Szolidaritá s é s jó lé ti sovinizmus amagyar tá rsadalomban
Adalékok az Orbán-rezsim szociálpolitikájának megértéséhez

Juhász Attila
Molnár Csaba

2018. szeptember

Tartalomjegyzék

Bevezetés................................................................................................................................................. 3
Vezetői összefoglaló ................................................................................................................................ 5
Helyzetkép a magyarországi szegénységről ............................................................................................ 7
Anyagi depriváció ................................................................................................................................ 7
Szegénység vagy társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya ......................................... 7
Társadalmi vélemények változása a szociálpolitikai kérdésekben .......................................................... 9Egyenlőség ........................................................................................................................................... 9Állami szerepek ................................................................................................................................. 10
Szociális juttatások kedvező és kedvezőtlen hatásairól .................................................................... 12
A szociális juttatások, segélyek változtatásának lehetséges irányainak megítélése ......................... 14
Alapjövedelem................................................................................................................................... 15
Egységes uniós szociális segélyrendszer ........................................................................................... 16
Európai kitekintés .............................................................................................................................. 17
Paternalisták-e a magyarok? ............................................................................................................. 18
Politikai és szakpolitikai változások ....................................................................................................... 20
Kiadáscsökkentés és represszív szociálpolitika ................................................................................. 20
Kísérlet a választási eredmény magyarázatára ................................................................................. 21
Függelék ................................................................................................................................................ 25
Fogalomtár és az adatok forrásai ...................................................................................................... 25

2

Bevezetés„A magyar társadalomnak legalább harmada végképp elveszett, már semmiféle eszközzel nem
lehet visszahozni őket a végső nyomorúságból… társadalmi szinten gyakorlatilag leírhatjuk
őket… Nem akarnak dolgozni, de a munkaerőpiac sem kér belőlük […] Orbán Viktor látja ezt a
csapdát, csak nem beszélhet őszintén a valóságról… Nem derülhet ki, hogy ezeket az
embereket igenis ott kell hagyni az út szélén, mert ha nem így teszünk, akkor a többiek soha
nem fognak célba érni” – nyilatkozta 1 még 2013-ban Bogár László közgazdász, Orbán Viktor
korábbi tanácsadója. Az azóta eltelt időszak igazolni látszik Bogár szavait. Bár a globális
gazdasági válság hatásainak elmúltával a szegénység mutatói valamelyest javultak
Magyarországon is, abban nincs vita, hogy a legszegényebbek szociális pozíciója befagyott, atársadalmi mobilitás szinte megszűnt.
A hazai szociálpolitika régóta nem csökkenti az egyenlőtlenségeket. Sőt, erre nem is törekszik.
Ahogy Szikra Dorottya 2014-es tanulmányában 2, vagy Vastagh Zoltán 2017-ben megjelent
könyvében kimutatta 3: a magyar állam már 2010 előtt sem csökkentette, hanem részben
konzerválta, részben pedig növelte az egyenlőtlenségeket, 2010 után azonban az Orbánrezsim egyfajta új társadalmi modellt hirdetett meg, és alig burkoltan lemondott az alul lévők
felemeléséről. A cselekvés látszatát legfeljebb a szegények számának változásáról folytatottpolitikai vitával próbálta fenntartani, de az általa bevezetett „munkaalapú társadalom”
koncepciója inkább szól a kirekesztéséről és a politikai célú függésben tartásról, mint a
felemelésről. Éber Márk Áron Vastagh könyvéről írt recenziójában 4 ezt úgy fogalmazza meg:
„A jóléti (welfare) állam színlelése helyett az állam vezetői nyíltan a „munkaalapúnak”, illetve„munkaközpontúnak” nevezett – valójában inkább munkakényszeren (workfare) alapuló –modellt építik”.
Ez a sokak által leírt folyamat összefüggésben van azzal a globális jelenséggel, hogy a politikai
viselkedést és értékorientációt nem lehet megérteni az egyének réteghelyzetéből, strukturális
pozíciójából kiindulva. Magyarországon világos mutatója volt ennek a 2018. április 8-ai
országgyűlési választás eredménye. A kormányzó Fidesz magabiztos győzelmében a vidék,elsősorban a falvak és községek voltak a kulcsszereplők. Míg a Fidesz országos listája (határon
innen) a szavazatok 47 százalékát gyűjtötte be, a községekben élők 58 százaléka voksolt akormánypártra 5. A legszegényebbek között pedig még inkább tarolt a kormánypárt: aleghátrányosabb helyzetű településeken 80 százalék fölötti eredményt ért el.

1 Megszorítjuk magunkat. Interjú Bogár Lászlóval. Heti Válasz 2013. január 10. http://valasz.hu/itthon/megszoritjuk-

magunkat-59267
2 Democracy and welfare in hard times: The social policy of the Orbán Government in Hungary between 2010 and 2014,
Journal of European Social Policy, 2014. http://journals.sagepub.com/doi/abs/10.1177/0958928714545446
3 Társadalmi struktúra és állami redisztribúció, Budapest, Napvilág, 2017
4 http://ujegyenloseg.hu/osztalyszerkezet-es-allami-ujraelosztas/
5

https://index.hu/belfold/2018/valasztas/2018/04/10/orszagszakadas_amig_a_fidesz_elkisgazdasodni_a_baloldal_kinyirta_
magat_videken/

3Sokan sokféleképpen próbálták megmagyarázni azt, hogy a leszakadt társadalmi rétegek miért
a helyzetüket konzerváló szociálpolitikát folytató hatalomra szavaztak. A leggyakrabban aközmunka rendszerének működését és viszonylagos népszerűségét, a kormányzati és a helyi
hatalomtól való újfeudális függést, a bevándorlástól való félelmekre épített hatékony
kormányzati kampányt, illetve a vidéken egyoldalúvá vált médiaviszonyokat hangsúlyozták az
okokat keresők. A legátfogóbb magyarázatot azonban a Kovách Imre vezetésével az MTA
Társadalomtudományi Kutatóközpontban folyó „Integrációs és dezintegrációs folyamatok a
mai magyar társadalomban” című négyéves kutatás 6 adta, melynek egyik fő megállapítása,
hogy nem a társadalom szerkezete és állapota határozza meg a politikát, hanem sokkal inkább
a politika határozza meg a társadalom szerveződését. A kutatás eredménye szerint „politikai
kommunikációs és hatalmi eszközökkel alakítják az értékrendet és identitást, és hatással
vannak a politikai közösségek és értékcsoportok létrejöttére, fennmaradására vagyszétesésére. A politikai integráció nyilvánvalóan felülírja és letompítja a társadalom –tagoltságának jobban megfelelő – önszerveződését”.
Jelen tanulmányunk kiinduló pontja az, hogy a szociálpolitikával, illetve a szegénységérzékelésével és kezelésével kapcsolatos társadalmi attitűdök is a politika hatására
formálódtak. A mindenkori kormányok pedig részben építenek ezekre, részben tovább
alakítják a társadalmi vélekedéseket.
Az alábbiak folytatását jelentik az ugyancsak a Friedrich Ebert Stiftung által támogatott„Megkurtított szociális ellátások: a munkaalapú társadalom” című 2015-östanulmányunknak 7, amely ugyanebből a nézőpontból közelített a témához. Akkor 2015-ig
tekintettük át a szociálpolitikai diskurzusok, valamint a szegénység kezelésére vonatkozó
társadalmi attitűdöket. Most az azóta kikristályosodott változásokat foglaljuk össze, ismétfőként a társadalmi attitűdökre koncentrálva.
Adataink a European Social Survey (ESS) európai közvélemény-kutatás nyolcadik hullámának
jóléti attitűdökről szóló kérdésblokkjának eredményein alapulnak. Az adatokon végzettmásodelemzés mellett – ahol erre lehetőség van – bemutatjuk a negyedik hullámban isszerepelt kérdésekre adott válaszok, a társadalmi attitűdök változását. A negyedik hullám
hazai adatfelvétele 2009. február-április, míg a nyolcadik hullámé 2017. május-szeptember
között zajlott. A két adatfelvétel idején mind a politikai, mind a gazdasági környezet jelentősen
eltérő volt hazánkban, ami különösen érdekessé teszi a vélemények változását, vagy éppen
ezek stabilitását.

6 Kovách Imre (szerk.) Társadalmi integráció. Az egyenlőtlenségek, az együttműködés, az újraelosztás és a hatalom

szerkezete a magyar társadalomban, Belvedere Meridionale / MTA Társadalomtudományi Kutatóközpont, Budapest,
Szeged, 20177 http://www.politicalcapital.hu/wp-content/uploads/FES_PC_SzocialisEllatasok_Tanulmany_150424.pdf

4Vezetői összefoglaló•

Magyarországon az európai trendekkel összhangban 2012/2013-ban mérték alegmagasabb szegénységi szintet – több indikátor tekintetében is. Azóta, a globális
gazdasági válságból való kilábalás eredményeképp a szegénységben élők arányának lassú
csökkenése tapasztalható, a mérőszámok fokozatos javulást mutatnak. A legtöbb érték
alapján a V4-országok közül hazánk inkább lemaradó. A szlovák és a cseh adatok
jellemzően kedvezőbbek, míg egyes indikátorok tekintetében a lengyel adatok elmaradnaka magyartól. A szegénység kategóriáján belül Magyarországon az Európai Unió átlagához
képest kiemelkedően magas a súlyos anyagi deprivációban élők aránya, vagyis azoké, akik
a mindennapjaik során is súlyosan nélkülöznek, és a megélhetés, a létfenntartás is komoly
gondot okoz. A szegénység, a társadalmi kirekesztődés veszélyében élők aránya 25,6%,
tehát a társadalom negyede ebből a szempontból veszélyeztett. A legrosszabb helyzetben
az elzárt, kistelepülésen élők, az alacsony iskolai végzettséggel rendelkező vagy képzetlen
munkanélküliek, a fogyatékkal élők, és – kiemelkedő mértékben – a romák vannak.

•

A szociális helyzettel és a szociálpolitikával kapcsolatos társadalmi attitűdöket tekintve az
elmúlt években erősödött a kormánypárti nézetekkel és politikai megoldásokkal való
egyetértés. A magyaroknak csak szűk harmada gondolja azt, hogy a szociális ellátásokmegelőzik a szegénység széleskörű elterjedését, illetve vezetnek nagyobb társadalmi
egyenlőséghez. Ugyanakkor a bő harmaduk ezt éppen ellenkezőleg látja. A fennmaradó
csoport pedig nem tud állást foglalni, az „egyet is értek meg nem is” véleményt képviseli,azaz meglehetősen magas a bizonytalanság. Ez a hármas megosztottság jelenik meg aszociális ellátások kedvezőtlen társadalmi és gazdasági hatásai tekintetében is. Ezek közül
leginkább érvényesnek tartott következmény az, hogy a szociális juttatások lustává teszik
az embereket. 2009-2017 között ugyanakkor érdemben javult az alkalmazott szociális
juttatások megítélése. A tapasztalható problémák ellenére most hatékonyabbnak látja alakosság a jelenlegi szociális ellátásokat, és kevésbé gondolja erősnek ezek hátrányos
következményeit.

•

A többség alapvetően az államtól várja el, hogy (1) megfelelő életszínvonalat biztosítson
az időseknek; (2) megfelelő életszínvonalat biztosítson a munkanélkülieknek, illetve (3)megfelelő gyermekfelügyeletet biztosítson a dolgozó szülők számára. A három feladat
megítélése ugyanakkor nem egyforma. Az idősek és a dolgozó szülők megsegítését sokkal
inkább az államtól várják el – közel azonos mértékben. A munkanélküliek tekintetében
viszont ez nem ennyire erőteljesen jelentkezik. Visszatekintve a 2009-es elsőadatfelvételre, az akkori eredményekhez képest mindhárom feladat tekintetében
jelentősen csökkent az állami szerepvállalást elvárók aránya, amiben szintén akormányzati szociálpolitikai felfogás uralkodóvá válása köszön vissza. A kedvezményezettcsoportok rangsora ugyanakkor nem változott. A munkanélküliek hátrébb sorolása mögött
az is megjelenhet, hogy a lakosság kevésbé érzi át a helyzetüket – ellentétben az idősekkel
és a családos szülőkével. A csoporttal szembeni kritika jelenik meg egy másik kérdésnél is.
A megkérdezettek 40 százaléka ugyanis egyetértett azzal a kijelentéssel, hogy a legtöbb
5munkanélküli nem igazán próbál munkát találni. Lényegesen kevesebben gondolták ennek
az ellenkezőjét. Ez a vélekedés ráadásul meglehetősen beágyazott, a 2009-es felmérés ishasonló véleményeket mutat.
•

A jövedelmek közötti különbségeket nagyon nehezen fogadják el a magyarok. A
megkérdezettek fele számára még azzal a céllal sem fogadhatók el a jövedelmek közötti
különbségek, hogy ezzel jutalmazzák a kiemelkedő tehetséget és erőfeszítést. A nyolc
évvel korábbi felmérésben is lényegében ugyanezek az arányok születtek. Ez azonban nem
tekinthető egy a legszegényebbekre is kiterjedő egyenlőségeszménynek; a társadalom
többsége a munkaerőpiacon megkapaszkodni tudók közötti egyenlőséget preferálja, akiebből alul, vagy akár felül kilóg, azzal nem szimpatizálnak.

•

A kormányzati szociálpolitika továbbra is represszívnek mondható. A közmunkát és aszociálpolitikai juttatásokat, segélyeket illetően az elosztásnak politikai és
rendszerfenntartó funkciója is van. Egy jelentős, kiszolgáltatott társadalmi rétegfüggőségben tartásával lehetősége van a hatalmon lévőknek a politikainyomásgyakorlásra. A közmunkát – és a segélyek jó részét – ugyan a központi költségvetés
finanszírozza, a lebonyolításukban, kiosztásukban az önkormányzatoknak jelentős
mozgástere van. Ennek révén a kormányzatnak kiszolgáltatott polgármesterek ésönkormányzati testületek minden korábbinál fontosabb politikai szereplőnek számítanak.
Ezt mutatta meg élesen a 2018-as országgyűlési választás eredménye is. A kormánypárt
épp a legszegényebb területeken és településeken érte el a legjobb eredményt.

•Ennek magyarázatát ugyanakkor nem lehet leszűkíteni csak a kiszolgáltatottságra és afüggésre. A legnehezebb helyzetben lévők rövidtávú elvárásainak megfelelően az
egyébként csökkenő jelentőségű közfoglalkoztatás bizonyos körben valóban népszerű
tudott lenni, épp úgy, mint a jelentős minimálbér-emelés, valamint az, hogy a kampányidőszakában megszaporodtak a kisebb-nagyobb, egyszeri, illetve rendszeres szociális
juttatások. Az is fontos tényező volt, hogy a kormányzati szociálpolitikával szemben sok
helyen nem volt érzékelhető politikai alternatíva. A baloldal hiteltelensége és szervezeti
szétesése következtében a politikai versengés a legelmaradottabb vidékeken jó esetbenkétszereplőssé vált: a Fidesszel szemben legfeljebb a Jobbik jelentett alternatívát. Ez pedig
a legszegényebbek, és különösen a romák számára aligha jelentett tényleges választási
lehetőséget. Végül, míg a legszegényebbek már említett rövidtávú elvárásait figyelembevéve a kormánypárt érdekalapú politikát is alkalmazott, addig a hosszabb távú biztonság
iránti vágyat már identitáspolitikai eszközökkel (pl. bevándorlókkal szembeni védelem)szolgálta ki. Ezzel szemben az identitáspolitika teljes mértékben hiányzott az ellenzéki
oldalon.

6

Helyzetkép a magyarországi szegénységről

Magyarországon a szegénységi mutatók, az Európai Unió többi tagállamához hasonlóan, a
2013-2014-es mélyponthoz képest összességében javulnak. A szegénység mértékéről
folytatott vitát azonban évek óta lezárhatatlanná teszi, hogy a szegénységet többféle
számítással mérik. Ráadásul ezen számítások bizonytalan statisztikai hátterére több kutató isrámutat. Kovách Imre közlése szerint az MTA említett kutatásában a dezintegráltnak nevezettszegény társadalmi réteg 38 százalék, ami jóval több, mint a szegénység különböző módokon
becsült mérete. 8 Ferge Zsuzsa 2018 szeptemberében úgy nyilatkozott: noha hiányosak és
pontatlanok az adatok, az a kép rajzolódik ki, hogy Magyarországon közel 4 millió ember élszegénységben, ezen belül 1,3 millió mélyszegénységben. 9 A Társadalmi Riport 2016
szerkesztői, Tóth István György és Kolosi Tamás pedig a társadalmi egyenlőtlenségeket
elemezve azt írták 10: alapprobléma, hogy „a magyar társadalom »en bloc« tartozik Európa
szegényebbik feléhez”. Európai összehasonlításban fogyasztást, életszínvonalat, iskolázottsági
szintet, életstílust, nyitottságot, elfogadási képességet, nyelvtudást tekintve a magyar
társadalomnak csak a kisebb része, talán harmada van „kinn a vízből”, és képes partnere lenni
európai társainak.

Anyagi depriváció

Az Eurostat adatai szerint 2017-ben a hazai lakosság 14,5 százaléka élt súlyos anyagi
deprivációban 11. Azaz a 2013-as, csúcsot jelentő 27,8 százalékról négy év alatt jelentős
mértékben csökkent a mérőszám, javult a helyzet. Visszatekintve az uniós csatlakozásunkig,
nem volt még ennyire kedvező ez az adat. Ugyanakkor az európai uniós átlaghoz képest még
mindig lényegesen magasabb a magyar ráta. Sőt, a tagállamok rangsorában Bulgária,Görögország és Románia után a negyedik legmagasabb érték. Azaz a látványos hazai javulás
az európai pozíción nem jelenik meg látványosan. A súlyos anyagi deprivációban élők aránya
a fiatalkorúak körében a legmagasabb. A 18 évnél fiatalabbak közül majdnem minden ötödik(19,2%) sorolható ebbe a kategóriába. Ennél is kiugróbb a roma-nem roma összevetés,amelyet a KSH közöl. A romáknak ugyanis 55,5 százaléka él súlyos anyagi deprivációban.
Súlyos anyagi deprivációban élők aránya (Eurostat adat)
2010
2014
Magyarország
21,6%
24,0%
EU-átlag
8,4%
8,9%

2017
14,5%
6,7%

Szegénység vagy társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya

A rendelkezésre álló legfrissebb adatok alapján Magyarországon a lakosság negyede (25,6százaléka) kitett a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának. Azaz ők azok,
akik vagy a relatív jövedelmi szegénység vagy a súlyos anyagi depriváció vagy a nagyon
8 https://index.hu/tudomany/2018/03/26/az_orban-rendszer_mukodese_kovach_imre_interju/
9 https://nepszava.hu/3008456_ferge-zsuzsa-meg-a-hatalmon-levok-is-szoronganak
10 http://old.tarki.hu/hu/publications/SR/2016/eloszo.pdf

11 A fogalmak definícióit, valamint az adatok elérhetőségét lásd a Függelékben.

7alacsony munkaintenzitás közül egyben vagy többen érintettek. Ez a mérőszám a fő indikátora
a szegénység elleni európai küzdelem elsődleges célkitűzésének, amely szerint az EU
egészében 2020-ra legalább 20 millió fővel csökkenjen azok száma, akik szegénységben vagy
társadalmi kirekesztődésben élnek, illetve akik esetében a szegénység vagy a kirekesztődés
reális veszélyt jelent. Hazánkban 2012-ben tetőzött ez az érték: akkor 34,8 százalék volt az
indikátor. 12 Azóta fokozatosan javul a helyzet, négy év alatt bő 900 ezer fő került ki aveszélyeztetett csoportból. Európai összehasonlítás csak a 2015-ös adatokon tehető, mivelnem áll rendelkezésre minden tagállamra vonatkozóan adat 2016-ból. Az akkori 26,3
százalékos értékkel a magyar adat a tizedik legnagyobb volt. Azaz a fentebb bemutatott anyagi
deprivációhoz képest kevésbé volt gyenge a relatív pozíciónk. Ebben a rangsorban viszont alegkedvezőbb eredményt Csehország mutatja, 13,3 százalékkal, de a Szlovákiára vonatkozó
18,1 százalékos adat is hatodik legkedvezőbb.
A relatív jövedelmi szegénységi arány 2012-2013-ban tetőzött. Akkor a társadalom 15
százaléka élt a szegénységi küszöb alatt. 2016-ra ez az arány 13,4 százalékra mérséklődött,
1,293 millió ember tartozott ebbe a csoportba.13 A szegénységi arány a legfiatalabbakat érinti
a leginkább, míg az időseket a legkevésbé. A két korcsoport közötti rés ugyanakkor szűkülni
látszik. Ennek hátterében két ellentétes folyamat húzódik meg. A 18 évnél fiatalabbak körében
2013-2016 között 25-ről 14,8 százalékra csökkent a szegénységi arány. Ezzel párhuzamosan a
65 évesek vagy idősebbek esetében, ugyanebben az időszakban, 4,5-ről 9,1 százalékra
emelkedett. Tehát miközben a gyermekszegénység tekintetében kedvező irányú elmozdulás
van folyamatban, addig az idősek esetében épp ellenkezőleg: a nyugdíjak nem tudják követnia jövedelmek emelkedése miatt megugró szegénységi küszöböt. A statisztika azokat sorolja atartósan szegények közé, akik a medián ekvivalensjövedelem 60 százalékánál kevesebb
jövedelemmel rendelkező háztartásokban éltek a vizsgált évben és legalább két további évben
a megelőző három év közül. Az idetartozók aránya 2011-2015 között a 7-9 százalékos sávban
mozgott, látványos javulás nem történt. 14 Azaz sokan bennragadnak a szegénységben: még haabszolút értelemben emelkedik is valamelyest a háztartásuk jövedelme, ahhoz kevés, hogy arelatív pozíciójukból kitörjenek.
Összességében tehát nagyon hasonló tendenciák mutatkoznak az Európai Unió országaiban,
szinte az összes szegénységi dimenzió tekintetében. A 2008-as gazdasági válság érezhetően
nagy hatással volt az emberek életszínvonalára és jövedelmi helyzetére. Szinte minden
országban nőttek a szegénységi mutatók 2008-at követően. A legmagasabb szegénységi
mutatók 2012-2013 körül voltak kimutathatók, ezek az évek tekinthetők a mélypontnak. 2014től kezdve lassú, de folyamatos javulás látható, azóta csökken a szegénység a legtöbb európai
országban. Magyarországon is tökéletesen megfigyelhető ez a tendencia. Szegénység
tekintetében a legrosszabb helyzetben az elzárt, kistelepülésen élő, alacsony iskolai
végzettséggel rendelkező, képzetlen, munkanélküli, fogyatékkal élő, roma emberek vannak.

12 A KSH és az Eurostat adatsora között egy év csúszás van, ugyanis a KSH a felmérést megelőző referenciaévhez kapcsolja azértéket. A szövegben a KSH által is használ referenciaévet tüntetjük fel.

13 http://www.ksh.hu/docs/hun/xstadat/xstadat_eves/i_zaa007.html

14 http://www.ksh.hu/docs/hun/xftp/idoszaki/fenntartfejl/fenntartfejl16.pdf

8Társadalmi vélemények változása a szociálpolitikai kérdésekben
Egyenlőség

A jövedelmek közötti különbségek elfogadhatóságáról kérdezték az ESS kutatói a felmérés
résztvevőit. A kérdés pontosan így szólt: „Az emberek jövedelme közötti nagy különbségek
elfogadhatók, mert így lehet jutalmazni a kiemelkedő tehetséget és erőfeszítést.” Annakellenére, hogy a kérdésfeltevésben a jövedelmek közötti eltérések legitimálásaként egy pozitív
ügy szerepelt, a hazai megkérdezettek fele nem értett egyet a kijelentéssel, az egyetértők
aránya pedig mindössze 20% volt. A fennmaradó, csekélynek nem mondható 26 százalék
semleges álláspontot képviselt: egyet is értett meg nem is. A felmérésben részt vett 23 ország
közül a magyarok értettek egyet a legkevésbé, azaz számukra a legkevésbé elfogadhatók ajövedelemkülönbségek. Érdekes, hogy a rangsor ellentétes végén két visegrádi tagállam
szerepel. A csehek és a lengyelek számára a tehetség és az erőfeszítések jutalmazásaérdekében elfogadhatók a jövedelmek közötti eltérések. Tehát ebben a tekintetben, atársadalmi vélekedések szintjén markáns véleménykülönbség mérhető a visegrádi országok
között. A kérdés megítélése a fő pártválasztói csoportokban nem tér el érdemben. Ugyanakkor
az eltérő anyagi helyzetben lévők másképp ítélik meg a jövedelemkülönbségeket. Azok
utasítják el a leginkább, akik saját bevallásuk szerint nagyon nehezen élnek meg a jelenlegi
jövedelmükből. Azaz ebben a kérdésben inkább az igények vezérlik a válaszadást és nem apolitikai meggyőződés. A nyolc évvel korábbi felmérésben is lényegében ugyanezek az arányok
születtek. Mivel a bérek közötti eltérésekre továbbra is érzékenyek a magyarok, a témakiemelten fontos szerepet tölt be mind a Fidesz, mind az ellenzéki pártok kommunikációjában.
A jövedelmek közötti különbségről alkotott vélemények (a következő kérdésre adott válaszok
százalékos megoszlása: Mennyire ért egyet azzal a kijelentéssel, hogy az emberek jövedelme közötti
nagy különbségek elfogadhatók, mert így lehet jutalmazni a kiemelkedő tehetséget és erőfeszítést?,
ESS8)

3 3
21

Teljesen egyetért

16

Egyetért
Egyet is ért meg
nem isNem ért egyet

26
30

Egyáltalán nem
ért egyet
Nem tudja, nemválaszol

A jövedelmek közötti eltérések mellett a kutatás során az életszínvonal-különbségek
elfogadottságát is mérték. Ebben az esetben a megfogalmazott állítás a különbségek csekély
mértékét az igazságos társadalom egyik feltételeként határozta meg. A hazai válaszadók

9abszolút többsége, 58 százaléka egyetértett a kijelentéssel. Az ellentétes véleménnyel
rendelkezők aránya viszonylag alacsony, 13%, míg a semleges álláspontot megfogalmazók
aránya ezúttal is pontosan 26%. A nyolc évvel korábbi adatfelvétel ebben a kérdésben jelentős
változást mutat. 2008-ban még lényegesen többen gondolták úgy, hogy az életszínvonalak
közötti különbségeknek mérsékelteknek kellene lennie. Akkor ugyanis tízből hét megkérdezettértett egyet valamilyen szinten a kijelentéssel.
Az életszínvonalak közötti különbségről alkotott vélemények (a következő kérdésre adott válaszok
százalékos megoszlása: Mennyire ért egyet azzal a kijelentéssel, hogy egy igazságos társadalomban
csekély az emberek életszínvonala közti különbség?, ESS8)

10

23

Teljesen egyetért

17

Egyetért
Egyet is ért meg
nem isNem ért egyet

26

Egyáltalán nem
ért egyet
Nem tudja, nemválaszol41Állami szerepek

A kutatás során arról is kérdezték a résztvevőket, hogy szerintük mekkora szerepet kellene
vállalnia az államnak egyes feladatok ellátásában. Ezek a következők voltak: (1) megfelelő
életszínvonalat biztosítani az időseknek; (2) megfelelő életszínvonalat biztosítani amunkanélkülieknek; (3) megfelelő gyermekfelügyeletet biztosítani a dolgozó szülők számára.
A válaszadók a 0-11 skálán reagálhattak, ahol a 0 jelentette azt, hogy az adott feladat
egyáltalán ne legyen az állam felelőssége, míg a 10-es azt, hogy teljes mértékben az állam
felelőssége legyen. A válaszok alapján mindhárom területen a többség elvárja az állami
szerepvállalást. A legnagyobb egyetértés az idősek életszínvonalának biztosítása tekintetében
alakult ki. Ettől alig marad el a gyermekfelügyelet biztosításának a megítélése. Lényegesen
lemaradva került harmadik helyre a munkanélküliek ügye.
Az alábbi ábra a három kérdésre adott válaszok százalékos eloszlását mutatja. Jól látszik, hogy
az idősek és a gyermekfelügyelet kapcsán kiemelkedő a 10-es válaszok aránya, amegkérdezettek mintegy 30 százaléka szerint ez a két terület teljes mértékben az állam
feladata kell, hogy legyen. Ezen felül a nagyon nagy többség (84%, illetve 80%) a középső
válaszopciót jelentő 5-ös értéknél nagyobbat jelölt be. Ezzel szemben a munkanélküliek
életszínvonalának biztosítását már kevésbé tartják állami feladatnak. Kevésbé kiugró a 10-es
válaszok aránya (13%), és azok is csak minimális többségben vannak akik inkább az állam
felelősségének tartják az ügyet (55%).
10

Az állam felelősségének megítélése különböző feladatokat illetően (a következő kérdésekre adottválaszok százalékos megoszlása: Az adott kérdésben az államnak mekkora felelősséget kellene
vállalnia abban, hogy (1) megfelelő életszínvonalat biztosítani az időseknek; (2) megfelelő
életszínvonalat biztosítani a munkanélkülieknek; (3) megfelelő gyermekfelügyeletet biztosítani adolgozó szülők számára? A 0 azt jelenti, hogy az adott feladat egyáltalán ne legyen az állam
felelőssége, a 10-es pedig azt, hogy teljes mértékben az állam felelőssége legyen, ESS8)

Idősek ellátása

Gyermekfelügyelet biztosítása

Munkanélküliek ellátása

Visszatekintve a 2009-es első adatfelvételre, az akkori eredményekhez képest mindhárom
feladat tekintetében jelentősen csökkent az állami szerepvállalást elvárók aránya. A
kedvezményezett csoportok rangsora ugyanakkor nem változott. Akkor is a legkevésbé amunkanélküliekre vonatkozóan tartották hangsúlyosnak az állami szerepvállalást, míg a másik
két terület megítélése hasonlóan alakult.
Állami szerepvállalás kívánt mértéke egyes területeken (válaszok átlaga a 0-10 skálán, ahol a 0
jelentette azt, hogy az adott feladat egyáltalán ne legyen az állam felelőssége, míg a 10-es azt, hogy
teljes mértékben az állam felelőssége legyen)11A munkanélküliekkel kapcsolatos kritikus vélemények jelenlétét egy másik kérdés ismegerősíti. A megkérdezettek 40 százaléka ugyanis egyetért azzal a kijelentéssel, hogy alegtöbb munkanélküli nem igazán próbál munkát találni. Ennél a kérdésnél is magas volt
azoknak az aránya, akik a semlegesnek mondható, „egyet is értek meg nem is” válaszopciót
jelölték meg. Így a negatív megállapítással csupán 24% nem értett egyet. Ezt a kérdést 2009
tavaszán is feltették. Az akkori eredmények lényegében megegyeznek a mostaniakkal. Azaz amunkanélküliek elhelyezkedési hajlandóságáról nem változott a társadalom álláspontja,
továbbra is jelentős a kritikus vélemények részaránya.
Munkanélküliekkel szembeni kritikus vélemények (a következő kérdésre adott válaszok százalékos
megoszlása: Mennyire ért egyet azzal a kijelentéssel, hogy a legtöbb munkanélküli nem igazán próbál
munkát találni? A belső gyűrű az ESS8, a külső az ESS4 adatfelvétel eredményét mutatja.)

8
20

Teljesen egyetért

1

5 3

16

Egyetért

1218

Egyet is ért meg nem is

28

26

33

Nem ért egyet
Egyáltalán nem ért egyet

30
Nem tudja, nem válaszol

Szociális juttatások kedvező és kedvezőtlen hatásairól

A felmérés során a szociális juttatások és szolgáltatások kedvező és kedvezőtlen hatásairól is
kérdezték a felmérés résztvevőket. A társadalmi előnyök között a szegénység széleskörű
elterjedésének megelőzése, valamint a nagyobb társadalmi egyenlőség elérése szerepelt. A
megkérdezetteknek szűk harmada értett egyet ezekkel a hatásokkal, a bő harmada inkább
nem értett egyet. Meglehetősen magas volt továbbá a neutrális választ adók aránya.
A káros társadalmi hatások vonatkozásában is megfigyelhető ez a hármas megosztottság. A
lenti ábrán bemutatott eloszlások jól mutatják, hogy a relatív többség (41%) szerint lustává
teszik az embereket a szociális juttatások. Ezzel ellentétes véleményen a megkérdezettek 29%a volt. Épp fordított a kép a másik felsorolt kedvezőtlen hatásról, miszerint a juttatások
elveszik az emberek kedvét attól, hogy törődjenek egymással.
A kedvezőtlen gazdasági hatások esetében is megjelenik a hármas tagozódás. Közel azonos
arányban vannak az egyetértők, az egyet nem értők és a semleges álláspontot képviselők a12tekintetben, hogy a szociális juttatások túlságosan megterhelik a gazdaságot, valamint
megnövelik a cégek adóit, illetékeit.
Vélemények a szociális juttatásokról (a felsorolt kérdésekre adott válaszok százalékos megoszlása,
ESS8)

A 2009 tavaszán végzett felmérés eredményei még egészen más képet mutatnak. Akkor sokkal
kritikusabban látták a megkérdezettek a szociális juttatások hatásait. Elmondható tehát, hogynyolc év elteltével hatékonyabbnak ítélik meg az emberek a szociális juttatásokat, kevésbé
gondolják erősnek azok hátrányos következményeit.
A szociális juttatásokról alkotott vélemények 2009-ben és 2017-ben (átlagok az 1-5 skálán, ahol az
1-es jelenti azt, hogy egyáltalán nem ért egyet az adott állítással, az 5-ös pedig azt, hogy teljesen
egyetért)13

A szociális juttatások, segélyek változtatásának lehetséges irányainak megítélése

A gazdasági és társadalmi környezet változása lehetővé, szükségessé teheti a szociális segélyek
és szolgáltatások rendszerének finomhangolását. A felmérésben a kutatók felvázoltak három
lehetséges módosítást, amelyre az elkövetkezendő tíz évben sor kerülhet, és arról kérdezték
a résztvevőket, hogy elleneznék vagy éppen támogatnák-e ezeket. Ahogy a lenti ábrán jól
látszik, egyik felvázolt irány esetében sem mondható egyértelműen támogatónak vagy
ellenzőnek a lakosság. A támogatók kismértékű többsége mellett inkább a megosztottság
tükröződik az adatokból. Emellett pedig leginkább óvatosnak mondhatók a megkérdezettek.
Ugyanis a határozott véleménnyel rendelkezők aránya mindkét oldalon alacsony.
A szociális segélyek rendszerének lehetséges átalakításáról alkotott vélemények (a felsorolt
kérdésekre adott válaszok százalékos megoszlása, ESS8)

A jövedelemhez kötött támogatás esetében tapasztalható a legmeggyőzőbb támogatás. A
megkérdezettek 55 százaléka támogatná, ha csak a legalacsonyabb jövedelműek
részesülnének szociális támogatásban, míg a magasabb jövedelműeknek magukról kellene
gondoskodniuk. Ezzel ellentétes véleményen volt a megkérdezettek bő harmada.
Kisebb különbséggel, de a gyermekes családoknak szánt újabb juttatások bevezetését istámogatná a relatív többség. A megkérdezettek fele még akkor is szorgalmazná a szociálisszolgáltatások bővítését (annak érdekében, hogy a dolgozó szülők könnyebbenösszeegyeztethessék a munkát és a családi feladatokat), ha mindez az adók emelésével járna.
Az ellenzők aránya ebben az esetben már magasabb: 38 százalék.
A munkanélküliség kezelésére rendelkezésre álló összegek hangsúlybeli átrendezésénél már
csak minimális a támogatók többsége. 46 százalék véli úgy, hogy az ellátások helyett inkább amunkanélküliek oktatására és képzésére kellene a forrásokat felhasználni, ezzel szemben 40
százalék megtartaná az ellátásokra szánt keretet.
Nem meglepő módon, minél rosszabb volt a megkérdezett háztartásának jövedelmi helyzete,
annál inkább egyetértett a jövedelemhez kötött támogatással, valamint a gyermekes családok
14

pluszjuttatásával. Azoknak, akik az önbevallás alapján kényelmesen megélnek a jelenlegi
jövedelmükből, 6 százaléka támogatná teljes mértékben a közepes vagy a magasabb
jövedelműek kizárását a szociális támogatásokból. Ez az érték 24 százalékra ugrik fel azoknál,
akik nagyon nehezen élnek meg a jelenlegi jövedelmükből. Ugyanakkor éppen fordított az
összefüggés a munkanélküliség kezelésére szánt források átrendezésével kapcsolatban. A
legrosszabb jövedelmi helyzetben élők támogatják a legkevésbé, hogy az ellátások pénzbeni
része csökkenjen, mutatva, hogy ennek a sérülékeny csoportnak leginkább a rövid távon
segítséget adó, anyagi forrásokra van szüksége.

Alapjövedelem

A Párbeszéd párt által kezdeményezett 15 alapjövedelem fogalma viszonylag ismertnek
nevezhető a közélettel valamennyire is foglalkozó emberek körében. A témáról az ESS
felmérésében is megkérdezték a résztvevőket. Annak érdekében, hogy a válaszadók értsék,miről van szó, a kérdezőbiztosok részletes leírást adtak az alapjövedelem legfontosabb
jellemzőiről.16 Így pontosabban tudható, miről mondtak véleményt a kutatás résztvevői.
Ahogy az alábbi ábrán is látszik, a támogatók egyértelmű többségben (63%) vannak, az
elutasítók 27 százalékot tesznek ki. 2016 áprilisában a Republikon már végzett közvéleménykutatást az alapjövedelemről. 17 Akkor még erőteljesebb, 75%os volt a támogatás.
Vélemények az alapjövedelemről (a következő kérdésre adott válaszok százalékos megoszlása:
Néhány országban szó van arról, hogy bevezetnének egy olyan rendszert, amelyik mindenki számára
biztosítana egy bizonyos alapjövedelmet. Mindent összevetve Ön ellenezné vagy támogatná egy ilyen
rendszer bevezetését Magyarországon?, ESS8)

15 http://alapjovedelmet.hu/

16 A tájékoztatás így szólt: Az alapjövedelem rendszerére a következő jellemzők mindegyike érvényes: A kormány havijövedelmet biztosítana mindenki számára, amely fedezi az alapvető megélhetési költségeit. Ez a jövedelem kiváltana sok
más szociális juttatást. A rendszer célja, hogy mindenki számára garantáljon egy alapvető életszínvonalat. Mindenkiugyanakkora összeget kap, akár dolgozik, akár nem. Az emberek megtartanák a munkával keresett vagy más forrásból
származó bevételeiket is. A rendszert az adóbevételekből finanszíroznák.
17 http://republikon.hu/elemzesek,-kutatasok/160520-alapjoevedelem.aspx. A kérdés így hangzott: Egyetért-e azzal, hogy amagyar állam minden polgára számára biztosítson egy, a létbiztonságot garantáló és a kis-közepes fizetéseket is emelő
alapjövedelmet?

15

Bár a jobb jövedelmi helyzettel csökken a feltétel nélküli alapjövedelem támogatása, még azok
körében is 50 százalékos ez az arány, akik saját bevallásuk szerint jól kijönnek a jövedelmükből.
A három nagy pártpreferencia-csoport 18 közül a Jobbik 2014-es szavazói körében alegmagasabb az alapjövedelem támogatóinak aránya (75%), míg a Fideszre, valamint abaloldali összefogás listájára voksolók körében kissé alacsonyabb, de hasonló arányok
jelennek meg (69%, illetve 67%). Azaz elmondható, hogy a pártszimpátiától függetlenül
nagyon erős az alapjövedelem támogatottsága.

Egységes uniós szociális segélyrendszer

A valamennyi szegény ember számára elérhető, az egész Európai Unióra kiterjedő szociális
segélyrendszerről is kérdezték a résztvevőket. Az alapjövedelemhez hasonlóan, ebben az
esetben is tájékoztatást kaptak a válaszadók döntésük előtt a javaslat legfontosabb
ismérveiről. 19 A magyarok nagy többsége (72%-a) – összhangban az Európai Unió magas hazai
népszerűségével – támogatta a javaslatot. Az ellenzők aránya csupán 16% volt. Tekintve, hogya részletezésnél felsorolt mindhárom pont alapvetően kedvező a magyarok és Magyarország
számára, nem tekinthető meglepőnek a kapott magas arány. Az ESS-ben 18 tagállam vett
részt. A portugál, litván és spanyol eredmények után a magyarok álláspontja volt a negyedik
leginkább támogató. A rangsor elején kelet-, illetve dél-európai országok szerepelnek. A
szegénységgel kevésbé érintett tagállamokban alacsonyabb ugyan az egységes segélyrendszer
támogatottsága, érdemben sehol nem billen át a mérleg az ellenzők oldalára (Ausztriában és
Hollandiában jellemzően fej-fej melletti arányok tapasztalhatók).
Vélemények egy EU-szintű szociális segélyrendszerről (a következő kérdésre adott válaszok
százalékos megoszlása: Felmerült az a javaslat, hogy legyen egy egész Európai Unióra kiterjedő
szociális segélyrendszer valamennyi szegény ember számára. Mindent összevetve, Ön ellenezné vagytámogatná egy ilyen, az egész Európai Unióra kiterjedő szociális segélyrendszer bevezetését?, ESS8)

18 A pártpreferencia-csoportokhoz azt az ESS8-ban szereplő változót használtuk, amely a 2014-es listás szavazásra kérdezettrá.

19 A tájékoztatás így szólt: Az egész Európai Unióra kiterjedő szociális ellátások rendszerre a következő jellemzők mindegyikeérvényes: (1) célja, hogy az Európai Unió területén élő valamennyi szegény embernek garantáljon egy minimáliséletszínvonalat; (2) az emberek által kapott szociális juttatás nagysága az adott országra jellemző megélhetési költségektől
függne; (3) a rendszer megkövetelné, hogy a gazdagabb európai uniós országok többet fizessenek ebbe a közös kasszába,
mint a szegényebbek.

16

Az alapjövedelem és az EU-szintű segélyrendszer hazai megítélése összefügg. Akik támogatják
az egyiket, azok jellemzően a másik kezdeményezésről is hasonlóan gondolkodnak. 20 Ez
azonban nem minden országban van így. A magyar mintában kapott együttjárásnál csak alitván erősebb, ettől kevéssel marad el a cseh és az osztrák eredmény. Ugyanakkor
Spanyolországban és Portugáliában nagyon gyenge a kapcsolat a két kérdésre adott válaszok
között.

Európai kitekintésJelen tanulmány készítésének idején publikálta az ESS Topline Series sorozatának legújabb
kiadványát, amely szintén a jóléti attitűdöket járja körül.21 Az összeurópai szinten
tapasztalható folyamatokról a jelentés az alábbi megállapításokat teszi.
A vizsgált 23 európai országban nagy a jóléti újraelosztás támogatottsága. Széles körben
népszerű az a vélemény, hogy a nemzeti kormányok felelősséggel tartoznak a sérülékeny
csoportok jólétéért. A jóléti állam legitimitását még a kialakult válsághelyzetek sem tudták
erodálni. A mostani eredményeket összevetve a 2008/2009-ben mért negyedik hullám
adataival, inkább stabilitás tapasztalható, mint drasztikus változás.
Mindazonáltal, az eredmények azt mutatják, hogy az európaiak a szolidaritás tekintetében
különbséget tesznek az egyes társadalmi csoportok között. Miközben az idősekről való állami
gondoskodás támogatottsága lényegében egyöntetű, a munkanélküliek és a bevándorlók
részvétele az újraelosztásban már a társadalom egy nem elhanyagolható részének
ellenállásába ütközik. A tanulmány szerzői úgy vélik, ezeknek a különbségeknek a magyarázata
feltehetően az úgynevezett megérdemeltségi kritérium 22. Azaz az idősekre általában úgy
tekintünk, mint egy viszonylag deprivált csoportra, akik ezt megelőzően már szolgálatot tetteka társadalomnak. Nekik tehát szükségük van az ellátásra, de meg is érdemlik azt. Velük
ellentétben a munkanélküliekre gyakran úgy tekintünk, mint akik felelősek a saját
helyzetükért, a többségi csoporthoz tartozók támogatása pedig megakadályozza aszolidaritást a bevándorlókkal. Ez az a jóléti soviniszta attitűd, amelyet Magyarországon még
fokozottabban tapasztalhatunk.
A hagyományos újraelosztási rendszereken (az idősek, a munkanélküliek, a betegek iránt) túl
új szolidaritási viszonyok is napirendre kerültek. Az ESS eredményei alapján elmondható, hogy
az európai válaszadók rendkívül megosztottak az olyan új politikai javaslatok tekintetében,mint például az európai szintű szociális ellátási rendszer vagy az egységes alapjövedelem. Azegyes társadalmak között jelentős különbségek tapasztalhatók az új javaslatok megítélésében.
A fejlettebb észak- és nyugat-európai jóléti államokban megfigyelhető egyfajta tartózkodás ajelenlegi rendszer megváltoztatásával szemben. Ugyanakkor Kelet- és Dél-Európában
20 A Pearson korrelációs együttható értéke +0,591.

21 Meuleman et al (2018): The Past, Present and Future of European Welfare Attitudes: Topline Results from Round 8 of theEuropean Social Survey. Elérhető online:
https://www.europeansocialsurvey.org/docs/findings/ESS8_toplines_issue_8_welfare.pdf
22 van Oorschot et al (2017): The Social Legitimacy of Targeted Welfare: Attitudes to Welfare Deservingness. Edward Elgar
Publishing.

17

szélesebb körű az elégedetlenség a jelenlegi szociális ellátásokkal kapcsolatban, az új típusú
javaslatokban pedig inkább lehetőséget látnak, melyekkel javulhatnak az életkörülmények.

Paternalisták-e a magyarok?

A fenti adatok kontextusba helyezéséhez segítségül hívjuk egy 2011-es, az ESS negyedik
hulláma és az Eurobarometer adatain alapuló tanulmányunkat. 23 Ahogy a legfrissebb ESSadatok, úgy az akkori aggregált mérőszámokon nyugvó eredményeink sem igazolták vissza azt
az egyes politikai szereplők körében általános vélekedést, amely szerint a magyar választók
minden körülmények között az állami szerepvállalás növelését szorgalmaznák. A kép ennél
jóval összetettebb. A magyar társadalom csak látszólag támogatja az egyenlősítő
törekvéseket. Elvenné ugyanis a gazdagoktól a magasabb jövedelmüket, egyidejűleg aszegényektől az állami juttatásokat. Az általános gondoskodás igénye helyett sokszor inkább atársadalmi irigység mintázatai tükröződnek vissza. Az, hogy a magyarok az államra bíznák agondoskodás feladatát, inkább fakad a felelősség áthárításából, mint szolidaritásból, vagy azállam intézményeibe vetett bizalomból. Sőt, a sajátos magyarországi paternalizmus leginkábbéppen a bizalmatlanság terméke: a magyar társadalom tagjai azért igényelnék az állam
atyáskodó szerepvállalását, mert nem bíznak másokban, miközben pedig – ahogy azt például
a Policy Solution kutatásából 24 tudjuk – az állam teljesítőképességébe vetett hit is gyenge.
A magyar választó legendás „államfetisizmusa” tehát részben csak mítosz. A társadalom
bizonyos szempontból nézve egaliternek és etatistának tűnik – más perspektívából viszontkevéssé szolidáris, sok esetben jóléti soviniszta, vagy ahogy a már többször idézett Kovách
Imre is fogalmazott 25: még a társadalom alsó rétegeiben is meglepően „individualista”. Ezek
az ellentmondásos vélekedések egyes pontokon összeegyeztethetők, a paradoxonok
feloldására akkori tanulmányunkban magunk is kísérletet tettünk. Az adatok az állam
szerepével kapcsolatos ismerethiány magas szintjét is mutatják, ami szükségszerűen vezet
ellentmondásos válaszokhoz – ezt felismerve pedig nem érdemes a válaszok mögött
mindenáron a koherens gondolkodási mintázatokat keresni. A magyar állampolgárok
többsége egyszerre akar egyenlőbb jövedelmeket, minden szinten erős és gondoskodóállamot, ugyanakkor az adók és a segélyek csökkentését. Ez az önérdek felől közelítve érthető,de politikai szinten nehezen feloldható ellentmondásnak tűnik. A kormányzat számára pedig
ez az ellentmondásosság tette lehetővé azt, hogy egyfelől az identitáspolitikát erősítse azérdekalapú politikával szemben, másfelől pedig a represszív szociálpolitikát társadalmilagerősen támogatottnak láttassa – vagy ahogy Ferge Zsuzsa megfogalmazta: „A hatalom úgy
tesz, mintha a populista többségi követeléseknek demokratikus módon alárendelné magát,
miközben ő maga szítja a megtorlást és rendet követelő »népi« populizmust.” 26

23 Molnár Csaba – Krekó Péter (2011) Államfetisiszták-e a magyarok? in: Sándor Péter – Vass László (szerk) Magyarország

Politikai Évkönyve 2010-ről. DKMKA Budapest, pp. 30-31.

24 https://www.policysolutions.hu/userfiles/elemzes/287/politikai_utmutato_web.pdf

25 https://index.hu/tudomany/2018/03/26/az_orban-rendszer_mukodese_kovach_imre_interju/

26 Ferge Zsuzsa: A büntető államtól a jóléti államon át a bosszúálló államig, In: Tanulmányok Gönczöl Katalin tiszteletére,

Budapest, ELTE - Eötvös Kiadó, 2014. 117-136.

18

A 2011-es tanulmányunkban szereplő dimenzióknak (paternalizmus; segélypártiág;újraelosztás) nem minden elemét kérdezték le az ESS nyolcadik hullámában. Emiatt sajnos
nincs lehetőség a teljeskörű összehasonlításra, de részleges összevetésre igen. A
paternalizmus főkomponens hat változójából három szerepelt az ESS8 kérdőívén. Ezek
mindegyikének értékei csökkentek az ESS4-hez képest – ahogy ezt fentebb, az állami szerepek
fejezetben már bemutattuk. Tehát a magyarok állami szerepvállalás iránti igénye –összhangban a kormány politikájával – 2009 és 2017 között mérséklődött.27

27 Részletekért lásd a Szociális juttatások kedvező és kedvezőtlen hatásairól fejezetet.

19Politikai és szakpolitikai változások

Kiadáscsökkentés és represszív szociálpolitika

Bár 2014-hez hasonlóan a 2018-as választás előtt is sor került néhány látványos és kedvező
juttatásra és szociálpolitikai intézkedésre, alapvetően 2015 után folytatódott az állami
szociális kiadások csökkentése. Ahogy Kiss Ambrus 2018-ban megjelent, közpolitikákkal
foglalkozó könyvében kimutatta: az Orbán-kormány egyéb politikai céljai megvalósításáhozelőszeretettel csoportosított át pénzeket a szociális kiadásokból, aminek az lett az eredménye,hogy míg 2009-ben még a GDP 19,7%-a volt a szociális kasszában, addig ez az arány 2014-ben
17,3%, 2018-ban pedig már csak 13,5% volt. 28
Szakpolitikai téren jellemző maradt a korábbi tanulmányunkban 29 részletesen bemutatott2015. március 1-jén hatályba lépett szociálpolitikai csomag által kijelölt irány. 2016-ban akormány átalakította a szociális és gyermekvédelmi törvényeket, felülvizsgálta a lakhatási
szabályokat, a fogyatékosok foglalkoztatására és a gyermekvédelemre vonatkozó
jogszabályokat is. Ennek során a szakmai kritikákat rendre figyelmen kívül hagyta, így nem
meglepő, hogy főként a lakhatás terén mára tovább romlott a helyzet. A Habitat for Humanity
legutóbbi éves lakhatási jelentése 30 szerint különösen a bérelt magánlakásban élők vannak
kitéve aránytalanul magas lakhatási kiadásoknak, közülük 56,6 százalék költi jövedelmének
több mint 35 százalékát erre. A súlyosan érintett háztartások száma majdnem 2 százalékkal
nőtt 2016 és 2017 között. Mindeközben a hajléktalanságot illetően folytatódott akriminalizáció. Az Alaptörvény hetedik módosítása lényegében betiltotta a hajléktalanságot aközterület közcélú használatának védelmére hivatkozva 31. Ugyanakkor az Alaptörvény nem
teszi az állam, illetve az önkormányzat kötelezettségévé az emberhez méltó lakhatás, de méga szállás biztosítását sem.
2016 végén több járulékot (pl. nyugdíjjárulék) adóvá minősített át a kormány. A korábban
társadalombiztosítási járuléknak nevezett foglalkoztatót terhelő fizetési kötelezettség helyébe
a szociális hozzájárulási adó lépett. Nyugdíj-biztosítási szakértők szerint ez azt is jelenti, hogy
nem feltétlenül kell nyugdíjra fordítani a befolyt pénzt, vagyis hiába fizet a munkáltató 27
százalékos TB-t alkalmazottai után, az a kormányon múlik, hogy abból mennyit költ
egészségügyre, nyugdíjra. 32
2018-tól 2,5%-kal csökkent a szociális hozzájárulási adó mértéke. Az ápolási díj az ezzel
kapcsolatos viszonylag erős politikai követelések ellenére csak 5%-kal nőtt. A legszegényebbek
számára fontos családi pótlék nem emelkedett. Az egészségügyi szolgáltatási járulék haviösszege 7320 forintra változott a 2017-es 7110 forintról. Emelkedett a minimálbér és agarantált bérminimum, így az ezekért az összegekért dolgozóknak járó gyed is nőtt. A
minimálbér emelkedésének következtében a gyed maximálisan kifizethető összege 193200
28 Kiss Ambrus: Rossz kormányzás Fidesz-módra. Budapest: Noran Libro, 2018.

29 http://www.politicalcapital.hu/wp-content/uploads/FES_PC_SzocialisEllatasok_Tanulmany_150424.pdf
30 https://habitat.hu/ext-files/hfhh_lakhatasi_jelentes_2016_web_2.pdf
31 https://mkogy.jogtar.hu/jogszabaly?docid=A1800628.ATV

32 https://24.hu/kozelet/2016/12/06/tallai-van-meg-nyugdijalap-es-ezert-lett-ado-a-jarulek/

20

forint lett 33. A középosztálynak kedvező családi adókedvezmény tovább emelkedett a
kétgyermekes családok számára, két gyermek esetén 2018-tól gyermekenként, havonta 17500
forintot lehet igénybe venni 34.
2018 szeptember elején derült ki 35, hogy a szociális törvény újabb szigorítására készül akormány 2019 januárjától. Ahol közmunkás van a családban, ott a nem dolgozó felnőtt aligha
kap majd szociális segélyt. A közfoglalkoztatás Belügyminisztériumban kidolgozott jövő évi
terve úgy módosítaná ugyanis a szociális törvényt, hogy a foglalkoztatást helyettesítő
támogatás (FHT) odaítélésekor a közmunkásként szerzett bér összegét számolják bele aháztartás egy fogyasztási egységre eső jövedelmébe.

Kísérlet a választási eredmény magyarázatára

Míg a Fidesz országos listája (határon innen) a szavazatok 47 százalékát gyűjtötte be, aközségekben élők 58 százaléka voksolt a kormánypártra. Az elvonó és sok esetben represszív
szociálpolitika ellenére, minél szegényebb, iskolázatlanabb, fejletlenebb egy település, annál
nagyobb arányban szavaztak a Fideszre az ott élők. A legfejletlenebb településeken a szavazók
80 százaléka választotta a kormánypártot 36, és ahogy haladunk a kedvezőbb helyzetű
települések felé, a Fidesz relatív eredménye fokozatosan romlik. A baloldali ellenzéki pártok
ugyanakkor, amelyeknek elvileg deklarált célja a szegények felemelése, a legrosszabbul éppen
ott szerepeltek, ahol a többség lecsúszott. 37 Mint említettük, a választási eredmény által
felvetett kérdésre több válaszkísérlet is született, a következőkben sorra vesszük azokat aszerintünk legfontosabb tényezőket, amelyek kifejezetten a szociálpolitikával függenekössze. 38
1. Közmunka
Ahogy Kiss Ambrus leírja 39: a közmunka úgy vált a politikai befolyás szerzésének, a függőségi
viszonyok erősítésének hatékony eszközévé, hogy közben a közfoglalkoztatotti bér és aminimálbér távol került egymástól. A közmunkáért kapott bér 2011-ben még a minimálbér
78%-át tette ki, 2018-ban ez már csak 59% volt. Ennek ellenére a közmunkát sokak valóbanelőrelépésként érzékelhették, így az nem pusztán kiszolgáltatottságként, hanem bizonyos
körben népszerű és támogatott kormányzati intézkedésként is értelmezendő.
Az is tény ugyanakkor, hogy a közfoglalkoztatásban részt vevők létszáma az elmúlt két évben
folyamatosan és jelentősen csökkent. Míg 2016 júliusában mintegy 245 ezer fő vett részt a
programban, addig 2018 azonos hónapjában már csupán 127 ezer. A tendencia egyrészt a
33 https://ado.hu/munkaugyek/minimalber-es-garantalt-berminimum-2018-ban/
34 https://www.nav.gov.hu/nav/ado/szja/Tajekoztato_a_csaladi20171229.html

35 https://nepszava.hu/3007346_szocialis-kegyelemdofes-segelymegvonasra-keszul-a-kormany

36 https://g7.hu/allam/20180409/a-legszegenyebb-magyarok-kozott-tobb-mint-80-szazalekot-szerzett-a-fidesz/

37https://index.hu/belfold/2018/valasztas/2018/04/10/orszagszakadas_amig_a_fidesz_elkisgazdasodni_a_baloldal_kinyirta_magat_videken/?token=fd6c9c2eee86877973047877a9367a45
38 Így például a kormánypárti vidéki médiamonopólium szerepével, vagy a migrációs félelmekre épített kampánnyal ebben atanulmányban em foglalkozunk.
39 Kiss Ambrus: Rossz kormányzás Fidesz-módra. Budapest: Noran Libro, 2018.

21

kormányzati szándék és az ehhez kapcsolódó intézkedések, másrészt az egyre nagyobb
munkaerőhiánnyal küzdő munkaerőpiac elszívó erejének köszönhető. Összességében tehát –a társadalom egészét tekintve – a közmunka szerepe csökken. Ugyanakkor fontos látni, hogy
miközben éveken keresztül az iskolázottsági arányok a közfoglalkoztatottakon belül
jellemzően stagnáltak, 2018-tól emelkedni kezdett az alacsonyan képzettek részaránya.
Júliusban az összes közmunkás 59 százaléka általános iskolai végzettséggel vagy még azzal sem
rendelkezett. Azaz leginkább a képzettek tudnak kilépni az elsődleges munkaerőpiacra (ennek
aránya a legfrissebb ismert adatok szerint mintegy 10% 40). A legsérülékenyebb réteg, az
alacsonyan iskolázottak, bennragadnak a rendszerben. Számukra létkérdés, hogy a segélyezésátalakítását milyen irányba képzeli el a kormány. Az arányok eltolódása nemcsak az
iskolázottság tekintetében indult el, hanem területi viszonylatban is. A három leginkábbérintett megye már régóta Borsod-Abaúj Zemplén, Szabolcs-Szatmár-Bereg és Hajdú-Bihar.
2016-ban a közmunkások 42 százalékát ebben a három megyében alkalmazták, mára a súlyuk
48 százalékra emelkedett.
Közfoglalkoztatottak adatai (havi átlagos létszám, valamint az iskolázottsági csoportok
megoszlása 41)60%

250 00050%

200 00040%
150 00030%
100 000

20%

50 00010%

02016.07.

2017.07.

0%
2016.07.

2018.07.

2017.07.

2018.07.

legfeljebb általános iskola
szakiskola, szakmunkásképző

Közfoglalkoztatásban részt vevők havi átlagos
létszáma

gimnázium, szakközépiskola, technikumfőiskola, egyetem

A Political Capital már egy 2015-ös tanulmányában 42 kimutatta, hogy azokon a településeken,ahol a közfoglalkoztatás a munkavállaló korú népesség jelentős hányadát érinti, jellemzően
sokkal jobban szerepelt a Fidesz országos listája. A közfoglalkoztatás által leginkább érintett
40 https://nepszava.hu/3008383_allami-kudarc-aki-kozmunkas-volt-jo-esellyel-az-is-marad
41 Az adatok forrása a Belügyminisztérium idősoros adatai. Letöltés: 2018.09.26.

http://kozfoglalkoztatas.kormany.hu/download/4/3b/42000/k%C3%B6zfoglalkoztat%C3%A1s%20id%C5%91sora_2013_201
8.xlsx42 Átlátszó, K-Monitor, Political Capital, Transparency International Magyarország: A szegények voksa, 2015. február 19.,
http://www.valasztasirendszer.hu/wp-content/uploads/PC-Atlatszo-TIKM_ASzegenyekVoksaKozmunkaEsAValasztasTisztasaganakKockazatai_150219.pdf

22

kistelepülések kétharmadában kiugróan szerepelt a kormánypárt. Az is elmondható, hogy aközmunkaprogram a jóléti sovinizmus miatt népszerű a többi, a közmunka által nem érintett
választó körében. Mindez 2018-ban is jellemző maradt, ám a közfoglalkoztatottak számának
említett csökkenése miatt, a közmunka rendszere csak egy elem, de közel sem elégséges
magyarázat a Fidesz kiugró 2018-as választási eredményére.
2. Az önkormányzatok szerepe
A közmunkán túlmutat, hogy a segélyezés irányítása és felelőssége jelentős mértéken átkerült
az önkormányzatokhoz az elmúlt években. A kiszolgáltatottság és a függés ezen a téren
egyértelműen növelte a politikai befolyásolás lehetőségét. Minél szegényebb és fejletlenebb
egy település, annál inkább. 2015 végén került nyilvánosságra például az jelzésértékű ügy,amely megmutatta, hogy milyen szempontok alapján döntik el az önkormányzatok, kinek jár
bizonyos segítség, és kinek nem. Egy a konyári polgármester által írt levélben egyértelműen
szerepelt, hogy nem kapnak tüzelőt segélyként „a neveletlenek, a hangosan részegeskedők, atiszteletlenek, a dohányra és alkoholra költők” 43. Nincs egységes rendszer Magyarországonarra sem, hogy ki a rászoruló, kit illet támogatás például a téli fűtéshez. A helyiönkormányzatok döntik el, hogy kinek jár tűzifa. A 2018-as kampányban pedig számtalan,sokszor nyilvános jele volt annak, hogy a kormánypárthoz köthető polgármesterek ésönkormányzatok ezt a hatalmukat felhasználták a voksolás befolyásolása érdekében.
3. Politikai és szociálpolitikai alternatíva hiánya
A szegények körében elért választási eredmény nem pusztán a kormánypárt tevékenységéből,hanem az ellenzéki pártok állapotából és politikájából is következik. Egyet kell értenünk
Kovách Imre azon véleményével, hogy „1990 után soha nem volt politikai képviselete az alullévő egyharmadnak” 44. A pártok jellemzően a középosztályt, sokszor annak alsó, lecsúszó
szegmensét igyekeznek megszólítani, nem szegényeket, hozzájuk voltaképpen el sem jutnak.
A 2018-as választási kampányban sem történt ez másképp. A közmunkát és a szociálpolitikaijuttatásokat, segélyeket illetően a kormánypárt és a legnagyobb ellenzéki párt, a Jobbik
lényegében egyetértett. Mivel ennek a két pártnak volt számottevő kommunikációs felülete,a közvéleményt is leginkább ők formálták a szociálpolitika vonatkozásában. Ahogy atársadalom szociálpolitikai attitűdjeiről szóló részben bemutattuk, a kormány ennek
köszönhetően is uralkodóvá tudta tenni a saját értelmezését. Az egyik legfőbb üzenete
mindkét pártnak az volt, hogy csak azoknak jár a segély és a közmunka lehetősége, akiknek
rendezett a lakókörnyezetük („tiszta udvar, rendes ház” elve).
Bár a minimálbér emelésével a kormány részben csökkentette a téma jelentőségét, az
ellenzéki oldalon a kampány és a pártprogramok egyik fő csapásirányává a bérek kérdése vált.
A béremelést tette fő követelésévé a Jobbik, és a baloldali ellenzéki pártok egyik fő témája is

43 http://nol.hu/belfold/nem-jar-szen-a-zullesztoknek-1575975

44 https://index.hu/tudomany/2018/03/26/az_orban-rendszer_mukodese_kovach_imre_interju/23ez volt. A kampányban az LMP nyomán a „szegénység” helyett a „dolgozói szegénység” vált az
egyik legtöbbet emlegetett fogalommá.
A választók által alig ismert, módjával kommunikált pártprogramokat tekintve az MSZP és a
DK magasabb minimálbért, a Momentum, az Együtt és a DK bérkiegészítési rendszert, az LMP
adómentes minimálbért ígért. Egyedül a Párbeszéd kampányolt a feltétel nélküli
alapjövedelemmel, bár az MSZP-vel való közös indulása háttérbe szorította a korábban
következetesen képviselt elképzelést.
A családpolitikai elgondolások tekintetében sok volt a hasonlóság, így vegyesen jelentek meg
olyan témák, mint a GYES, a GYED, a családi pótlék emelése, a GYES rugalmasabb
felhasználása, az anyák munkába állásának támogatása, illetve a gyermekvédelmi- és ellátási
rendszer fejlesztése, azaz a több bölcsődei, óvodai férőhely biztosítása. A családi pótlékot,amely minden, gyereket nevelő családhoz eljut, és amelynek az összege tíz éve nem változott,mindegyik baloldali ellenzéki párt emelte volna. A munkanélküli segélyt foglalkoztatástelősegítő szolgáltatások igénybevételéhez kötötte volna az LMP és az Együtt, a jelenleginél
hosszabb ideig folyósította volna a Párbeszéd, az MSZP, a Momentum és a DK. Nem kapott
nagy hangsúlyt a kampányban, de az MSZP és a DK a víz- és energiaellátásban az ingyenes vagy
jelképes árú minimális alapszolgálatást is megígérte. A különböző segélyezési formák
inflációhoz kötése pedig általános, minden ellenzéki pártra jellemző programpont volt.
Nem csak a politikai tartalom hiányzott. Ha sikerült is volna az ellenzéki pártoknak aszegényeket hatásosabban megszólító üzeneteket kidolgozniuk, eszközeik és szervezeteik
nem voltak ahhoz, hogy ezeket ismertessék. A választási eredmények világosan mutatják, hogy
a baloldali pártok szervezetileg egyszerűen nem léteznek a vidéki Magyarország nagy részén.
A leépülés még 2014-hez képest is drámainak mondható. A politikai versengés ennek
következtében a legelmaradottabb vidékeken jó esetben kétszereplőssé vált: a Fidesszel
szemben legfeljebb a Jobbik jelentett alternatívát. Ez pedig a legszegényebbek, és különösen
a romák számára aligha jelentett tényleges választási lehetőséget.

24

Függelék

Fogalomtár és az adatok forrásai

Súlyos anyagi deprivációban élők aránya: Azoknak az embereknek az aránya, akik a kilenc
szegénységi dimenzióból legalább háromra „igennel” válaszoltak. 45 A gyakorlatban őketnevezzük a legszegényebb rétegnek. Adatok: Eurostat, KSH.
Szegénység vagy társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya: Azon személyek
aránya a teljes népességben, akik vagy a relatív jövedelmi szegénység vagy a súlyos anyagi
depriváció vagy a nagyon alacsony munkaintenzitás közül egyben, vagy többen érintettek.46
Adatok: KSH, Eurostat.
Relatív jövedelmi szegénység: Az egy fogyasztási egységre jutó (ekvivalens) jövedelem
mediánjának 60%-ánál kevesebb jövedelemmel rendelkező különböző típusú háztartásokban
élő személyek az összes azonos típusú háztartásban élő személyekhez viszonyítva. 47 Adatok:
KSH, OECD.
Szegénységi rés: A szegények medián ekvivalens jövedelmének és a szegénységi küszöbnek akülönbsége a relatív szegénységi küszöb százalékában kifejezve. 48 Adatok: KSH, OECD.
Gini mutató: A jövedelemkoncentráció egyik lehetséges aggregált statisztikai mutatószáma,ami 0 és 1 közötti értéket vehet fel. Ha a Gini-koefficiens értéke 0, akkor mindenki egyenlő
összeggel rendelkezik a sokaságban, azaz teljes az egyenlőség. Ha viszont értéke 1, akkor asokaságban egyetlen személy kezében koncentrálódik az összes jövedelem, ekkor teljes
egyenlőtlenségről beszélünk. 49 Adatok: Eurostat.
Létminimum: Az a minimális jövedelemszint, ami az önálló megélhetéshez szükséges.50
Adatok: KSH.
Jövedelmi ötödök aránya (S80/S20): Az ekvivalens jövedelmek eloszlásában a felső 20% és az
alsó 20% jövedelemátlagának hányadosa.51 Adatok: Eurostat.
Jóléti sovinizmus: A többségi társadalomban megjelenő félelem attól, hogy a kisebbségi
csoportoknak juttatott szociális ellátások a jóléti rendszer egészét veszélyeztetik. 52

45 1) hiteltörlesztéssel vagy lakással kapcsolatos fizetési hátralékuk van; 2) a lakás megfelelő fűtésének hiánya; 3) váratlankiadások fedezetének hiánya; 4) kétnaponta hús, hal, vagy azzal egyenértékű tápanyag fogyasztásának hiánya; 5) éviegyhetes, nem otthon töltött üdülés hiánya, 6) anyagi okból nem rendelkezik személygépkocsival; 7) anyagi okból nem
rendelkezik mosógéppel; 8) anyagi okból nem rendelkezik színes televízióval; 9) anyagi okból nem rendelkezik telefonnal(http://www.ksh.hu/docs/hun/xftp/idoszaki/hazteletszinv/hazteletszinvm.pdf)
46 http://www.ksh.hu/docs/hun/xftp/idoszaki/hazteletszinv/hazteletszinvm.pdf
47 http://www.ksh.hu/thm/2/indi2_6_1.html
48 http://www.ksh.hu/docs/hun/xftp/idoszaki/hazteletszinv/hazteletszinvm.pdf
49 http://www.ksh.hu/docs/hun/xftp/idoszaki/hazteletszinv/hazteletszinvm.pdf
50 http://www.ksh.hu/docs/hun/modsz/modsz22.html
51 http://www.ksh.hu/docs/hun/xftp/idoszaki/hazteletszinv/hazteletszinvm.pdf
52 http://www.tarki.hu/adatbank-h/kutjel/pdf/a809.pdfv

25