Globalna definicija profesije socijalnog rada - CroatianSocijalni rad je praktično utemeljena profesija i akademska disciplina koja
promiče društvenu promjenu i razvoj, socijalnu koheziju te osnaživanje ioslobađanje ljudi. Principi socijalne pravde, ljudskih prava, kolektivne
odgovornosti i poštivanja različitosti središnji su u socijalnom radu.
Potkrijepljena teorijom socijalnoga rada, društvenih i humanističkih znanosti teautohtonim znanjem, profesija socijalnoga rada angažira ljude i strukture na
rješavanju životnih izazova i povećanje blagostanja.

Navedena definicija može se proširiti na nacionalnom i/ili regionalnim razinama.

KOMENTAR
Komentar služi “objašnjenju” ključnih koncepata korištenih u definiciji i detaljan je uodnosu prema ključnim mandatima, principima, znanjima i praksama socijalnoga rada.

KLJUČNI MANDATI

Ključni mandati profesije socijalnoga rada su: promocija društvene promjene, socijalni
razvoj, socijalna kohezija, te osnaživanje i oslobađanje ljudi.	  
Socijalni rad je praktična profesija i akademska disciplina koja prepoznaje da sprega
povijesnih, socio-ekonomskih, kulturnih, spacijalnih, političkih i osobnih faktora možeslužiti kao mogućnost i/ili prepreka za ostvarivanje blagostanja i razvoja ljudi.
Strukturalne barijere doprinose perpetuiranju nejednakosti, diskriminacije, izrabljivanja iugnjetavanja.

Razvojkritičke

svijestikroz

refleksijuostrukturalnimizvorima

ugnjetavanja i/ili privilegija na osnovu kriterija poput rase, klase, jezika, religije, roda,invalidnosti, kulturne i seksualne orijentacije, te razvoj strategija djelovanja naadresiranju strukturalnih i osobnih prepreka središnji su za emancipacijsku praksu koja
1	  	  ima dva osnovna cilja: osnaživanje i oslobađanje ljudi.

Mandat društvene promjene zasnovan je na premisi da se intervencije socijalnog radadogađaju kada se procijeni da trenutna situacija – bilo na razini osobe, obitelji, manje
grupe, zajednice ili društva – zahtijeva promjenu ili razvoj. Rukovodi se potrebom da se
izazovu i promjene strukturalni uvjeti koji doprinose marginalizaciji, socijalnoj
isključenosti i opresiji. Inicijative društvene promjene prepoznaju mjesto i ulogu
djelovanja ljudi u unaprjeđenju ljudskih prava i ekonomske, okolinske i socijalne pravde.
Profesija je podjednako posvećena i održanju društvene stabilnosti, ukoliko se
stabilnost ne koristi radi marginalizacije, isključivanja ili ugnjetavanja bilo koje specifične
grupe ljudi.	  
Socijalni razvoj konceptualizira se u smislu strategija intervencije, željenih ishoda i
okvira politika, pri čemu je razvojni okvir pridodan popularnijem rezidualnom i
institucionalnom okviru. Utemeljen je na holističkim biopsihosocijalnim i duhovnim
procjenama i intervencijama koje transcendiraju mikro-makro podjelu, uključuju više
razina sistema i međusektorske i međuprofesionalne saradnje u cilju održivog razvoja.
Njime se prioritet daje socio-strukturalnom i ekonomskom razvoju, bez pristajanja nakonvencionalnu mudrost da je ekonomski preduvjet društvenog razvoja.

PRINCIPI

Sveobuhvatni principi socijalnog rada su: poštivanje unutarnje vrijednosti i dostojanstva
svakog ljudskog bića, ne činjenje štete, uvažavanje različitosti i poštivanje ljudskih prava
i socijalne pravde.

2	  	  Zagovaranje i poštivanje ljudskih prava i socijalne pravde je motivacija i opravdanje zasocijalni rad. Profesija socijalnog rada prepoznaje da ljudska prava trebaju koegzistirati
uz kolektivnu odgovornost. Ideja kolektivne odgovornosti naglašava realnost dapojedina ljudska prava mogu biti ostvarena na svakodnevnoj osnovi samo ako su ljudi
spremni preuzeti odgovornost jedni za druge i okolinu, te važnost stvaranja recipročnih
odnose unutar zajednice. Stoga je glavni fokus socijalnog rada na zagovaranju pravaljudi na svim razinama, te olakšavanju pozitivnih ishoda gdje ljudi preuzimaju
odgovornost za međusobno blagostanje, razumiju i poštuju međuovisnost između ljudi,te međuovisnost između ljudi i okoline.
Socijalni rad obuhvaća prvu, drugu i treću generaciju prava. Prva generacija prava
odnosi se na građanska i politička prava kao što su sloboda govora i savjesti, slobode
od mučenja i proizvoljnog pritvaranja; prava iz druge generacije su socio-ekonomska ikulturna prava i uključuju prava na razumnu razinu obrazovanja, zdravstvene zaštite,
stanovanja i prava manjina na vlastiti jezik; treća generacija prava usmjerena je na
prirodni svijet i pravo na bioraznolikost vrsta i međugeneracijsku pravednost. Ova prava
se međusobno podupiru i međuovisna su, te obuhvaćaju i individualna i kolektivna
prava.

U pojedinim slučajevima "ne činjenje štete" i "poštivanje različitosti" mogu predstavljati
sukobljene i konkurentne vrijednosti, na primjer, kada se u ime kulture krše pravamanjinskih skupina poput žena i homoseksualaca, uključujući pravo na život. Globalni
standardi za obrazovanje i obuku u socijalnom radu bave se ovim složenim pitanjem
zalaganjem da se socijalni radnici obrazuju u osnovnom pristupu ljudskim pravima, sjednim pojašnjenjem koje glasi:Takav pristup može olakšati konstruktivnu konfrontaciju i promjenu kada određena kulturna
uvjerenja, vrijednosti i tradicije krše temeljna ljudska prava. Pojam kulture kao društveno
konstruiran i dinamičan može postati predmetom dekonstrukcije i promjene. Takva konstruktivna
konfrontacija, dekonstrukcija i promjena mogu biti olakšani kroz usaglašavanje i razumijevanje
pojedinih kulturnih vrijednosti, vjerovanja i tradicija, te putem kritičkog i reflektirajućeg dijaloga sčlanovima kulturne skupine u pogledu širih pitanja ljudskih prava.

3	  	  ZNANJESocijalni rad je interdisciplinaran i transdisciplinaran, oslanja se na široku lepezu
znanstvenih teorija i istraživanja. 'Znanost' je u ovom kontekstu potrebno shvatiti u
njenom najosnovnijem značenju kao 'znanje'. Socijalni rad se oslanja na vlastite
teorijske temelje i istraživanja koja su u konstantnom razvoju, te na teorije drugih
humanističkih znanosti, uključujući, ali ne ograničavajući se na teorije razvoja zajednice,socijalne pedagogije, administracije, antropologije, ekologije, ekonomije, obrazovanja,
menadžmenta,

skrbi,psihijatrije,psihologije,javnogzdravstvaisociologije.

Jedinstvenost istraživanja i teorija socijalnog rada ogleda se u činjenici da su oni
primijenjivi i emancipacijski. Znatan dio istraživanja i teorije socijalnog rada je sukonstruiran s korisnicima usluga u interaktivnom, dijaloškom procesu i stoga odražavaodređena obilježja okruženja profesionalne prakse.
Predložena definicija priznaje da je socijalni rad određen ne samo specifičnim praksamaokruženja i zapadnim teorijama, nego i autohtonim znanjima. Dio baštine kolonijalizma
je da su se valorizirale isključivo zapadne teorije i znanja, dok se autohtono znanje
podcjenjivalo, nipodaštavalo i hegemoniziralo. Predložena definicija namjerava
zaustaviti i preokrenuti taj proces priznanjem da autohtoni narodi u svakoj regiji, zemlji ili
području nose vlastite vrijednosti, načine znanja, načine prenošenja svojih saznanja, ineprocjenjivo su doprinijeli znanosti. Socijalni rad nastoji ispraviti povijesni zapadni
znanstveni kolonijalizam i hegemoniju slušanjem i učenjem od autohtonih naroda diljem
svijeta . Na ovaj način, znanje socijalnog rada biti će su-kreirano od strane autohtonih
naroda, te primjerenije primijenjjivano ne samo u lokalnim sredinama, nego i nameđunarodnoj razini. Oslanjajući se na rad Ujedinjenih naroda ,IFSW definira autohtonenarode na sljedeći način :•Žive unutar (ili održavaju veze s) geografski različitim teritorijima predaka.

•Skloni su održavanju različitih društvenih, ekonomskih i političkih institucija
unutar vlastitih teritorija.
4	  	  •Obično teže ostati različitima u kulturnom, teritorijalnom i institucionalnom smislu,umjesto asimilirati se u cijelosti u nacionalno društvo.

•Samo-identificiraju se kao autohtoni ili plemenski.

http://ifsw.org/policies/indigenous-peoples

PRAKSA

Legitimitet i mandat socijalnog rada leže u intervenciji na mjestima gdje dolazi dointerakcije ljudi s okolinom. Okolina obuhvaća različite društvene sisteme unutar kojih
su ljudi ukorijenjeni u prirodni, geografski okoliš, koji ima snažan utjecaj na živote ljudi.
Participativna metodologija koju zagovara socijalni rad ogleda se u "uključivanju ljudi i
struktura na rješavanju životnih izazova i poboljšanju blagostanja". Koliko je moguće,socijalni rad podržava rad s ljudima, a ne za ljude. U skladu s paradigmom društvenog
razvoja, socijalni radnici koriste spektar znanja, tehnika, strategija, principa i aktivnosti
na različitim razinama sistema, koje su usmjerene k održavanju sistema i/ili promjeni
sistema. Praksa socijalnog rada obuhvaća niz aktivnosti, uključujući razne oblike
terapije i savjetovanja, grupni rad i rad u zajednici; formuliranje i analizu politika; izagovaranje i političke intervencije. Iz emancipacijske perspektive, ova definicijapodržava strategije socijalnog rada usmjerene na povećanje nade, samopoštovanja ikreativnih potencijala ljudi da se suoče i izazovu opresivnu dinamiku moći i strukturne
izvore nepravdi, i time se uključuju u koherentnu cjelinu mikro-makro i osobno-političke
dimenzije intervencije. Holistički fokus socijalnog rada je univerzalan, ali prioriteti praksesocijalnog rada razlikovati će se od zemlje do zemlje te s vremena na vrijeme, ovisno opovijesnim, kulturnim, političkim i društveno-ekonomskim uvjetima.
Odgovornost je socijalnih radnika širom svijeta da brane, obogaćuju i realiziraju
vrijednosti i principe sadržane u ovoj definiciji. Definicija socijalnog rada može imati
smisla samo kada su socijalni radnici aktivno posvećeni njenim vrijednostima i viziji.	  	  5