraju raditi u pravcu obezbeđenja infrastrukture i razvojnih prilika s ciljem
olakšavanja postizanja etičkih imperativa. Socijalni/e radnici/radnice nisu jedini koji moraju
osigurati etičke prakse; organizacije takođe moraju ispuniti svoje obaveze u podržavanju etičkih
praksi.3

Ova Izjava prihvata Globalnu definiciju socijalnog rada (2014) kao svoje polazište:
Socijalni rad je praktična profesija i akademska disciplina koja podstiče društvenu promenu i
razvoj, socijalnu koheziju, osnaživanje i oslobođenje ljudi. Načela socijalne pravde, ljudskih
prava, kolektivne odgovornosti i poštovanja različitosti suštinski su značajna za socijalni rad.
Utemeljen na teorijama socijalnog rada, društvenim i humanističkim naukama i lokalnim
znanjima, socijalni rad angažuje ljude i strukture za rešavanje životnih izazova i povećanje
blagostanja.

3

Vidi Agius, A., Jones, D. N. (2012). Effective and ethical working environments for social work: The
responsibilities of employers of social workers (Efektivna i etička radna okruženja socijalnog rada:
odgovornosti poslodavaca socijalnih radnika/ca). Bern: International Federation of Social Workers.
Preuzeto sa: http://ifsw.org/policies/effective-and-ethical-working-environments-for-social-work-theresponsibilities-of-employers-of-social-workers-3/#.UFvw6fZeOJc.email.

Načela1. Priznavanje urođenog dostojanstva ljudi
1.1 Jedan od temelja etičke prakse je prepoznavanje urođenog dostojanstva svih ljudi;
stoga su socijalni/e radnici/radnice angažovani na uspostavljanju empatičnih
odnosa i uvažavanju bitnosti Drugog4 (ljudi sa kojima ili u čije ime socijalni
radnici/radnice rade). Socijalni radnik/radnica priznaje tom jedinstvenom Drugom
ista prava i prioritete koje priznaje sebi. Ideja je da se prema svim ljudima odnosimo
na način kako oni žele da se prema njima odnosimo i kako bismo mi želeli da se
drugi odnose prema nama.
1.2 Svojim stavom, rečju i delom, socijalni/e radnici/radnice pokazuju poštovanje
prema urođenom dostojanstvu i vrednosti svih ljudi. Takav pristup zahteva
pravljenje razlike između bezuslovno pozitivnog poštovanja prema ljudima, ali i
stavova, ponašanja i/ili socijalno-političkih i kulturnih konteksta koje binajverovatnije trebalo promeniti. Iako poštujemo sve ljude, istovremeno sesuprotstavljamo verovanjima i postupcima onih ljudi koji mogu obezvređivati ili
stigmatizovati sebe ili druge.
1.3 Socijalni/e radnici/radnice shvataju da potreba za ovim razlikovanjem (objašnjenim
u tački 1.2) zahteva kritičku refleksivnu praksu. Kao socijalni/e radnici/radnice, mi(poput ljudi sa kojima radimo) unosimo u radne odnose sopstvene istorije, patnje,
radosti, vrednosti, svoje religijske, duhovne i kulturne orijentacije. Kritička
refleksija o tome kako lično utiče na profesionalno i obrnuto, mora biti osnova
svakodnevne etičke prakse.
1.4 Iako prepoznaju da su snage i urođeno dostojanstvo svojstvo svih ljudi, socijalni/eradnici/radnice prihvataju sopstvenu urođenu ranjivost kao i ranjivost5 ljudi sa

Ovaj pojam je pozajmljen od Emanuela Levinasa. Za Levinasa, biti odgovoran znači učiniti sebe
dostupnim za službu Drugome na takav način da sopstveni život bude nerazdvojno povezan sa životima
drugih. Opravdanje Sopstva, za Levinasa, počinje sa Drugim; naši odgovori na poziv Drugog definišu
nas same. Vidi Levinas, E. (1985). Ethics and Infinity (Etika i beskonačnost). Pittsburgh, PA: Duquesne
University Press.
4

Svi ljudi su otelovljena bića; nisu fragmentarni, izolovani entiteti u kojima se Sopstvo smatra
odvojenim i nezavisnim od uloga koje ljudi igraju. Samim tim što su u svetu, svi ljudi u sebi noserazličite stepene ranjivosti. To načelo osporava shvatanje socijalnog radnika/radnice kao odvojenog ineutralnog eksperta i podržava ideju zajedničke otelovljene ranjivosti u svim ljudima.
5

kojima rade. Biti svestan, prihvatati i odnositi se konstruktivno prema ranjivosti,
suštinski je deo ljudskih snaga i izvor rasta, razvoja i ljudskog napredovanja.

2. Promovisanje ljudskih prava
2.1 Socijalni/e radnici/radnice svesrdno prihvataju i promovišu osnovna i neotuđiva
prava svih ljudi onako kako su izložena u instrumentima i konvencijama o ljudskim
pravima kao što su Univerzalna deklaracija o ljudskim pravima; Konvencija opravima deteta; Konvencija o ukidanju svih oblika diskriminacije žena;Međunarodni pakt o ekonomskim, socijalnim i kulturnim pravima; Međunarodni
pakt o građanskim i političkim pravima; Konvencija o ukidanju svih oblika rasne
diskriminacije; Konvencija o pravima osoba sa invaliditetom; Konvencija o statusu
izbeglica; Deklaracija Ujedinjenih nacija o pravima autohtonih naroda;Međunarodna konvencija o zaštiti prava svih radnika migranata i članova njihovih
porodica; i Međunarodni standardi rada.
2.2 Socijalni/e radnici/radnice poštuju i brane načelo nedeljivosti ljudskih prava ipromovišu sva građanska, politička, ekonomska, socijalna, kulturna i ekološka
prava.
2.3 Shvatajući da kultura ponekad služi kao paravan za kršenje ljudskih prava,
socijalni/e radnici/radnice postupaju kao kulturni medijatori kako bi omogućili
izgradnju konsenzusa, pronašli odgovarajuću ravnotežu između konkurentskih
ljudskih prava i zagovarali prava marginalizovanih, stigmatizovanih, isključenih,
eksploatisanih i ugnjetenih pojedinaca i grupa ljudi.
2.4 Socijalni/e radnici/radnice shvataju da ljudska prava moraju koegzistirati zajedno
sa kolektivnom odgovornošću i razumeju da se ljudska prava pojedinaca mogu
ostvariti u svakodnevnom životu jedino ako ljudi preuzmu odgovornost premadrugim ljudima i okruženju i ako rade na stvaranju recipročnih odnosa u
zajednicama.
2.5 Socijalni/e radnici/ radnice pružaju ljudima informacije o njihovim pravima ipodržavaju napore ljudi u pristupu pravima.
2.6 Socijalni/e radnici/ radnice shvataju da je država ključni akter u odbrani,promovisanju i ostvarivanju ljudskih prava.

3. Promovisanje socijalne pravde
Socijalni/e radnici/radnice promovišu socijalnu pravdu, u odnosu na društvo u celini i u
pogledu ljudi sa kojima rade. To znači:
3.1 Suprotstavljanje diskriminaciji i institucionalnom ugnjetavanjua) Socijalni/e radnici/radnice se suprotstavljaju diskriminaciji koja obuhvata alinije ograničena na: fizičke i/ili mentalne sposobnosti, kapacitete, uzrast, kulturu,
rodni identitet, seksualnu orijentaciju, rasu, etničku pripadnost, jezik, religiju,
duhovna uverenja, politička mišljenja, socioekonomski status, siromaštvo,klasu, porodičnu strukturu, bračni status i nacionalnost (ili odsustvo nečega odtoga).
b) Socijalni/e radnici/radnice shvataju da ideologije, zakoni, politike, propisi,običaji ili prakse mogu stvoriti nejednakosti i onemogućiti pravičan odnos
prema pripadnicima nekih grupa.
c) Socijalni/e radnici/radnice rade protiv institucionalizovane diskriminacije iugnjetavanja u svim njihovim oblicima.

3.2 Poštovanje različitostia) Socijalni/e radnici/radnice rade na jačanju inkluzivnih zajednica koje poštuju
etničku i kulturnu različitost društava, uzimajući u obzir razlike između
pojedinaca, porodica, grupa i zajednica.
b) Socijalni/e radnici/radnice shvataju da se poštovanje i prihvatanje različitosti ne
sme koristiti za proširenje granica moralnog relativizma, do tačke kršenja prava
nekih grupa ili pojedinaca, uključujući pravo na život (na primer, žena i rodnih,
etničkih i religijskih manjina). Socijalni/e radnici/radnice problematizuju isuprotstavljaju se onim kulturnim praksama koje ograničavaju puno
ostvarivanje ljudskih prava.
c) Socijalni/eradnici/radnice

shvataju

dakonstruisanjeibavljenjesocioekonomskim problemima kao kulturnim pitanjima često negira ili
minimizira osnovne strukturne faktore koji doprinose psiho-socijalnimizazovima.

3.3 Pristup pravičnim resursimaa) Socijalni/e radnici/radnice zagovaraju i rade na pristupu i pravičnoj raspodeli
resursa i bogatstva, shvatajući da ogromna nejednakost u kombinaciji sasiromaštvom ugrožava ljudski razvoj.
b) Socijalni/e radnici/radnice podržavaju prava ljudi na održivi dohodak koji semora obezbediti pristojnim radom i/ili univerzalnom socijalnom sigurnošću.

3.4 Suprotstavljanje nepravednim politikama i praksamaa) Socijalni/e radnici/radnice rade na tome da svojim poslodavcima, kreatorima
politika, političarima i opštoj javnosti skrenu pažnju na situacije u kojima su
politike i resursi neadekvatni ili u kojima su politike i prakse tlačiteljske,
nepravedne ili štetne. Socijalni/e radnici/radnice ne smeju biti kažnjavani zbog
toga.
b) Socijalni/e radnici/radnice moraju biti svesni situacija koje mogu ugroziti
njihovu bezbednost i sigurnost, i moraju praviti razborite izbore u takvim
okolnostima. Socijalni/e radnici/radnice ne mogu biti prisiljeni da postupaju usituacijama u kojima bi mogli dovesti sebe u opasnost.
c) Globalna tela poput Međunarodnog udruženja škola socijalnog rada6iMeđunarodne federacije socijalnih radnika7, u saradnji sa poslodavcima
socijalnih

radnika/radnica

i/ilinacionalnim

profesionalnim/statutarnim

organizacijama, imaju obavezu da zaštite i odbrane socijalne radnike/radnicekoji su u opasnosti dok vrše dužnost, zbog svog mišljenja ili kada skrenu pažnju
na nepravdu.

3.5 Izgradnja solidarnostia) Socijalni/e radnici/radnice aktivno rade u zajednicama i sa svojim kolegama
unutar i izvan svoje profesije na izgradnji mreža solidarnosti, kako bi radili upravcu transformativne promene i inkluzivnih i odgovornih društava.

6

The International Association of Schools of Social Work – IASSW.

7International Federation of Social Workers – IFSW.

4. Promovisanje prava na samoodređenje
4.1 Socijalni/e radnici/radnice prihvataju ljude kao sposobna i samoodređujuća bića.
4.2 Socijalni/e radnici/radnice poštuju i promovišu prava ljudi da prave sopstveneizbore i donose sopstvene odluke, pod uslovom da to ne ugrožava prava i legitimneinterese drugih.
4.3 Socijalni/e radnici/radnice shvataju da, iako su pojedinci samoodređujuća bića potome što imaju slobodu da misle – verovatno najfundamentalniju slobodu – koja im
se ne može oduzeti, sloboda mišljenja ne garantuje praktikovanje samoodređenja.
4.4 Socijalni/e radnici/radnice shvataju da samorazumljivo pretpostavljanje prava na
samoodređenje u mnogim kontekstima poriče često tlačiteljske, marginalizujuće,
eksploatacione, nasilne i isključujuće sociokulturne, ekonomske i političke
determinante ljudskog razvoja i funkcionisanja.
4.5 Socijalni/e radnici/radnice shvataju stvarnost ljudi čije se samoodređenje često
ograničava zbog različitih faktora, uključujući kontrolne funkcije koje oni sami vrše
u oblastima kao što su dečja zaštita i blagostanje, krivično pravosuđe, invaliditet imentalno zdravlje.
4.6 Socijalni/e radnici/radnice shvataju da je agensnost pojedinaca uzajamno
isprepletana sa strukturnim uslovima i da ideal samoodređenja zahteva resurse kao
što su dobro obrazovanje, pristojno zaposlenje, pristup zdravstvenoj zaštiti, sigurno
i stabilno stanovanje, bezbednost i sigurnost, adekvatni sanitetsko-zdravstveni
uslovi, čista voda, okruženje bez zagađenja i pristup informacijama.
4.7 Socijalni/e radnici/radnice shvataju da dominantni socijalno-politički i kulturni
diskursi i prakse doprinose mnogim samorazumljivim pretpostavkama i zamkama
mišljenja, koje se manifestuju u normalizaciji i naturalizaciji širokog rasponapredrasuda, ugnjetavanja, marginalizacija, eksploatacije, nasilja i isključivanja.
4.8 Socijalni/e radnici/radnice shvataju da razvijanje strategija podizanja kritičke svesti
koja osporava i menja samorazumljive pretpostavke o nama i ljudima sa kojima
radimo, čini osnovu svakodnevne etične, antiopresivne prakse.

5. Promovisanje prava na participaciju
5.1 Socijalni/e radnici/radnice rade na izgradnji samopouzdanja i sposobnosti ljudi,
obezbeđenju resursa za ljude kako bi mogli potpuno učestvovati u svojim
društvima, i promovisanju njihovog punog učešća u odlukama i aktivnostima koje
utiču na njihove živote.

5.2 Socijalni/e radnici/radnice doprinose stvaranju značajnih prostora i procesa za
participaciju ljudi u kreiranju politika.
5.3 Socijalni/e radnici/radnice unapređuju uključivanje ljudi kojima je onemogućeno
da participiraju ili ostvaruju korist od resursa zbog različitih razloga izloženih utački 3.1.a.

6. Poštovanje poverljivosti i privatnosti
6.1 Socijalni/e radnici/radnice poštuju i rade u skladu sa pravima ljudi na poverljivost i
privatnost.
6.2 Prava ljudi na poverljivost i privatnost mogu se prekršiti ukoliko postoji rizik
nanošenja štete sebi ili drugima.
6.3 Socijalni/e radnici/radnice priznaju da je pravo čoveka na poverljivost i privatnost
ograničeno u nekim situacijama propisanim zakonima.
6.4 Socijalni/e radnici/radnice informišu ljude da rade u okviru takvih ograničenja
poverljivosti i privatnosti.
6.5 U nekim kulturnim kontekstima koje karakteriše komunitarni život usredsređen na„mi“, socijalni/e radnici/radnice poštuju i povinuju se izborima i pravima ljudi na
zajedničku poverljivost, sve dok se takvim pristupom ne krše prava pojedinaca.
7. Odnošenje prema ljudima kao prema celovitim ličnostima
7.1 Socijalni/e radnici/radnice uvažavaju biološke, psihološke, socijalne, kulturne iduhovne dimenzije života ljudi, i sve ljude razumeju i tretiraju kao celovite ličnosti.
Takvo shvatanje primenjuje se u formulisanju holističkih procena i intervencija, uz
puno učešće ljudi, organizacija i zajednica sa kojima socijalni/e radnici/radnicerade.
7.2 Socijalni/e radnici/radnice sarađuju sa članovima interdisciplinarnih timova kako bi
postigli holističke, povoljne rezultate.

8. Etičko korišćenje tehnologije i društvenih medija
8.1 Etička načela objašnjena u ovoj Izjavi primenjuju se u svim kontekstima prakse,obrazovanja i istraživanja socijalnog rada, bez obzira na to da li uključuju direktankontakt licem u lice ili korišćenje digitalne tehnologije i društvenih medija8.
8.2 Socijalni/e radnici/radnice razumeju da korišćenje digitalne tehnologije i društvenih
medija može posebno narušiti načela poverljivosti i privatnosti, i stoga moraju
preduzeti neophodne mere predostrožnosti kako bi obezbedili zaštitu od ovoga.
Takva moguća ograničenja poverljivosti i privatnosti moraju se jasno naznačiti u
informisanom pristanku.
8.3 Socijalni/e radnici/radnice u potpunosti razumeju da proveravanje identiteta
korisnika onlajn usluga, uključujući njihov uzrast i geografsku lokaciju, može biti
rizično, na primer, kada je osoba registrovana i/ili ovlašćena za praksu na jednoj
lokaciji, a onlajn korisnici borave izvan te oblasti nadležnosti; ili u slučaju teškoće
da se pouzdano utvrdi da je osoba punoletna kako bi dala informisani pristanak.
Socijalni/e radnici/radnice moraju razmotriti pragmatične ili etičke implikacije
takvih problema sa svojim organima za registraciju i/ili licenciranje.
8.4 Socijalni/eradnici/radnice

razumeju

mogućezamke

nesinhronizovane

komunikacije i neproverljivih identiteta osoba sa kojima rade, na primer, kada se
otkriju samoubilačke ili ubilačke namere, seksualno zlostavljanje dece ili porodično
nasilje. Onlajn savetovanje ne isključuje obavezu socijalnih radnika/radnica daprijave ili zaštite tu osobu ili druge ljude od moguće štete ili opasnosti, u skladu sazahtevima nacionalnog zakonodavstva.
8.5 Prilikom korišćenja elektronske tehnologije u radu sa grupama, socijalni/eradnici/radnice garantuju poštovanje načela inkluzije te osiguravaju da nijedna
osoba ne bude isključena iz učešća namernim izostavljanjem.
8.6 Socijalni/e radnici/radnice ne postavljaju slike ljudi sa kojima rade bez njihovog
pristanka, i ne smeju postavljati slike dece bez pristanka njihovih roditelja ili
zakonskih staratelja.
8.7 U pogledu obrazovanja u socijalnom radu, kako je naznačeno u tački 6.4 Globalnih
standarda obrazovanja i obučavanja u socijalnom radu, profesori moraju osigurati

To uključuje savetovanje i istraživanje putem imejla; video materijala; onlajn grupa samopomoći ili
korišćenja Fejsbuka ili Vatsapa kao jedinih kanala komunikacije ili u kombinaciji sa interakcijom lice
u lice.
8visok kvalitet obrazovnog programa bez obzira na način njegovog prenošenja. Uslučaju prostorne udaljenosti, moraju se uspostaviti mešoviti oblici predavanja,
decentralizovano predavanje ili predavanje preko interneta, posebno u delu
programa vezanom za terenski rad.
8.8 Odgovornost socijalnih radnika/radnica jeste da obezbede dokaz etičke prakse bez
obzira na način prakse.

9. Profesionalni integritet
9.1 Odgovornost nacionalnih udruženja i organizacija jeste da razviju i redovnoažuriraju sopstvene etičke kodekse i etičke smernice, u skladu sa ovom Izjavom,
uzimajući u obzir lokalnu situaciju. Nacionalne organizacije takođe imaju
odgovornost da obaveste socijalne radnike/radnice i obrazovne institucije
socijalnog rada o ovoj Izjavi o etičkim načelima i njihovim sopstvenim etičkim
smernicama. Socijalni/e radnici/radnice moraju postupati u skladu sa postojećim
etičkim kodeksom ili smernicama u svojoj zemlji.
9.2 Socijalni/e radnici/radnice moraju imati neophodne kvalifikacije, i razvijati iodržavati potrebne veštine i kompetencije da bi radili svoj posao.
9.3 Socijalni/e radnici/radnice podržavaju mir i nenasilje. Socijalni/e radnici/radnicemogu raditi uporedo sa vojnim osobljem u humanitarne svrhe i na izgradnji i obnovi
mira. Socijalni/e radnici/radnice koji/e rade u vojnom ili mirotvornom kontekstu
uvek moraju podržavati dostojanstvo i agensnost ljudi kao svoj primarni fokus.
Socijalni/e radnici/radnice ne smeju dozvoliti da se njihovo znanje i veštine koriste
za nehumane svrhe, kao što su mučenje, vojno nadziranje, terorizam ili terapija
konverzije, i ne smeju koristiti oružje protiv ljudi u svom profesionalnom ili ličnomsvojstvu.
9.4 Socijalni/e radnici/radnice moraju postupati sa integritetom. To podrazumeva da ne
zloupotrebljavaju svoj položaj moći i odnose poverenja sa ljudima sa kojima rade.
Socijalni/e radnici/radnice prepoznaju granice između ličnog i profesionalnogživota i ne zloupotrebljavaju svoje položaje radi lične materijalne koristi ili dobitka.
9.5 Socijalni/e radnici/radnice razumeju da je davanje i primanje sitnih poklona deosocijalnog rada i kulturnog iskustva u nekim kulturama i zemljama. U takvim
situacijama, to mora biti naznačeno u etičkom kodeksu te zemlje.

9.6 Socijalni/e radnici/radnice i njihovi poslodavci shvataju potrebu preduzimanja
koraka u brizi za sebe na profesionalnom i ličnom planu, kako bi sprečili izgaranje
i poboljšali radne odnose i rezultate.
9.7 Socijalni/e radnici/radnice shvataju da su za svoje postupke odgovorni ljudima sakojima rade, svojim kolegama, poslodavcima, profesionalnim udruženjima,
lokalnim, nacionalnim i međunarodnim zakonima i konvencijama, i da teodgovornosti mogu doći u sukob, što mora biti prevaziđeno na način da šteta za sve
osobe bude svedena na najmanju moguću meru. Odluke uvek moraju biti
utemeljene na empirijskim dokazima, praktičnom znanju i etičkim, zakonskim ikulturnim razmatranjima. Socijalni/e radnici/radnice moraju biti spremni da jasnoizlože razloge svojih odluka.
9.8 Socijalni/e radnici/radnice i organizacije koje ih zapošljavaju, rade na stvaranju
uslova na svojim radnim mestima i u svojim zemljama, u kojima se načela iz ove
Izjave i načela iz njihovih nacionalnih etičkih kodeksa razmatraju, procenjuju ipodržavaju. Socijalni/e radnici/radnice i organizacije koje ih zapošljavaju podstiču
i učestvuju u raspravi kako bi olakšali donošenje etički utemeljenih odluka.

Translation: Miroslav Budimir, social worker, MA in social policy, doctoral researcher at the Faculty ofSocial Work, University of Ljubljana.
Translation supervision: Prof. Dr Miroslav Brkić, Prof. Dr Natalija Perišić, Ass. MA Violeta Marković,
University of Belgrade Faculty of Political Science, Department for Social Policy and Social Work.
Year: 2023