MINISTERULEDUCAȚIEI, CULTURII
ȘI CERCETĂRII

CLASELEV-XII
EDUCAŢIE PENTRU SĂNĂTATE
disciplină opţională

Suport didactic pentru cadre didacticeChișinău, 2019

Ministerul Educaţiei, Culturii şi Cercetării al Republicii Moldova
Fondul Naţiunilor Unite pentru Populaţie (UNFPA) în Republica Moldova

EDUCAŢIE PENTRU
SĂNĂTATE
Disciplină opţională
ClaseleClasele V-XII
V-VI
Suport didactic pentru cadre didacticeChişinău, 2019

Suportul didactic corespunde Curriculumului disciplinei opţionale Educaţie pentru sănătate,aprobat laprinședința
OrdinulConsiliului
MinisteruluiNațional
Educaţiei,pentruCulturii
Curriculum,şi Cercetării
prin Ordinul
nr. 1168Ministerului
din 30 iulie Educaţiei,2018 Cu privire
Culturiilaşipilotarea
Cercetării
Curriculumuluinr. 1110 din revizuit
06 septembrie
la disciplina
2019opţională
(procesEducaţie
verbal nr.pentru
23 dinsănătate.
20 august 2019).
Suportul didactic este elaborat în temeiul Memorandumului de colaborare, semnat la 07.11.2017,între Ministerul Educaţiei, Culturii şi Cercetării şi Fondul Naţiunilor Unite pentru Populaţie (UNFPA) în
Republica Moldova.
Suportul didactic este însoțit de Auxiliar didactic digital care oferă oportunitatea de abordare
Coordonatorfuncțională
a naţional:conținuturilor, cu aplicarea exercițiilor și sarcinilor didactice interactive, utilizând
Valentin CRUDU,
în pedagogie,(https://sites.google.com/prodidactica.md/educatie-pentruşef, Direcţia învăţământ general, MECC.
instrumentele
webdoctor
2.0 educationale
santate/despre-proiect?authuser=0).
Autori:Mariana GORAŞ,şef adjunct, Direcţia învăţământ general, MECC; profesoară de biologie, grad
Coordonatornaţional:
didactic superior,
Valentin
CRUDU,coordonator;
doctor în pedagogie, şef, Direcţia învăţământ general, MECC.
Valentina BODRUG-LUNGU, doctor habilitat în pedagogie, conf. univ., USM;
Eugenia BURUIAN, şef adjunct, Direcţia învăţământ Hînceşti; profesoară de biologie, grad didactic
Autori:unu;
MarianaGORAŞ, şef adjunct, Direcţia învăţământ general, MECC; profesoară de biologie, grad
Svetlanasuperior,
MOROZ,coordonator;
medic ginecolog; şef, Centrul de Sănătate Prietenos Tinerilor, or. Cimişlia.
didactic
Valentina BODRUG-LUNGU, doctor habilitat în pedagogie, conf. univ., USM;
Eugenia BURUIAN, şef adjunct, Direcţia învăţământ Hînceşti; profesoară de biologie, grad didactic
unu;
Svetlana MOROZ, medic ginecolog; șef, Centrul de Sănătate Prietenos Tinerilor, or. Cimişlia.

______________________________________________________________________________________
Descrierea CIP a Camerei Naţionale a Cărţii
Educaţie pentru sănătate: Disciplina opţională: Clasele 5-12: Suport didactic pentru cadre didactice /Mariana Goraş, Valentina Bodrug-Lungu, Eugenia Buruian, Svetlana Moroz [et al.]; coord. naţ.: Valentin Crudu; Min. Educaţiei, Culturii şi Cercet. al Rep. Moldova, Fondul Naţiunilor Unite pentru Populaţie
(UNFPA) în Rep. Moldova, Ambasada Olandei. – Chişinău: [Centrul Educaţional “Pro Didactica”], 2019
(Tipogr. “Bons Offices”). – 349 p.: fig., fot., tab.
Apare cu sprijinul UNFPA și Ambasadei Olandei.
ISBN 978-9975-3259-6-7.
37.015:613/614(072)E 19

Argument
Educaţia, în particular în domeniul Sănătăţii, constituie un sistem complex şi unitar, prezentat demai multe dimensiuni, corespunzătoare principalelor laturi ale personalităţii umane: educaţia intelectuală, educaţia pentru dezvoltarea personală, educaţia pentru societate, educaţia estetică, educaţia
fizică, educaţia ecologică, educaţia tehnologică etc. Aceste dimensiuni se află în raporturi de interdependenţă şi complementaritate, ce-i conferă educaţiei în cadrul şcolii un caracter sistemic, deschis şi dinamic. Din acest punct de vedere, educaţia pentru sănătate în şcoală devine o componentă
esenţială a educaţiei.
Suportul didactic este destinat cadrelor didactice pentru predarea materiei de studiu elevilor claselor V-IX, X-XII care au optat să studieze la alegere, disciplina opţională Educaţie pentru sănătate.
Disciplina nominalizată reprezintă o ştiinţă care ne oferă cunoştinţe despre corpul omenesc, despre
necesitatea păstrării lui în bună stare de funcţionare.
Suportul didactic a fost elaborat în scopul formării/instruirii cadrelor didactice în dezvoltarea profesională pe parcursul implementării curriculumului disciplinar şi a cursului optional Educaţie pentrusănătate.
Obiectivele implementării suportului didactic rezidă în:– oferirea siguranţei şi profunzimii în abordarea subiectelor sensibile şi dificile cu referire la sănătate, de comun cu elevii;– asigurarea corectitudinii conceptuale pe parcursul traseului educaţional în domeniul educaţiei
pentru sănătate.
Conţinuturile suportului sunt racordate la unităţile de conţinut şi unităţile de competenţă care îi
ghidează pe elevi în aspecte ce ţin de sănătatea fizică, emoţională, alimentaţia sănătoasă, contracararea viciilor şi a comportamentelor violente, le oferă posibilităţi în cunoaşterea profundă a metodelorde protecţie împotriva factorilor cu efect negativ pentru sănătate şi realizarea acţiunilor concrete în
cazul diferitor afecţiuni.
Valoarea formativă a conţinuturilor din actualul suport constă în:– Formarea competenţelor funcţionale care reprezintă aplicarea cunoştinţelor, priceperilor şi adeprinderilor în domeniile de activitate, educaţional şi social;– Formarea unei conduite care vizează atitudinea elevului prin demonstrarea motivaţiei pentrumenţinerea propriei stări de sănătate cât şi ocrotirea sănătăţii celor din jur;
– Formarea unui comportament în vederea evidenţierii valorilor personale ale elevului, de a se
implica în activităţi de menţinere şi ocrotire a propriei stări de sănătate, dar şi a celor din jur;
– Formarea competenţelor necesare pentru integrarea elevului în condiţiile reale ale mediului.
Autorii încurajează cadrele didactice să promoveze modul sănătos de viaţă în rândul elevilor, să
fie prudenţi faţă de sănătatea proprie, deoarece, SĂNĂTATEA este considerată bunul cel mai de preţal omului şi trebuie protejată de factorii dăunători care pot pune viaţa în pericol.

Cuprins
Clasele V-VI
Modul I. Corpul uman, dezvoltarea umană şi igiena.........................................................................1
Modul II. Activitatea şi odihna .........................................................................................................10
Modul III. Alimentaţia sănătoasă ......................................................................................................18
Modul IV. Sănătatea mintală ............................................................................................................ 30
Modul V. Sănătatea reproductivă ................................................................................................... 38
Modul VI. Viaţa fără violenţă ............................................................................................................ 50
Modul VII. Sănătatea şi mediul ......................................................................................................... 68
Referinţe bibliografice ....................................................................................................................... 76

MODULULI
Corpul uman,dezvoltarea umană şi igiena

Modulul I

Clasele V-VI

Corpul uman,dezvoltarea umană
şi igiena
TEMA 1. Sănătatea, importanţa sănătăţii
pentru viaţă
Motto: „Sănătatea e darul cel mai frumos şi mai bogat pe
care natura ştie sa-l facă”.
(Michel de Montaigne)
Termeni cheie: sănătate, stare de sănătate, viaţăDespre viaţăDespre viaţă-am scris în proză
Că nu-i gri şi nici nu-i roză.
În versuri, precum se vede,
Am să scriu că este verde.
Viaţa atunci este bună,Când o trăieşti cu măsură.
Traiul bun să nu-ţi lipsească,Dar nici să îţi prisosească.
Viaţa este mai frumoasă

Când ai mintea sănătoasă.
Când e ordine în toate,
Când în viaţă curge lapte.
Ca s-o trăieşti cu plăcere,
Trudeşte să ai şi miere.
Atunci toată lumea vede
Că viaţa ta este verde.
Verdele-ţi dă sănătate
Şi multă prosperitate.

În conformitate cu definiţia dată de OMS (Organizaţia Mondială a Sănătăţii) – „Sănătatea estestarea de bunăstare fizică, mintală şi socială totală şi nu numai absenţa bolii sau infirmităţii”. Cu altecuvinte, „sănătatea” este un potenţial uman pozitiv şi nu doar o „problemă”. Sănătatea reprezintă cea
mai importantă valoare, care însă poate pierde din esenţa ei, nefiind suficient protejată.
Semne de bunăstare fizică: dezvoltarea organelor şi a sistemelor conform vârstei şi sexului.
Semne de bunăstare mintală: autoaprecierea şi aprecierea celor din jur, gestionarea emoţiilor,
capacitatea de rezilienţă.
Semne de bunăstare socială: capacitatea de a construi relaţii benefice, de a întemeia o familie, dea se integra în societate, de a valorifica potenţialul intelectual.

Educaţie pentru sănătate

1

Echilibrul biologic dintre organism şi mediu, cu posibilitatea manifestării reacţiilor de adaptare aleorganismului la mediu, se numeşte stare de sănătate.
În context, este binevenită afirmaţia lui Hipocrate “medicul tratează, natura vindecă”.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
Comentaţi motto-ul temei, utilizând cuvinte din poezia lecturată.
Bifaţi imaginile care indică acţiuni corespunzătoare pentru menţinerea sănătăţii.

Completaţi spaţiile libere cu informaţia omisă, pe baza cunoştinţelor proprii.
Modul sănătos de viaţă presupune: regimul corect de ______________________________şi________________________, alimentarea raţională, ____________________organismului, respectarea regulilor de _____________________ personală, renunţarea la__________________________________ dăunătoare,priceperea de a menţine___________________________ în situaţiile conflictuale, ieşirea cu uşurinţă din __________________________________________.
Redactaţi portretul unui Om sănătos, utilizând cinci trăsături distinctive caracteristice.
Portretul unui Om sănătos

Trăsături distinctive caracteristice

1.
2.
3.
4.
5.

1.
2.
3.
4.
5.
Imaginaţi-vă că trebuie să treceţi peste un râu pe malul opus al căruia este Sănătatea.
– Ce aţi lăsa pe malul de unde aţi pornit?
– Ce aţi lua cu voi spre malul opus al râului?
Argumentaţi răspunsurile.
Insula imaginaţiei: Care este visul tău? Alege tema pe care o consideri cea mai importantă.
– să fii sănătos
– să fii bogat– să ai mulţi prieteni– să fii iubit– să ai o familie exemplară.
Argumentaţi opţiunea aleasă, utilizând elemente de creativitate proprie.

2

Educaţie pentru sănătateTEMA 2. Eu şi corpul meu
Motto: ,,Echilibrul în stat e ca sănătatea în corp”.
(Mihai Eminescu)
Termeni cheie: organism uman, organ, sisteme de organe
Cunoaştem de la lecţia precedentă că, sănătatea este starea de bunăstare fizică, mintală şi socială a individului, dar şi a colectivităţii. Starea de sănătate a fiecăruia dintre noi influenţează starea desănătate a celor din jur şi astfel, influenţează întregul colectiv.
Sănătatea corpului tău depinde de starea de sănătate a părţilor care îl compun. Aceste părţi (organe şi sisteme de organe) realizează cele trei funcţii fundamentale ale organismului: de relaţie, denutriţie, de reproducere. Organismul uman reacţionează la toţi factorii care constituie mediul său deviaţă, în care este parte integrată.
Starea de sănătate este atinsă şi menţinută atunci, când toate organele şi sistemele de organe dincorpul uman lucrează favorabil împreună, într-un mod integrat. Pentru o stare de sănătate bună maisunt necesare şi alte aspecte ale vieţii: mintea, spiritul, familia, comunitatea, locul în care ne desfăşurăm activităţile, ceea ce învăţăm, alături de convingerile noastre şi felul în care sinţim şi gândim – să
fie toate interrelaţionale. Toate aspectele vieţii noastre interacţionând, contribuie la îmbogăţirea vieţii
unei persoane, fapt care determină stilul şi unicitatea vieţii fiecăruia.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Definiţi termenii cheie, în baza cunoştinţelor pe care le posedaţi.
2. Alcătuiţi, împreună cu colegul/colega de bancă, o listă din 6 organe ale corpului uman.
• Ordonaţi aceste organe după importanţa lor (de la 1 la 6).
• Notaţi un argument pentru organul cel mai important şi unul pentru cel mai puţin important.
• Precizaţi trei consecinţe ale pierderii organului mai puţin important.
• Indicaţi un efect pe care îl are organul mai puţin important asupra organului desemnat devoi ca fiind cel mai important.
• Formulaţi o concluzie privind relaţiile dintre organele care alcătuiesc corpul tău.
• Prezentaţi concluzia şi argumentaţi-o.
3. Completaţi în caiet tabelul propus pe baza informaţiei (poate fi propusă informaţie din manualul de Biologie sau din alte surse relevante).
Sisteme de OrganeFuncţii
organecomponente

Consecinţă a disfuncţiilor
O maladie a
asupra altui organ sau sistem acestui sistem

respirator

Scade aprovizionarea creierului cu oxigen şi poate provoca
dureri de cap sau pierdereacunoştinţei

Plămâni şi căi Aprovizionează
respiratorii
corpul cu oxigen
şi elimină dioxidul
de carbon

Pneumonie

digestiv
circulator

Educaţie pentru sănătate

3

excretor
muscularnervososos•

Prezentaţi răspunsurile şi faceţi schimb de informaţii.

4. Elaboraţi un eseu, de pâna la o jumătate de pagină, la subiectul ,,Atitudinea mea faţă de corpul
meu pentru menţinerea sănătăţii”

TEMA 3. Pubertatea şi adolescenţa
Motto: „Vârsta este copilul înfiat al timpului.”(Claudiu Ovidiu Tofeni)
Termeni cheie: adolescenţă, pubertate, creştere şi dezvoltare
Procesul dezvoltării psihice şi fizice se realizează în etape, perioade, ce caracterizează traseulvieţii umane: etapa embrionară, nou-născut, sugar, copilăria, adolescenţa, tinereţea, maturitatea,bătrâneţea.
Pubertatea este perioada de trecere de la copilărie la maturitate, perioada în care organismul sepregăteşte pentru maturitate şi ea durează între anii 8-9 până la 15-16. În această perioadă totul seschimbă în corpul nostru: fizic, mintal, dar şi sexual.
Prin creştere se au în vedere modificările cantitative ale organismului legate de majorarea dimensiunilor celulelor, volumului şi masei corpului. Dezvoltarea este un proces al modificărilor calitative:
formarea noilor celule, funcţii. Durata, cât şi cronologia fenomenului depind de predispoziţiile genetice, starea de sănătate, condiţiile de nutriţie, influienţele mediului extern. În pubertate procesul dedezvoltare al organismului se accelerează.
Dezvoltărea sexuală include în sine schimbările din organismul uman: dezvoltarea organelor genitale, apariţia semnelor sexuale secundare, creşterea rapidă a corpului, modificări în structura şifuncţia organelor interne. Dezvoltarea sexuală la fete începe cu 2 ani mai devreme, decât la băieţi.
Schimbările, ce apar în organismul fetelor şi a băieţilor, au o ordine bine stabilită în decursul câtorva ani. Vârsta apariţiei schimbărilor poate varia în limite largi, dar este mai importantă succesivitatea(ordinea) schimbărilor.
Ordinea corectă a schimbărilor pubertare din organismul fetelor
1. creşterea în greutate şi în înălţime, aspect exterior tip femenin – 8-10 ani
2. dezvoltarea glandelor mamare – 10-11 ani
3. apariţia pilozităţii de tip femenin (întâi în zona pubiană, apoi axilară) – 11-12 ani
4. apariţia primei menstruaţii – menarhe – 12-13 ani
Ordinea corectă a schimbărilor pubertare din organismul băieţilor
1. creşterea în dimensiuni a testiculelor – 11-12 ani
2. apariţia pilozităţii de tip masculin (pubiană, axilară, facială, corporală) – 12-13 ani
3. schimbarea timbrului vocii, apariţia „mărului lui Adam” – 12-13 ani

4Educaţie pentru sănătate

4. creşterea organelor genitale masculine în totalitate – 12-13 ani
5. creşterea explozivă a corpului, a masei musculare – 11-16 ani
6. apariţia erecţiilor matinale şi a ejaculărilor nocturne spontane- 13-14 ani.
Adolescenţa este perioada de la 10 - 19 ani şi se divizează în 3 perioade:10 - 13 ani – timpurie
14 - 16 ani – medie
17 - 19 ani – târzie
Elevii din clasele V şi VI sunt în perioada de adolescenţă timpurie (10-13 ani), dezvoltarea pubertară este atât de intensivă, încât poate fi comparată cu dezvoltarea nou-născutului în primul an deviaţă. Aceste schimbări furtunoase îl epuizează pe adolescent atât fizic, cât şi psihic. De aceea pentru a păstra buna dezvoltare a adolescentului este necesar, a respecta un regim de muncă, odihnă,somn şi alimentaţie.
Maturizarea fizică şi sexuală anticipează dezvoltarea psihosocială, de aceea adolescentul poatefi comparat cu o persoană cu corp de adult, dar capul unui copil. Această particularitate ne ajută săînţelegem specificul comportamentului adolescentin şi cel cu risc pentru sănătate.
Luând în consideraţie nivelul diferit de dezvoltare la adolescenţii de aceiaşi vârstă este necesar,a se ţine cont de discordanţa între vârsta biologică şi cea cronologică şi a înainta faţă de adolescentcerinţe corespunzătoare vârstei biologice şi, respectiv, să oferim informaţii în corespundere cu vârsta
lui biologică.
Schimbări în starea emoţională şi a comportamentului adolescentului: este important aspectul
exterior, sunt cu labilitate emoţională, nu gestionează emoţiile, nu văd soluţii de rezolvare a problemei, are nevoie de intimitate (spaţiu propriu în casă, să nu se atingă zonele intime, să nu fie luate
lucrurile personale s.a.), doreşte să fie independent, să ia careva decizii.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei, argumentând ideile în baza textului lecturat.
2. În baza informaţiei din text, completaţi tabelul de mai jos cu trăsăturile caracteristice adolescenţei, ce se referă la procesul de creştere şi la cel de dezvoltare.

Procesul de creştere

Procesul de dezvoltare

3. Selectaţi afirmaţiile corecte - ADEVĂRAT sau cele false - FALS.
A F Procesul de dezvoltare la băieţi începe mai devreme decât la fete.
A F Munca fizică grea, climatul rece, hrana proastă, traumatismele psihice şi unele boli cronice fac ca pubertatea să fie prematură.
A F În timpul pubertăţii mintea se dezvoltă mult mai lent în comparaţie cu corpul.
A F Pubertatea prezintă dezvoltarea sexuală.
A F Semnele dezvoltării pubertare apar într-o anumită ordine.

Educaţie pentru sănătate

5

4. În baza algoritmului propus alcătuiţi câte două mesaje pentru adolescenţi şi două mesaje pentru părinţii acestora.
Pentru adolescenţi
a. Tipul activităţii (fizică, mintală, socială) – exemplu de activitate – rolul acesteia pentru adolescent ___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Pentru părinţii acestora
b. Exemplu de activitate – rolul acesteia pentru adolescent ______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________TEMA 4. Igiena şi importanţa ei pentru sănătate
Motto: „Când vine vremea să te alimentezi corect şi să începi să faci exerciţii nu există ”Voi începe
mâine ”. Mâine este boala.”(V. L. Allineare).
Termeni cheie: igienă, mod sănătos de viaţă, factori de risc.
Orice om cult trebuie să respecte regulile igienice şi normele respective de comportament.
Igiena reprezintă ştiinţa care se preocupă de elaborarea unui ansamblu de reguli şi măsuri pentrumenţinerea stării de sănătate, fiind deosebit de importante în viaţa fiecărei persoane.
Igiena include mai multe aspecte care încep cu igiena personală (deprinderi pentru un mod deviaţă sănătos, curăţenia corpului şi a hainelor, alimentaţie sanatoasă, un regim echilibrat de muncă,odihnă şi mişcare), continuă cu igiena gospodăriei (pregătirea în condiţii igienice a alimentelor,curăţenia, iluminarea şi aerisirea casei) şi finalizează cu igiena muncii (măsuri care au ca scop eliminarea riscurilor apariţiei bolilor profesionale şi a accidentelor), sănătatea publică (supravegherea
aprovizionării cu apă şi alimente, prevenirea răspândirii bolilor infecţioase, eliminarea deşeurilor menajere şi a apelor reziduale, controlul poluării aerului, apei şi a solului) şi igiena mentală – acţiunea
factorilor psihologici şi emoţionali care contribuie la o viaţă sănătoasă.
Igiena personală este parte componentă a modului sănătos de viaţă. Crezi că dacă cineva nu faceduş zilnic, nu-şi spală mâinile des, nu-şi îngrijeşte unghiile, urechile, cea mai rea consecinţă poate fi
mirosul neplăcut şi un exterior neîngrijit? Te înşeli, pentru că nerespectarea regulilor de igienă personală poate cauza multe boli.
Respectarea igienei personale este doar în folosul fiecaruia, de aceea trebuie să ne obişnuim cu
respectarea regulilor de igienă a corpului, a vestimentaţiei, a încălţămintei, a locuinţei, care par a fi
foarte simple, însă cu dificultăţi în a le respecta sistematic.
Atenţie! Dacă veţi reuşi să respectaţi regulile citate, veţi resimţi rezultatul favorabil pentru organismul propriu!
•
•
•
•

6

Igiena personală presupune respectarea unor reguli foarte importante pentru sănătate:
corpul – spălarea zilnică cu apă şi săpun
mâinile – spălarea înainte de fiecare masă, după vizitarea camerei de baiepărul – se spală de 1-2 ori pe săptămână

Educaţie pentru sănătate

•••faţa – spălarea obligatorie cel puţin de 2 ori pe zidinţii – spălarea de 2 ori pe zi, la necesitate se clăteşte gura cu apă
zona intimă – de 2 ori pe zi, sub apă curgătoare, lenjeria se schimbă zilnic

Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei.
2. Definiţi termenul igienă, prin prisma unui desen – Soare (în mijloc va fi scris cuvântul IGIENĂ),utilizând cuvinte/sintagme din textul lecturat şi notaţi răspunsurile pe razele soarelui.
3. Completaţi tabelul de mai jos, argumentând, de ce trebuie să respectăm zilnic normele deigienă personală?

Argumente PRO

Argumente CONTRA

1.
2.
3.

1.
2.
3.

4. Continuaţi versurile: ,,Dragi copii din lumea-ntreagă, iată rugămintea mea
Dimineaţa, seara, ziua nu uitaţi a vă.....
Alcătuiţi 2-3 versuri în cheia temei studiate.
5. Argumentaţi câte cel puţin o regulă, pentru a-şi menţine starea de sănătate unii copii careobişnuiesc:• Să stea la calculator ore în şir• Să mănânce în exces• Să doarmă mult• Să menţină odaia în dezordine

TEMA 5. Modalităţi de prevenire a bolilor prin respectarea igienei
Motto: „Ai grijă de corpul tău, pentru că este singurul loc unde va trebui să trăieşti.”(Jim Rohn)
Termeni cheie: igiena vestimentară, igiena camerei/încăperilor, hipotermie, hipertermie.
O viaţă sănătoasă în aer liber, o alimentaţie corectă şi igienă respectată ajută la prevenirea bolilor.
Aşa cum este important ca aerul pe care îl respirăm să fie de calitate pentru a nu ne îmbolnăvi, totaşa este important să ţinem cont de respectarea unor norme igienice ce ţin de vestimentaţie, încălţăminte, încăperi.
Activitatea normală a organismului e posibilă doar la temperatura corporală între 36 – 37 grade.
Dacă temperatura mediului înconjurător variază brusc spre scădere, sau creştere, atunci organismulnu-şi poate păstra temperatura normală. Nerespectarea regimului de temperatură poate duce la stări
periculoase a organismului: hipotermie (suprarăcire) sau la hipertermie (supraîncălzire). De aceea
omul îşi amenajează locuinţa, poartă haine, încălţăminte, adică îşi creează condiţii, care ar preveni
oscilaţiile bruşte ale temperaturii corporale.

Educaţie pentru sănătate

7

Pe noi ne încalzeşte nu atât haina, cât stratul de aer ce se menţine între corp şi haină şi între diferite straturi ale hainelor, precum şi în porii ţesăturii. De aceea e foarte important, ca porii hainei sa
nu fie astupaţi nici cu umezeală, nici cu murdărie, nici cu praf. Pentru aceasta, haina trebuie regulatspălată şi curăţită. Pentru copil, dar şi pentru adult, este de preferat iarna o îmbrăcăminte formată
din mai multe straturi de veşminte, decât una formată dintr-un singur strat, dar foarte gros; este cazul hainelor din stofă de lână, căptuşite cu vatelină, în locul hainelor groase din blană care încălzesc
excesiv unele zone ale corpului.
Încălţămintea apără picioarele nu doar de oscilaţiile de temperatură, ci şi de loviturile mecaniceexterne, etc. Încălţămintea trebuie să asigure o libertate totală în mişcare. De aceea trebuie ca ea săcorespundă cu forma piciorului. Încalţămintea incorect concepută (ingustă, strâmtă, înaltă) şi purtarea ei îndelungată, dereglează mai întâi parţile moi ale piciorului, apoi scheletul tălpii. În afară deaceasta, incălţămintea strâmtă duce la răcirea picoarelor pe timp de iarnă, şi uneori poate duce chiarşi la degerături.
Cea mai mare parte din murdăria de afară se aduce în locuinţă prin intermediul încălţămintei. De
aceea, intrând în casă, trebuie să curăţim foarte bine încălţămintea de noroiul şi praful strânse pe
acestea.
Un rol important în menţinerea sănătăţii îl constituie aerisirea încăperilor, care se va asigura pe
timpul verii prin deschiderea largă a geamurilor, iar în timpul iernii se vor deschide zilnic, doar oberlihturile pentru câteva minute. Este foarte necesar să se şteargă în permanenţă praful cu o cârpă
umedă.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei.
2. Restabiliţi proverbul, notând în spaţiul rezervat varianta corectă.
rea, trece, bună, primejdia, paza.
– Ce legătură există între mesajul proverbului şi cel al temei studiate?
3. Completaţi cadranele de mai jos, cu denumirea hainelor care se potrivesc pentru fiecare anotimp, selectându-le din imaginile propuse.

8

Iarna

Vara

Primăvara

ToamnaEducaţie pentru sănătate

4. Formulaţi unele reguli, necesare de a fi respectate pentru sănătatea organismului, în corespundere cu fiecare anotimp.
Primăvara:_______________________________________________________________________
Vara:____________________________________________________________________________
Toamna:_________________________________________________________________________
Iarna:____________________________________________________________________________
5. Întocmiţi o listă cu cel puţin trei recomandări pentru a preveni suprarăcirea organismului.
6. Activitate practică, pentru realizare la domiciliu.
La unele persoane, bolta plantară este coborâtă, ceea ce determină deformarea numită
picior plat.
Determinaţi starea propriului picior, respectând algoritmul de mai jos:– aşterne o foaie albă de hârtie;– îmbracă ciorapi şi înmoaie picioarele în apă caldă;– calcă pe hârtie şi desenează cu creionul conturul tălpii;– măsoară cu rigla lăţimea (cm) labei piciorului în regiunea oaselor metatarsiene;– măsoară lăţimea (cm) labei piciorului în regiunea din mijloc;– împarte primul rezultat al măsurării cu cel de-al doilea şi transformă-l în % (înmulţeşte cu 100).
Evaluarea rezultatului: dacă rezultatul obţinut nu depăşeşte 33%, atunci piciorul e dezvoltat
normal, iar dacă acest rezultat este mai mare, atunci e cazul să consulţi un medic specialist.
•

Documentaţi-vă din surse, care ar fi cauzele apariţiei piciorului plat.

Educaţie pentru sănătate

9

MODULULII

Activitatea și odihna

Modulul II

Clasele V-VI

Activitatea
și odihna
TEMA 1. Regimul de muncă şi odihnă al
elevuluiMotto: „Pentru a petrece în mod demn timpul, omul are
nevoie de o educaţie specială”.
(Aristotel)
Termeni cheie: program zilnic, eficienţă, perioadă optimă
Şcoala reprezintă o instituţie importantă în viaţa copilului şia familiei. Statutul de şcolar al copilului impune o nouă distribuire a timpului său. Astfel, se restrânge timpul de joacă şi sevor introduce unele obligaţii de natură intelectuală.
Organizarea raţională a timpului permite instalarea unui regim de viaţă şi muncă sănătos. Controlul eficient al timpului va constitui un stil de viaţă.
Un regim de muncă şi odihnă este necesar:• în organizarea şi desfăşurarea procesului de învăţământ;• în realizarea cu uşurinţă a sarcinilor.
Pentru a putea îndeplini cu succes sarcinile în rolul de ,,elev”, acesta trebuie să aibă un program
riguros întocmit, în care învăţarea să alterneze cu odihna (activă sau prin somn).
Programul zilnic al elevului trebuie să includă câteva reguli:– orele de culcare şi cele de deşteptare, să fie respectate permanent;– mesele să aibă loc la ore fixe;– în fiecare zi să existe anumite ore pentru recreere;– să se acorde timp igienei personale;– să se programeze corect orele pentru învăţare.
În organizarea unui program de studiu individual, se recomandă, respectarea unor reguli:– este necesar de programat timpul, astfel,încât să ajungă pentru pregătirea tuturor lecţiilor;– lecţiile se fac numai după ce copilul s-a spălat, a mâncat şi s-a odihnit cel puţin o oră;– trebuie să existe ordine în încăperea unde copilul învaţă;10

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

10

–
–
–

lumina la masa de scris trebuie să cadă din partea stânga;se învaţă 30-50 minute, după care se fac pauze de 10-15 minute;poziţia corpului la masa de scris este importantă (spatele drept şi aşezarea corectă a braţelor
pe masă);– locul unde se învaţă trebuie să fie ferit de zgomote şi de culori stridente iar camera să fie
aerisită şi curată.
Deci, munca spiritului este odihna inimii!
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Explicaţi esenţa termenului ,,regim de activitate”.
2. Propuneţi câte două exemple de activităţi ce implică efort fizic, efort intelectual şi odihnă.
Efort fizic________________________________________________________________________
Efort intelectual___________________________________________________________________
Odihnă__________________________________________________________________________
3. Activitate în perechi.
Studiaţi atent imaginile de mai jos şi răspundeţi la întrebările afiliate.

––

Selectaţi imaginea care vă sugerează un regim de activitate eficient?
Propuneţi cel puţin două argumente pentru regimul de activitate eficient, utilizând informaţia din text. ____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

4. Activitate în grup.
În baza exemplului de program zilnic prezentat în text, restabiliţi ordinea corectă a activitaţilor propuse unui elev din clasa a V – a, indicând cifrele corespunzătoare.
1.Deşteptarea 2. Drumul spre casă 3. Toaleta de dimineaţă 4. Efectuarea ordinei în cameră, aerisirea, îmbrăcarea 5.Culcarea la timp 6. Activitate şcolară 7. Micul dejun 8.Prânzul 9. Odihnă 10. Pregătirea camerei pentru culcare, pregătirea uniformei şi a ghiozdanului, toaleta de seară 11.Joc în aer
liber, sport, cumpărături 12.Programe de televizor pentru copii, lectură, cină 13. Program de lecţii cu
pauze 14. Gimnastica de înviorare.

11

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

11

5. Joc didactic: Ghiciţi tipul de activitate eficientă, demonstrată prin jocul de rol.
Câte un elev va prezenta prin mimică sau gesturi o activitate eficienta a unui elev de clasa a V-a.
Colegii trebuie să recunoască activitatea. Cine o numeşte corect, continuă jocul.
6. Argumentaţi expresia de mai jos, prin schiţarea unui desen care ar reprezenta o acţiune pentru
fiecare din activităţile nominalizate.
•Menținerea capacității de muncă la un nivel înalt și a stării de sănătate necesită o repartizare rațională a timpului pentru: SOMN, ODIHNĂ PASIVĂ și ODIHNĂ ACTIVĂ.

TEMA 2. Parametrii efortului: volum, intensitate şi complexitate
Motto: ,,Caracterul unei şcoli bune este că elevul să înveţe în ea mai mult, decât i se predă, maimult decât ştie însuşi profesorul”.
(Mihai Eminescu)
Termeni cheie: volum,
intensitate, complexitate
Analizaţi cu atenţie definiţiile propuse mai jos pentru
termenii-cheie, apoi realizaţi
sarcinile.
Efortul poate fi realizat în baza parametrilor: volum, intensitate şi complexitate.
VOLÚM - I. 1. Spaţiu pe care îl ocupă un corp. ♦ Număr care exprimă măsura unei mărimi tridimensionale. 2. Masă de apă debitată de o fântână, de un izvor, un râu, un fluviu. 3. Cantitate debunuri economice; proporţiile unei activităţi. 4. Forţă, intensitate, amploare a sunetelor emise de ovoce sau produse de un instrument muzical. ♦ Nivel de intensitate sonoră a semnalelor auditive întransmisiile de electrocomunicaţii. II. 1. Carte (legată sau broşată) având în genere mai mult de zece
coli de tipar. 2. Diviziune a unei lucrări editate în mai multe volume.
INTENSITÁTE, intensităţi, s. f. 1. Însuşirea de a fi intens; grad de tărie, de putere, de forţă. 2. (Fiz.)
Valoarea anumitor mărimi.◊ (Fon.) Accent de intensitate = accent caracterizat prin forţa mecanică cu
care se rosteşte un sunet. 3. (Ec.; în sintagma) Intensitatea muncii = gradul de încordare al muncii,căruia îi corespunde un anumit consum de energie musculară şi nervoasă a lucrătorului.
COMPLEXITÁTE s. f. Faptul de a fi complex, însuşirea a ceea ce este complex.
Copilul trebuie să crească şi să se dezvolte după principii raţionale de viaţă, atât în familie cât şi înşcoală. Între aceste principii trebuie să existe un echilibru dintre activitatea zilnică depusă, pe de oparte, şi dintre odihna activă şi somn, pe de altă parte.
Pe parcursul unei zile şcolarul depune atât efort fizic, cât şi intelectual. Volumul şi intensitatea
activităţilor zilnice variază în funcţie de vârsta copilului şi de preocupările sale particulare, de aceea
trebuie să se ţină cont de aceste considerente în organizarea odihnei şi a timpului liber.
Efortul intelectual se referă la activităţile intelectuale pe care le desfăşoară elevii: citit, scris, calculat, memorat etc. la şcoală şi acasă la efectuarea temelor.

12

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

12Dacă efortul depus de un copil nu este bine dozat, adică după intensitate şi complexitate nu corespunde vârstei, poate surveni oboseala prematură. Suprasolicitarea intelectuală îndelungată poate
duce la întârzierea dezvoltării fizice şi psihice ale copilului.
Odihna trebuie să urmeze în mod obligatoriu după un efort fizic sau intelectual. Este recomandabilsă urmeze o pauză scurtă de odihnă şi relaxare imediat după masă şi apoi să se treacă la pregătirea
temelor, începând cu cele mai grele.
Este o evidentă legătură între succesele şcolare ale copiilor şi modul de a-şi petrece timpul liber.
De obicei, elevii buni se recreează prin lecturi de bună calitate, spectacole de valoare artistică, fărăa neglija sporturile şi plimbările. Elevii slabi evită continuarea preocupărilor ”serioase ” şi îşi irosesc
timpul în activităţi cu slabe resurse formative, de obicei nici sportul nu-l practică în mod sistematic.
Orice activitate din timpul liber trebuie să aducă beneficiu pentru sănătatea intelectuală şi fizică.
Planificarea şi organizarea riguroasă şi raţională a timpului are drept scop prevenirea suprasolicitării, a oboselii şcolare, contribuind la dezvoltatrea armonioasă a copilului.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei.
2. Definiţi termenii cheie, utilizânddicţionarul explicativ şcolar.
3. Miniproiect individual: „Îmi petrec
frumos timpul liber în famile”.
4. Completaţi spaţiile de pe penelepăunului cu activităţi de relaxaredesfăşurate la şcoală şi acasă.
5. Comentaţi citatul:„Atunci când muncesc, mă relaxez;
mă oboseşte să stau degeaba sausă mă ocup de musafiri”.
(Pablo Picasso)
6. Activitate în 4 grupuri.
•••

Fiecare grup, identifică câte o disciplină şcolară, care implică unele sarcini pentru realizarea
temelor ce necesită EFORT şcolar.
Argumentaţi prin câte două exemple, EFORTUL şcolar depus la studierea disciplinelor.
Fiecare grup va prezenta produsul activităţii pentru a face schimb de opinii. __________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

Reţineţi!!!
Dacă veţi avea o perioadă optimă de activitate, alternată corect cu timpul liber, veţi reuşi
mai multe să realizaţi.

13

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

13

TEMA 3. Curba capacităţii de efort: zi, săptămână, an
Motto: ,,Creierul este organul care îţi formează adevărata identitate.’’Termeni cheie: capacitate de efort, curbă fiziologică zilnică, curbă fiziologică săptămânală, curbă fiziologică anuală
Viaţa şcolară aduce schimbări profunde în activitatea zilnică a elevului.
Activitatea zilnică a şcolarilor trebuie astfel organizată în cât starea de sănătate să nu fie prejudiciată ci, dimpotrivă, promovată. Pentru prevenirea oboselii sistemului nervos şi scăderea motivaţiei, este
necesar de a ţine cont de capacitatea de lucru: curbe fiziologice zilnice, săptămânale, anuale.
Curba fiziologică zilnică
În cursul unei zile, capacitatea de efort şi randamentul activităţii depuse nu evoluează paralel cu
durata ei, ci descriu o linie ondulată (numită curba de randament). Astfel, se înregistrează:1. În jurul orei 8 dimineaţa - valori mijlocii ale randamentului; 2. Între orele 9 şi 11 - nivel maxim; 3.
Între orele 13 şi 14 – nivelul scade; 4. Între orele15 şi17 – nivelul creşte uşor; 5. După ora 19 – randamentul şcolar începe să scadă în mod evident.
Curba fiziologică săptămânală
• Luni - capacitatea de muncă este mai redusă;• Marţi şi miercuri - capacitatea de muncă creşte destul de mult;• Joi - poate apare o diminuare a capacităţii de lucru, cu tendinţa de a atinge valorile de luni;• Vineri - capacitatea de lucru este mult scăzută, rata elevilor obosiţi ajunge la valorile cele mai
ridicate din cursul unei săptămâni de muncă.
Curba fiziologică anuală
Capacitatea de lucru este mai scăzută - la sfârşitul trimestrelor sau semestrelor, după lucrări deevaluare, după lucrări de control şi examene, şi bineînţeles la sfârşitul anului şcolar.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Explicaţi esenţa termenului ,,capacitate de efort”.
2. Alcătuiţi 3 lanţuri asociative după algoritmul: tipul de efort – exemplu de activitate.
3. Activitate individuală.
Asociaţi tipul de curbă fiziologică zilnică, săptămânală şi anuală cu unele activităţi ale elevuluide gimnaziu la:lecţiile de matematică, educaţie plastică, biologie, educaţie muzicală, limba şi literaturaromână, în timpul dansului, pregătirii temelor pentru acasă, evaluării, examenului.
Curba fiziologică zilnică

14

Educaţie pentru sănătate

Curba fiziologică săptămânală

Curba fiziologică anuală

Educaţie pentru sănătate

14

4. Joc didactic.
1. Elevii se aranjează în cerc.
2. Un elev (cel din centru), aruncă mingea altui coleg, rostind o activitate a unui elev şi valoarea randamentului acestei activităţi.
3. Dacă este Adevărat, atunci colegul prinde mingea, dacă este Fals, atunci lasă mingea săcadă.
De exemplu: Activitatea – somnul, valoarea – redusă (Adevărat). De exemplu: Activitatea –realizarea temei, valoarea – redusă (Fals).
4. Continuă jocul, aruncând mingea, elevul care nu a admis erori. Cel care nu este atent şiadmite erori, iese din joc. Jocul se finalizează când rămân doar învingătorii.

TEMA 4. Rolul activităţilor fizice în dezvoltarea armonioasă
a adolescentului
Motto: ,,Exerciţiile fizice ne aduc beneficii fizice şi psihice. Dacă pe de altă parte dezvolţi o strategie prin care să-ţi menţii şi mintea ocupată pe durata exerciţiilor, vei avea parte de o mulţime de alte
beneficii de natură psihologică relativ repede”.
(James Rippe)
Termeni cheie: adolescent, activitate fizică, vitalitate.
Din punct de vedere anatomic şi fiziologic, corpul unui adolescent trece prin nenumărate modificări într-un timp relativ scurt. Aceasta duce la disconfort fizic, la neâncredere, incertitudine, ruşine,excitaţie sau inhibiţie.
Tocmai de aceea activitatea fizică influenţează corpul adolescentului să se armonizeze şi e cel
mai plăcut mod de a se elibera de tensiunea acumulată. Cei care aleargă, joacă fotbal, tenis ori baschet, nu posedă riscuri pentru obezitate, se ating mai rar de alcool sau de pachetul de tigări sau, în
genere nu sunt interesaţi de aceste vicii. Activitatea fizică şi sportul prezintă alternativa sănătoasă asedentarismului (televizorul, calculatorul).
Specialiştii recomandă unui adolescent aproximativ 60 de minute de mişcare în fiecare zi. Activitatea fizică şi sportul au fost recunoscute ca cele mai bune metode pentru dezvoltarea fizică aadolescentului, de aceea prin activitate fizică se are în vedere nu doar formarea şi creşterea musculaturii, ci şi eliberarea de energie negativă, de tensiuni şi stres. Prin activităţi fizice, corpul creşteşi se
dezvoltă armonios.
Medicii recomandă diverse forme de sport pentru diferite categorii de adolescenţi. Exerciţiile fizice trebuie să devină o necesitate încă din copilărie, iar un regim zilnic de mişcări sub formă de exerciţii de înviorare, mers rapid, alergare să fie parte componentă a vieţii adolescentului.
Tinerii care practică exerciţii fizice în adolescenţă, vor dezvolta calităţi, care o să-i ajute în viaţă
să depăşească unele greutăţi.
Dacă să vorbim despre ambiţie şi forţă, acestea se deprind doar prin sport, chiar şi cel de laşcoală. Lucrul în echipă, stabilirea unor obiective, dorinţa de lupta pentru a deveni cel mai bun - suntcalităţi, ce pot fi insuşite foarte uşor prin sport. El te obisnuieşte cu ideea ca pentru a câştiga ceva,
trebuie să munceşti.
Este adevărată afirmaţia că, sportul şi activitatea fizică, te ajuta să ai succese în viaţă.

15

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

15REŢINEŢI!
Adolescenţii activi, în comparaţie cu cei sedentari sunt avantajaţi prin faptul că:• dezvoltă muşchi şi oase mai puternice• au un corp mai suplu, deoarece mişcarea ajută la controlul ţesutului adipos din organism• sunt mai puţin predispuşi să devină supraponderali• au un risc redus să dezvolte diabet zaharat• au o mai bună perspectivă în viaţă
• au mai puţine probleme cu tensiunea arterială şi colesterolul din sânge.
Activitatea fizică este prosănătate, sporeşte calităţile fizice şi psihice, creste vitalitatea, dar şi
capacitatea de muncă a fiecărei persoane.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei, utilizând cuvinte din textul lecturat.
2. Analizaţi în tabelul de mai jos trăsăturile specifice ale termenilor cheie, utilizând cuvinte din
textul analizat.
TermenulTrăsătura specifică 1Trăsătura specifică 2Trăsătura specifică 3

Adolescent
Activitate fizică
Vitalitate

3. Completaţi agenda cu notiţe paralele de mai jos, selectând din text cel puţin trei afirmaţii lasubiectul studiat, apoi comentaţi - le.
Afirmaţia

Comentariul

4. Argumentaţi expresiile de mai jos, prin schiţarea unui desen care ar reprezenta sensul acestora.
a) Activitatea fizică contribuie la menţinerea sănătăţii.
b) Dacă practicăm exerciţiile fizice, nu mai avem nevoie de medicamente.

16

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

16c) Gimnastica de dimineaţă se efectuiază cu geamul deschis.
5. Elaboraţi o concluzie proprie (după metoda Cinquin) la subiectul lecţiei, în baza algoritmului
propus.
– substantiv cu statut de titlu– 2 adjective care caracterizează acel substantiv– 3 verbe, eventual predicate ale acelui substantiv-subiect.
– 4 cuvinte semnificative, care încheagă imaginea generală
– 1 substantiv echivalent cu primul, la nivel intratextual.
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

17

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

17

MODULUL

III

Alimentația sănătoasăModulul III

Clasele V-VI

Alimentaţia
sănătoasă
Tema 1. Rolul alimentaţiei în dezvoltarea
adolescentului
Motto„Omul trebuie să mănânce pentru a trăi, nu să trăiască pentru a mânca”(Benjamin Franklin)
Termeni cheie: alimentaţia sănătoasă, dezvoltare, creştereAlimentaţia reprezintă procesul prin care o persoană consumă alimente, din care organismul absoarbe nutrienţii de careare nevoie pentru o bună funcţionare. Alimentaţia echilibrată
în rândul adolescenţilor contribuie la creşterea şi dezvoltarea
normală a organismului, îmbunătăţeştestarea generală de sănătate. Lista nutrienţilor absorbiţi dinalimente este mare, de fapt, fiecare grup de alimente consumate furnizează cel puţin un nutrient vital
pentru buna funcţionare a organismului. Un regim alimentar echilibrat presupune consumul moderatal alimentelor din diferite categorii de produse, oferind astfel posibilitatea organismului de a asimila
substanţele nutritive necesare din fiecare grup de alimente.
În mod special, în cazul adolescenţilor, alimentaţia sănătoasă îi ajută să-şi îmbunătăţească
performanţele la învăţătură, dar şi performanţele sportive.
Alimentaţia necorespunzătoare în perioadaadolescenţei afectează mai multe organe şi sistemede organe, iar în perioada maturităţiiduce la anumite maladii. De exemplu, lipsa de calciu duce laosteoporoză, surplusul de lipide şi zahăr – la obezitate, diabet zaharat, maladii cardiovasculare, produsele prăjite şi condimentate – maladii ale sistemului digestiv ş.a.
Sunt substanţe fără de care dezvoltarea corectă este imposibilă: vitaminele şi microelementele. Asimilarea adecvată a acestor substanţe reprezintă un segment important al alimentaţiei, cu toate că ele
sunt necesare în cantităţi mici, rolul lor este major în reglarea metabolismului, structura şi funcţionarea
sistemului osos, muscular, transportul de oxigen, activitatea hormonilor şi a sistemului enzimatic.
Mulţi adolescenţi ignoră rolul lichidelor în nutriţie. Organismul uman este constituit din 70% deapă, volumul de lichide ce trebue utilizat este de 35 ml. la kilogram de masă corporală. Este importantsă se cunoască, despre dauna băuturilor carbogazoase pentru organism, deoarece conţinutul de zahăr în acestea este exagerat de mare. Cafeaua şi cofeina din băuturile carbogazoase duc la dereglări
de somn, la scăderea performanţelor la învăţătură. Adolescenţii trebuie să evite utilizarea băuturilor
alcoolice, deoarecealcoolul este absorbit în sânge peste 7-9 minute şi afectează organele, bogat
alimentate cu sânge: creierul, plămânii, stomacul, glandele sexuale (testiculele, ovarele).

18

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

18

Carbohidraţii/glucidele oferă corpului energia de care acesta are nevoie pentru efortul fizic şi
pentru funcţionarea corectă a organelor interne. Ele se conţin în multe produse alimentare – pâine,boabe, cartofi, buscuiţi, spaghete, porumb ş.a.
Recomandări:1. Alegeţi cereale integrale, de ex. pâine din cereale integrale, ovăs, orezul brun, hrişca ş.a.
2. Întrebuinţaţi legume (cu excepţia cartofilor, care conţin amidon, acesta, consumat în exces setransformă în grăsimi), fructe, fasolea.
3. Selectaţi fructele în loc de sucuri.
4. Evitaţi băuturile carbogazoase.
Proteinele sunt parte componentă a tuturor ţesuturilor din organismul uman. Lipsa lor poate
duce la încetinirea creşterii şi dezvoltării, pierderea masei musculare, scăderea imunităţii şi poate
duce la deces.
Surse de proteine de origine vegetală sunt: fasolea, mazărea, năutul, lintea, soia, nucile, boabele
integrate.
Surse de proteine de origine animală sunt: peştele, carnea albă şi roşie, produsele lactate, brânzeturile ş.a.
Recomandări:Consumaţi fasolea, peştele şi carnea de găină, care oferă proteine fără multe grăsimi saturate.
Păstraţi echilibrul dintre carbohidraţi şi proteine.
Lipidele (grăsimi şi uleiuri) sunt o sursă importantă de energie, un material plastic, formând împreună cu proteinele membranele celulare, o sursă de apă metabolică (la cămile). Ele pot fide douăfeluri:• Sănătoase:– mononesaturate (ulei de masline, ulei de floarea soarelui, ulei de susan, ulei de arahide,avocado, micdale, alune)– polinesaturate (ulei de porumb, ulei de soia, seminţe de dovleac, peşte gras, lapte de soia)• Nesănătoase:– saturate şi hidrogenate care sporesc riscul bolilor cardiovasculare (carnea grasă, smântâna, caşcaval, unt, ulei de palmier, ulei de cocos, produse de patisserie şi cofetărie, alimenteprăjite, îngheţată ş.a.).
Recomandări:Reduceţi consumul grăsimilor saturate de origine animală: carnea şi slănina de porc, carnea devită şi miel, produse lactate cu concentraţia mare de grăsimi – caşcaval, unt, smântână.
Reduceţi consumul grăsimilor hidrogenate, care se conţin în prăjituri, torturi, îngheţată ş.a.
Consumaţi cel puţin un produs, ce conţine omega-3 (peşte gras, nuci).
Folosiţi uleiuri vegetale pentru prăjire/coacere.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.
2. Enumeraţi grupurile de substanţe, ce se conţin în produsele alimentare.
3. Lucrul în grup (6 gr.). Identificaţi o listă referitoare la beneficiile aduse de fiecare grup de substanţe: 1.carbohidraţi/glucide, 2.proteine, 3.lipide, 4.microelemente, 5.vitamine, 6.apa.
4. Aduceţi 5 argumente pentru un comportament alimentar sănătos.

19

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

19

Tema 2. Piramida alimentelor
Motto: „Drumul spre o longevivă prosperitate e cultivat cu cereale, fructe şi legume diversificate”(Michelle Rosenberg)
Termeni cheie: piramida alimentară, porţia de mâncare, grupul de produse alimentare, macro-,
micronutrienţi
PIRAMIDA ALIMENTARĂ - un ghid al alimentaţiei sănătoase, prezentat schematic sub forma
unei piramide: la baza piramidei se găsesc alimentele care sunt recomandate a fi consumate
zilnic şi în cantităţi mai mari. Pe măsura apropierii
de vârful piramidei, alimentele sunt recomandateîn cantităţi din ceîn ce mai mici.
Indicaţiile piramidei sunt exprimate în porţii
de alimente, al căror consum zilnic va furniza toţinutrienţii esenţiali. (Porţiile produselor sunt în tabela ,,Conţinutul alimentaţiei sănătoase zilnică”
Tema 5)
Piramida alimentară cuprinde:
1. Pâine/cereale integrale/orez/paste(6-11porţii pe zi);
2. Legume/vegetale (3-5 porţii pe zi);
3. Fructe (2-4 porţii pe zi);
4. Lapte/derivate (2-3 porţii pe zi);
5. Carne/peşte/ouă (2-3 porţii pe zi).
Consumând alimente din toate grupurile piramidei se realizează un aport adecvat de macro- şi
micronutrienţi. Piramida alimentară subliniază echilibrul, varietatea şi moderaţia necesare pentru
consumarea unor alimente, accentul fiind pus pe consumul cerealelor integrale, legumelor şi fructelor. Aceste alimente stau la baza dietelor sănătoase, deoarece posedă un conţinut scăzut de grăsimi
saturate, colesterol, zahăr şi sare. Ele trebuie însoţite de alimente bogate în proteine (lapte, brânză,peşte, carne şi produse din carne cu un conţinut scăzut de grăsimi), reprezentate grafic în al treileanivel al piramidei, punându-se accent în ultima perioadă pe consumul cărnurilor albe în defavoarea
celor roşii (care tind să urce în partea superioară a piramidei).
Vârful piramidei, având cel mai mic volum, este reprezentat de grăsimi şi de produse zaharoase.
Această porţiune nu are ataşate recomandări în ceea ce priveşte numărul de porţii, ci doar menţiunea de a fi consumate rar şi în cantităţi mici. Se recomandă reducerea cantităţii de sare, iar alcoolul
trebuie consumat în cantităţi mici.
Utilizarea corectă a principiilor piramidei alimentare duce la o calitate bună a vieţii şi imagine corporală bună.
Piramida alimentară are la bază:1. Capacitatea de a îmbunătăţi calitatea vieţii;2. Oportunitatea reduceriiriscului unor maladii: boala coronariană, accidentul vascular cerebral,
infarctul miocardic, diabetul zaharat şi unele forme de cancer;
3. Oferă posibilitatea alegerii alimentelor din fiecare grupă reprezentată;4. Pe lângă produsele alimentare este benefică activitatea fizică, > 30 min pe zi;
5. Consumarea apei, aproximativ 2 litri pe zi.

20

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

20

Caracteristici nutriționale ale grupelor alimentare
Grupa alimentară

Pâine, cereale,orez, paste

Legume şivegetalePrincipalii
nutriţienţi

Carbohidraţi
Fier
Tiamină

Vitamine
Vitamina A(betacaroten) (în principal
vitamina C)

Alte componente
nutritive

Fibre, proteine,Fibre, mag- Carbohidraţi, Grăsimi, carbohiColesterol, Grăsimi,
magneziu, zinc, neziu, fier,fibre, folaţi
draţi, magneziu, zinc, fier, vitami- niacină,riboflavină, niaci- vitamina C,
riboflavină, vitamina na B1, B2, vitamina
nă, folaţi, sodiufolaţi, potasiu
B12, sodiu, potasiu
B12, A, D
B12Numărul deporţii recomandate
zilnice

6-11/zi

3-4/ziFructeLapte şi derivate
CalciuProteine

2-4/zi2-3/ziOuă

Carne,
peşteProteine
cu valoare
biologică
înaltă

Proteine
Fier
Acizi graşi
omega 34 porţii/
săpt.

2-3

Reguli pentru alimentaţia sănătoasă:1. Păstrează plăcerea de a mânca. Alimentaţia sănătoasă nu presupune ca anumite mâncăruri să
fie interzise, iar altele obligatorii. Trebuie doar să existe un echilibru între alimente.
2. Consumă alimente variate. Cu cât varietatea alimentelor consumate este mai mare, cu atât mai
mult organismul va primi toţi nutrienţii esenţiali.
3. Alimentează-te corespunzător şi menţine-ţi greutatea normală. Supragreutatea atrage dupăsine o multitudine de probleme de sănătate.
4. Consumă o cantitate mare de cereale. Pâinea integrală şi neagră, orezul sau pastele făinoasenu constituie alimente hipercalorice, dimpotrivă, aceste alimente aduc nutrienţi importanţi şi
fibre alimentare, conferă saţietate fără un aport de grăsimi.
5. Consumă o cantitate mare de fructe şi legume. Aceste alimente sunt importante surse nutritive şi furnizează în acelaşi timp antioxidanţi importanţi, ce protejează împotriva bolilor cardiovasculare şi a neoplaziilor.
6. Consumă alimente cu o cantitate mică de grăsimi. Consumul excesiv de grăsimi producecreşterea nivelului seric de colesterol şi al riscului pentru apariţia obezităţii şi a bolilor cardiovasculare.
7. Consumă doar ocazional produse zahăroase rafinate. Aceste alimente au o valoare energetică
foarte mare, dar un conţinut nutritiv relativ scăzut.
8. Consumă alcool cu moderaţie sau renunţă. Consumul cu regularitate al unor cantităţi excesiveatrage riscuri substanţiale.
9. Menţine echilibrul între aportul alimentar şi activitatea fizică. Pentru a reduce riscul de apariţie
a bolilor cronice, precum hipertensiunea arterială, accidentul vascular cerebral, boala coronariană, diabetul zaharat de tip 2 sau diferite tipuri de cancere, este recomandată mişcarea înfiecare zi.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.
2. Alcătuiţi un meniu pentru o zi al unui elev.
3. Lucru în grup „Alcătuiţi un meniu pentru o săptămână”.

21

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

21

4. Activitatea „Piramida alimentară”. Cu ajutorul bandei adezive (scotch-ului) pe podea se formează o piramidă cu 4 trepte. Elevii scriu pe fişe diferite produse inclusiv apa, sau vor fi pregătite din timp de profesor, apoi la instrucţiunea profesorului le plasează pe piramidă.
5. Fiecare elev îşi calculează IMC (indicele masei corporale). Pentru verificarea standardelor corporale se utilizează indexul masei corporale – raportul dintre talia (înălţimea) şi masa corporală.IMC = masa(kg): talia2(m)• < 19 = subponderal• 19–25 = normoponderal• 25–29 = supraponderal• > 28 = risc cardio-vascular• 30–35 = obezitate gradul I• 35–40 = obezitate gradul II• > 40 = obezitate gradul III

Tema 3. Eticheta – cartea de vizită a alimentelor
Motto: ,,Citeşte cu atenţie ingredientele, atunci când cumperi un produs. Azi plăteşti cu bani,mâine cu sănătatea”(Andrei Laslău)Termeni cheie: etichetă, calitate, conţinut, valabilitate
Alimentele trebuie să aibă o valoare nutritivă şi o valoare igienică, adică din alimente trebuie sălipsească componentele nocive (microorganisme patogene), componentele toxice (pesticide, micotoxine, antibiotice, aditivi)
Scopul etichetei este de a oferi consumatorului informaţiile necesare, suficiente, veridice, astfel,încât acesta să aibă posibilitatea să-şi aleagă produsele în funcţie de exigenţele lui, de posibilităţile
financiare, dar şi de a cunoaşte riscurile, la care se expune consumând produsul respectiv (cantităţi
mai mari de E-uri prezente în alimente).
Eticheta se aplică pe ambalaj astfel încât să nu poată fi sustrasă (dezlipită); în cazul produselor din
import, eticheta originală trebuie tradusă în limba de stat.
Definiţie: Eticheta reprezintă orice material scris, imprimat, litografiat sau ilustrat, care conține
informațiile despre produs şi care însoțeşte produsul la vânzare.
Rolul etichetei este de a informa consumatorii în mod:– complet (o informaţie incompletă nu ne spune tot ceea ce trebuie să ştimdespre un anumit
produs, ducând la probleme de consum şi utilizare, cauzând prejudicii materiale sau de sănătate);– precis (o informaţie imprecisă înseamnă o informare neclară, nedesluşită, fără nuanţele
necesare, în funcţie de particularitaţile fiecarui produs, ducând la o utilizare necorespunzătoarea produsului);– corect (o informaţie incorectă ne induce în eroare).
Pe lânga eticheta clasică care ne oferă informaţii sumare despre produs vine eticheta nutriţională, care este folosită la produsele destinate copiilor. Eticheta nutriţională se referă la valoarea energetică a produselor exprimată în kcal, la cantitatea de proteine, glucide, lipide exprimate în % la 100g
de produs; valoarea biologică a produselor, care se referă la cantitatea fiecărei vitamine sau element
mineral raportată la 100g de produs; acizi graşi saturaţi şi prezenţa fibrelor alimentare.

22

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

22

Pe etichetă se gaseşte
şi codul de bare; sub cod sunt
13 cifre:– primele 2 cifre reprezintă ţara de proveniență;– următoarele 5 cifre reprezintă furnizorul;– următoarele 5 cifre reprezintă producătorul;– ultima cifră reprezintă cifra de control.
Eticheta nu trebuie săaibă ştersături, înlocuiri decuvinte sau adaosuri.
Este obligatoriu să fie informat consumatorul când alimentele conţin produse modificate genetic (OMG)
Important!!!
1. Termenii de valabilitate: data fabricării şi data limită de realizare trebuie să fie pe fiecare ambalaj.
2. Pe ambalaj vor fi menţionate condiţiile de păstrare a produsului.
Pe ambalajul produselor alimentare este trecut un indice “E” (litera E provine de la Europa) cu ungrup de cifre după el – o notare convențională a adaosurilor alimentare, permise de un organ internațional.
• E-100 s.a. coloranți – adaugă diferite nuanțe alimentului• E-200 s.a. conservanți – păstrare îndelungată a produsului• E-300 s.a. antioxidanți – protejază alimentele de alterare• E-400 s.a. stabilizatori – păstrează consistența produsului• E-500 s.a.emulgatori – menține structura produsului• E-600 s.a. amplificator – al gustului şi aromei• E-900 s.a. antiflamingi – substanțe antispumante• E-1000s.a.îndulcitor de suc
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.
2. Analizaţi etichete de la diferite produse alimentare autohtone şi importate discutând conţinutul, termenii de valabilitate, condiţiile de păstrare.
3. Organizaţi activităţi de promovare a unor produse în baza etichetei.
4. Efectuaţi un sondaj – observaţie în cadrul unui magazin „Cât de des consumatorii citesc etichetele produselor procurate”.
5. Lucru în grup „Elaboraţi o etichetă – model al unui produs alimentar, ţinând cont de cele învăţate”.

23

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

23

Tema 4. Drepturile consumatorilor
Motto: „Drepturile tuturor oamenilor sunt diminuate, atunci când sunt ameninţate drepturile măcar a unui om”(John F.Kennedy)
Termeni cheie: drepturile consumatorilor, lege
Legislaţia naţională:1. Legea Republicii Moldova privind protecţia consumatorilor nr.105-X V din 13.03.2003.
2. Legea cu privire la regimul produselor şi substanţelor nocive nr. 1236 din 03.07.1997.
3. Legea privind produsele alimentare nr. 78 din 18.03.2004.
4. Legea privind securitatea generală a produselor nr. 422din 22.12.2006.
Cine este consumatorul? Orice persoană fizică care procură sau foloseşte produse, servicii
pentru necesităţi personale, care nu au legătură cu activitatea de întreprinzător sau profesională sebucură de protecţia drepturilor consumatorilor.
Consumatorii au dreptul de a fi informaţi, în mod complet, corect şi precis, asupra caracteristicilor
produselor şi serviciilor oferite de către agenţii economici, astfel încât să aibă posibilitatea de a faceo alegere raţională, în conformitate cu interesele lor, între produsele şi serviciile oferite şi să fie înmăsură să le utilizeze, potrivit destinaţiei acestora, în deplină securitate.
Informarea consumatorilor despre produsele, serviciile oferite se realizează, în mod obligatoriu,
prin elemente de identificare şi prin indicarea caracteristicilor acestora, care se înscriu la vedere şi
explicit pe produs, etichetă, ambalaj sau în cartea tehnică, în instrucţiunile de exploatare ori în altădocumentaţie de însoţire a produsului, serviciului, după caz, în funcţie de destinaţia acestora.
Pentru a putea face uz de drepturile sale, la depistarea deficienţelor produselor sau serviciilor
procurate, consumatorul trebuie să acţioneze în mod corect.
Iniţial, trebuie depusă o reclamaţie în formă scrisă referitoare la produsele sau serviciile
necorespunzătoare pentru remedierea, înlocuirea gratuită sau obţinerea contravalorii lor în perioada
lor de garanţie sau a termenului de valabilitate.
Odată cu depunerea reclamaţiei consumatorul trebuie să prezinte copia bonului de casă sau
oricare alt document, care confirmă efectuarea cumpărăturii respective.
În cazul în care aţi procurat un produs şi ajungând acasă aţi constatat că acest produs nu văconvine după formă, culoare sau mărime, aveţi tot dreptul de a returna produsul înapoi pentru a-l
schimba pe un alt produs care vă convine. Pentru aceasta trebuie să păstraţi bonul de casă, ambalajul produsului şi starea acestuia la etapa procurării.
Directorul unităţii la care a fost depusă reclamaţia este obligat să examineze reclamaţia, săîntreprindă măsurile necesare pentru soluţionarea acesteia şi să informeze reclamantul despre rezultatele examinării şi deciziile luate. Pentru a putea demonstra ulterior depunerea reclamaţiei nuuitaţi să păstraţi o copie a acesteia cu ştampila de intrare a vânzătorului sau prestatorului de servicii.
În cazul în care consumatorul nu este de acord cu rezultatul examinării reclamaţiei de către
vânzător sau i s-a refuzat satisfacerea ei, sau nu a primit niciun răspuns în scris în decurs de 14 zile
calendaristice, el este în drept să se adreseze Agenţiei pentru Protecţia Consumatorilor sau conform procedurii civile în instanţa de judecată, respectând procedura prealabilă.
Drepturile consumatorului sunt stipulate în Legea nr.105din13.03.2003 Privind protecţia consumatorilor.
• de a fi informat• de a avea etichete cu afişarea conţinutului• listarea ingredientelor toxice cu denumirea completă, nu doar numărul E• de a alege

24

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

24

•
•
•
•

•

de a returna marfa în termen de 30 de zile, prezentând bonul de cumpărare
de a nu polua mediulde a avea acces la facilităţi de reciclare a deşeurilor
de a se asocia pentru:– discuţii cu privire la: preţuri, calitate, condiţii de livrare, de ambalare,– proteste contra comercianţilor
de a fi despăgubit.

Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.

2. Redactaţi un eseu „Drepturile mele”.
3. Joc de rol „Vreau să returnez marfa”.

Tema 5. Ghidul alimentaţiei sănătoase
Motto: „Exerciţiul este rege, nutriţia- regină, le aşezi împreună şi ai o împărăţie”(Autor necunoscut)
Termeni cheie: principiile alimentaţiei, regim, porţii
16 octombrie – Ziua Mondială a Alimentaţiei.
Scopul acestei zile, proclamată de ONU în 1979 este să informeze opinia publică despre importanţa hranei şi să solidarizeze lumea împotriva foamei, malnutriţiei şi sărăciei.
Alimentaţia sănătoasă este acel comportament alimentar care:• nu aduce noi factori de risc pentru sănătatea umană
• asigură aportul nutritiv, mineral şi de vitamine adecvat• are un rol benefic în crearea stării de bine.
Acordă importanţă:• fructelor, legumelor, verdeţurilor,• cerealelor integrale,• produselor lactate degresate,• cărnii fără grăsimi, peştelui, ouălor,• cantităţii suficiente de apă.
Principii ale unui regim alimentar raţional:• luarea mesei de 5 ori pe zi (dejun, gustare, prânz, gustare, cină) cu intervalul între mese de 3ore, pauza nocturnă fiind de 10 ore• mesele principale (dejun, prânz, cină) să fie consistente şi constituite din mâncare caldă
• la gustarea de dimineaţă se pot servi fructe sau suc de fructe, la gustarea de după masă –legume, salate de legume, suc de legume. Pentru gustare puteţi lua cu voi la şcoală un fruct,nuci, fructe uscate, o tartină.
• respectarea orelor de masă• cea mai importantă masă - din punct de vedere nutriţional şi caloric este micul dejun, conţinul
căruia va fi digerat total pe parcursul zilei, fără a se depune sub formă de grăsimi
• se recomandăca cina să fie cu 3 ore înainte de somn, deoarece varămâne un surplus caloric
în organism tocmai când consumul energetic estemai redus.

25

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

25

•
•
•
•

de consumat produse alimentare cu un conţinut scăzut de grăsimi şi colesterol, de preferatcarnea mai puţin grăsă
de înlocuit produsele prăjite cu cele fierte, preparate la aburi sau coapte
de consumat preponderent fructe, legume şi cereale integralede redus consumul de zahăr şi sare.

N.B!!! Se mănâncă aşezat la masă, se evită mâncatul „din fugă”, „din mers”, „din picioare”,„din ceaun/cratiţă”, „din frigider”.
Conținutul alimentației sănătoase zilnice
CEREALE ŞI FĂINOASE: 6 – 11 PORŢII PE ZI
Este de preferat ca în locul produselor rafinate (pâine albă), să se consume produse din cereale
integrale: pâine neagră, cu secară, paste integrale, orez integral.
– pâine – o porție = o felie (30 grame)– chifle – o chiflă (60 grame) = 2 porții
– mămăligă – o porție = o cană*– paste făinoase, grâu fiert, porumb fiert – o porție = jumătate de cană *– fulgi de cereale, müsli – o porție = o cană* (muiate)– floricele de porumb, pufuleţi – o porție = 3 căni*– orez fiert (pilaf, budincă de orez) – o porție = jumătate de cană *– alte cereale: secară, ovăz, orz, hrişcă, mei - o porție = jumătate de cană**cana = 250ml
2. FRUCTE: 2 – 4 PORŢII PE ZI
De consumat preferabil în prima jumătate a zilei ca gustare între mese.
– o porție = un fruct de mărime medie (măr, pară, portocală, banană, gutuie)– o porție = jumătate de cană* fructe de mărime mică (cireşe, vişine, struguri, căpşuni, salată defructe, zmeură, mure, afine, etc.)– o porție = un sfert de cană* fructe uscate (stafide, caise, prune, curmale, smochine deshidratate, etc.)– o porție = jumătate de cană* compot, gem/marmeladă, nectar, suc de fructe.
3. LEGUME ŞI ZARZAVATURI: 3 - 4 PORŢII PE ZI
De consumat o varietate mai mare de legume, zarzavaturi, rădăcinoase. Se pot consuma proaspete sau preparate termic. Culoarea vie (verde închis, portocaliu, roşu) este indicatorul conţinutului
bogat în vitamine şi substanţe benefice.
– o porție = o legumă de mărime medie (roşie, cartof, castravete, morcov, ţelină, păstârnac,
sfeclă roşie, etc.)– o porție = jumătate de cană* legume/zarzavaturi tocate sau gătite (salată, varză, pireu, păstăi,ghiveci de legume, etc.)– o porție = jumătate de cană* sucuri de legume (varză, morcov)
4. CARNE ŞI PEŞTE: 2-3 PORŢII PE ZI
Carnea şi peştele este de dorit să fie preparate la cuptor, fierte sau pe gril. Nu prăjite! Carneaalbă este preferabilă - celei roşii, carnea fără grăsimi – celei grase, iar peştele este indicat ca aliment
important în dietă, datorită conţinutului de acizi graşi ω-3.Preparatele de carne de tip hot-dog, cârnăciori, crenvurşti sunt foarte bogate în grăsimi şi pot fi utilizate doar ocazional.
– o porție = 100 g carne gătită,200 g de peşte gătit
1 ou

26

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

26

5. LAPTE ŞI PRODUSE LACTATE: 2-3 PORŢII PE ZI
Aceste produse se recomandă, deoarece ele conţin o cantitate ridicată de calciu. Este preferabil
consumul produselor lactate degresate şi acidifiate. Produsele lactate acide împiedică dezvoltarea înintestine a microflorei dăunătoare, ajutând la prevenirea unor boli gastrointestinale. Ele uşor se digerează şi se asimilează.Toate produsele de provenienţă animală trebuie bine preparate termic.
– o porție = 1 cană* de lapte
200 ml de iaurt natural
1/2 cană* branză de vaci
45 g caşcaval dur
55 g caşcaval topit
6. GRĂSIMI SATURATE ŞI DULCIURI: CANTITĂŢI MICI
Folosiţi cantităţi cât mai mici de uleiuri vegetale (floarea soarelui, măsline, etc.) - nu depăşiţi 7
linguriţe/zi. Excludeţi grăsimile de provenienţă animală (untură, slănină, seu, unt) şi cele hidrogenate(margarina).
Folosiţi cantităţi mici de zahăr şi miere. Puteţi folosi ca desert: nuci, seminţe, halva, susan, cereale, fructe proaspete sau uscate (stafide, prune uscate, curmale, smochine etc.), gem sau compot.
Reduceţi consumul de alimente ce conţin combinaţii lapte+zahăr sau ouă+zahăr (ciocolată, îngheţată, frişcă, budincă, cozonac, chec, etc.)
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.
2. Redactaţi un referat sau eseu privind obiceurile alimentare din localitatea ta.
3. Realizaţi un sondaj printre elevi despre produsele alimentare preferate.
4. Alcătuiţi un meniu luând în consideraţie produsele şi porţiile recomandate.
5. Alcătuiţi o listă de produse, care ar fi benefic să le excludeţi din raţia voastră.

Tema 6. Comportamentul în caz de intoxicaţie alimentară, alcoolică
şi cu nicotină
Motto:„Mai bine nu mânca nimic, decât să mănânci ce-ţi cade,Mai bine nu bea nimic, decât să beai ce-ţi cade,Şi mai bine nu prieteni cu nimeni,
Decât să prieteneşti cu cine-ţi cade!”(Omar Haiam, sec.12)

Termeni cheie: intoxicaţie, agent patogen, comportament
Intoxicaţia alimentară(toxiinfecţia alimentară) este o afecţiune datorată consumului de alimentesau băuturi contaminate cu microorganisme patogene precum bacteriile, virusurile, paraziţii sau cu
substanţe toxice.
Cum sunt contaminate alimentele?
• peparcursul cultivării şi anume, în cazul fructelor şi legumelor, care pot fi contaminate, mai

27

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

27

•

•

ales dacă sunt folosite îngrăşămintele naturale sau dacă este folosită irigaţia cu apă dintr-osursă contaminată.
în timpul procesului de preparare al alimentelor, şi anume, în cazul persoanelor, care suntpurtatoare a unui tip de microorganism sau în cazul persoanelor bolnave, care de asemenea
pot contamina alimentele.
prin contaminare din mediul înconjurător, cu microorganisme patogene care se pot găsi înpraf, pământ, apă.

Persoanele care au un risc crescut de a dezvolta intoxicații alimentare, sunt:• femeile însărcinate• copiii mici (sugarii, preşcolarii)• vârstnicii (frecvent peste 65 ani)
• persoane cu sistem imunitar slăbit (bolicronice, diabet zaharat, maladii autoimune, infecţie
HIV ş.a.)
Factorii care contribute la creșterea riscului de a dezvolta toxiinfecții alimentare:• consumul unor alimente sau băuturi nepasteurizate, lapte nepasteurizat (nefiert), produse dinlapte nepasteurizat precum brânză sau smântână.
• consumul cărnii insuficient preparate (carne crudă, friptură în sânge), peşte sau pui infectat,
scoici, melci sau moluşte contaminate şi insuficient preparate.
• consumul unor alimente sau băuturi contaminate în timpul procesării sau preparării lor protecţia
insuficientă în timpul călătoriilor sau vacanţelor în ţări în curs de dezvoltare persoanele carelucrează în abatoare, pescării sau în domeniul sanitar.
Simptomele gastro-intestinale sunt principalele semne care apar în intoxicaţia alimentară: greţuri,vomă, diaree şi durerea abdominală (crampele intestinale).
Timpul necesar pentru apariţia simptomelor, severitatea acestora precum şi durata acestora, depind de mai mulţi factori:– tipul microorganismului, care a determinat infecţia
– vârsta pacientului– starea generală de sănătate
Nu toate toxiinfecţiile alimentare au aceste simptome clasice şi anume diaree, greaţă, vărsături
şi crampe intestinale. Unele intoxicaţii alimentare au alte simptome mult mai grave. Simptome gastro-intestinale precum diareea, greaţa sau vomitările pot aparea şi în cazul infecţiei cu unele microorganisme din mediul înconjurător şi nu neapărat din alimente. Aceşti agenţi patogeni se răspândesc
prin contact interpersonal (de la om la om) sau prin apă contaminată.
Paşii necesari de efectuat în caz de infecţie alimentară, până la venirea medicului:
1. produsul consumat se păstrează (pentru analiza bacteriologică)2. se provoacă vomă, dacă e posibil
3. se bea apă feartă
4. se anunţă urgenţa ori medicul de familie
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

28

Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

28

2. Analizaţi povestea lui Ion şi identificaţi, prin subliniere, greşelile copilului. Argumentaţi decizia
sublinierii greşelilor.
“Ioneste elev în clasa a V-a. Ieri nu a fost la şcoală, deoarece avea dureri de cap şi dureri abdominale. Spre seară a început să aibă şi stări febrile, apoi s-au adăugat şi stările de vomă.
Doctorul l-a diagnosticat cu boala numită toxiinfecție alimentară. Ion se întreabă - cum des-a îmbolnăvit? Îşi aminteşte că zilele trecute cum venea în fugă de la şcoală se aşeza direct
la masă, căci îi era foame. Apoi a mai mâncat nişte mere din livadă. Le-a cules chiar el din pomul cel mai înalt.Îşi aminteşte cum împreună cu prietenii săi au fost în satul vecin şi din cauzacăldurii era foarte însetat. Din fericire, băiatul a zărit o fântână, care nu era prea curăţată şi nici
apa nu era prea limpede, dar era rece şi binevenită. Acum nu mai poate face toate acestea şinici la şcoală nu se mai poate duce”.
3. Joc didactic. Găsiţi răspunsurile corecte, completând grila de mai jos, astfel, veţi afla una
dintre manifestările infecţiei alimentare.
C

A

I

N
B

A

D

E
P

Ă

1. Acest lichid nu este binevenit în caz de infecţie alimentară.
2. Pentru a fi sănătoşi EA trebuie respectată.
3. Ce este o toxiinfecţie alimentară?
4. Dacă o simţi în abdomen este un semn al infecţiei.
5. Este indicată în primul rând, în cantităţi mari.
4. Adevărat sau fals.
A /F
Fructele, înainte de consumare, nu este obligatoriu a fi spălate.
A /F
Igiena este importantă în combaterea infecţiilor alimentare.
A /FÎn caz de infecţie alimentară se recomandăsă consumăm lichide.
A/F
Când ai diaree şi vomă poţi să te tratezi în condiţii casnice.
5. Descrieţi condiţiile din gimnaziul/liceul vostru, care vă permit/sau nu vă permit să respectaţi
regulile igienice.
6. Elaboraţi un algoritm de comportament în cazul unei toxiinfecţii alimentare.

29

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

29

MODULUL

IVSănătatea mintalăModulul IV

Clasele V-VI

Sănătatea
mintală
Tema 1. Eu în familie şi în comunitate.
Rolul familiei în dezoltarea personalităţii.
Motto: „Familia este cea mai elementară formă de organizare. Fiind prima comunitate de care se ataşează un individ
cât şi prima autoritate sub care acesta învaţă să trăiască, familia este cea care stabileşte valorile cele mai fundamentale
ale unei societăţi.”(Charles Colson)
Termeni cheie: familie, socializare, educaţie, comunitate
Familia este celula vieţii pe pământ, cel dintâi aşezământ
între Dumnezeu şi om, o comunitate de viaţă şi de iubire.
Familia ca instituţie socială este unicul grup social în care legăturile de dragoste şi rudenie capătă
o importanţă primordială, prin interacţiunile multiple şi determinante între toţi membrii ei. În acest cuplu de relaţii, valori şi sentimente, copilul primeşte forţa şi imboldul principal al dezvoltării sale.„Celula familială nu este nici atotputernică în privinţa devenirii membrilor săi, dar nici o simplă „curea detransmisie” lipsită de iniţiativă. Pentru copiii săi, ea este un spaţiu de trecere în care învaţă să genereze propria autonomie şi să devină cetăţeni capabili să contribuie la binele colectiv.
Familia - reprezintă factor decisiv de socializare şi educaţie pentru copii. Familia este un „oficiuînalt” al respectului, al demnităţii, al libertăţii interioare. Mediul familial oferă siguranţă, linişte, afecţiune, seninătate, care constituie o atmosferă prielnică pentru o dezvoltare normală şi echilibrată.
Familia este cea mai necesară „şcoală de omenie”. O zicală populară „cei şapte ani de acasă”, marchează destinul fiecărui om.
„Familia reprezintă matricea primordială a culturii omeneşti. Aici se trezesc şi încep să se dezvolte
puterile latente ale sufletului personal; aici începe copilul să iubească, să creadă şi să sacrifice (cuişi ce?); aici se alcătuiesc primele temelii ale caracterului său; aici se descoperă în sufletul copilului
sursele principale ale fericirii sau nefericirii lui viitoare; aici devine copilul un om mic, din care mai apoi
se dezvoltă o mare personalitate. Familia nu este o democraţie. Fiecare familie are propriul mod dea decide cine deţine puterea şi autoritatea în cadrul unităţii sale şi ce drepturi, privilegii, obligaţii
şi roluri sunt desemnate fiecărui membru al familiei.
Ca mediu social, familia reprezintă mediul în care copilul este îngrijit, educat, educaţia din familie
continuă în cea instituţională. Educaţia în familie pune bazele dezvoltării psihice a copilului, iar educaţia la nivelul psihicului copilului, trebuie să urmărească evoluţia fizică şi, concomitent, educaţia

30

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

30

intelectuală, morală, în scopul formării caracterului ca personalitate. Rolul important în evoluţia psihicului copilului îl deţin exemplele pozitive din familie
Comunitatea reprezintă un grup de oameni care împart interese, credinţe sau norme de viaţă
comune, aparţin unei localităţi, unui raion, unei ţări. Familia şi comunitatea au tangenţe directe: cum
în familie sunt stabilite drepturi, privilegii, obligaţii şi roluri pentru fiecare membru al familiei, aşaîn comunitate oamenii se grupează după interese comune, stabilesc relaţii de prietenie după compatibilitate, determină rolul fiecăruia la nivel de grup/colectiv.
Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei, argumentând ideile în baza textului lecturat.
2. Citiţi textul de mai jos. În spaţiul rezervat, continuaţi mesajul exprimat în baza a trei idei ce sereferă la subiectul studiat.
Dacă într-o grădină frumoasă se poate vedea un copac sălbatic şi neîngrijit, nimeni nu se vagândi să condamne copacul în sine. Cu toţii se vor gândi că responsabilitatea aparţine grădinarului, care l-a lăsat să crească şi să se dezvolte în acest fel. ________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
3. Identificaţi, notând în spaţiul rezervat, câte un exemplu de activitate ce ar confirma aceste
sfaturi, prezentate mai jos pentru membrii unei familii.
–

–

–

–

Stabilirea unor roluri clare, uşoridentificabile. ____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Permiterea flexibilităţii. _________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Alocarea justă a rolurilor ____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Responsabilitatea în exercitare a rolului. ___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

4. Completaţi acrostihul de mai jos cu cuvinte ce determină calităţi ce se formează în familie.
F –
A –
M–
I –
L –
I –
E –

31

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

31

TEMA 2. Relaţii interpersonale şi comunicarea asertivă. Semenii şi„sindromul de gloată”.
Motto: „Oameni se urăsc pentru că se tem,se tem pentru că nu se cunosc şi nu se cunosc, pentru
că nu comunică.”(Martin Luther King)
Termeni cheie: relaţii interpersonale, comunicare asertivă, semeni, sindrom de gloată
Relaţiile interpersonale pot fi definite drept acele raporturi sociale dintre doi sau mai mulţi
oameni care se află în poziţii de proximitate în care interacţionează sau se influenţează reciproc. De
fapt, sunt un caz particular al relaţiilor sociale şi reprezintă legături psihologice ce ţin de fericirea,sănătatea noastră fizică şi mintală.
Relaţiile interpersonale sunt împărţite în următoarele tipuri:
1. Cunoaştere (cea mai comună formă de relaţii interpersonale) - acest „cerc” include o mulţime
de oameni. Într-un cerc mai restrâns sunt cunoscuţi oameni care vă recunosc, cu care discutaţi pe teme generale atunci când vă întâlniţi.
2. Prietenia este un cerc de cunoştinţe, în care o persoană este atractivă pentru alta (afecţiune
reciprocă). Aici principala condiţie pentru apariţia relaţiilor interpersonale este atracţia reciprocă, dorinţa de contact, comunicare.
3. Relaţiile de parteneriat - se bazează pe relaţiile de afaceri. Participanţii la astfel de relaţii suntunite printr-un scop, mijloace şi rezultate comune ale activităţilor comune.
4. Prietenia este o mare valoare şi un cadou scump, care se acordă celui care ştie şi doreşte să
fie prieten. A găsi un prieten înseamnă a împărtăşi necazurile şi a multiplica bucuria, a găsisprijin şi a câştiga încredere. Prietenii sunt însoţitori credincioşi şi de încredere pe parcursulvieţii.
5. Dragostea este o relaţie specială între doi oameni. Cu ajutorul ei, o persoană devine mai bună,sufletul „se trezeşte”.
6. Conflict - ceea ce înseamnă opoziţie, dezacord sau incompatibilitate între două sau mai multepărţi. Conflictul poate fi sau nu violent.
De asemenea, relaţiile interpersonale sunt împărţite în stiluri:
1. Relaţiile oficiale (de afaceri, de serviciu) ale persoanelor legate de respectarea formalităţilor,
regulilor stabilite de o persoană oficială. Lumea acestor relaţii nu este bogată şi diversă.
2. Relaţii personale (prietenoase, cunoscute, iubitoare, de companie), care nu se limitează laregulile formale prescrise.
Un comportament deosebit în relaţiile interpersonale îl demonstrează copiii la anumite vârste, mai
dificilă este perioada pubertară când ei se adună în grupuri şi se străduie să fie toţi la fel, să acţioneze în comun. Tendinţa lor este de a place semenilor prin tot ce fac,urmând acţiunile liderilor, care demulte ori îi îndeamnă la fapte urâte.
3. Comunicarea asertivă şi relaţiile interpersonale:
Comunicarea este un element fundamental
al existenţei umane. Comunicând, putem transmite şi recepţiona informaţii.

32

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

32

Să nu uităm însă că, pentru a realiza un proces de comunicare şi informare eficient, sunt necesare ascultarea activă, înţelegerea mesajului transmis, interpretarea limbajului nonverbal şi susţinerea
conversaţiei.
Pentru a comunica corect şi eficient, trebuie să respectăm două reguli de bază foarte simple:– să transmitem mesajul clar şi concis,– să ascultăm activ pentru a înţelege mesajul transmis de celălalt.
Iar pentru ca şi informarea să fie corectă şi eficientă, este necesar să avem un comportament şi
o comunicare asertivă.
Potrivit psihologilor, asertivitatea este cea mai eficientă modalitate de soluţionare a problemelorinterpersonale. Reprezintă capacitatea de a comunica în mod direct sentimentele, emoţiile şi gândurile fără a leza integritatea şi drepturile celorlalţi.
Ca trăsături caracteristice, asertivitatea este evidenţiată prin:• refuzul cererilor - puterea de a spune nu;• solicitarea favorurilor şi formularea de cereri;• exprimarea sentimentelor pozitive şi negative;• iniţierea, continuarea şi încheierea de noi conversaţii.
De foarte multe ori, limbajul verbal folosit e agresiv şi impunător, iar un artificiu al vocabularului
ne poate îmbunătăţi comunicarea. Expresii de genul „eu cred că…/ aş dori să fac acest lucru…/ tederanjează dacă…?” pot reprezenta fraze magice în viaţa de cuplu sau în relaţiile cu colegii. Aceste
expresii verbale pot fi însoţite de semnale nonverbale, care ne ajută să transmitem mai uşor mesajul.
Expresiile faciale relaxate şi deschise, contactul vizual, poziţia corpului dreaptă şi relaxată, o voce
calmă şi sigură, însoţite de un zâmbet când e necesar pot asigura succesul unei comunicări.
Ce poţi face pentru a avea un comportament şi o comunicare asertivă?
• exprimă-te clar şi concis;• evită să fii sarcastic;• evită să faci generalizări;• evită să foloseşti etichete;• cere feed-back;• evită comportamentul agresiv;• evită reacţiile impulsive;• evită monopolizarea discuţiei;• evită să faci presupuneri.
REŢINEŢI!
PRIETENIA, DRAGOSTEA ŞI CĂSĂTORIA, RELAŢIILE CU PARINŢII ŞI COPIII sunt principalele tipuri de relaţii interpersonale.
Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei, argumentând ideile în baza textului lecturat.

2. Completaţi spaţiile libere, utilizând conţinutul temei.
Relaţii de cunoaştere___________________________________________________________
Relaţii de prietenie________________________________________________________________
Relaţii de parteneriat_______________________________________________________________
Relaţii de dragoste_________________________________________________________________
Relaţii de conflict__________________________________________________________________

33

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

33

3. Activitate în perechi. Construiţi un dialog din cinci replici, în care să demonstraţi stabilirea
unei relaţii de prietenie.
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
4. Realizaţi un eseu: „Cum ar trebui să mă comport corect cu semenii mei?”

TEMA 3. Mă accept aşa cum sunt.
Motto: „Toţi oamenii îşi pot depăşi condiţia şi pot dobândi succesul, dacă sunt pasionaţi şi dedicaţi cauzei lor.”(Nelson Mandela)
Teoretic ştim cu toţii că în funcţie de ce
gândim şi credem ne atragem din potenţialul cuantic ce vrem. Aparent nici nu negândim că toată viaţa noastră se derulează
după o credinţă falsă cum că: „nu suntem
suficient de…(buni, frumoşi, inteligenţi,etc.)”. Aşa am crescut de mici şi aşa rămânem până schimbăm conştient această
credinţă sau până plecăm de pe acest tărâm.
În copilărie dacă am suferit o umilinţă (sau un gest de unde am judecat noi cu mintea de copil că
nu suntem buni) oarecare de la un părinte, bunic, unchi, mătuşă, cadru didactic, a rămas atât de bineînserată în subconştient încât ne marchează toată viaţă. Astfel ne-am pricopsit cu această „ruşine”
pe care am integrat-o ca mod de viaţă.
Astfel ne-am creat o credinţă care spune că:„dacă nu sunt suficient de bun pentru …, nu pot avea iubire şi afecţiune de la cei din jur”.
Aşa că vom căuta toată viaţa că cineva să ne iubească, să ne aprecieze, să ne valorizeze, să ne
accepte aşa cum suntem, dar noi în subsidiar credem că:„nu mă iubesc (apreciez, valorizez, accept) şi nu merit să fiu iubit(ă), (apreciez, valorizez,
accept) pentru că…”
Se întâlnesc multe persoane care spun: lucrez cu afirmaţii, se schimbă ceva dar după un timp
revin la nefericirea mea.
Spuneţi-vă pe rând câteva cuvinte de apreciere a propriei persoane şi vedeţi ce simţiţi în corpul vostru.
De exemplu faceţi următorul exerciţiu într-un loc liniştit când sunteţi voi cu voi fără bruiaje din
exterior şi spuneţi:– mă iubesc, apoi închideţi ochii, respiraţi în 4 timpi de 4 ori şi fiţi atenţi la ce se întâmplă în
corpul vostru;– mă apreciez, apoi închideţi ochii, respiraţi în 4 timpi de 4 ori şi fiţi atenţi la ce se întâmplă în
corpul vostru;– mă valorizez, apoi închideţi ochii, respiraţi în 4 timpi de 4 ori şi fiţi atenţi la ce se întâmplă în
corpul vostru;

34

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

34mă accept aşa cum sunt, apoi închideţi ochii, respiraţi în 4 timpi de 4 ori şi fiţi atenţi la ce seîntâmplă în corpul vostru.
Apoi notaţi ce aţi simţit în corp, care au fost stările care au apărut, ce emoţii v-au încercat. Astfelveţi descoperi dacă conţineţi sau nu aceste atitudini în subconştient.
Dacă aţi avut palpitaţii, stări de tensiune sau disconfort înseamnă că nu conţineţi aceste atitudini
vizavi de voi, ceea ce rezultă că nici nu le atrageţi din potenţialul cuantic sub formă de manifestări
reale în viaţa voastră.
Dacă starea din corp a fost de linişte, armonie, bine interior, înseamnă că aveţi aceste atitudini
active în subconştientul d-voastră.
Și cum totul este posibil atunci când vrei, chiar dacă nu le aveţi în subconştient prin disciplină
puteţi crea acum ca adulţi, o reţea nouă de iubire, acceptare, pace, bucurie iar dacă reuşiţi prinatenţie să rămâneţi în prezent aici şi acum, adică cu energia în sigiliile superioare, veţi manifesta şi
crea acestea în realitatea voastră de zi cu zi.
–

O recomandare ar fi, să scrieţi afirmaţia de mai jos, sau s-o pronunţaţi în voce(cât să vă auziţi)de multe ori pe zi timp de 6 luni de zile.
De ce 6 luni? Pentru că în 6 luni (conform cercetărilor din neuroştiinţe) o reţea neuronală se creează, consolidează, şi devine stare de “a fi”.
Afirmaţia este simplă:„Mă iubesc şi mă accept aşa cum sunt.”Spunând această afirmaţie veţi vedea cum în jurul vostru lumea se va schimba, percepţia princare veţi privi viaţa se va schimba, oamenii care apar în realitatea voastră se vor manifesta diferit, vor
fi alţii şi astfel apare schimbarea de perspectivă şi evoluţie a vieţii tale.
Spunând această afirmaţie nu înseamnă că vă complaceţi într-o dependenţă sau vulnerabilitate cică vă acceptaţi ca om care a venit să se dezvolte.
O altă recomandare ar fi, să scrieţi afirmaţia de mai jos, sau deseori, s-o pronunţaţi în voce:„Merit să primesc iubire şi afecţiune.”Prin această a doua afirmaţie vă veţi convinge că pentru a primi iubire şi afecţiune din jur nu trebuie să fiţi perfecţi, să faceţi totul pe placul altora, să salvaţi omenirea, să faceţi binele impus de alţii
ci pur şi simplu că existaţi şi prin simpla existenţă meritaţi să primiţi iubire şi apreciere din jur. Uneori
chiar dacă iubirea şi afecţiunea vin spre voi nu le vedeţi din cauza credinţei că nu sunteţi suficient debuni, frumoşi, inteligenţi, înalţi, slabi, etc.
Mult succes în a vă crea o viaţă magnifică. Din cunoaştere şi iubire pentru cunoaştere şi iubire.
Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.
2. Priveşte-te din exterior şi analizează-ţi rezultatele:• Care-ţi sunt succesele obţinute până în prezent?
• Care-ţi sunt lucrurile de care eşti mândră (u) că le-ai făcut?
• Care sunt lucrurile pe care te pricepi a le face bine?
3. Realizează un eseu la tema „Eu pot, deoarece cred că pot”(Vergiliu)
4. Alcătuiţi un mesaj pentru prietenul/prietena ta:Educă-ţi caracterul şi dezvoltă-ţi încrederea în sine.
5. Activitate în grup - turul Galeriei: Realizaţi un poster: Având încredere în sine, ai câştigat
chiar înainte de a începe.

35

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

35

TEMA 4. Labilitate emoţională. Spaţiul intim.
Motto: „Întotdeauna sunt necesare numai trei pahare: primul pentru sănătate şi bună dispoziţie,al doilea pentru creaţie şi înţelepciune şi al treilea pentru somn şi odihnă.”(Proverb popular)
Termeni cheie: labilitate emoţională, sănătate mintală, spaţiu intim
Labilitatea emoţională se referă la schimbarea bruscă, frecventă şi exagerată a dispoziţiei, cu apariţia unor sentimente sau emoţii puternice (râs sau plâns necontrolat, iritabilitate
sau temperament sporit). Aceste emoţii foarte puternice sunt exprimate uneori într-un fel care nu
corespunde cu starea emoţională a persoanei.
Factorii ce pot provoca labilitatea emoţională şi care trebuie evitaţi includ:• Oboseală excesivă;• Stres, anxietate sau îngrijorare;• Stimulări puternice (exigenţă crescută, mediu prea zgomotos, prea multe persoane) – presiune puternică;• Emoţii puternice sau cereri din partea altor persoane;• Situaţii foarte triste sau foarte amuzante (glume, filme, poveşti sau cărţi);• Discuţii legate de anumite subiecte (condusul maşinii, pierderea serviciului, relaţiile personale,
moartea unui membru al familiei);• Vorbitul la telefon sau în faţa unui grup de persoane sau într-un loc unde persoana nu se simte
confortabil.
Labilitatea emoţională apare datorită distrugerii unor părţi ale creierului care controlează
conştientizarea emoţiilor (personale şi ale celor din jur) şi capacitatea de controlare a exprimării
emoţiilor, deci capacitatea de a inhiba sau opri manifestarea emoţiilor.
Atunci când o persoană este labilă emoţional, emoţiile sunt exagerate faţă de situaţie sau
mediul în care se află persoana. De exemplu, o persoană poate plânge chiar şi atunci când nu este
tristă, ci poate plânge ca reacţie la emoţiile sau sentimentele puternice sau poate plânge din senin,fără niciun avertisment.
O persoană poate avea un control redus asupra acestor emoţii puternice şi acestea pot să nuaibă legătură cu un eveniment sau cu o persoană anume.
Spaţiul intim reprezintă cea mai restrânsă zonă în afara corpurilor noastre la 45 cm în fiecare direcţie (asemenea unei „bule” invizibile care ne înconjoară), în acest spaţiu pot pătrunde doar cei mai
apropiaţi: familia, prietenii şi animalele de companie.
Menţinerea stării de sănătate mintală este foarte importantă pentru viaţa unui om, deoarece
OMUL trebuie să se nască, să devină ceea ce îi permite potenţialul – PERSONALITATE, cel mai valoros
produs al efortului său.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei, argumentând ideile expuse.

2. Alcătuiţi lanţuri asociative în baza algoritmului propus.
Factor provocator – labilitate emoţională - prevenire36

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate36

________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
3. Caracterizaţi din punct de vedere moral şi fizic un elev care se află într-un confort psihic adecvat.
Moral

Fizic

4. Elaboraţi un program de activitate pentru menţinerea stării de sănătate mintală.
Programul de activitate________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
5. Alcătuiţi o concluzie în baza metodei ”cinquain” şi a termenilor studiaţi la lecţie, utilizând camodel algoritmul propus.
1 substantiv cu rol de titlu, 2 adjective determinative pentru acel substantiv, 3 verbe, eventual
predicate ale acestui substantiv, 4 cuvinte semnificative care încheagă imaginea generalizată,1 substantiv echivalent cu primul prin mijlocirea celor anterioare

37

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

37

MODULULVSănătatea reproductivăModulul V

Clasele V-VI

Sănătatea
reproductivă
Tema 1. Noţiuni de bază despre sistemul
reproducător
Motto:“Dacă există ceva sacru, atunci corpul uman esteacela.”(Walt Whitman)

Termeni-cheie: organe genitale, reproducere, sexualitate.
Una dintre însușirile generale ale materiei vii este reproducerea. Specia umană are o capacitate reproductivă mai redusă
decât cea a unor animale. Procesul de fertilizare la om este unul complex, de interacţiune anatomică,fiziologică, endocrină și psihologică.
Sistemul reproducător feminin
Aparatul genital feminin este un sistem de organe conectate între ele, cu funcţie reproductivă, situat în zona pelviană a trunchiului (zona bazinului). Acesta este format din organe interne, reprezentate
de gonada feminină (ovarul), trompele uterine, uterul, vaginul, și organe externe, reprezentate de vulvă
(alcătuită din labiile mari și mici, între care se află vestibulul vaginal cu orificiul de intrare vaginală, orificiul
urinar, clitorisul și orificiile glandelor secretorii). Funcţia reproductivă este asigurată de aceste organe.
Gonada feminină sau ovarul este o glandă de secreţie mixtă (endocrină și exocrină), situată înbazin, de forma unui sâmbure de migdală, cu dimensiuni de până la 4 cm lungime și 2,5 cm lăţime.
Ovarul are o funcţie dublă: de glandă endocrină (cu secreţie internă), producând hormonii sexuali
feminini (estrogenul și progesteronul), și de glandă exocrină (cu secreţie externă), producând ovule.
Ovulele sunt celulele sexuale feminine produse de ovar. În timpul pubertăţii, lunar, acestea sematurizează, iar apoi sunt eliminate, pentru a fi fecundate de un spermatozoid și a da naștere uneinoi vieţi.
Trompele uterine sunt două tuburi musculo-membranoase, cu lungimea de 10-12 cm, situate
lateral de uter până la ovar. Au rolul de a conduce ovulul expulzat de ovar spre uter.

38

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

38

Uterul este un organ cavitar înformă de pară, situat în bazin, între
rect și vezica urinară. Orificiul dedeschidere (cervixul sau colul uterin) se află în partea de jos, spre vagin.
Vaginul este un organ impar,
elastic, musculo-membranos, deformă cilindrică, situat între colul uterin și vulvă. Prin vagin trece sângele
menstrual, sperma și fătul în timpulnașterii.
Himenul reprezintă o membrană
fină situată între vagin și vulvă. El separă organele genitale externe de cele interne, parţial obturează orificiul vaginal.
Vulva este organul genital feminin extern (labiile mari și mici, clitorisul).
Sistemul reproducător masculin
Penisul este compus din: rădăcină, care pornește de la peretele abdominal, corp și gland (denumit și capul penisului). Glandul este acoperit de o porţiune de piele liberă – prepuţ. Deschiderea uretrei, canalul care transportă urina și sperma, se realizează la nivelul vârfului penisului. Penisul conţine
și o serie de terminaţii nervoase senzitive.
Scrotul, situat în spatele penisului, are forma unui săculeţ. Este învelișul testiculelor și are foarte multe vase de sânge. Scrotul are rolul de control asupra testiculelor. Pentru ca secreţia spermatică să se dezvolte normal, testiculele trebuie să prezinte o temperatură inferioară organismului.
Musculatura specială de la nivelul peretelui scrotal permite apropierea sau depărtarea testiculelorde corp, pentru reglarea temperaturii
acestora.
Testiculele sunt organe de formă
ovală, de mărimea unor măsline mari,situate la nivelul scrotului. Testiculele
produc testosteron, hormonul sexualmasculin, și secreţia spermatică.
Epididimul este un tub lung, spiralat, situat în partea posterioară a fiecărui testicul. Are rolul de a transporta
și a depozita celulele spermatice produse la nivelul testiculelor.

39

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

39

Vasele deferente sunt tubi musculari prin care se transportă spermatozoizii de la testicul pânăla prostată și uretră.
Uretra este tubul care transportă urina de la nivelul vezicii urinare în exteriorul corpului.
Veziculele seminale sunt niște structuri în formă de sac, care se atașează vaselor deferente labaza vezicii urinare. Veziculele seminale produc un lichid bogat în zahăr, ce furnizează spermatozoizilor o sursă de energie, facilitând mișcarea acestora.
Glanda prostatică este un organ localizat în partea inferioară a vezicii urinare, în apropierea rectului. Prostata furnizează un lichid suplimentar secreţiei spermatice.
Reproducerea este un proces complex, la care participă atât aparatul genital masculin, câtși aparatul genital feminin.
Testiculele bărbatului au rolul de a produce celulele sexuale numite spermatozoizi. În timpul actului sexual, spermatozoizii sunt expulzaţi în vagin prin intermediul penisului.
Spermatozoizii sunt alcătuiţi din cap, gât, corp și flagel (coadă). Flagelul îi ajută să se deplaseze
prin aparatul genital feminin intern: din vagin spre uter, după care sunt captaţi de mucoasa trompelor
uterine și deplasaţi în direcţia ovulului. Ovulul fecundat prin trompă este deplasat până în cavitatea
uterului, unde se implantează în mucoasa acestuia, proces numit nidaţie. Uterul asigură condiţii deviaţă pentru dezvoltarea viitorului făt.
Sexualitatea umană este parte integră avieţii și prezintă două aspecte esenţiale: pede o parte, este un proces fiziologic, care areca scop reproducerea speciei, iar pe de altăparte, are implicaţii afective care influenţează semnificativ sfera psihicului. Implicaţiile
psihologice ale acesteia au un impact major
asupra personalităţii individului. Sexualitateaumană există pe perioada întregii vieţi, manifestările ei, absolut diferite,		 aduc plăcere și
satisfacţie.
SARCINI PENTRU REALIZARE:
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Identificaţi organele reproductive feminine și masculine. (Elevii vor extrage din boxă fișe cu
denumirile organelor și vor arăta cărui sistem reproductiv corespund.)3. Completaţi tabelul:
Nr.

Organ reproductiv
femininFuncţia lui

Organ reproductiv
masculinFuncţia lui

1

40

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

40

2
3
4
5
6
7
8
9

4. Arătaţi pe poster organele reproductive feminine și masculine și numiţi-le.

Tema 2. Mituri despre reproducere
Motto:“Familia este legătura noastră cu trecutul și podul către viitorul nostru.”(Alex Haley)

Termeni-cheie: reproducere, mit, copil, părinţi.
Concepţia este un proces de o complexitate aparte. Bărbatul produce un spermatozoid, iar femeia – un ovul, care trebuie să se întâlnească la momentul și la locul potrivit. Cum funcţionează organele reproductive ale femeii și ale bărbatului? Deoarece pe timpuri multe lucruri nu se cunoșteau,
iar despre relaţii intime nu se vorbea – din incomoditate, rușine ș.a., despre concepţie, sexualitate,naștere au apărut o sumedenie de mituri, legende, povești. Mulţi au ajuns la adevăr prin aceste mituri,
ca apoi să obţină informaţia veridică.
În procesul de cunoaștere a lumii înconjurătoare, a oamenilor, a propriei persoane, copilul seîntreabă: de unde am apărut, unde am fost până la nunta părinţilor, de ce sunt diferit/ă de alţii? Ovreme, curiozitatea copilului poate fi satisfăcută cu povești, dar va veni momentul când el va afla alte
informaţii și atunci va fi mult mai greu să-i lămurim cum stau lucrurile. Copilul va înţelege că a fostminţit și adultul i-ar putea pierde încrederea. Nu este exclus să nu-i mai pună întrebări de ordin intim,întrucât se așteaptă să primească răspunsuri false. De aceea, se informează de la semeni, ale căror
cunoștinţe pot fi distorsionate, incorecte.
Mituri despre apariţia bebeluşului. “Te-aadus cocostârcul”, “Te-am găsit în varză”, “Tea adus trenul”, “Te-am cumpărat într-un magazin” îi vorbesc copilului despre lipsa atribuţiei,a participării părinţilor la venirea sa pe lume. Elîși poate imagina că apariţia lui în familie a fostaccidentală, că nu a fost dorit, așteptat. Părinţii
trebuie să-i povestească despre relaţia lor dedragoste, despre sentimentele și emoţiile princare au trecut când s-a născut el.

41

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

41

Mituri despre sexul copilului. Se presupune că sunt lucruri care ar putea influenţa sexul copilului: consumul unor produse (unele – pentru fete, altele – pentru băieţi), grupa de sânge a partenerilor,relaţii intime în anumite zile ale ciclului menstrual ș.a. Nimeni însă nu poate prezice sexul viitorului
copil – pe glob, raportul băieţi:fete este de 105:100 la naștere, cu vârsta el se schimbă, ajungând la
20 de ani de 100:100, adică fiecare are pereche.
Mituri despre determinarea sexului fătului
la femeia gravidă – forma burţii, preferinţele alimentare, testul cu inelul pe un fir de aţă deasupra burţii gravidei (dacă inelul se rotește este fată,dacă mișcările acestuia sunt pendulare – băiat),
proba cu lingura și cuţitul sub pernă (dacă femeia
va lua cuţitul este băiat, dacă va lua lingura – fată),proba cu acul învelit în hârtie (dacă va lua acul devârf este băiat, dacă îl va lua de ureche – fată) ș.a.
Toate acestea însă nu ”funcţionează”, sexul fătului poate fi stabilit cu o probabilitate înaltă în timpul examenului ultrasonografic și cu o precizie de100% la investigarea ţesutului fetal.
Pe scurt despre concepţie
Lunar, femeia maturizează un ovocit (sauovul), care conţine informaţia genetică a mamei. Ovulul este deplasat prin trompele uterine
spre uter. Dacă a fost fertilizat, acesta se implantează singur pe căptușeala uterului (endometru).
În timpul fiecărui ciclu, endometrul se pregătește
să primească oul fertilizat (în cazul în care acesta
nu există, endometrul se desprinde și este eliberat din corp la menstruaţie). După aproximativ nouă luni de la concepere, fătul dezvoltat egata să fie născut.
Copilul trebuie să conștientizeze că mama și tata sunt cei care i-au dat viaţă: “Părinţii sunt trecutul tău, iar tu viitorul părinţilor”.

SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Colectaţi mituri din localitate despre nașterea copilului.
3. Alcătuiţi arborele genealogic al familiei.
4. Vizionaţi filmuleţul “Dezvoltarea copilului de la concepţie la naștere”. Discutaţi și stabiliţi etapele dezvoltării intrauterine a fătului.

42

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

42

Tema 3. Calendarul dezvoltării pubertare
Motto:“Unul dintre cele mai norocoase lucruri ce ţi se pot întâmpla este să ai o copilărie fericită.”(Agatha Christie)

Termeni-cheie: dezvoltare sexuală, pubertate, semne sexuale secundare.
Pubertatea reprezintă perioada de timp în care apar și se dezvoltă semnele sexuale secundare,
sub acţiunea hormonilor sexuali. Pubertatea este un proces genetic reglat de factori de mediu (geografici, nutriţionali, psihoemoţionali, socioeconomici) și apare în jurul vârstei de 9-12 ani la fete și de
10-14 ani la băieţi. Debutul pubertăţii este în strânsă corelaţie cu maturaţia osoasă, în această perioadă având loc saltul statural. Dezvoltarea pubertară implică și o serie de transformări în plan psihologic
și mintal: apariţia libidoului, conștientizarea funcţiei sexuale, maturizarea intelectuală, dezvoltarea
gândirii abstracte.
Pubertatea la băieţi este un proces care îi face să devină conștienţi de propriul corp, să secompare cu prietenii și colegii de aceeași vârstă. Maturizarea lor sexuală debutează însă cu mult înainte, în momentul în care structurile din creier secretă substanţe ce stimulează creșterea și funcţia
organelor sexuale – testiculele, care, la rândul lor, produc un hormon numit testosteron – autorultransformărilor sexuale secundare. Primul indiciu al debutului pubertar este dezvoltarea testiculelor(10-13 ani), apoi, în jurul vârstei de 12 ani, începe să se mărească penisul și apare pilozitatea (părul)în regiunea pubiană, ulterior are loc un puseu de creștere în înălţime. Aproximativ la 13-14 ani are loc
prima ejaculare, de obicei în somn. La 14 ani apare pilozitatea facială și se schimbă vocea (se îngroașă), iar peste 1-2 ani se încheie dezvoltarea organelor sexuale.
1. Creșterea scrotului și a testiculelor – 10-17 ani.
2. Schimbarea vocii – 11-18 ani.
3. Mărirea penisului – 11-15 ani.
4. Creșterea părului pubian – 11-14
ani.
5. Creșterea în înălţime – 12-17 ani(puseul 13-15 ani).
6. Schimbări în forma corpului –12-17 ani.
7. Creșterea părului facial și axilar – 13-18 ani.
Toate aceste repere sunt orientative și nu este un motiv de îngrijorare dacă nu se respectă „termenele”, contează să se respecte „ordinea”.
Pubertatea la fete este un proces ce poate varia foarte mult de la o adolescentă la alta. Pubertatea debutează cu schimbări la nivel hormonal. Procesul începe în glandele suprarenale, care trimit semnale către creier – hipotalamus și glanda pituitară, substanţele emanate de ele stimulează
gonadele, ovarele. De regulă, la fete, pubertatea durează 3-4 ani, dar poate dura 1-5 ani. Primul
semn al maturităţii sexuale este creșterea în înălţime, apoi “înmugurirea” sânilor. Urmează creșterea pilozităţii pubiene. Prima menstruaţie (menarhă) are loc, de obicei, la 12-13 ani, când apare și
pilozitatea axilară.

43

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

43

1.
2.
3.
4.
5.
6.
7.

Creșterea în înălţime – 9-14 ani.
Înmugurirea sânilor – 9-13 ani.
Creșterea părului pubian – 12-14 ani.
Prima menstruaţie – 12-16 ani.
Creșterea pilozităţii axilare – 11-15 ani.
Schimbări în forma corpului – 11-15 ani.
Mărimea sânilor ajunge la dimensiunea adultă – 12-16 ani.

Toate aceste repere sunt orientative și nu este un
motiv de îngrijorare dacă nu se respectă „termenele”, contează să se respecte „ordinea”.
Griji frecvente ale pubertăţii
Termenul pubertate este folosit pentru a denumi
schimbările fizice ale copilului în timpul evoluţiei salespre maturitate. Schimbările corporale au consecinţe emoţionale. Înmugurirea sânilor, apariţia firelor depăr pe corp, acneea (coșurile) pe faţă, erecţia matinală, ejacularea nocturnă etc. deseori sunt deranjante pentru adolescenţi. Ceea ce trebuie să știe ei ecă aceste fenomene denotă maturizarea lor.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Enumeraţi semnele sexuale secundare la fete.
3. Enumeraţi semnele sexuale secundare la băieţi.
4. Pe axa “Adolescenţa” (10 – 11 – 12 – 13 – 14 – 15 – 16 – 17 – 18 – 19 ani), plasaţi fișele pe care suntscrise semnele sexuale secundare feminine și masculine, în funcţie de vârsta la care apar.

Tema 4. Piramida relaţiilor. Negocierea deciziilor de implicare saude neimplicare în relaţii interpersonale. Relaţii fete-băieţi
Motto:“Un prieten este cel care știe totul despre tine și totuși te place!”(Elbert Hubbard)

Termeni-cheie: relaţii, prietenie, dragoste, negociere.
Relaţiile interpersonale pot fi definite drept raporturi sociale dintre doi sau mai mulţi oameni
caracterizate prin utilizarea minimă a etichetelor stereotipe, prin existenţa unor reguli unice și un
grad înalt de schimb informaţional. În general, relaţiile interpersonale au loc între două sau mai multe persoane care se află în poziţii de proximitate, care interacţionează sau se influenţează reciproc.
Relaţiile interpersonale se împart în câteva categorii:

44

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

44

1.

Cunoștinţele (cea mai comună formă de relaţii interpersonale) – acest “cerc” include mai mulţi		oameni. Într-un cerc mai restrâns, persoanele se cunosc mai bine, discută pe teme generale,
se întâlnesc mai des.
2. Prietenia – aici principala condiţie pentru conturarea unor relaţii este afecţiunea, atracţia reciprocă; dorinţa de contact, de comunicare. Este un dar care se acordă doar celui care știe șidorește să fie prieten. A avea un prieten înseamnă a împărtăși necazurile și a multiplica bucuria, a găsi sprijin și a câștiga încredere.
3. Relaţiile de parteneriat – relaţii de afaceri. Participanţii sunt uniţi prin activităţi, scopuri, mijloace și rezultate comune.
4. Dragostea este o relaţie specială între doi oameni. Persoana devine mai bună, mai generoasă,sufletul “se trezește”.
Iniţiind o relaţie, adolescentul ar trebui să conștientizeze că aceasta poate fi construită treptat și să respecte o anumită consecutivitate a pașilor pe care urmează să-i facă.

Familie / copii
SexÎncredere/fideli
Protecție/grijă

Negocierea este forma principală de comunicare, care constă în contacte, întâlniri,
consultări, tratative desfășurate între doi
sau mai mulţi parteneri, în vederea realizării unor înţelegeri.

DragosteÎnamorare
Prietenie
Interese comune

Ierarhia relaţiilor
Simpatie
Capacitatea de a spune“nu”
Se întâmplă să vrei să spui “nu”, să refuzi ceva, dar nu o faci. De ce ne este greu să spunem “nu”?
Înainte de a învăţa să spunem “nu”, ar trebui să înţelegem de ce ne este atât de greu să o facem.
1. Vrem să ajutăm. Suntem genul “trup și suflet”, nu vrem să-i refuzăm pe ceilalţi.
2. Ne temem să nu părem nepoliticoși.
3. Nu vrem să îi facem pe ceilalţi să se simtă prost.
4. Ne dorim să fim agreabili. Nu vrem să fim excluși pentru că suntem în discrepanţă cu părerilecelorlalţi.
5. Ne este teamă de conflicte. Persoana căreia îi refuzăm ceva poate deveni furioasă,ceea ce ar putea genera o confruntare neplăcută.
6. Teama de a nu pierde oportunităţi.
7. Teama de a nu ne strica relaţiile. Unii consideră refuzul drept o respingere.

A spune “nu” e dreptul tău!
Cum trebuie să spunem “nu”?
1. În mod direct.
2. Fără a ne scuza, căci nu avem nicio vină.
3. Fără a explica de ce.

45

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

45

4. În mod insistent.
5. Ferm, cu voce tare.
6. Politicos.
Preţuieşte-te. După psihologul Sally Austen, incapacitatea de a spune “nu” poate indica lipsă
de autoapreciere. Învaţă să spui ”nu” și vei câștiga timp pentru tine. În cele din urmă, singur îţi vei daseama cât valorezi.
Capacitatea de a spune ”nu” o dezvoltăm din copilărie, din adolescenţă, mai ales atunci când evorba de relaţiile de prietenie, de dragoste, când este încălcat spaţiul intim al persoanei. Am dreptul
să nu vreau ceea ce mi se propune. Cineva are dreptul să ceară, eu am dreptul să refuz. Refuz cererea, dar nu persoana.
Prietenia este o relaţie afectivă și de cooperare care se caracterizează prin simpatie, respect,afinitate reciprocă. Prietenia presupune bunăvoinţă, suport, loialitate, bună-credinţă și altruism. Relaţia de prietenie se bazează pe încredere reciprocă.
O parabolă chineză spune că există patru tipuri de prieteni:
1. Prieteni ca mâncarea – sunt necesari zilnic.
2. Prieteni ca medicamentul – îi cauţi când ţi-e rău.
3. Prieteni ca boala – ei te caută pe tine.
4. Prieteni ca aerul – ei nu se văd, dar sunt mereualături de tine.
Soarta ţi-l trimite pe cel de care ai nevoie.
DragosteaAfecţiunea, expresivitatea emoţională, suportul social, sexualitatea – aceste caracteristici ale unei relaţii
aduc în prim-plan un alt aspect: dragostea. Totuși, intimitatea și dragostea nu sunt sinonime. Cei mai mulţi
teoreticieni consideră că există mai multe tipuri de dragoste. Un punct de vedere acceptat distinge dragostea-pasiune de dragostea-prietenie.
Dragostea-pasiune este intensă, mereu în creștere și e legată de o puternică atracţie fizică, deun profund atașament emoţional; sentimentele sexuale sunt și ele profunde. Dragostea-prietenie nu
are un potenţial de creștere atât de mare, dar, din punctde vedere psihologic, este mai intimă, fiind marcată depreocupări reciproce.
În perioada pubertară, adolescenţii încep să simtă
atracţie sexuală. Ei flirtează, se îndrăgostesc. Acestetrăiri sunt firești, corespund dezvoltării pubertare. Relaţiile dintre fete și băieţi se pot manifesta diferit, important e să nu fie agresive, abuzive.
Dragostea platonică sau romantică. E perioada în care persoana începe să aibă sentimente pentru o altă persoană, adesea „idealizează” obiectul îndrăgostirii, cu care, de obicei, nu relaţionează.
Această persoană poate face parte din cercul de cunoscuţi sau e o persoană publică (sportiv, interpret, prezentator etc.).
Flirtul – tânărul își dezvoltă deprinderea de a face cunoștinţă, de a atrage atenţia, de a comunica
cu cel de care e îndrăgostit.
Modalităţi de manifestare a dragostei:

46

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

46

1.
2.

3.
4.
5.

Cuvinte de încurajare: complimente, laude,aprecieri pozitive, dezmierdări.
Timpul acordat, petrecut în compania celuilalt(însoţește persoana dragă la competiţie, pentru
a o susţine; o ascultă atunci când are nevoie săvorbească; privesc împreună un film, dansează,merg la un spectacol etc.).
Cadouri: felicitări, versuri dedicate persoanei
dragi, o carte.
Atenţii: a-i pregăti persoanei dragi mâncarea
preferată, a-i duce geanta etc.
Atingeri: îmbrăţișare, mângâiere, sărut, strâns de mână, mers la braţetă.

SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Joc de rol: elevii vor prezenta câteva modalităţi de a spune “nu” în situaţii dificile.
 După 2 ani de încercări, Pavel reușește să formeze o echipă de fotbal și se pregătește de unmeci. Este neliniștit, căci vrea să joace bine și să creeze o impresie bună. Roman trece pe lael și-i oferă o ţigară, zicându-i: „Fumeaz-o, te va ajuta să te calmezi înainte de meci”.
 Victoria așteaptă toată săptămâna să se întâlnească cu Mihai. Ei au fost la un film și acumsunt la o petrecere cu niște prieteni mai mari. Mihai ia o sticlă de votcă și începe să odeschidă. Victoria nu vrea să bea, ea nu se simte bine împreună cu cineva care consumă
alcool.
 Viorica și Alina au făcut cumpărături toată ziua și apoi au mers acasă la Viorica. În timp ce
Alina scoate puloverul pe care tocmai l-a cumpărat să-l mai probeze o dată, Viorica, careștie că tatăl ei va lipsi de acasă încă o oră, aduce 2 sticle de bere și-i oferă una Alinei. Alinanu vrea să bea.
 Petrică l-a invitat pe Alexei să-și petreacă ziua de naștere împreună. Ei sunt în mașină,în drum spre parcul de distracţii. Alexei aprinde o ţigară. Lui Petrică nu-i place fumul deţigară, în plus – știe că nu e bine pentru sănătate să-l inhalezi.
3. Enumeraţi manifestările unei prietenii adevărate.

Tema 5. Vârsta consimţământului
Motto:“Nimeni nu te poate face să te simţi inferior fără consimţământul tău.”(Eleanor Roosevelt)

Termeni-cheie: consimţământ, lege, vârstă, decizie.
Relaţia intimă (sexul) este un proces cât se poate de serios, cu implicaţii ce pot marca întreagaviaţă din multe puncte de vedere, care cere discernământ și asumarea unor responsabilităţi.
Şi tocmai fiindcă, pentru a păși în viaţa sexuală, este nevoie de maturitate fizică, psihică și emoţională și fiindcă nu oricine poate da dovadă de așa ceva la o vârstă fragedă, există legi care au grijă

47

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

47

ca, măcar până la o anumită vârstă, numită “vârsta consimţământului”, tânărul să aibă suficient timp
pentru dezvoltare și acumulare de informaţii.
Vârsta consimţământului sexual reprezintă vârsta de la care legiuitorul consideră că persoana
este capabilă să aibă, în cunoștinţă de cauză, relaţii sexuale. Până la această vârstă este ilegal săîntreţii relaţii sexuale cu minora/minorul. Principalul motiv pentru care legiuitorul a introdus această vârstă este cel de a-l proteja pe minor de abuzuri și exploatare. Este important să știm că seinterzic și sunt ilegale orice forme de manifestări sexuale: hărţuire sexuală, pornografie, nuditate,atingerea locurilor intime, vizualizarea organelor sexuale ș.a. De asemenea, nu contează dacă cei
implicaţi au consimţit, dacă au spus “da”, și-au dat acordul – chiar dacă a fost de bună voie, tot se
aplică legea.
În lume, vârsta consimţământului sexual pentru fete variază între 12 și 21 de ani. Vârsta medie estede 16 ani. În unele state, relaţiile sexuale sunt permise doar pentru cei căsătoriţi, indiferent de vârstă.
În Moldova, această vârstă este stabilită de la 16 ani, pentru ambele sexe.
Legea nr. 138 privind sănătatea reproducerii din 15.06.2012
Articolul 6. Sănătatea sexual-reproductivă a adolescenţilor
1) Adolescenţii au dreptul la informare și la acces la servicii de ocrotire a sănătăţii reproducerii
adaptate nevoilor lor.
2) Adolescenţii au dreptul la educaţie sexuală adaptată pe vârste pentru asigurarea dezvoltării
psihosexuale corecte, prevenirea infecţiilor cu transmitere sexuală și a infecţiei HIV/SIDA, asarcinii nedorite și pentru formarea deprinderilor de parentitudine responsabilă.
3) Educaţia sexuală obligatorie și pregătirea pentru viaţa de familie se efectuează în instituţii
de învăţământ și în alte instituţii unde se găsesc adolescenţi sau tineri, inclusiv cu nevoi
speciale, după programe special elaborate, care fac parte din curricula obligatorii ale instituţiilor de învăţământ, ţinându-se seama de vârstă, de sex și de particularităţile de dezvoltare psihosexuală.
4) Elaborarea programelor de educaţie sexuală adaptată pe vârste pentru dezvoltarea psihosexuală corectă, prevenirea infecţiilor cu transmitere sexuală și a infecţiei HIV/SIDA, asarcinii nedorite și formarea deprinderilor de parentitudine responsabilă este asigurată deMinisterul Educaţiei, Culturii și Cercetării, de comun acord cu Ministerul Sănătăţii, Muncii șiProtecţiei Sociale.
5) Serviciile medicale în domeniul sănătăţii sexual-reproductive a adolescenţilor se oferă de către serviciile de sănătate prietenoase tinerilor și de către alte servicii abilitate în conformitate
cu actele normative ale Ministerul Sănătăţii, Muncii și Protecţiei Sociale.
6) În cazul minorilor cu vârsta până la 16 ani, consimţământul benevol pentru obţinerea serviciilor de ocrotire a sănătăţii reproducerii este exprimat atât de minor, cât şi de reprezentantul
legal al acestuia. În cazul când este imposibil de a obţine consimţământul reprezentantului
legal al minorului şi când serviciile medicale sunt indicate pentru a păstra viaţa şi sănătatea
acestuia, este suficient consimţământul său benevol. În această situaţie, decizia este luată în
mod consultativ de către prestatorii de servicii, în interesul superior al minorului, în conformitate cu actele normative ale Ministerului Sănătăţii, Muncii şi Protecţiei Sociale.
7) În cazul survenirii sarcinii la adolescente, acestora li se garantează și li se asigură dreptul dea continua studiile în timpul sarcinii și după finisarea sarcinii.
SARCINI PENTRU REALIZARE

48

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

48

1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Selectaţi activităţile în care nu poate fi implicat un adolescent:a) activităţi sexuale;b) utilizarea substanţelor nocive – alcool, tutun, droguri;c) abandon școlar;d) fugă de acasă/vagabondaj;e) acte de violenţă și trafic de fiinţe umane.
3. Studiu de caz:a) Elena, o fetiţă de 12 ani, a fost invitată la o zi de naștere. Seara, prietena i-a propus să
doarmă la dânsa. Elena a refuzat, dar prietena a insistat. Cum va proceda Elena și de ce?
b) Eugenia, o adolescentă de 15 ani, are fixată o întâlnire cu Gheorghe, un băiat de 18 ani.
După ce au fost la un film, au mers la o petrecere cu niște prieteni. Aici, Gheorghe a luato sticlă cu vin și a invitat-o pe Eugenia să se retragă în altă odaie. Cum ar trebui să procedeze tânăra?

49

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

49

MODULULVIViața fără violențăClasele V-VI

Modulul VIViață fărăviolență
Tema 1. Tipuri de violenţă. Consecinţele
violenţei asupra sănătăţii şi bunăstării
în familie
Motto:”Violenţa generează violenţă.”(Eschil)

Termeni-cheie: violenţa asupra copilului, semnele violenţei, sănătate, bunăstare, factori determinanţi.
Astăzi, institutul familiei în Moldova se confruntă cu multiple
provocări, cum ar fi: migraţia economică a populaţiei, transformarea valorilor la scară socială, diminuarea rolului familiei tradiţionale, violenţa în familie ş.a. Totodată, în pofida tuturor acestor încercări, familia rămâne a fi ”căminul” care le poate oferi membrilor săicăldură, le poate aprinde şi menţine în suflete lumina. Doar că societatea în ansamblu şi fiecare dinnoi trebuie să se implice activ în fortificarea valorilor familiei, în promovarea unor relaţii sănătoase,parteneriale şi nonviolente. În acest sens, atât copiii, cât şi maturii ar fi bine să cunoască care este		
impactul violenţei asupra sănătăţii şi bunăstării în familie, cum poate fi prevenit acest flagel.
Ce este violenţa asupra copilului?
Violenţa împotriva copilului – forme de rele tratamente aplicate de către părinţi/reprezentanţii legali/
persoana în grija căreia se află copilul sau de către orice altă persoană, care produc vătămare actuală sau
potenţială asupra sănătăţii acestuia şi îi pun în pericol viaţa, dezvoltarea, demnitatea sau moralitatea.1
Formele violenţei
(OMS, 2002):• fizică;• sexuală;• psihologică;• privaţiuni;• neglijenţă.
1

50

Locurile unde poate apărea violenţa împotriva copiilor (UNICEF, 2006):• acasă şi în familie;• la şcoală;• în instituţii de îngrijire;• în instituţii din sectorul justiţiei;• în comunitate;• la locul de muncă.

Instrucţiunile privind mecanismul intersectorial de cooperare pentru identificarea, evaluarea, referirea,
asistenţa şi monitorizarea copiilor victime şi potenţiale victime ale violenţei, neglijării, exploatării şi traficului, aprobate prin Hotărârea Guvernului nr. 270 din		08.04.2014. Pe: http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view&view=doc&id=352587&lang=1

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

50

Care sunt tipurile de violenţă?2
Violenţă fizică – vătămare intenţionată a integrităţii corporale ori a sănătăţii, prin lovire, îmbrâncire, trântire, tragere de păr, înţepare, tăiere, ardere, strangulare, muşcare – în orice formă şi de orice
intensitate; prin otrăvire şi intoxicare, prin alte acţiuni cu efect similar.
Violenţă sexuală – orice violenţă cu caracter sexual sau orice conduită sexuală ilegală, hărţuire
sexuală; orice conduită sexuală nedorită, impusă; obligarea practicării prostituţiei; orice comportament sexual ilegal în raport cu copilul, inclusiv prin mângâieri şi sărutări, prin alte atingeri nedorite cutentă sexuală sau acţiuni cu efect similar.
Violenţă psihologică – impunere a voinţei sau a controlului personal, provocare a unor stări detensiune şi de suferinţă psihică prin ofense, luare în derâdere, înjurare, insultare, poreclire, şantajare,
distrugere demonstrativă a obiectelor; prin ameninţări verbale şi afişare ostentativă a armelor; prinlovire a animalelor domestice; impunere a izolării prin detenţie, inclusiv în locuinţa familială; izolarede familie, de comunitate, de prieteni; interzicere a realizării profesionale, interzicere a frecventării
instituţiei de învăţământ; deposedare de acte de identitate; privare intenţionată de acces la informaţie; alte acţiuni cu efect similar.
Violenţă spirituală – subestimare sau diminuare a importanţei satisfacerii necesităţilor moral-spirituale prin interzicere, limitare, ridiculizare, penalizare a aspiraţiilor membrilor familiei; prin interzicere, limitare, luare în derâdere sau pedepsire a accesului la valorile culturale, etnice, lingvistice sau
religioase; impunere a unui sistem de valori personal inacceptabile, alte acţiuni cu efect similar sau
cu repercusiuni similare.
Violenţă economică – privare de mijloace economice, inclusiv lipsire de mijloace de existenţă primară, cum ar fi: hrană, medicamente, obiecte de primă necesitate; abuz de variate situaţii de superioritate pentru a sustrage bunurile copilului; interzicere a dreptului de a poseda, folosi şi dispune debunurile comune; refuz de a susţine material copilul; impunere la munci grele şi nocive în detrimentulsănătăţii, alte acţiuni cu efect similar.
Ce reprezintă neglijarea copilului?
Neglijarea copilului – omisiunea sau ignorarea voluntară sau involuntară a responsabilităţilor privind creşterea şi educarea copilului, fapt care pune în pericol dezvoltarea lui fizică, mintală, spirituală, morală sau socială, integritatea lui corporală, sănătatea fizică sau psihică.
Neglijarea poate lua următoarele forme:a) neglijare alimentară – privarea copilului de hrană sau malnutriţia acestuia;b) neglijare vestimentară – lipsa de îmbrăcăminte şi/sau de încălţăminte, în special a celei pentru
perioada rece a anului;c) neglijare a igienei – nerespectarea normelor generale de igienă personală, condiţii de locuit
insalubre, care ameninţă viaţa sau sănătatea copilului;d) neglijare medicală – lipsa ori refuzul îngrijirilor medicale necesare pentru protecţia vieţii, pentru integritate corporală şi sănătate, neadresarea la medici în cazuri de urgenţă;e) neglijare educaţională – refuzul încadrării copilului într-o instituţie de învăţământ, neşcolarizarea copilului;f) neglijare emoţională – ignorarea problemelor psihoemoţionale ale copilului;
2

51

Conform instrucţiunilor menţionate anterior.

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

51g) neglijare în supraveghere – punerea sau lăsarea copilului în condiţii ori circumstanţe în care lipsa desupraveghere poate conduce la îmbolnăvirea, traumatismul, exploatarea sau decesul acestuia.
Concluzie: Dat fiind faptul că neglijarea poate duce la suferinţe fizice şi psihoemoţionale, aceasta poate fi considerată o formă de violenţă.

Informaţii utile•

Declaraţia universală a drepturilor omului: Toate fiinţele umane se nasc libere şi egale în
demnitate şi în drepturi.

•

În 1989, Organizaţia Naţiunilor Unite a adoptat Convenţia cu privire la drepturile copilului,care interzice aplicarea oricărei forme de violenţă împotriva copilului. Conform acestei Convenţii, copil este orice persoană care nu a împlinit vârsta de 18 ani.

•

Fiecare copil are dreptul să trăiască într-o lume fără violenţă (art. 19 al Convenţiei cu privire
la drepturile copilului).

•În Republica Moldova există legi care protejează copiii de violenţă: Legea privind drepturile
copilului şi Legea cu privire la prevenirea şi combaterea violenţei în familie.

•

Legea nr. 140 din 14.06.2013 privind protecţia socială a copiilor aflaţi în situaţie de risc şi apărinţilor separaţi de copii.

•

Hotărârea de Guvern nr. 270 din 08.04.2014 Cu privire la aprobarea Instrucţiunii privindmecanismul intersectorial de cooperare pentru identificarea, evaluarea, referirea, asistenţa
şi monitorizarea copiilor victime şi potenţiale victime ale violenţei, neglijării, exploatării şi
traficului.

•

Ordinul MECC nr. 77 din 22.02.2013 Cu privire la procedura de organizare instituţională şi deintervenţie a lucrătorilor instituţiilor de învăţământ în cazurile de abuz, neglijare, exploatare,trafic al copilului.

Care sunt factorii determinanţi ai violenţei asupra copilului în familie?
Conform mai multor surse de specialitate, scopul violenţei în familie este stabilirea şi exercitarea
puterii şi a controlului asupra altei persoane. Violenţa este folosită pentru a intimida, a umili sau aînfricoşa victima. Abuzatorul poate utiliza tactici de control şi de dominare: ameninţarea, intimidarea,
controlul economic, minimalizarea şi negarea.
Violenţa în familie deseori este un model de exercitare a coerciţiei şi controlului asupra copilului decătre un părinte, de către ambii părinţi sau de către alte persoane împuternicite să exercite controlulşi supravegherea copilului în cadrul familiei, inclusiv tutore, curator, soră sau frate mai mare etc.
Există diverse tipologii ale factorilor de risc ai violenţei asupra copilului. Organizaţia Mondială a Sănătăţii (OMS, 2006) a elaborat Modelul ecologic al factorilor de risc pentru abuzul faţă de copil, care se
referă la individ cu caracteristicile sale personale, la sistemul său de relaţii şi la influenţele din mediu.
Aceştia pot fi analizaţi conform tabelului ce urmează, dar în funcţie de situaţie şi de context.

52

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

52

Factori individuali, care se
Factori interpersonali, reie- Factori comunitari/societali,referă la caracteristici biolo- şiţi din relaţiile de familie, cu care exprimă normele, valogice, psihologice şi de expeîngrijitorii, prietenii, vecinii rile promovate şi capacitatearienţă personală ale părinţilor ş.a., care pot influenţa facto- instituţiilor de a preveni şi aşi/sau copiilor
rii individualireacţiona la abuz Nivel scăzut al stimei de  Comportament autoritar faţă  Norme sociale care tolerează
comportamentele violentesine;de copii;(de ex., pedepsirea copiilor
 dificultăţi de concentrare a  expunerea copilului la conde către părinţi);flicte şi la acte de violenţă înatenţiei şi hiperactivitate;
 discriminare şi dezechilibrefamilie; posibilităţi limitate de autoale puterii dintre diverse grucontrol; reguli de disciplină dure sau
puri sociale (bărbaţi şi femei,prea permisive;
 cunoştinţe, atitudini şi abilipărinţi şi copii, diferite etnii
tăţi necesare unei relaţionări  experienţa pedepsei fizice şietc.);
a altor forme de abuz;
nonviolente insuficiente; lipsa comunicării, a senti-  lipsă de implicare în viaţa co-  cadru legal permisiv;
mentului de apartenenţă lapiilor, slaba supraveghere a  lipsa serviciilor de protecţie
a copilului şi familiei;
acestora;
comunitate;
 lipsă sau insuficienţă de  sărăcia, urbanizarea;
 retard mintal;
afecţiune şi suport – părinţi  participare comunitară redu consum de alcool şi droguri;să; experienţă de victimă sau desau fraţi cu comportament vecinătăţi dezorganizate sodelicvent;martor al abuzului în relaţii
cial – influenţa mass-media;
 divorţul sau separarea părininterpersonale.
 accesibilitatea drogurilor, arţilor;
melor.
 discriminarea familiei pe motive etnice, religioase etc.
De ce părinţii îşi pedepsesc copiii? Exploraţi subiectul respectiv din această perspectivă, utilizândtabelul de mai jos.
Părintele pedepseşte copilul...
„Pentru că e nevoie”, „pentru că ni se suie [copiii] în cap”
„Pentru că altfel nu mă înţeleg cu ea/el”, „pentru că sunt răi [copiii]”
Pentru că trebuie „să ne impunem în faţa lor”, pentru că „altfel nu neascultă”/„pentru că altfel nu ne respectă”
Pentru că „bătaia e ruptă din rai” şi „unde mama dă – acolo creşte”
Pentru că, la rândul lor, au fost disciplinaţi cu ajutorul pedepselor „şinu am păţit nimic”
Pentru că „vorba n-a omorât pe nimeni”(în cazul când se strigă la copii sau sunt ameninţaţi)”E o palmă nevinovată...”,”o palmă la fund nu e mare treabă” ş.a.

Cum poate proceda altfel

Consecinţele violenţei asupra sănătăţii şi bunăstării în familie
Spre deosebire de abuzul fizic, care lasă urme pe corpul unui copil, violenţa emoţională este mai
subtilă şi mai greu de identificat, atât de către victimă, cât şi de către alte persoane. Cu toate acestea, consecinţele sale sunt la fel de devastatoare.
Consecinţele violenţei asupra copilului:− asupra sănătăţii: insomnie, disfuncţii alimentare, disfuncţii urinare, dureri de cap, dureri deburtă/stomac, întârzieri de dezvoltare ş.a.;53

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

53

−
−

asupra stării psihoemoţionale: stimă de sine şi încredere în sine reduse, tulburări de anxietate3, frică, neputinţă în dirijarea/managementul emoţiilor, depresie, stres post-traumatic ş.a.;asupra comportamentelor: dificultăţi de comunicare cu cei din jur, dificultăţi de învăţare şi
note mici, comportamente riscante sau autovătămare, izolare şi înstrăinare de alte persoane,
dificultăţi de ataşament şi de relaţionare ş.a.

Constatare
Copiii care au crescut într-o familie sau într-o comunitate violentă au tendinţa de a internaliza
violenţa ca pe o metodă de soluţionare a disputelor, repetând modelul de abuz şi de violenţă asuprapropriilor soţi, parteneri şi copii. Pe lângă efectele dramatice asupra indivizilor şi familiilor, violenţa
împotriva copiilor are un cost important din punct de vedere social şi economic – de la ratarea unuipotenţial la productivitate redusă.
Violenţa are impact dezastruos nu numai asupra copiilor, dar şi asupra altor membri ai familiei(fraţi/surori, mamă/tată, bunică/bunic ş.a.), afectând nu numai relaţiile şi sănătatea, dar şi bunăstareaîntregii familii.
CONSECINŢE
asupra stării psihice

asupra sănătăţii fizice
Comportament autodistructiv (fumat, sex neprotejat);consum de alcool sau dedroguri;tulburări gastro-intestinale;
astm;
migrene şi dureri de cap;vătămări corporale;
dizabilităţi parţiale sau permanente;
deces.

•
•
•
•
•
•
•
•

•
•
•
•
•
•
•
•

Depresie;
anxietate, frică;stimă de sine scăzută;tulburări de somn în bazastărilor depresive;
tulburări obsesiv-compulsive;
tulburări de stres posttraumatic;
tentative de suicid;
suicid.

•
•
•
•
•
•
•
•

asupra sănătăţii reproductive
Sarcini nedorite;
probleme ginecologice;naşteri premature;
greutate mică a copilului lanaştere rezultat dintr-o relaţie abuzivă;disfuncţii sexuale;boli inflamatorii pelviene;
dureri pelviene cronice;mortalitate şi morbiditate maternă şi infantilă.

Recomandări
1. Violenţa asupra copilului este un fenomen complex. La definirea acestuia, trebuie luate în calcul câteva aspecte, în funcţie de perspectiva de abordare: psihologică, medicală, culturală,legislativă etc.
2. Înţelegerea fenomenului violenţei necesită
analiza tuturor factorilor care acţionează ladiferite niveluri şi se influenţează reciproc.
3. Dat fiind faptul că violenţa are impact dezastruos nu numai asupra copiilor, dar şi asupra
altor membri ai familiei, şcoala urmează să
contribuie la dialogul dintre părinţi şi copii întru prevenirea violenţei în familie.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.
3

54

Comentaţi motto-ul temei.

http://amicel.cnpac.org.md/pentru-profesionisti/tulburarile-de-anxietate

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

54

2. Asociaţii de cuvinte. Scrieţi pe tablă diverse asociaţii cu referire la “violenţă” şi analizaţi-le.
Notaţi alături cuvântul ”nonviolenţă” şi procedaţi a fel.		Analizaţi asociaţiile.
Răspundeţi la întrebarea: Cum putem ajunge de la ”violenţă” la ”nonviolenţă”?
3. Realizaţi exerciţiul Consecinţele violenţei prin câteva metode:− Brainstorming/Ploaie de idei Consecinţele violenţei asupra copilului ori a întregii familii;− Turul galeriei (variantă adaptată). Pe perete sunt acroşate 3 foi de flipchart. Copiii notează
ideile, mişcându-se organizat de la o foaie la alta. Profesorul trage concluzia finală.

la nivel fizic

Violenţa are consecinţe asupra copilului
la nivel psihic
la nivel de comportament

4. Completaţi tabelul în mod individual, apoi discutaţi în grup.
SITUAŢII

TIP DE VIOLENŢĂ

Te pălmuieşte
Te ameninţă cu cuţitul
Te numeşte idiot, prost
Te încuie în odaie să nu pleci undeva
Îţi interzice să faci sport/să frecventezi cercul
care-ţi place
Te pişcă de fundÎţi critică exteriorul
Te impune să faci curăţenie sau alt lucru în locul lui
Te impune să pozezi dezbrăcat/ă
Nu-ţi dă bani de buzunar pentru cele necesare
Te înjură
Îţi aruncă lucrurile jos
Te impune să întreţii relaţii sexuale
Te impune să lucrezi fizic din greu
Te loveşte cu piciorul
Nu te hrăneşte (conform necesităţilor)
Te loveşte
Te trage de părÎţi interzice comunicarea la telefonÎţi limitează		timpul petrecut la computer

55

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

55

Tema 2. Genul şi violenţa: specificul vulnerabilităţii fetelor şi băieţilor
Motto:”Prin violenţă ai putea rezolva o problemă, doar că, simultan, dai naştere uneia şi mai mari.”(Dalai Lama)”Un laş este incapabil să-şi exprime iubirea, doar cei curajoşi pot face acest lucru.”(Mahatma Gandhi)

Termeni-cheie: fete, băieţi, vulnerabilitate, gen, violenţă, identitate de gen.
Particularităţile de gen şi violenţa
Conform studiilor, şi fetele, şi băieţii sunt vulnerabili la orice formă de violenţă, doar că diferă manifestările acestora şi impactul.
Comportamentul uman este determinat, în mare măsură, de rolurile de gen, care se conturează din
fragedă copilărie. Formarea identităţii de gen începe la o vârstă timpurie şi se manifestă prin sentimentul de apartenenţă la un gen sau altul. Conform studiilor în domeniu, identitatea sexuală începe să se”închege” de la vârsta de 2-3 ani, prin explorarea aspectelor biologice. Deja la 3 ani, băieţii preferă să
se joace cu băieţii, iar fetele – cu fetele. La vârstă mică, o bună parte din copii (şi băieţi, şi fete) sunt
respinşi de semeni. Identitatea de gen începe să se formeze la vârsta de 7-9 ani4, fiind determinată
de factori sociali, prin explorarea rolurilor de gen. În adolescenţa timpurie însă, imaginea/popularitateabăieţilor printre semeni începe să fie dictată de forţa lor fizică, de agresivitate, de cât de „tare” („cool”)
sunt. Dominarea fizică este o formă deosebită a relaţiilor în mediul băieţilor. De regulă, atenţia adolescentelor este cel mai mult atrasă anume de tinerii dezvoltaţi fizic, care se comportă provocator. Aceştia
experimentează comunicarea, prietenia, relaţiile sexuale mai devreme. Astfel, comportamentul agresiv/
demonstrativ al băieţilor este stimulat, într-o măsură oarecare, de aşteptările sociale ale semenilor.
Consolidarea acestei atitudini la nivel de comportament în clasele mai mari poate duce la atitudini
discriminatorii faţă de fete şi, drept urmare, poate provoca violenţă sexuală. În condiţiile când comportamentul abuziv al unui tânăr primeşte aprobare socială prin imaginea „bărbatului adevărat”, creşte
riscul ca, pe viitor, acesta să întâmpine dificultăţi în stabilirea unor relaţii cu fetele în bază de parteneriat
constructiv, iar conflictele apărute (de ex., în familie/cuplu) să le rezolve cu ajutorul forţei.
Mai mulţi specialişti arată că atitudinea adolescenţilor faţă de identitatea de gen, reală sau presupusă, stă la temelia multor cazuri de intimidare sistematică, hărţuire regulată şi de lungă durată.
În acest sens, constatăm că fetele deseori se confruntă cu astfel de situaţii atunci când aspectul lor
fizic şi comportamentul nu se încadrează în reprezentările „tradiţionale” despre feminitate.
Și băieţii pot deveni victime ale luării în derâdere, poreclirii, abuzului fizic şi sexual, în special cei
mai firavi din punct de vedere fizic, a căror conduită nu corespunde reprezentărilor despre cum trebuie să fie un „bărbat adevărat”.
Studiile realizate la nivel internaţional relevă faptul că, de obicei, băieţii sunt implicaţi în situaţii
de violenţă mai des decât fetele: bătăi, hărţuire, bullying direct, fiind în rol de abuzatori, martori,
dar şi de victime. În plan comparativ: băieţii recurg mai des la agresivitate fizică, fetele, în schimb,
preferă violenţa verbală. Acest specific este asociat cu particularităţile socializării de gen. În acelaşi timp, fetele recurg mai des la bullying indirect. Agresivitatea lor poate purta mai mult un caracter
verbal: luarea în derâdere, manipularea, răspândirea bârfelor, crearea de condiţii pentru excluderea
victimei din cercul de comunicare, incitarea altor copii.
În unele cazuri, sub influenţa reprezentărilor tradiţionale despre feminitate, pentru a atrage aten456Părerile specialiştilor cu referire la periodizare sunt împărţite.

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

56

ţia băieţilor, fetele încep să-şi folosească „neajutorarea”. La fel, cunoscând dorinţa băieţilor de a sevedea în postura de apărători şi protectori, fetele îi pot implica în acte de violenţă fizică împotriva altor
persoane. Totodată, sunt situaţii când fetele se bat cu băieţii, îi atacă.
Fetele-abuzatori sunt mai predispuse să-şi corecteze comportamentul agresiv, sub influenţa opiniei părinţilor şi a profesorilor. Fetele victime ale violenţei, într-o măsură mai mare decât băieţii, ledezvăluie adulţilor experienţa trăită, sunt orientate spre căutarea şi primirea ajutorului din partea
unor terţe persoane. În acest sens, băieţii sunt mai vulnerabili, deoarece modelul de ”bărbat adevărat” împiedică recunoaşterea statutului de victimă şi a necesităţii de ajutor.
Care sunt factorii determinanţi ai violenţei în bază de gen?
Caracterul şi răspândirea violenţei în instituţiile de învăţământ adesea reflectă situaţia din societate la capitolul violenţă, care, la rândul său, depinde de condiţiile social-economice, de normele
culturale, de tradiţii şi valori, de legile existente şi respectarea lor.
Componenta de gen domină în multe cazuri de violenţă de diverse tipuri: de aceea, putem vorbi
de violenţă în bază de gen.
Printre factorii sociali care stau la baza apariţiei violenţei, în general, şi a bullying-ului, în special,
se numără stereotipurile de gen, inegalitatea socioeconomică şi influenţa mass-media.5 Stereotipurile de gen, reprezentările tradiţionale despre dominarea bărbatului şi supunerea femeii adesea devincauză a violenţei faţă de fete în instituţiile de învăţământ.
Masculinitatea învăţată astăzi e definită prin putere (fizică, economică, psihică), prin control şi violenţă. Băieţii învaţă că, pentru a fi bărbaţi, trebuie să fie puternici, dominatori şi agresivi, întâlnind
această imagine în: familie, comunitate, desene animate (cum arată Superman?), filme etc. Pentru a fibărbat, trebuie să îţi impui punctul de vedere, să ignori cele spuse de femei, întrucât „o femeie trebuiesă se supună bărbatului“. Și, astfel, comunicarea este înlocuită de conflict şi agresivitate.
Frecvent, declaraţiile, intimidările cu caracter sexual şi hărţuirea sperie, umilesc şi diminuează
stima de sine a copilului şi pot cauza abandonarea şcolii.
Date statistice Conform datelor unui studiu desfăşurat în Moldova, în anul 20146, privind comportamentele desănătate ale copiilor de vârstă şcolară, pe parcursul ultimelor 12 luni, mai mult de o treime dinadolescenţii chestionaţi (36,7%) au fost implicaţi cel puţin o dată în bătăi.
 Totodată, s-a constatat că băieţii participă la bătăi mai des decât fetele (56% şi, respectiv,18%). În medie, 2 din 10 elevi chestionaţi au luat parte la mai multe situaţii ce au implicat abuzfizic – băieţii de 5 ori mai des decât fetele (31,5% şi, respectiv, 6,5%).
 Odată cu vârsta, fetele se comportă mai agresiv decât băieţii: către 17 ani, 70 la sută din fete
au comis acţiuni agresive faţă de alţii, în timp ce băieţii – doar în proporţie de 50 la sută au luat
parte la intimidări împotriva unor persoane.
 Fiecare al zecelea elev de 11 ani (12%) şi fiecare al şaselea de 17 ani (17,5%) a apelat la intimidare(mai ales, în formă scrisă). Băieţii intimidează şi sunt intimidaţi mai des.
5
6

57

https://iite.unesco.org/files/news/639352/Prevenirea-violentei-in-institutia-de-învăţământ-Ghid-metodologic-2017.pdf
Sănătatea adolescenţilor. Factorii determinanţi comportamentali şi sociali. Raport sumar al studiului deevaluare a comportamentelor de sănătate ale copiilor de vârstă şcolară în Republica Moldova. G. Leşco,Chişinău, 2015.

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

57

Rolurile de gen stricte şi preconcepute sunt responsabile de încurajarea impunităţii făptuitorilor şide descurajarea victimelor să denunţe violenţa.
Constatăm printre factorii favorizanţi violenţei înbază de gen: factorii sociali (normele sociale, atitudinea faţă de violenţă în societate, stereotipurile de genetc.); factorii educaţionali (modelele de feminitate şi
masculinitate tradiţionale promovate prin educaţie,mediul educaţional discriminatoriu, hărţuirea sexuală
etc.); factorii personali (stima de sine scăzută, frustrările legate de dezvoltarea psihosexuală a fetelor şibăieţilor, experienţe de bullying etc.) ş.a.

Dimensiunea de gen a violenţei în familie Manifestări ale violenţei domestice au loc indiferent de etnie, mediul cultural şi religios, situaţia
economică, nivelul de educaţie etc. Violenţa în familie se răsfrânge atât asupra femeilor, câtşi asupra bărbaţilor. Însă majoritatea acţiunilor în acest sens sunt întreprinse de către bărbaţi
împotriva femeilor.
 Femeile, în comparaţie cu bărbaţii, mai des sunt supuse violenţei, devin obiectul victimizării
repetate, suferă de leziuni corporale şi au nevoie de asistenţă medicală, sunt ameninţate.
 În plan practic, consecinţele violenţei asupra modului de trai, asupra situaţiei financiare şi aeducaţiei copiilor sunt mai semnificative pentru femei comparativ cu bărbaţii.
 „Probabilitatea ca o femeie să fie atacată şi bătută, chiar omorâtă, de către partener sau partenerul
formal este mai mare.” În relaţiile de familie, femeile de toate vârstele sunt supuse multor forme deviolenţă: fizică şi atac sexual, incluzând violul; ameninţare verbală; distrugerea proprietăţii personale; violenţă emoţională, care presupune izolarea de prieteni şi familie; control asupra banilor.
 Insuccesul bărbaţilor de a-şi asuma responsabilităţile gospodăreşti deseori este o precondiţie
pentru violenţă şi constrângere în familie.
Cum se manifestă vulnerabilitatea fetelor şi băieţilor în raport cu violenţa?
Vulnerabilitatea în faţa actelor de violenţă este condiţionată, în special, de aspectele legate desănătatea sexual-reproductivă şi de normele discriminatorii în bază de gen.
Fetele sunt mai des supuse violenţei sexuale, care se poate solda cu mai multe probleme, în special cu sarcină nedorită. Ele sunt mai sensibile la manipulările legate de exteriorul lor (îmbrăcăminte,corp, cosmetice), au posibilităţi fizice de apărare mai reduse.
Băieţii se confruntă mai ales cu violenţă fizică, fiind implicaţi în demonstrarea puterii (deseori fărăsă-şi dorească acest lucru), au posibilităţi empatice mai reduse.
Rădăcinile violenţei în bază de gen se regăsesc în atitudinile culturale şi patriarhale predominante,care, reproducând stereotipurile, afectează deciziile şi comportamentele fetelor şi băieţilor.
Cine este mai vulnerabil la violenţă?
Exploraţi această întrebare în baza tabelului ce urmează. (Profesorului îi revine sarcina de a ghidaşi a superviza discuţia.)Tipul de violenţă

58

Educaţie pentru sănătate

Impactul asupra fetelor

Impactul asupra băieţilor

Educaţie pentru sănătate

58

SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Analizaţi următoarea maximă: “Dacă vrei să schimbi lumea, du-te acasă şi iubeşte-ţi familia”.
(Maica Tereza)

2. Completaţi tabelul, discutând în grupuri mici pe marginea fiecărei situaţii.
Mit

Consecinţele situaţiei
asupraasuprafetelorbăieţilor

Contraargumente

Tuturor fetelor le place când băieţii le tragde cosiţe, le îmbrâncesc etc.
Dacă fetele sunt violate, sunt ele vinovate –poartă fuste scurte şi îi provoacă pe băieţi.
Agresivitatea bărbaţilor depinde de nivelul
de testosteron.
Băieţii trebuie să fie duri, să se bată, altfel
sunt nişte ”papă-lapte”.
Băieţii nu trebuie să fie sentimentali, nu trebuie să-şi arate simpatia faţă de fete.
3. Analizaţi statistica cu privire la comportamentele fetelor şi băieţilor.
4. Iniţiaţi o discuţie pe marginea materialului video vizionat despre violenţa asupra copiilor.
5. Analizaţi impactul unor acte de violenţă asupra sănătăţii fetelor şi băieţilor.
6. Elaboraţi un plan de prevenire a violenţei faţă de fete şi băieţi în şcoală. Identificaţi acţiuni
specifice fiecărei categorii de subiecţi şi acţiuni specifice ambelor genuri.

Tema 3. Bullying-ul – fenomen şcolar
Motto: ”Violenţa este una dintre expresiile suferinţei interioare.”									(Cătălin Manea)
Termeni-cheie: violenţă în şcoală, bullying, consecinţă, impact, suferinţă.
De ce vorbim despre violenţă în şcoală?
Studiul ONU asupra violenţei faţă de copii (2006) a identificat cinci locuri/medii/contexte în care
copiii sunt abuzaţi: casa şi familia, şcoala şi alte medii educaţionale, instituţii şi penitenciare, locul delucru şi comunitatea.
La nivel internaţional, specialiştii constată câteva tendinţe în ceea ce priveşte formele de manifestare a violenţei în şcoala contemporană7:• trecerea de la violenţă fizică, directă, vizibilă la manifestări mai subtile, mascate sub forma
7

Material suport în domeniul activităţilor de prevenire a violenţei faţă de copii pentru cadre didactice, psihologi şcolari şi specialişti din DRÎTS elaborat de Centrul de Informare şi Documentare privind Drepturile
Copilului. Pe: http://drepturilecopilului.md/files/Material_suport_Fenomenul_violentei_fata_de_copii.pdf

59

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

59

unei violenţe indirecte, situată la nivelul valorilor promovate, al tipurilor de relaţii din spaţiul
şcolii şi al impunerii unor modele dorite de comportament;• creşterea numărului de cazuri de violenţă care au ca fundament diferenţele etnice, religioase,de statut social sau de gen;• multiplicarea formelor de violenţă asupra profesorilor;• creşterea numărului actelor de violenţă gravă în şcoală, care intră sub incidenţa legii (crime,
violuri, utilizarea armelor de foc), ca urmare a extinderii violenţei în societate;• pătrunderea fenomenului din afară sau din imediata apropiere a şcolii în spaţiul ei.
În contextul şcolii, tipul cel mai răspândit de violenţă este cea interpersonală, care are loc în cadrul relaţiilor profesori – elevi şi elevi – elevi şi poate lua diverse forme:
 violenţă fizică (bruscare, împingere, lovire, rănire); violenţă psihologică/verbală (poreclire, tachinare, ironizare, imitare, ameninţare, hărţuire,
racket: stoarcere de bani prin intimidare şi violenţă, extorsiune); violenţă sexuală (viol, hărţuire); privaţiuni şi neglijare; violenţă economică, formă care afectează bunurile materiale (distrugere de bunuri, furt).
Specificul violenţei în şcoală constă în rolul jucat de această instituţie educativă în apariţia majorităţii formelor de violenţă, inclusiv a celor invizibile. Astfel, raportul de putere instituit, regulamenteleşcolare, atitudinile ironice ale unor profesori, caracteristicile unor probe de evaluare etc. reprezintă surse
ale violenţei. Alte surse se regăsesc la nivelul relaţiilor care se stabilesc între diferiţi actori, al modului deînţelegere şi de raportare a acestora la valori şi norme comune, al practicilor şi al comunicării (aspecte mai
subtile şi mai greu de surprins).
Pentru a înţelege formele şi efectele violenţei şcolare, este foarte important a studia reprezentările tuturor actorilor educaţionali, deoarece experienţele, viziunile şi opiniile legate de aceasta au un
puternic caracter subiectiv.
Informaţii utile
 Conform unui studiu8, în Moldova, fenomenul bullying		este pe larg răspândit în instituţiile de învăţământ: în decursul ultimelor 2 luni care au precedat studiul, 4 din 10 adolescenţi chestionaţi
au participat la acte de intimidare a colegilor, iar 3 din 10 au fost supuşi violenţei.
 Potrivit Raportului UNESCO, la nivel mondial, peste 260 de milioane de copii şi tineri sunt victime ale violenţei în şcoli, ale agresiunilor sexuale şi ale bullying-ului. În România, cel mai recent
studiu al Fundaţiei Salvaţi Copiii arată că circa o treime din copii sunt ameninţaţi cu bătaia decătre colegi, iar fiecare al patrulea a fost umilit.
 Un raport al UNICEF (2016) a evidenţiat ca principalele triggere ale comportamentului agresivurmătoarele aspecte:− înfăţişarea (25%);− orientarea sexuală (25%);− etnia sau apartenenţa naţională (25%);− dizabilităţile etc.9

8

9

60

Sănătatea adolescenţilor. Factorii determinanţi comportamentali şi sociali. Raport sumar al studiului de evaluare a comportamentelor de sănătate ale copiilor de vârstă şcolară în Republica
Moldova. G. Leşco, Chişinău, 2015.
https://9vremparinti.ro/bullying-ce-este-si-cum-se-manifesta-acest-fenomen-ghid-pentruparinti/

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

60

Ce este bullying-ul?
Bullying-ul este un comportament ostil/de excludere şi de luare în derâdere a cuiva, de umilire;
poate fi asociat cu intimidarea, terorizarea, brutalizarea; presupune existenţa unui conflict bazat nu
pe o problemă reală, ci pe dorinţa unor persoane de a câştiga putere şi autoritate, punându-i pe alţii
într-o lumină proastă.
Un copil este etichetat, tachinat, batjocorit în cercul său de cunoştinţe sau de către colegi, care îl
numesc într-un anume fel, făcând referire la aspectul său fizic sau la probleme de ordin medical/familial. Uneori, aceste tachinări iau forma unor îmbrânceli sau chiar atacuri fizice.
Termenul bullying sau hărţuire se foloseşte atunci când violenţa capătă un caracter sistematicşi urmăreşte scopul de a întări puterea şi autoritatea abuzatorului/agresorului pe seama umilirii şidevalorizării victimei în ochii proprii şi în ochii celor din jur.10
Bullying vine din englezescul „bully” (bătăuş, huligan, certăreţ) şi reprezintă o formă de abuzemoţional şi fizic, care are trei caracteristici:
 intenţionat – agresorul îşi doreşte să rănească pe cineva;
 repetat – o persoană este rănită mereu;
 dezechilibrul de forţe – agresorul îşi alege victima, percepută ca fiind vulnerabilă, slabă şi incapabilă de a se apăra singură.
Cazurile de bullying implică cel puţin un agresor şi o victimă, iar, uneori, şi martori. Acestea suntde câteva tipuri: fizic, verbal, sexual sau psihic. Odată cu creşterea accesului la Internet, hărţuirea
are loc şi în spaţiul virtual (cyberbullying).
În instituţiile de învăţământ, bullying-ul este practicat adesea de elevii mai mari în relaţie cu cei
mai mici. De cele mai multe ori, este un act de violenţă fizică şi/sau psihologică planificat, care are loc
pe parcursul unei perioade, întreruperea acestuia necesitând implicarea unor terţe persoane: director, profesori, alţi angajaţi ai instituţiei, elevi, părinţi, reprezentanţi ai organelor de drept.
Tipuri de bullying
Comportamentul de tip bullying se poate manifesta fără o provocare concretă. Acţiunile negative
includ o conduită agresivă, care se poate exprima în diferite forme:• bullying fizic: lovire, îmbrâncire, deposedarea de bunuri personale;• bullying verbal: înjurături, ridiculizări sau comentarii sexiste, rasiste şi manifestări homofobe;• bullying social: excluderea dintr-un anumit grup sau răspândirea unor zvonuri negative cu
scopul de a distruge reputaţia sau relaţiile sociale ale victimei;• cyberbullying: prin comunicaţii mobile, poştă electronică şi în reţelele sociale sunt răspândite
poze denigratoare, mesaje jignitoare şi ameninţări.
Cyberbullying-ul se deosebeşte de alte forme de violenţă prin faptul că îi permite agresorului săşi păstreze anonimatul şi, prin aceasta, să evite responsabilitatea pentru acţiunile sale.
De cele mai multe ori, băieţii apelează la acte de violenţă fizică, în timp ce fetele recurg la bârfă
şi excludere.
Care sunt cauzele bullying-ului?
Expunerea la violenţă a unei persoane poate conduce spre „efectul fluturelui” (o acţiune nesemnificativă, produsă într-un anumit loc şi la un moment dat, care poate genera schimbări majore, exponenţial amplificate, în alte zone, atât din partea agresorului, cât şi din partea celui agresat). De multe ori,
10 https://iite.unesco.org/files/news/639352/Prevenirea-violen%C8%9Bei-%C3%AEn-institu%C8%9Bia-de%C3%AEnv%C4%83%C8%9B%C4%83m%C3%A2nt-Ghid-metodologic-2017.pdf

61

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

61

agresorul adoptă violenţa ca o ultimă posibilitate de exprimare, fiind, la rândul său, abuzat ori neglijat.
Cauzele care determină astfel de comportamente pot fi: lipsa de empatie, egocentrismul, orgoliul,
superficialitatea relaţiilor umane şi, mai ales, expunerea şi preluarea unor modele de comportament
similare – de cele mai multe ori, copilul reproduce ceea ce vede acasă, pe când ar trebui să aibă ostimă de sine ridicată, consolidată permanent de părinţi.
Factorii favorizanţi ai bullying-ului: factori sociali: norme culturale şi legi, stereotipuri de gen, inegalitate social-economică; factori familiali;
 factori de mediu şi situaţionali;
 factori personali.
Etapele bullying-uluiPână să devină intimidare sistematică şi de lungă durată, aplicată frecvent de un grup de persoane, bullying-ul trece prin câteva etape:11
1) Formarea grupării. În colectivul de copii şi de adolescenţi, se poate înfiinţa un grup de „susţinători” ai unui „lider”, care tinde spre autoafirmare, prin demonstrarea forţei fizice sau prin alteacţiuni violente. „Susţinătorii”, la fel, tind spre dominare sau spre a căută apărarea şi protecţia
„liderului”. Dacă primele manifestări de violenţă nu au fost suprimate ferm şi sever, iniţiatorul(„liderul”) se convinge de propria impunitate, ceea ce îi ridică autoritatea printre susţinători şi
consolidează gruparea.
2) Acutizarea conflictului. Neimplicarea profesorilor, indiferenţa colegilor de clasă fac posibile repetarea acţiunilor violente, în timp ce elevul abuzat pierde treptat capacitatea şi voinţa de aopune rezistenţă. Vulnerabilitatea victimei provoacă atacurile ulterioare.
3) Comportamentul distructiv. Statutul de victimă ”este fixat” definitiv de elevul supus unor atacuri sistematice. Cei din jur, obişnuindu-se cu insultele permanente la adresa persoanei, o învinuiesc pe ea de situaţia creată. Victima însăşi începe să creadă că e vinovată de tratamentul
la care este supusă, nu mai poate face faţă situaţiei de una singură, este deprimată, speriată şi
demoralizată.
4) Izgonirea. Victima, adusă la marginea disperării şi a sentimentului de singurătate, tinde să eviteîntâlnirile cu agresorul/abuzatorul şi traumatizarea suplimentară, începe să lipsească episodic
de la ore sau nu mai frecventează instituţia de învăţământ în general. Acest fenomen a fostdenumit „dauna academică a bullying-ului”. Atunci când în situaţiile de bullying intervin adulţii
(părinţii, profesorii, managerii instituţiei de învăţământ), elevul afectat poate fi transferat în altăclasă (grupă) sau şcoală. Adesea însă acesta nu beneficiază de ajutorul psihosocial necesar.
Trauma profundă dobândită în rezultatul abuzului de lungă durată poate împiedica integrarea eficientă a victimei în noul colectiv de elevi şi poate servi drept una din cauzele repetării
bullying-ului la noul loc de studii. Fără să primească susţinere şi dacă nu găseşte o ieşire dinsituaţie, victima îşi poate face rău sie înseşi, se poate gândi la sinucidere şi chiar să o pună în
aplicare.
Semnele care indică asupra faptului că un copil este victimă a bullying-uluiÎn pofida faptului că, frecvent, copiii nu dezvăluie că sunt supuşi unor astfel de tratamente, există		semne cărora trebuie să le atragem atenţia:• lipsa dorinţei de a merge la şcoală sau acuze că se simt rău;• lipsa dorinţei de a lua parte la activităţi sau la evenimente sociale alături de colegi;• comportament diferit de cel obişnuit;
11

62

https://iite.unesco.org/files/news/639352/Prevenirea-violen%C8%9Bei-%C3%AEn-institu%C8%9Biade-%C3%AEnv%C4%83%C8%9B%C4%83m%C3%A2nt-Ghid-metodologic-2017.pdf

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

62

copilul s-ar putea să înceapă ”să piardă” bani, obiecte personale;
copilul poate veni acasă cu hainele rupte sau cu bunurile distruse, cu explicaţii lipsite de logică;copilul s-ar putea să înceapă să vorbească despre plecare/transfer la altă şcoală, să nu participe la activităţi derulate cu participarea colegilor ş.a.
Astfel, este extrem de important ca familia să-l ajute pe copil să înţeleagă situaţia creată şi să-lîndrume spre dezvoltarea unor relaţii sănătoase cu colegii.
•••

Impactul bullying-ului
Acest subiect poate fi discutat în baza tabelului ce urmează.
Tipul de bullying

Manifestările bullying-ului

Impactul bullying-uluiAcţiunile copilului supus bullying-ului în şcoală
1. Informează profesorul/dirigintele, insistă să fie analizat cazul şi să se ia măsuri.
2. Cere ajutorul părinţilor. Nu este nimic ruşinos în a o face!
3. Nu trebuie să răspundă prin bullying!
4. Dacă nu poate fi ajutat de angajaţii şcolii şi colegi, trebuie să se adreseze organelor de poliţie
ori altei organizaţii competente şi să depună o plângere. Copilul nu trebuie să rezolve problema prin violenţă!
Recomandări şi soluţii de combatere
Pentru pedagogi− Aplicarea de metode nonformale de educaţie anti-bullying, cum ar fi jocurile de rol, princare copiii să înţeleagă manifestările şi riscurile acţiunii de bullying.
− Discutarea subiectului la orele de dirigenţie, în cadrul unor dezbateri în comunitate, învederea conştientizării esenţei şi a consecinţelor grave ale acestuia.
− Organizarea de întâlniri cu psihologi sau cu persoane implicate în acte de bullying şi care
au reuşit să depăşească situaţia, ca exemplu de bună practică.
− Informarea copiilor despre mecanismul comportamentului: anunţarea imediată a unuiadult (profesor, director, învăţător, consilier şcolar, mediator şcolar, supraveghetor/părinte) ori de câte ori este constatat un act de bullying asupra unui coleg.
Pentru elevi− Acţiuni de protecţie în cazul când elevii sunt supuşi bullying-ului: să aplici gluma, să ignori, săte retragi din mediul agresiv.
− Comportamentele colegilor atunci când cineva este maltratat: fii alături de el, implică-l în activităţi extraşcolare, aşază-te într-o bancă cu el, petreceţi-vă recreaţiile împreună, mergeţi spreşcoală şi spre casă împreună ş.a.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Asociaţii de cuvinte. Scrieţi pe tablă câteva asociaţii cu referire la “bullying” şi analizaţi-le.
Apoi, scrieţi alături cuvântul ”non-bullying” şi câteva asociaţii pentru acesta. Analizaţi-le. Cumputem ajunge de la ”bullying” la ”non-bullying”?

63

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

63

3. Comentaţi enunţul: ”Din cauza violenţei în instituţiile de învăţământ copiii sunt lipsiţi de posibilitatea de a-şi realiza pe deplin dreptul la educaţie”.
4. Jocul de rol Cercul. Un elev este rugat să iasă în coridor. Între timp, clasa formează un cerc.
Elevul intră în sală, având sarcina de a pătrunde cu orice preţ în cerc, iar colegii – de a nui		permite. După 3 minute, se iniţiază o discuţie despre cele întâmplate şi despre metodele
folosite de elev pentru a-şi atinge scopul (de obicei, se aplică forţa fizică, adică violenţa).
Enumeraţi metodele utilizate pentru a nu-i permite intrarea în cerc.
Întrebări pentru reflecţii:– La ce tipuri de violenţă s-a recurs pe parcursul
jocului? (fizică, psihologică (prin ameninţări));– Cum credeţi, ce se poate întâmpla dacă nu oprim
jocul? (riscul ca agresivitatea să crească, copiii
se pot certa);– Cum credeţi, de ce în cazul unor persoane, violenţa este aplicată repetat? (pentru că reacţionează la fel sau nu reacţionează, dând de înţeles
că poate fi agresat)
5. Analizaţi materialul video Bullying – de ce? prin prisma întrebărilor: Cum se manifestă bullying-ul? Cumse simt subiecţii implicaţi? Cum putem soluţiona situaţia?
6. Analizaţi imaginile12. Identificaţi tipurile de bullying,
manifestările acestora şi posibilele consecinţe.

Tema 4. Comportamentul în situaţii de violenţă: identificare, adresaredupă ajutor, prevenire
Motto:”Violenţa face victime. Bunătatea – prieteni.””Indiferenţa generează violenţă.”						
(Autor anonim)
Termeni-cheie: identificare, semne de violenţă, adresare după ajutor, prevenire.
În conformitate cu art. 19 al Convenţiei ONU cu privire la drepturile copilului, statele sunt obligatesă întreprindă ”...toate măsurile legislative, administrative, sociale şi educaţionale necesare pentru
a proteja copilul de orice formă de violenţă.” În centrul intervenţiilor urmează a fi plasat principiul
securizării şi protecţiei copilului – garantează intervenţia, în limita cadrului legal, prin acţiuni care să
asigure inclusiv protecţia fizică a victimei.

12 https://9vremparinti.ro/bullying-ce-este-si-cum-se-manifesta-acest-fenomen-ghid-pentru-parinti/

64

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

64

Ce facem dacă suntem martori ai unor situaţii de violenţă?
Elevii trebuie să ştie că ori de câte ori sunt martori ai violenţei, sunt ameninţaţi, intimidaţi, abuzaţi în orice mod de semenii lor sau de adulţi, se pot adresa dirigintelui, altui profesor în care auîncredere, psihologului, directorului instituţiei etc., direct sau prin telefon, oral sau în scris, prin
SMS, email.
Elevii pot oricând sesiza cazurile de abuz, care au avut loc sau care se planifică, atât în timpul
orelor, cât şi la recreaţii, pe durata activităţilor organizate în şcoală sau în afara ei.
În acest sens, este binevenit a plasa în şcoală o cutie specială pentru sesizări, într-un loc accesibil(coridor, hol). Totodată, anume elevii ar trebui să-i informeze pe colegi despre importanţa sesizărilor
cu referire la situaţii de abuz şi să-i încurajeze să ceară ajutor.
Dacă elevul a sesizat anonim un abuz la adresa sa, pentru a stopa violenţa şi a-i oferi ajutor, trebuie întreprinse toate măsurile întru a-l identifica, prin observarea elevilor care, din motive de ordin
personal, socioeconomic etc., sunt supuşi unui risc mai mare să devină victime ale abuzului sau au
fost supuşi violenţei anterior. Analiza conduitei/stării acestor elevi şi a celor predispuşi spre comportament agresiv poate facilita stabilirea victimei violenţei.
Identificarea copiilor victime, a martorilor şi abuzatorilor este extrem de importantă în prevenirea
violenţei şi în reducerea riscurilor asociate.
Acest subiect poate fi explorat prin utilizarea următorului tabel.
Victima violenţei
Abuzatorul
Profilul victimei (cum este) Strategii de schimba- Profilul abuzatorului Strategii de schimbare are a situaţiei
situaţiei

Procesul de completare a tabelului şi de elaborare a profilurilor (victime, abuzatori, martori) poatecontribui la identificarea mai rapidă şi la înţelegerea comportamentelor vizate, precum şi la determinarea strategiilor orientate spre eradicarea unor astfel de situaţii.
Solicitarea de sprijin
Adresarea după ajutor în situaţii de violenţă trebuie încurajată mereu. Este important ca elevii caresesizează cazuri de abuz să fie trataţi cu mare grijă: să nu fie respinşi prin lipsă de atenţie sau neglijare, prin cerinţa de a furniza imediat toate detaliile celor întâmplate. Altminteri, cazul de abuz poaterămâne nedezvăluit, deoarece elevul/eleva se poate speria, închide în sine, pierzând încrederea căpoate fi ajutat/ă.
La fel, elevii trebuie să fie siguri că toate mesajele lor (bileţele, chestionare, SMS-uri, emailuri,
sesizări orale) vor fi examinate operativ, cu respectarea strictă a confidenţialităţii. De asemenea, ei
vor fi informaţi despre faptul că părinţii şi organele de drept au fost atenţionate cu referire la situaţia
existentă.
Solicitarea de sprijin trebuie abordată ca o precondiţie a stopării, eliminării, dar şi a prevenirii abuzului/violenţei.
Toate cazurile sesizate de copii, părinţi, cadre didactice ş.a. trebuie examinate şi soluţionate
prompt. Acest lucru este de o importanţă fundamentală pentru eliminarea violenţei din instituţia deînvăţământ, dar şi pentru prevenirea acesteia, pentru menţinerea unui climat psihosocial favorabil.
De ce victimele nu cer ajutor?
Copiilor victime le este frică că nu vor fi auziţi, că vor fi învinuiţi şi responsabilizaţi pentru că au
provocat părinţii/îngrijitorii la violenţă, că vor fi pedepsiţi etc.

65

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

65

Violenţa în familie poate fi asociată
cu un aisberg. De ce? Doar 30% din gheţar este la suprafaţă, celelalte 70% – subapă, de aceea nu toţi înţeleg putereapărţii ascunse sub apă. La fel, nu toţiînţeleg care poate fi impactul violenţei
”ascunse de ochii lumii între cei patrupereţi ai casei”.
Cum putem preveni comportamentele violente/situaţiile de violenţă?
Legislaţia naţională13 stipulează prevederi cu referire la prevenirea acţiunilor de violenţă asupracopiilor, după cum urmează:a) prevenirea primară a violenţei şi neglijării – acţiuni de sensibilizare cu referire la reducerea
toleranţei faţă de violenţă, neglijare adresate publicului larg;b) prevenirea secundară a violenţei şi neglijării – acţiuni care se adresează grupurilor cu risc
crescut de a manifesta comportament violent sau grupurilor cu risc de victimizare: copii şiadolescenţi din familii în care se practică violenţa, copii cu risc de abandon şcolar, cu absenteism din cauze familiale;c) prevenirea terţiară a violenţei şi neglijării – acţiuni care se adresează grupurilor afectate deja
de violenţă şi neglijare, în scopul prevenirii recidivelor, sancţionarea sau recuperarea agresorilor, securitatea victimelor, recuperarea sau tratarea efectelor/consecinţelor.
Comportamentul proactiv în prevenirea violenţei
Manifestarea unui comportament proactiv în prevenirea violenţei este o abordare inovativă. Astfel, caracteristicile “proactive” sunt asociate cu implicarea pozitivă în prevenirea fenomenului dat princontribuţii în identificarea cazurilor de violenţă asupra copiilor. Acest lucru poate fi realizat, în primul
rând, prin activităţi de informare a semenilor, a părinţilor şi a altor persoane.
ConcluziiDeşi violenţa nu poate fi eliminată complet din şcoală, luarea unor măsuri adecvate de reducere afactorilor de risc este un pas primordial în asigurarea succesului. Pentru a implementa un sistem desiguranţă şcolară şi a institui un climat optim procesului de învăţare, este necesară implicarea decisăşi în limite bine stabilite a mai multor organizaţii. Iar în centrul acestei cooperări trebuie plasată şcoala, căreia îi revine un rol esenţial în prevenirea violenţei, dat fiind faptul că sursele agresivităţii se află,în primul rând, în mediul şcolar.
Recomandări
 A utiliza o abordare bidirecţională: pe de o parte, copiii vor fi încurajaţi să-i vorbească unei
persoane de încredere despre actele de violenţă la care este supusă, iar pe de altă parte,		trebuie să înţeleagă ce înseamnă violenţa, ce paşi trebuie să întreprindă şi să nu îi fie ruşine
”să-şi deschidă inima”.
13 Instrucţiunile privind mecanismul intersectorial de cooperare pentru identificarea, evaluarea, referirea,
asistenţa şi monitorizarea copiilor victime şi potenţiale victime ale violenţei, neglijării, exploatării şi traficului, 2014. Pe: http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view&view=doc&id=352587&lang=1

66

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

66

SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Elaboraţi pliante de informare cu referire la fenomenul violenţei faţă de copii şi la strategii deprevenire/combatere adresate victimelor, martorilor şi abuzatorilor.
3. Organizaţi un concurs de postere dedicate prevenirii violenţei faţă de copii/violenţei în familie.
4. Organizaţi un flashmob împotriva violenţei faţă de copii.
5. Elaboraţi scenariul unui eveniment public împotriva violenţei faţă de copii în familie.
6. Analizaţi un studiu de caz relevant prin prisma securizării şi protecţiei copilului.
7.

67

Identificaţi, la nivel de raion şi de ţară, serviciile cărora li se pot adresa copiii pentru protecţie
de violenţă. Propuneţi parteneriate de ajutor pentru persoanele expuse violenţei.

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

67

MODULULVIISănătatea şi mediul

Clasele V-VI

Modulul VIISănătatea
şi mediul
TEMA 1. Poluarea. Tipuri de poluare,măsuri de prevenire şi de combatere apoluării
Motto:”Râul curge cu splendoare,
Dar ”cară” şi poluare,Că omul nu înţelege,
Ce seamănă, aceea culege!”(Constantin Enescu)

Termeni-cheie: poluare, poluarea apei, poluarea solului,poluarea aerului, poluant.
Protecţia mediului ambiant a devenit o problemă stringentă a timpurilor noastre.
În activitatea sa, omul produce substanţe care sunt greu degradate de organismele vii, poluează
mediul aerian, solurile şi bazinele acvatice, provoacă pieirea a numeroase plante şi animale, afectând, totodată, şi starea de sănătate a populaţiei.
Poluarea constă în contaminarea mediului cu materiale care pot influenţa negativ funcţia naturală
a ecosistemelor şi care sunt dăunătoare sănătăţii. Daunele aduse mediului ambiant pot fi rezultatul
unor cauze naturale, totuşi, în ultimele decenii, activităţile umane au generat cele mai mari cantităţi
de substanţe poluante. Întrucât acestea afectează atât calitatea aerului, cât şi cea a apelor şi a solului, efectele asupra sănătăţii populaţiei s-au accentuat considerabil, sporind rata deceselor premature. De multe ori însă, afecţiunile cauzate de substanţele toxice nu sunt conştientizate suficient, iarmăsurile de combatere sunt tratate superficial.
Principala problemă în ceea ce priveşte poluarea o reprezintă calitatea aerului, care a scăzut
considerabil, în special în zonele urbane. Potrivit unor estimări ale Organizaţiei Mondiale a Sănătăţii,peste şapte milioane de oameni mor, anual, din cauza poluării atmosferice. Organizaţia a atras atenţia
asupra faptului că o problemă reală pentru sănătate o constituie şi poluarea aerului din locuinţe.
Lipsa aerului curat poate avea consecinţe negative asupra organismului uman, pornind de la tulburări ale somnului până la dezvoltarea unor tumori canceroase. Conform specialiştilor din domeniu,
particulele care contaminează aerul şi temperaturile ridicate afectează inima, sistemul nervos centralşi funcţia respiratorie – efecte care măresc riscul apariţiei unor boli vasculare şi a atacului cerebral.
Aerul poluat este cauza unor alergii, care pot degenera în astm bronşic. Expunerea la diverse tipuri
de poluanţi, inclusiv parfumuri şi solvenţi, determină o sensibilitate chimică multiplă, cunoscută şi ca

68

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

68

boală de mediu, care se manifestă asemănător reacţiilor alergice.
Elementele care duc la poluarea atmosferică includ: particulele, ozonul, monoxidul de carbon,
azotul, dioxidul de sulf, benzenul şi plumbul.
Sursele care poluează atmosfera întrunesc: autovehiculele, fabricile, şantierele de construcţii,drumurile nepavate sau instalaţiile de încălzire.
Expunerea la unele dintre aceste tipuri de poluanţi poate avea efecte dezastruoase asupra omului. De
exemplu, monoxidul de carbon influenţează negativ asupra capacităţii organismului de a transporta oxigenul în sânge, fiind periculos în special pentru persoanele care au probleme cardiace, iar expunerea laconcentraţii mari poate fi fatală. Plumbul poate afecta sistemul nervos, rinichii şi ficatul, cauzând anemii,
hipertensiune arterială sau osteoporoză. În cantităţi mari, poate genera pierderi de memorie, convulsii
sau chiar retard mintal. Benzenul afectează sistemul nervos central şi este cancerigen.
Sursele principale de poluare a solului sunt: eroziunea ca rezultat al acţiunii apei, aerului, temperaturii; gunoiştile neautorizate, apele reziduale, utilizarea ilicită a pesticidelor, păşunatul neregulamentar ş.a.
Solul nu este un rezervor inepuizabil şi inert. El este un mediu extrem de complex şi în permanenţă
schimbare. Deşi se află într-un continuu proces de devenire, este, în acelaşi timp, supus degradării naturale sau artificiale. Energia solară şi atmosfera îi permit în mod normal să se refacă, dar procesul este
extrem de lent (4-10 secole pentru 3 cm grosime), în timp ce omul poate să-l distrugă doar în câţiva ani.
Sursele principale de poluare a apei sunt: gunoiul menajer, deşeurile zootehnice, apele reziduale menajere, gunoiştile neautorizate, WC-urile neamenajate, apa caldă industrială etc.
În zonele cu insuficienţă de apă potabilă, populaţia este afectată de boli contagioase. În lipsa
reţelelor de alimentare cu apă, fântânile având o capacitate limitată de furnizare a acesteia, oameniiîncearcă s-o economisească şi la spălatul mâinilor, a vaselor, căpătând infecţii grave, care uneori setransformă în epidemii. Dar bolile ”mâinilor murdare” nu pot fi îndreptăţite chiar şi în aceste condiţii,pe prim-plan trebuie pusă cultura sanitară a populaţiei.
Măsuri de combatere a poluării:• Luarea unor decizii care ar prevedea acţiuni concrete de ameliorare a situaţiei ecologice dinlocalităţi;• Amenajarea gunoiştilor autorizate;• Lichidarea gunoiştilor neautorizate;• Înlăturarea surselor de poluare din apropierea fântânilor;• Protecţia antierozională a solului;• Stabilizarea terenurilor ameninţate de alunecări;• Ameliorarea stării solurilor aluviale din luncile desecate;• Regularizarea păşunatului în scopul excluderii degradării solului;• Colectarea separată a deşeurilor,• Implementarea tehnologiilor pure în economia naţională;• Elaborarea Programului Naţional de diminuare a emisiei de CO2.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Definiţi termenii-cheie în baza cunoştinţelor pe care le posedaţi. Discutaţi în perechi şi prezentaţi esenţa acestora.

2. Din cursul studiat la biologie sau din alte surse, amintiţi-vă exemple de poluanţi. Repartizaţi
poluanţii de mai jos conform tabelului:

69

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

69-erupţiile vulcanice;poluarea industrială;furtunile de praf şi de nisip;
incendiile;deşeurile menajere;
Poluanţi naturali-

mijloacele de transport;
descompunerea substanţelor organice;ploile acide;gazele de seră;pesticidele.
Poluanţi artificiali

3. Analizaţi situaţia-problemă. Propuneţi câteva acţiuni de redresare a situaţiei. Cum se răsfrânge asupra stării de sănătate tipul de poluare descris?
Situaţie-problemă
La începutul anilor 70, se constată o creştere a nivelului de poluare a Mării Negre, în special
cu produse chimice utilizate în agricultură. Aceste substanţe provoacă distrugerea în masă a fitoplanctonului, hipoxia şi pieirea multor organisme acvatice.
4. Ce ştiţi despre schimbările climei în lume, în ţara noastră? Aceste schimbări afectează sănătatea populaţiei? Argumentaţi.
5. Cum explicaţi cele expuse mai jos?
Tăierea pădurilor în scopuri industriale, fără o restabilire ecologică, pune în pericol echilibrul
din biosferă, deoarece suprafeţele foresterie au un rol deosebit în formarea climei.
6. Elaboraţi un plan de măsuri în vederea combaterii poluării în raionul/localitatea în care locuiţi.
7.

70

Comentaţi schema.

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

70

TEMA 2. Efectele poluării asupra sănătăţii
Motto: ”Doar după ce va fi doborât ultimul copac, doar după ce va fi otrăvit ultimul râu,
doar după ce va fi prins ultimul peşte veţi realiza că banii nu pot fi mâncaţi.”(Profeţia indienilor Cree)
Termeni-cheie: substanţe toxice, afecţiuni, poluanţi.

Efectele poluării asupra sănătăţii
Sănătatea omului se formează sub influenţa factorilor naturali (apa, aerul, factorii climatici) şisocial-economici (condiţiile de muncă, de alimentare, de trai). Aceştia se află într-o relaţie de interconectare, adică dezvoltarea industriei, a transportului, a oraşelor acţionează asupra componentelorapei, aerului, solului, iar factorii naturali se răsfrâng asupra caracterului alimentării şi a condiţiilor deviaţă ale populaţiei.
Un mediu curat este esenţial pentru sănătatea şi bunăstarea omului.
Interacţiunile dintre mediu şi sănătate sunt extrem de complexe şi dificil de evaluat. Cele mai cunoscute efecte asupra sănătăţii se referă la poluarea aerului, la calitatea proastă a apei şi a solului, lazgomot, la schimbările climatice.
Organizaţia Mondială a Sănătăţii a definit sănătatea ca fiind starea de bine fizică, mintală şi socială, nu doar absenţa bolii sau a infirmităţii. Susţinerea sănătăţii este procesul prin care oamenii devincapabili să stăpânească mai bine şi să îşi îmbunătăţească sănătatea. Pentru a se simţi pe deplin bine
cu corpul şi spiritul, precum şi în relaţiile sociale, omul trebuie să fie în stare să identifice şi să îşiînţeleagă aspiraţiile, să coopereze cu mediul ambiant. Sănătatea este deci o resursă necesară pentruviaţă, nu scopul vieţii.
Organizaţia Mondială a Sănătăţii clasifică poluanţii atmosferici după acţiunea lor în:– Poluanţi iritanţi – pulberile, oxizii sulfului, oxizii azotului, substanţele oxidante etc. Bioxidul desulf, ca şi pulberile, au efecte iritante asupra căilor respiratorii, mai ales asupra celor superioare.
Într-o anumită măsură, poate produce leziuni ale căilor respiratorii inferioare şi chiar la nivelul
alveolelor pulmonare, pătrunderea sa fiind, de fapt, determinată de mărimea pulberii care îl vehiculează. În aceste condiţii, acţiunea sa este mai puternică, iar consecinţele sunt mult mai grave.
Bioxidul de sulf produce o serie de manifestări iritative ca: salivaţie abundentă, expectoraţie,tuse, spasme ale căilor respiratorii cu dificultate în respiraţie. Concomitent, sub acţiunea bioxidului de sulf se constată şi pierderea mirosului şi a gustului, apariţia leucopeniei şi inactivarea unor enzime cu rol în metabolismul glucidic.

71

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

71

–

–

Dioxidul de azot este de 4 ori mai iritant decât monoxidul de azot. Acţiunea iritantă asupracăilor respiratorii este asemănătoare cu cea a bioxidului de sulf, dar, fiind mai puţin solubil,
dioxidul de azot pătrunde mai adânc în căile respiratorii, uneori chiar până la alveolele pulmonare, unde, în concentraţie mare, poate produce edemul pulmonar acut. În general, principalele simptome constau în hipersecreţii, dificultate în respiraţie până la dispnee, încetareamişcărilor cililor, vibraţii şi creşterea agresivităţii germenilor. Chiar concentraţii mici de dioxid
de azot pot duce la infecţii îndelungate. În schimb, monoxidul de azot, deşi mai puţin iritant,are o acţiune toxică, în sensul combinării cu hemoglobina şi formării methemoglobinei cu
influenţe asupra transportului de oxigen, determinând fenomene asfixice, mai ales la copii.
Poluanţi fibrozanţi – sunt reprezentaţi, în primul rând, de pulberi şi sunt întâlniţi mai ales în
mediul industrial; determină fibroze, scleroze pulmonare, denumite pneumoconioze, afecţiuni
care au fost considerate multă vreme boli profesionale.
Poluanţi alergizanţi, mai ales organici – polenul, puful, părul – şi anorganici. Poluanţii cu acţiune
alergizantă pot fi încadraţi în pulberi şi gaze. Pulberile alergizante se împart în pulberi minerale şi pulberi organice. Pulberile minerale au rol alergic, cele mai cunoscute fiind: cuarţul şisilicaţii, care provoacă pneumoconioze pe un fond de sensibilizare a organismului. Pulberileorganice sunt considerate pe drept principalii factori alergizanţi din atmosfera poluată. Aici
putem încadra, în primul rând, pulberile vegetale – de ceai, cacao, turnesol, muştar, cafea etc.
Tot ca alegizanţi organici sunt încadrate unele ciuperci: Aspergilus, Penicilinium, Cladosporium etc., care se dezvoltă pe pereţii igrasioşi din locuinţe, producând frecvent alergii respiratorii sau cutanate, mai ales la copii. Polenul unor flori, arbori sau graminee este binecunoscut
în declanşarea sezonieră a unor crize de astm.

Ştiaţi că: În topul celor mai poluate 20 de oraşe din lume, 13 sunt din India. Primul loc este ocupat de
New Delhi, unde nivelul de particule din aer este de 15 ori mai mare faţă de cel recomandat
de OMS.
 Şase miliarde de kilograme de gunoaie sunt aruncate, anual, în mări şi oceane, în timp ce peste un miliard de oameni din lume nu au acces la surse de apă potabilă.
 Aerul din Beijing prezintă aceleaşi riscuri pentru sănătate pe care le are şi fumatul unui pachetde ţigări pe zi.
 Cele mai poluate 3 oraşe din Europa sunt Napoli (Italia), Pancevo (Serbia) şi Skopje (Macedonia).
 Economiile dezvoltate, alături de India şi China, cheltuiesc, anual, aproximativ 3.500 de miliarde de dolari pentru bolile şi decesele premature cauzate de poluare, potrivit OECD.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Explicaţi termenii-cheie în baza celor studiate.
3. Argumentaţi motivul poeziei.
Încotro ne îndreptăm?
Încotro se duce lumea? Încotro ne îndreptăm?
Ce se-ntâmplă cu Planeta? Unde oare alergăm?

72

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

72

A-nflorit tehnologia, navigăm pe Internet,însă am distrus natura şi-o să dispărem încet.
N-o să mai citim vreo carte, nici să scriem n-o să ştim,dacă nu vom spune “GATA”, hai cu toţi să ne oprim.
Am ajuns în punctul critic, de nu ştim să spunem “STOP”,
o s-avem în curând parte de-un al doilea “potop”.
Poluarea atmosferei se produce ne-ncetat,
iar pădurea seculară dispare şi ea treptat.
O s-ajungem ca plămânii să respire cât mai lent,
tot umplându-se întruna cu gaze de eşapament.
Iar mâncarea, ce să spunem, pesticide cu duiumul,
fructele din pomi şi ele le-au umplut gazul şi fumul.
Până când şi-n apă, frate, poluarea a ajuns,
mama noastră Terra sfântă ajunge încet de plâns.
Oameni dragi de pretutindeni, hai să ne oprim odată,dacă vrem ca peste veacuri, mama Terră să străbată.
E păcat să o distrugem, că-i frumoasă ca o zână,hai s-o protejăm cu toţii, hai să dăm mână cu mână...!!!
						
(Florea Fane Janta)
4. Elaboraţi un eseu la tema Impactul mediului ambiant asupra sănătăţii.
5. Expuneţi-vă părerea pe marginea celor redate în imaginea de mai jos.

73

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

73

Tema 3. O comunitate mai curată: colectarea diferenţiată adeşeurilor menajere
Motto:”Totul a ieşit bun din mâinile naturii, pentru a degenera în mâinile omului.”(J.-J. Rousseau)

Termeni-cheie: deşeuri menajere, reciclare, reutilizare.
Anual, în bazinele acvatice, în atmosferă şi în sol nimeresc mai mult de 50 miliarde de tone dedeşeuri, dintre care partea produselor chimice de uz casnic este considerabilă. În urma calculelor,s-a stabilit că, într-un apartament, fiecărei persoane îi revin câte 7 kg de substanţe chimice. Unde”pleacă” ele din casa noastră? De obicei, sunt aruncate la gunoi sau direct în stradă, pădure, grădină, sunt vărsate în sistemul de canalizare (soluţii de curăţare, detergenţi, rămăşiţe de vopsea,solvenţi, alte substanţe toxice).
Colectarea separată a deşeurilor este una dintre etapele esenţiale ale unui management modern
al deşeurilor, în vederea transformării lor în produse utile. Aproape toate substanţele care intră în
componenţa deşeurilor, precum hârtia, sticla, ambalajele din plastic sau cutiile metalice, pot fi colectate selectiv şi apoi valorificate.
Dezvoltarea urbanistică şi industrială a localităţilor, precum şi creşterea nivelului de trai al populaţiei antrenează producerea unor cantităţi importante de deşeuri menajere, stradale şi industriale.
Pentru a stopa creşterea cantităţii de deşeuri şi pentru a controla activităţile de colectare, detransportare, tratare, depozitare sau valorificare a acestora, s-au adoptat prevederi legislative princare s-a stabilit că:– cel care produce este şi cel care valorifică sau reciclează (firmele industriale sunt obligate
prin lege să colecteze cel puţin o parte din deşeurile rezultate din produsele lor şi să le recicleze);– toţi suntem responsabili de calitatea vieţii noastre (fiecare om este obligat să asorteze deşeurileşi să le depoziteze în containere special oferite de operatorul de salubritate din localitate).
Separarea deşeurilor reciclabile de celelalte constituie o activitate foarte necesară instituirii unor
depozite de deşeuri specializate, iar valorificarea (reutilizarea, reciclarea sau valorificarea termică) şi
tratarea ulterioară a acestora trebuie să devină mai eficientă.
Deşeurile reciclabile se separă în containere de diferite culori:– în containerele galbene se colectează ambalaje de plastic şi de metal;– în containerele verzi se colectează sticle de orice culoare;– în containerele albastre se colectează ziare, reviste, cărţi;– în containerele maro se colectează deşeuri amestecate (resturi alimentare, scutece de unică
folosinţă, conţinutul sacului de la aspirator etc.).
Pentru a avea o comunitate mai curată, este necesar ca fiecare dintre NOI să respecte câteva reguli:
Reduce! Alimentele sau celelalte produse pe care le cumpărăm sunt învelite în ambalaj, necesar
pentru a le proteja şi promova. Trebuie să ne asigurăm că alimentele pe care le procurăm ne suntpuse la dispoziţie în ambalaj şi că ulterior acesta poate fi reutilizat sau reciclat. Să nu luăm ambalaj înplus, pentru care, apropo, tot noi plătim!

74

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

74

Refoloseşte! Soluţia pentru reducerea cantităţii de deşeuri pe care o trimitem la groapa de gunoi/staţia de sortare este aceea de a găsi modalităţi de reutilizare a acestora. Se pot da la schimb, se
pot dărui celor ce au nevoie sau pot fi folosite în alte scopuri.
Reciclează! Reciclarea presupune transformarea materialelor pe care nu le mai putem folosi, alucrurilor pe care le considerăm deşeuri în produse noi. Reciclarea ţine deşeurile departe de groapa
de gunoi şi salvează resurse naturale preţioase, precum şi energie şi bani.
Regândeşte! Trebuie să fim atenţi cu lucrurile pe care le utilizăm şi cum le utilizăm. Înainte dea folosi sau de a achiziţiona un produs, trebuie să analizăm rentabilitatea acestuia din mai multe
perspective. Regândirea acţiunilor noastre şi optarea pentru produse ecologice ar salva planeta de„invazia” deşeurilor.

SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Explicaţi esenţa termenilor-cheie.
3. Comentaţi în câteva propoziţii cele redate în imagine. Realizaţi un interviu cu persoane de diverse vârste cu titlul Posibilitatea şi necesitatea colectării diferenţiate a deşeurilor în ţara noastră.

75

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

75

Referințe bibliografice
Modulul I. Corpul uman, dezvoltarea umană şi igiena
Modulul II. Activitatea şi odihna
Acte legislative şi normative
1.
Cadrul de Referință al Curriculumului Național. MECC. Chișinău: Lyceum, 2017.
2. Standarde pentru educația sexuală în Europa. Biroul Regional OMS pentru Europa și BzgA.
Centrul Federal German de Educație pentru Sănătate, BzgA. Koln, 2010.
Monografii, articole
3. Alexeiciuc A., Velișco N. Ecologia și protecția mediului. Chișinău, 2003.
4. Cartaleanu T., Cosovan O., Goraș-Postică V., Lîsenco S., Sclifos L. Formarea de competențe
prin strategii didactice interactive. Chișinău: C.E. PRO DIDACTICA, 2008.
5. Crocnan E., Chebici S., Huțanu I. Educație pentru sănătate. București: Editura Didactică și
Pedagogică R.A., 2008.
6. Drumea L., Mija V., Mistreanu T., Parlicov E., Hanbecov N. Aspecte ale bioeticii în educație.
Materiale de reper pentru diriginți, cadre didactice și manageriale din învățământul primar și
gimnazial. Chișinău: Periscop, 2007. ISBN 978-9975-9987-2-7.
7.
Lazăr V., Căprarin D. Metode didactice utilizate în predarea biologiei. Craiova: Arves, 2008.
8. Marinescu M. Didactica biologiei. Teorie și aplicații. București: Paralela 45, 2010.
9. Promovarea sănătății și dezvoltării. Ghid pentru persoanele resursă din comunitate. Chișinău, 2012.
10. Sănătatea și dezvoltarea tinerilor. Studiu de evaluare a cunoștințelor, atitudinilor și practicilor
tinerilor. UNICEF. Asociația ”Sănătatea pentru tineri”. Chișinău, 2005.
11. Viața sexuală. Enciclopedia medicală a familiei. LAROUSSE. Biblioteca Adevărul, 2011.

Modulul III. Alimentația sănătoasă
Modulul V. Sănătatea reproductivă
Acte legislative şi normative
12. Codul penal al Republicii Moldova nr. 985-XV din 18.04.2002.
13. Codul contravențional al Republicii Moldova nr. 218-XVI din 24.10. 2008.
14. Legea ocrotirii sănătății nr. 411-XIII din 28.03.1995.
15. Legea privind sănătatea reproducerii nr. 138 din 15.06.2012.
16. Legea cu privire la profilaxia infecției HIV nr. 23-XVI din 16.02.2007.
17. Legea cu privire la circulația substanțelor narcotice și psihotrope și a precursorilor nr. 382
din 06.05.1999.
18. Legea privind controlul și prevenirea consumului abuziv de alcool, consumului ilicit de droguri și de alte substanțe psihotrope nr. 713 din 06.12.2001.
19. Legea viei și vinului nr. 57-XVI din 10.03.2006, care reglementează comerțul cu băuturi alcoolice.

76

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

76

20. Hotărârea Guvernului nr. 1208 din 27.12.2010 cu privire la aprobarea Strategiei naționale antidrog.
21. Legea Republicii Moldova privind protecția consumatorilor nr. 105-XV din 13.03.2003.
22. Legea cu privire la regimul produselor și substanțelor nocive nr. 1236 din		03.07.1997.
23. Legea privind produsele alimentare nr. 78		din 18.03.2004.
24. Legea privind securitatea generală a produselor nr. 422 din 22.12.2006.
Monografii, articole
21. Consilierea și testarea la HIV a adolescenților. Ghid pentru prestatorii de servicii. Chișinău,2014.
22. Moșin V. Ginecologie reproductivă. Chișinău, 2014.
23. Promovarea sănătății și dezvoltării. Ghid pentru persoanele resursă din comunitate. Chișinău, 2012.
24. Raportul european privind drogurile. Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie,
2018.
25. Sănătatea adolescenților, factorii determinanți comportamentali și sociali (CSCŞ). Raport sumar. Republica Moldova, 2014.
26. Sănătatea și dezvoltarea tinerilor. Studiu de evaluare a cunoștințelor, atitudinilor și practicilor
tinerilor. Chișinău, 2005.
27 Suveică L. Bazele nutriției. Ghid practic. Chișinău, 2011.
28. Suveică L. Dereglări de nutriție la adolescenți. Curs de formare de formatori în asistența adolescenților. 2012.
Surse web29. https://www.capital.ro/10-mituri-despre-alcool.html
30. http://www.castlecraig.ro/dependenta/dependenta-ca-boala/mituri-dependenta
31. https://www.investigatii.md/ro/investigatii/drepturile-copilului/copilarie-furata-de-droguri
32. https://www.rotary2050.org/alfabetiperlasalute/doc/04rumeno.pdf
33. https://books.google.md/books?id=8SpDBgAAQBAJ&pg=PA109&lpg=PA109&dq=comportament+riscant&source=bl&ots=
34. https://www.healthpromotion.ie/hp-files/docs/HPM00053RM.pdf
35. https://www.youtube.com/watch?v=doAZap1n4Tc
36. https://www.youtube.com/watch?v=acY69WYxoFI
37. https://www.csid.ro/diet-sport/dieta-si-nutritie/tot-ce-trebuie-sa-stii-despre-piramida-alimentara-13602680
38. https://monitorul.fisc.md/mic/care_sunt_cerinele_de_etichetare_a_produselor_alimentare.html
39. http://www.consumator.gov.md/libview.php?l=ro&idc=180&id=1259&t=/Sfaturi-utile-pentru-consumatori/Eticheta-elementul-de-baza-al-unui-produs
40. https://ru.scribd.com/doc/180149193/Aditivii-alimentari-si-impactul-lor-asupra-sanatatii-ppt

Modulul IV. Sănătatea mintală
Acte legislative şi normative
35. Codul nr. 1316 din 26.10.2000. Codul familiei. În: Monitorul Oficial nr. 47-48, art. nr. 210 din
26.04.2001.
36. Strategia intersectorială de dezvoltare a abilităților și competențelor parentale pentru anii

77

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

77

2016-2022, aprobată prin Hotărârea Guvernului nr. 1106 din 03.10.2016. În: Monitorul Oficial
nr. 347-352, art. nr. 1198 din 07.10.2016.
37. Ordin MECC nr. 1209 din 08.08.2018 cu privire la Cursul “Educație parentală” în curricula deformare inițială. Pe: https://mecc.gov.md/sites/default/files/ordin_1209_din_08.08.18_cu_privire_la_educatia_parentala.pdf
Monografii, articole
38. Bostan D., Bodrug-Lungu V. Psihopedagogia familiei. Suport de curs. Chișinău: CEP USM,
2018. 78 p.
39. Kennedy-Moore E., Lowenthal M. S. Educație inteligentă pentru copii inteligenți. Chișinău:Litera, 2016. 372 p.
40. Manes S. 83 de jocuri psihologice pentru animarea grupurilor. Ştiințe ale Educației. Iași:Polirom, 2008. 208 p.
41. Ras P. Stima de sine: iubește-te pe tine pentru a trăi mai bine. Cum să progresezi și să ai maimultă încredere în propria persoană. București: Editura Niculescu, 2016. 166 p.
42. Relații armonioase în familie. Suport informațional. Ministerul Educației Republicii Moldova,
LaStrada, OakFoundation, 2016. 97 p.
43. Schiraldi G. R. Stima de sine. În: Didactica Pro…, nr. 2 (13), 2018, pp. 26-27.
44. Szentagotai-Tatar A., David D. Tratat de psihologie pozitivă. Iași: Polirom, 2017. 344 p.

Surse web45. https://dexonline.ro
46. https://www.la-psiholog.ro/info/ce-este-bunastarea-psihologica47. https://www.gettyimages.com/detail/photo/child-faces-royalty-free-image/117058793
48. http://mihaita19cm.blogspot.com/2012/12/ce-este-succesul-ce-este-succesul-as.html
49. https://yandex.by/collections/card/5b8ed8f655854d0095ea7f32/
50. h t t p s : / / w w w. c s i d . r o / b o l i - a fe c t i u n i / p s i h i a t r i e / s t r e s u l - d e f i n i t i e - c a u z e - f a c tori-de-stres-si-metode-de-combatere-13763206
51. https://www.csid.ro/lifestyle/psihologie-si-cariera/depresia-boala-tacuta-care-te-transforma-in-totalitate-cum-se-comporta-un-om-depresiv-16778841
52. h t t p s : / / w w w. d r e a m s t i m e . c o m / s t o c k- p h o t o - o u t l i e r - g r o u p - n e g a t i v e - p e o ple-happy-man-standing-out-guy-multiethnic-frustrated-sad-desperate-stressed-smiling-positive-image85920261
53. http://www.adolescenteen.ro/sanatate/sanatatea-mentala-mentala-si-riscuri-psihologice/
54. http://psihologicablog.blogspot.com/2015/11/ii-sanatatea-mintala-determinanti.html
55. http://www.scritub.com/jurnalism/Massmedia-ca-factor-de-influen22963.php

Modulul VI. Viața fără violență
Acte legislative şi normative
56. Convenția internațională nr. 1989 din 20.11.1989 cu privire la Drepturile Copilului. În: Tratate
Internaționale nr. 1, art. nr. 52 din 30.12.1998.
57. Declarație Universală nr. 1948 din 10.12.1948 a Drepturilor Omului. În: Tratate Internaționale
nr. 1, art. nr. 12 din 30.12.1998.
58. Legea nr. 140 din 14.06.2013 privind protecția socială a copiilor aflați în situație de risc și a

78

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

78

59.
61.

62.
63.
64.
65.

66.

67.

părinților separați de copii. Publicat: 02.08.2013 în Monitorul Oficial nr. 167-172, art. nr. 534.
Pe: http://lex.justice.md/md/348972/
Legea nr. 338 din 15.12.1994 privind drepturile copilului. În: Monitorul Oficial nr. 13, art. nr.
127 din 02.03.1995. Pe: http://lex.justice.md/viewdoc.php?id=311654&lang=1
Legea nr. 45 din 01.03.2007 cu privire la prevenirea și combaterea violenței în familie. În:
Monitorul Oficial nr. 55-56, art. nr. 178 din 18.03.2008. Pe: http://lex.justice.md/md/%20327246/Legea nr. 241 din 20.10.2005 privind prevenirea și combaterea traficului de ființe umane. În:
Monitorul Oficial nr. 164-167, art. nr. 812 din 09.12.2005. Pe: http://lex.justice.md/md/313051/
Lege nr. 121 din 25.05.2012 cu privire la asigurarea egalității. În: Monitorul Oficial nr. 103, art.
nr. 355 din 29.05.2012. Pe: http://lex.justice.md/md/343361/
Legea nr. 5 din 09.02.2006 cu privire la asigurarea egalității de șanse între femei și bărbați. În:
Monitorul Oficial nr. 47-50, art. nr. 200 din 24.03.2006. Pe: http://lex.justice.md/md/315674/
Hotărârea Guvernului nr. 434 din 10.06.2014 privind aprobarea Strategiei pentru protecția
copilului pe anii 2014-2020. În: Monitorul Oficial nr. 160-166, art. nr. 481 din 20.06.2014. Pe:
http://lex.justice.md/md/353459/
Hotărârea Guvernului nr. 270 din 08.04.2014 cu privire la aprobarea Instrucțiunilor privindmecanismul intersectorial de cooperare pentru identificarea, evaluarea, referirea, asistența
și monitorizarea copiilor victime și potențiale victime ale violenței, neglijării, exploatării și
traficului. În: Monitorul Oficial nr. 92-98 din 18.04.2014. Pe: http://lex.justice.md/viewdoc.
php?action=view&view=doc&id=352587&lang=1
Ordinul MECC nr. 77 din 22.02.2013 cu privire la Procedura de organizare instituțională și deintervenție a lucrătorilor instituțiilor de învățământ în cazurile de abuz, neglijare, exploatare,trafic al copilului.

Monografii, articole
68. Adăscăliță V., Josanu R., Moldovanu I., Epoian T. Prevenirea violenței în instituția de învățământ. Ghid metodologic. Chișinău, 2017. 116 p.
69. Leșco G. Sănătatea adolescenților. Factorii determinanți comportamentali și sociali. Raportsumar al studiului de evaluare a comportamentelor de sănătate ale copiilor de vârstă școlară
în Republica Moldova. Chișinău, 2015. 23 p.
70. Protecția copilului față de violență în instituția de învățământ. Culegere de acte normative.
Chișinău, 2017. 116 p.
71. Sîrbu S., Bodrug-Lungu V., Gradinaru I., Gorceag L., Bojenco D., Triboi I. Manual de lucru cu
abuzatorii. Manualul de instruire a specialiștilor în lucrul cu agresorii familiali. OAK Foundation. Chișinău: EuroPress, 2017, 296 p.
72. Studiul “Violența față de femei în familie”. Biroul Național de Statistică, UNDP, UNFPA, UNWomen. Chișinău: Nova Imprim SRL, 2011. 150 p.
Surse web73. https://www.unhcr.org/ro/wp-content/uploads/sites/23/2016/12/SGBVbookletROM-Extras-din-Ghidul-UNHCR-privind-prevenirea-%C5%9Fi-r%C4%83spunsul-la-violen%C5%A3a-sexual%C4%83-%C5%9Fi-de-gen.pdf
74. Material suport în domeniul activităților de prevenire a violenței față de copii pentru cadre
didactice, psihologi școlari și specialiști din DRÎTS elaborat de Centrul de Informare și Documentare privind Drepturile Copilului. Pe: http://drepturilecopilului.md/files/Material_suport_
Fenomenul_violentei_fata_de_copii.pdf

79

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

79

75. Studiu “Siguranța copiilor pe Internet”. La Strada Moldova, 2017. Pe: http://lastrada.md/files/
resources/3/Siguranta_copiilor_pe_Internet__final.pdf
76. http://amicel.cnpac.org.md/pentru-profesionisti/tulburarile-de-anxietate
77. https://9vremparinti.ro/bullying-ce-este-si-cum-se-manifesta-acest-fenomen-ghid-pentruparinti/
78. https://iite.unesco.org/files/news/639352/Prevenirea-violen%C8%9Bei-%C3%AEn-institu%C8%9Bia-de-%C3%AEnv%C4%83%C8%9B%C4%83m%C3%A2nt-Ghid-metodologic-2017.pdf
79. https://www.publika.md/statistici-privind-violenta-in-familie-din-tara-noastra-peste-9000de-cazuri-in-primele-10-luni-ale-anului-_3024099.html#ixzz5flnnEtYu
80. https://covasnamedia.ro/social/mituri-despre-violenta-domestica---spune-nu-violentei-in-familie
81. https://www.aikiseishin.ro/blog/bullying/
82. https://www.blogintandem.ro/o-poveste-despre-bullying-copii-care-hartuiesc-alti-copii/
83. https://adevarul.ro/tech/internet/hartuirea-online-cyberbullying-ul-cele-mai-mari-probleme-internet-adolescenti-afectati-1_5a1bf67f5ab6550cb895be91/index.html
84. https://oradenet.salvaticopiii.ro/viata-ta-online/prietenii/ce-este-cyberbullying-ul
85. http://www.siguronline.md
86. https://siguronline.md/rom/parintii/informatii-si-sfaturi/siguranta-copilului-online-in-patru-pasi
87. http://www.mfa.gov.md/traficul-fiinte-umane/
88. https://sputnik.md/radio_podcasturi/20181018/22581084/Moldova-trafic-fiinte-umane.html
89. https://www.gettyimages.com/detail/photo/human-trafficking-royalty-free-image/505633283
90. http://lastrada.md/rom/traficul-de-fiinte-umane
91. https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC5843209/
92. http://www.migratiesigura.md
93. http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view&view=doc&id=352587&lang=1
94. http://lastrada.md/rom/telefoane-de-incredere
95. http://www.telefonulcopilului.md
96. http://www.sighet-online.ro/index.php?option=com_content&view=article&id=11017:ce-este-stigmatizarea&catid=81:psihologie&Itemid=140
97. http://egalitate.md/contacts/
98. https://egalitate.md/wp-content/uploads/2016/04/Legea-121_site.pdf
99. http://sutliana.wordpress.com/activitatea-comisiei/combaterea-discriminarii-ghidul-metodologic/
100. https://www.vrc.crim.cam.ac.uk/VRCconferences/conference/violencereductionreport101. https://www.slideserve.com/lali/dezvoltarea-emo-ional-i-social-a-copilului-i-adolescentului
102. https://www.suntparinte.ro/inteligenta-emotionala-definitie
103. http://www.evenimentespirituale.ro/curs_brasov_gestionarea_emotiilor_tehnici_si_metode_443

Modulul VII. Sănătatea şi mediul
104. Cadrul de fererință al curriculumului național. MECC al Republicii Moldova. Lyceum. Chișinău
2017.
105. Viața sexuală. Enciclopedia medicală a familiei. LAROUSSE. Biblioteca Adevărul. 2011.
106. Educație pentru sănătate. Elena Crocnan. Sultana Chebici. Irina Huțanu. Editura didactică și

80

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

80

pedagogică, R.A. 2008.
107. Metode didactice utilizate în predarea biologiei. Viorel Lazăr. Daniela Căprarin. Editura ARVES. 2008.
108. Formarea de competențe prin strategii didactice interactive. Tatiana Cartaleanu, Olga Cosovan, Viorica Goraș-Postică, Sergiu Lîsenco, Lia Sclifos.Prodidactica. Chișinău 2008.
109. Ecologia și protecția mediului. Angela Alexeiciuc, Nadejda Velișco. Chișinău 2003.
110. Promovarea sănătății și dezvoltării. Ghid adolescenților pentru persoanele resursă din comunitate. Chișinău 2012.
111. Standarde pentru Educația sexuală în Europa. Biroul Regional OMS pentru Europa și BzgA.
Centrul Federal German de Educație pentru Sănătate, BzgA. Koln 2010.
112. Sănătatea și dezvoltarea tinerilor. Studiu de evaluare a cunoștințelor, atitudinilor și practicilor
tinerilor. UNICEF.Asociația”Sănătatea pentru tineri”. Chișinău 2005.
113. Didactica biologiei. Teorie și aplicații. Mariana Marinescu. Editura Paralela 45. 2010.

81

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

81

Cuprins
Clasele VII-IX
Modul I. Corpul uman, dezvoltarea umană şi igiena.........................................................................1
Modul II. Activitatea şi odihna ......................................................................................................... 11
Modul III. Alimentaţia sănătoasă .....................................................................................................19
Modul IV. Sănătatea mintală ............................................................................................................ 27
Modul V. Sănătatea reproductivă ................................................................................................... 39
Modul VI. Prevenirea abuzului de substanţe nocive ........................................................................ 54
Modul VII. Viaţa fără violenţă şi discriminare .................................................................................... 66
Referinţe bibliografice .......................................................................................................................83MODULULI
Corpul uman,dezvoltarea umană şi igiena

Modulul I

Clasele VII-IX

Corpul uman,dezvoltarea umană
şi igiena
TEMA 1. Modificări fiziologice înadolescenţă. Maturizarea.
Motto: „Să ne reîntoarcem la viaţa de adolescent, chiar dacăeforturile şi drumurile ce duc acolo sunt întortocheate şi dificile. Odată ajunşi însă, la frumuseţea spiritului adolescentin, vomcrede şi mai mult în nemurirea noastră”.
(Adrian Ibiş)Termeni cheie: pubertate, adolescenţă, maturizare, modificări fiziologice.
Pubertatea este perioada de trecere de la copilărie la maturitate, perioada în care organismul sepregăteşte pentru maturitate, începe între anii 8-9 şi durează până la 15-16 ani. În această perioadă
corpul uman suferă schimbări totale, la nivel: fizic, mintal, dar şi sexual.
Adolescenţa este perioada importantă în dezvoltarea fizică, mentală şi sexuală a fetelor şi băieţilor care include una dintre cele mai evidenţiate etape din viaţa unei persoane ce reprezintă trecerea
de la etapa de copil la cea de adult.
Adolescenţa este perioada de la 10 - 19 ani şi se divizează în 3 perioade:10 - 13 ani – timpurie
14 - 16 ani – medie
17 - 19 ani – târzie
Adolescenţa este perioada cea mai indicată pentru promovarea grijii faţă de propria sănătate.
Prevenirea deprinderilor nocive (fumat, consum de substanţe psihoactive) este oportună anumeîn adolescenţă, deoarece în această perioadă se formează concepţia despre lume, se interiorizează
normele comportamentale (stereotipurile gender, deprinderile alimentare, comportamentul sexual,
atitudinea faţă de conflict şi risc, imaginea de sine) care vor influenţa sănătatea şi bunăstarea.
Adolescenţa include o parte componentă - pubertatea, cu durata de câţiva ani, în decursul căreia

Educaţie pentru sănătate

1

au loc schimbări intense în organismul fetelor şi al băieţilor legate de maturizarea sexuală. Cu pubertatea, de fapt, încep modificările din adolescenţă, care în medie, au loc:
– la fete – la vârsta de 8-9 ani– la băieţi – la vârsta de 10-11 ani
Modificările fiziologice indică începutul maturizării şi încep odată cu intensificarea creşterii. La
baza percepţiei corporale stau atât observaţiile individuale, cât şi reacţia celor din jur. Încă până aîncepe a se maturiza, copilul are propria viziune despre corpul său, are o atitudine pozitivă sau negativă faţă de el.
Aprecierile celor din jur referitoare la aspectul exterior al adolescentului influenţează imaginea desine, emoţiile trăite, atracţia sexuală. Deseori adolescentul suferă nu din cauza unor defecte corporale obiective, dar din cauza lipsei de aprecieri privind exteriorul, din partea celor din jur.
Fiecare adolescent are graficul său individual şi ritm diferit al modificărilor fiziologice care este
influenţat, în primul rând, de ereditate, apoi de factorii externi, cum ar fi efortul fizic, modul de alimentare etc.
Schimbările intense ce survin în perioada pubertăţii sunt determinate de activarea procesului deproducere a hormonilor în organismul fetelor şi băieţilor.
Modificări fiziologice în adolescenţă
Înălţimea şi greutatea:– adolescenţa este caracterizată de o rată de creştere foarte mare, fiind mai mică numai decât
cea din perioada nou-născutului;– greutatea se dublează în majoritatea cazurilor;– înălţimea creşte cu circa 25%;– la fete această creştere survine, în medie, cu 2 ani mai devreme decât la băieţi;– rata de creştere este absolut individuală şi nu se supune unor normative generale;– ereditatea, alimentaţia şi starea generală de sănătate sunt factorii determinanţi ai ratei decreştere a masei şi greutăţii în adolescenţă.
Dezvoltarea sexuală:– dezvoltarea sexuală include toate schimbările din organismul uman, în special, dezvoltareaorganelor genitale, atât ca formă şi structură, cât şi ca funcţie, apariţia semnelor sexuale secundare, creşterea rapidă a corpului şi se finisează cu apariţia capacităţii de reproducere;– dezvoltarea semnelor sexual secundare – un proces hormonal dependent – marchează debutul pubertăţii;– schimbările survin într-o ordine bine stabilită în decursul câtorva ani, dar timpul apariţiei şidurata lor pot varia mult la fiecare persoană în parte.
Starea emoţională şi comportamentul adolescentului:– grija exagerată faţă de aspectul exterior, însoţit de labilitate emoţională;– impedimente/dificultăţi în gestionarea emoţiilor;– nevoia de intimitate (spaţiu propriu în casă, să nu se atingă zonele intime, să nu fie luate lucrurile personale ş.a.);– dorinţa de a fi independent, de a lua anumite decizii.
Este important de reţinut:
Vârsta apariţiei modificărilor fiziologice poate varia într-un mod individual în limite destul de largi.
Este necesară consultaţia specialistului medic, numai în cazul în care apariţia schimbării iese dinaceste limite.

2

Educaţie pentru sănătate

Este cu mult mai important ca modificările să fie succesive, decât să ţinem cont de un anumit termen.
Dezvoltarea sexuală este principalul proces fiziologic care caracterizează perioada maturizării înadolescenţă!
Calendarul modificărilor fiziologice (schimbărilor) din organismul fetelor în perioada maturizării
Denumirea schimbării

Vârstadebutului

Vârsta finisării

Vârsta medie /maximă a schimbării

1. Schimbările în dimensiunile 8-9 ani
corpului.

17-18 ani

Decurge pe întreaga
perioadă pubertară

2. Creşterea rapidă în înălţime.

9-10 ani

15-16 ani

12-13 ani – saltul
exploziv al creşterii înînălţime (cu 8-11cm)

3. Dezvoltarea glandelor mamare (poate fi asimetrică).

8-13 ani”înmugurirea
sânilor”

14-15 ani – aspect matur. 10,5-11 ani în mediu
Se finisează complet după survine ”Înmugurireanaşterea primului copil
sânilor”

4. Apariţia pilozităţii de tip fe- 10-11 ani
minin (iniţial în zona pubiană,apoi axilară).

14-15 ani

Apare în medie la 11-12
ani

5. Menarhe (apariţia primei
menstruaţii).

Intervalul de la 9 la 15 ani

În medie, la 12-13 ani

Intervalul dela 9 la 15 ani

Calendarul modificărilor fiziologice (schimbărilor) din organismul băieţilor în perioada
maturizării
Denumirea schimbării

Vârstadebutului

Vârsta finisării

Vârsta medie/maximă
a schimbării

1. Creşterea în dimensiuni atesticulelor (poate fi asimetrică).

10-13.5 ani

14.5-18 ani

De la 11.5 la12 ani

2. Apariţia pilozităţii de tip
masculin (iniţial în zona pubiană, apoi axilară). Se intensifică activitatea glandelor sudoripare, şi ca rezultat aparetranspiraţia cu miros intens.

10-15 ani

14-18 ani

12-13 ani

3. Schimbările din laringe, în- 13 anigroşarea timbrului vocii, dezvoltarea ,,mărului lui Adam”.

15 ani13.5-14 ani

4. Creşterea în dimensiuni aorganelor genitale masculine
în totalitate.

11-14.5 ani

13.5-17 ani

12.5-14.5 ani

5. Creşterea explozivă acorpului în înălţime, a masei
musculare, lărgirea umerilor,etc.

10,5-16 ani

13-17,5 ani

13-14 ani.

Corpul creşte până la 20- Saltul exploziv de25 anicreştere, 11-13 cm

Educaţie pentru sănătate

3

6. Apariţia erecţiilor şi a ejaculării spontane (,,vise umede”).

Diapazonul
de la 8-9 anila 21 ani

Diapazonul de la 8-9 anila 21 aniÎn medie, la 13-13.5
ani apar primele poluţii
nocturne (,,vise umede”)

Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Definiţi termenii cheie, în baza informaţiei lecturate.
2. Elaboraţi un set de reguli (4-5) de igienă personală, strict necesare pentru respectare, în perioada maturizării.
3. Stabiliţi ordinea corectă a schimbărilor pubertare din organismul băieţilor/fetelor.
4. Analizaţi informaţiile prezentate în tabele, referitoare la fete şi la băieţi şi identificaţi asemănările la nivelul modificărilor fiziologice.
5. Formulaţi o deviză personală care s-ar potrivi pentru perioada adolescenţei şi a maturizării.

TEMA 2. Specificul igienei corporale, inclusiv a celei intime, încorespundere cu sexul şi vârsta elevilor.
Motto: ,,Igiena individuală şi a colectivităţilor umane este, cred, prima condiţie a civilizaţiei”.
(Dumitru Constantin Dulcan)
Termeni cheie: igienă individuală, igienă intimă.
”Igiena” are multe aspecte caracteristice care încep cu igiena personală (deprinderi de viaţă
sănătoasă, curăţenia corpului şi a vestimentaţiei, alimentaţia sănătoasă, un regim echilibrat de odihnă şi mişcare), continuă cu igiena în locuinţă/încăpere (curăţenia, iluminarea, aerisirea, pregătirea
bucatelor).
Multe persoane au propria înţelegere referitoare la semnificaţia termenului de ,,igienă”, în modgeneral şi „igienă intimă’’, în mod special.
Evidenţiem unele practici de igienă personală:Spălarea frecventă a corpului, a mâinilorSpălarea dinţilor, cel puţin de 2 ori pe zi
Folosirea lengeriei curate şi schimbarea ei cât mai frecventPăstrarea curăţeniei hainelor şi a încălţăminteiPăstrarea curăţeniei zonei de locuit etc.
Atenţie! Este important ca fiecare adolescent să ştie că periuţa de dinţi, pieptenele, unghiera sau
forfecuţa pentru manichiură, aparatul de ras, batista, prosopul, lengeria intimă – toate acestea suntobiecte proprii şi nu se împrumută!
Igiena intimă la fete/femei se rezumă la spălarea vulvei şi a zonei genitale exterioare-zona perineală şi anusul. La vulvă este important ca zonele din jurul labiilor şi zona clitorisului să fie menţinutecurate.

4

Educaţie pentru sănătate

Regulile în respectarea igienei intime constau în:
1. spălarea organelor genitale cu apă curgătoare şi săpun obişnuit, fără diverse adausuri, poatefi şi săpun pentru copii;
2. mişcările mâinii trebuie să se efectuieze în direcţie antero-posterior, adică dinspre faţă înspre
spate pentru a nu aduce bacterii din zona anală către vagin sau uretră.
În mod normal, spălăturile vaginale nu sunt necesare, vaginul are o activitate de autocurăţare, iar
mediul vaginal este acid, astfel, nu permite dezvoltarea bacteriilor patogene. Spălăturile vaginale serecomandă numai în cazuri speciale, recomandate de medic.
Sângerarea menstruală nu trebuie să fie un ,,subiect interzis”. Igiena intimă în acest caz înseamnă
folosirea unor absorbante care să se potrivească cu fluxul sanguin caracteristic, dar şi schimbarea
la timp a acestor absorbante. Există absorbante externe şi interne (tampoane). Capacitatea de absorbţie este specificată printr-un număr de picături desenate pe ambalaj, începând de la flux redus(o picătură) până la flux abundent (5 picături). Este recomandabil, să se folosească ziua absorbant
intern, noaptea – absorbant extern.
Important: Tampoanele şi absorbantele externe să fie purtate nu mai mult de 4-5 ore! Dacă sepoartă mai mult, în ele se pot dezvolta infecţii care pot afecta sănătatea.
Igiena intimă la băieţi/bărbaţi se rezumă la spălarea cu apă curgătoare şi săpun a organelor
genitale. Diferenţa ,,manevrelor” depinde de starea penisului-circumcis sau necircumcis.
Băieţii/bărbaţii cu penisul necircumcis trebuie să ţină cont de faptul că, sub pielea care acoperă
capul penisului (prepuţ) este locul unde se acumulează ,,smegmă” – o substanţă formată în cea
mai mare parte din sebum şi celulele moarte ale pielii. Smegma trebuie spălată pentru a evita posibilile infecţii în cazul în care aceasta se acumulează, apoi urmează scrotul (punga de piele careacoperă testiculele), zona perineală şi anusul. Săpunul trebuie să fie neutru din punctul de vedere
al acidităţii.
Important: Nu forţaţi decalotarea! Dacă decalotarea este dificilă se ia legătura cu medicul de familie, deoarece există riscul unei parafimoze, adică pielea se adună în cea mai proieminentă zonă acapului penisului şi nu poate fi adusă înapoi, ,,strangulând” glandul (capul penisului).
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei.
2. Analizaţi anatomia organelor de reproducere, în baza imaginilor (pot fi propuse imagini dinorice surse informaţionale).
3. Elaboraţi 3 mesaje convingătoare pentru colegul şi 3 mesaje pentru colega de clasă, privindnecesitatea respectării igienei intime.
4. Activitate practică: se demonstrează diverse tipuri de absorbante, se analizează inscripţiile depe ambalaj, se fac unele concluzii privind selectarea absorbantelor.
5. Elaboraţi un eseu, de până la o pagină, la subiectul ,,Însuşesc deprinderi de viaţă sănătoasă
pentru a deveni în viitor un părinte exemplar”.

Educaţie pentru sănătate

5

TEMA 3. „Standardele” de frumuseţe promovate în media – evaluare
critică.
Motto: „Unii oameni indiferent cât de bătrâni sunt, niciodată nu îşi pierd frumuseţea. Au mutat-o dinfeţele lor în inimile lor.”(Martin Buxbaum)
Termeni cheie: frumuseţe, standarde de frumuseţe.
Ce este, de fapt frumuseţea?
Frumuseţea e abstractă, concretă, interioară, exterioară, dar totuşi abordarea frumuseţii este subiectivă.
Fiecare percepem frumosul într-un mod diferit şi considerăm că asta nu se va schimba niciodată.
Dar contrar credinţei noastre, există influenţa mass-mediei care vor să impună standarde de frumuseţe foarte greu de atins.
Standardele de frumuseţe se schimbă
Dacă ar fi să ne gândim puţin, idealul de frumuseţe feminin a existat de la începutul timpurilor,el schimbându-se treptat pentru a se încadra în normele vremii. În perioada renaşterii, femeile careastăzi ar fi considerate supraponderale erau apreciate pentru naturaleţea corpului lor.
În era victoriană erau în vogă corsetele care erau menite să realizeze efectul „taliei de viespe”, otalie nesănătos de subţire. Iar în prezent, ideea taliei de viespe şi obsesia de a nu pune vreun kilogram în plus încă există şi, din păcate, ia amploare.
De ce „din păcate”? Pentru că este trist cât de uşor putem fi influenţaţi de un concept atât desuperficial precum frumuseţea fizică. Desigur, mereu s-a pus un accent prea mare pe acest tip defrumuseţe, dar acum se întâmplă mai mult decât oricând. Printr-o ,,mică” exagerare, putem spune că
am ajuns la un apogeu al superficialităţii.
Când se discută despre ”standardele” de frumuseţe în mass-media, este vorba în special despre
femei, dar aceasta nu înseamnă că nu există presiune şi asupra bărbaţilor să obţină corpul ”ideal”.
De-a lungul timpurilor, bărbaţii au trebuit să se ocupe şi ei de imaginea corpului lor. De fapt, corpul
masculin ,,perfect” s-a schimbat drastic în timp, chiar mai mult decât cel al femeilor.
Grecii antici erau foarte preocupaţi în ceea ce priveşte idealurile lor de frumuseţe, bărbaţii ,,frumoşi” considerându-se slabi dar cu muşchii bine lucraţi. Pe parcurs, standardele s-au mai schimbat
de la slabi la ponderali în epoca de aur de exemplu, greutatea însemnând bogăţie şi bunăstare pe
atunci. Astăzi, tendinţele sunt de a avea un corp atletic, ceea ce nu este rău, dar problema apare ladorinţa excesivă de a creşte masa musculară, în special utilizând diverse suplimente hormonale.
Obsesia cu muşchii sau cu „talia de viespe” va trece cu siguranţă şi, sperăm, într-o zi un corp
„perfect” va fi orice corp pe care îl are omul în mod natural.
Standarde de frumuseţe promovate de mass media în scop comercial
Atitudinea faţă de frumuseţe nu ţine doar de noi. Suntem influenţaţi să gândim astfel, iar de cele
mai multe ori, nici nu conştientizăm. Suntem influenţaţi de mass-media, aceasta folosind tehnici demanipulare în masă pentru a ne corupe gândirea.

6

Educaţie pentru sănătate

Manipularea înseamnă găsirea nesiguranţelor, temerilor, a punctelor slabe şi folosirea lor pentru
a impune anumite comportamente, fără a se apela la constrângeri. Mass-media manipulează prinpresă, radio, televizor, internet, etc.
Recent, s-a realizat un studiu pe această tema, care a demonstrat cum principala nesiguranţă afemeilor, frumuseţea fizică, este folosită în diferite tehnici de marketing. În urma studiului, s-a ajuns
la concluzia că de-a lungul timpului, reclamele dedicate femeilor s-au bazat pe acelaşi principiu:“You’re not good enough” / ”Tu nu eşti îndeajuns de bună”.
Frumuseţe artificială împotriva stimei de sine
85% din ceea ce găsim în revistele de frumuseţe ne fac să ne simţim inferioare/i şi departe deperfecţiune, iar de aici începe cercul vicios. Cercul vicios al tulburărilor alimentare (anorexie, bulimie), consumului de suplimente hormonale, al depresiei, anxietăţii sociale, operaţiilor estetice iar ca
rezultat, ajunge să ne scadă stima de sine.
Mii de femei ajung să se automutileze sau pot recurge chiar la suicid pentru că nu vor ajunge niciodată la acel ideal de frumuseţe prezentat de mass-media. Însă un detaliu important pe care nu îlmenţionează nimeni este că acel ideal e defapt intangibil, iar perfecţiunea supremă nu există.
Perfecţiunea = producţie în masăSuntem atât de prinşi în această idee de perfecţiune încât nu ne dăm seama că nu vom ajunge
niciodată la ea. Cu toate acestea, ni se dau speranţe false. ,,Dacă ne cumperi produsele, vei arată că
femeia din imagine”, şi lângă articol este o imagine cu o femeie cu un abdomen plat, talie subţire, sâniplini şi şolduri late. „Modelează-ţi corpul şi fii bărbatul ideal pentru femeia ta” – promovează multiplele reţele sociale şi companiile care comercializează suplimente hormonale dar şi reţelele sălilor deantrenament şi forţă.
Perfecţiunea e văzută ca albul imaculat, ca un puzzle fără piese lipsă, însă, adevărul e că uneorinu găseşti ultima piesă a puzzle-ului şi că albul mai are câte odată pete de gri. În căutarea perfecţiunii, ajungem să pierdem esenţialul: pe noi înşine.
Pierdem un original printre copii. Nu ne mai recunoaştem în oglindă pentru că am recurs la metode drastice să facem parte din tipar. Ne conformăm unor idei cu care înainte poate nici nu eram deacord. Ne schimbăm pentru a fi pe placul altora, pentru a fi acceptaţi când noi nu ne acceptăm pe
sine.
Trebuie ca toţi să fim la fel?
Aici greşim noi. Nu ne acceptăm pe sine. Nimeni n-a spus că va fi uşor, însă trebuie să învăţăm să
ne acceptăm pe noi înşine cu bune şi cu rele pentru ca stima noastră de sine să nu aibă de suferit.
Trebuie să înţelegem că avem atuuri dar şi slăbiciuni, că orice întreg e format din mai multe părţi.
Trebuie să înţelegem că avem zile bune şi zile proaste, că poate nu vom reuşi să facem totul ca lacarte, şi că asta e în regulă.
Asta înseamnă să fie uman. Să alergi, să cazi, să te ridici de jos şi să alergi de două ori mai repede. Nu trebuie să ne conformăm unor idei doar pentru că ni se spune că ar trebui. Nu trebuie să ne
schimbăm doar pentru a fi acceptaţi de alţii.

Educaţie pentru sănătate

7

Ceea ce contează cu adevărat suntem noi. Ce simţim, ce gândim, ce facem, ce suntem.
Standardele de frumuseţe au fost şi vor fi într-o continuă schimbare dar frumuseţea interioară rămâne.

Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei.
2. Împreună cu colegii elaboraţi un portofoliu cu tema ,,Moda secolului XXI”.
Documentaţi-vă privind caracteristicile modei masculine şi feminine în anii 1930, 1950, 1970, 2000.
Comentaţi materialele selectate.
3. Joc de rol ,,Vârsta potrivită”
Clasa se organizează în 3 grupuri:
1. Grupul T (părerea tatălui)2. Grupul M (părerea mamei)
3. Grupul C (părerea copilului)

8

Educaţie pentru sănătateGrupul T nu va fi de acord cu schimbarea aspectului copilului, grupul M va fi de acord cu schimbarea aspectului copilului, iar grupul C va alege schimbarea.
Finalul activităţii va fi răspunsul la întrebarea: la ce vârstă credeţi că ar trebui să vi se permită
să decideţi singuri adoptarea unei schimbări definitive ale aspectului vostru?
4. Organizaţi dezbateri la subiectul: „SUSŢINEM promovarea metodelor tradiţionale şi naturiste de îngrijire a exteriorului”.
5. Redactaţi un eseu: „Trebuie ca toţi să fim la fel ?”TEMA 4. Produsele şi serviciile cosmetice – beneficii şi riscuri:
manichiura, pedichiura, cosmetica, etc.
Motto: „Nici un produs cosmetic nu-i mai bun pentru frumuseţe precum este fericirea.”(Maria Mitcheli)
Termeni cheie: produse cosmetice, servicii cosmetice.
Iubim produsele cosmetice, fie că vorbim de loţiuni, fie că vorbim de rujuri şi farduri, pe toate leam lua de pe tejghea acasă. Cu greu vom găsi o femeie care să spună că are prea multe şi că nu ar
accepta o sesiune de machiaj profesionist.
Trebuie să cunoaştem avantajele pe care ni le oferă aceste produse, dar şi dezavantajele lor.
Chiar dacă la moment nu se vede, mai târziu vom observa că tenul nostru a îmbătrânit prematur.
Oricât de sănătoase nu s-ar spune despre ele că sunt, nimeni nu oferă garanţie 100%.
De regulă, produsele cosmetice conţin substanţe chimice care lasă urme ireparabile în tenul nostru. Cu siguranţă că nu ne dorim una ca asta?
Dacă produsele cosmetice sunt vechi sau expirate, ne putem alege cu iritaţii ale pielii şi chiar cu
procese inflamatorii ale ochilor, care netratate la timp, pot duce la afecţiuni mai grave. Ochii suntconsideraţi ca cele mai sensibile organe şi care din neatenţia noastră pot avea mult de suferit. Ochii
au nevoie de îngrijire permanentă, de aceea trebuie să folosim produse cosmetice în termen, să nu
le folosim la comun şi să purtăm ochelari de soare cu lentile protectoare.
Produsele cosmetice dau dependenţă, poate nu la propriu, dar se cunoaşte faptul că, este dificil
să ieşim din casă fără puţin fond de ten şi un fard iluminator.
De multe ori cheltuim sume de bani foarte mari pe nişte produse perisabile şi care uneori nu se
merită.
Când vrei să beneficiezi de un serviciu cosmetic, nu trebuie să o faci fără măsuri de precauţie.
Este totuşi, surprinzător cât de neatenţi sunt tinerii atunci, când se programează la o şedinţă
de manichiură, pedichiură sau de tratament cosmetic. În majoritatea cazurilor ei nu se informează
despre calitatea serviciilor acordate de salonul ales.

Educaţie pentru sănătate

9Înainte de a merge la salon se recomandă, să-ţi adresezi următoarele întrebări:• Salonul la care apelezi este autorizat?
• Persoanele care oferă serviciile au pregătirea adecvată?
• Produsele pe care le folosesc sunt în garanţie şi corespunzătoare scopului?
• Instrumentele folosite sunt dezinfectate?
• Nu solicita servicii cosmetice dacă nu ai răspunsuri la aceste întrebări.
Atenţie! Un serviciu cosmetic precar, realizat în condiţii neigienice, poate fi cauza multor îmbolnăviri: micoze, viroze, bacterioze şi chiar râie.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei. Ce ne sugerează autorul?
2. Enumeraţi factorii de risc la care te poţi expune în cazul utilizării serviciilor acordate în saloanele de frumuseţe.
3. Redactaţi unele norme/cerinţe faţă de serviciile cosmetice.
4. Organizaţi dezbateri la subiectul ,,Avantajele şi dezavantajele utilizării produselor cosmetice”.
5. Analizaţi filmuleţul: Cum utilizez corect produsele cosmetice?
6. Redactaţi un poster publicitar: ,,Servicii cosmetice de calitate”.

10

Educaţie pentru sănătate

MODULULII

Activitatea și odihna

Modulul II

Clasele VII-IX

Activitatea
și odihna
TEMA 1. Timpul de muncă și timpul deodihnă. Importanța somnului.
Motto: ,,Împarte-ți timpul cu grijă dacă vrei să te odihnești”.
(Benjamin Franklin)
Termeni cheie: somn, efort intelectual, efort fizic
Copilul crește și se educă după principii raționale de viață,atât în familie cât și în societate. Există un echilibru între activitatea zilnică, pe de o parte și activitatea de odihnă și somn pede altă parte.
Volumul și intensitatea activităților zilnice variază în funcție de vârstă și de preocupările particulare ale copilului.
În activitățile desfășurate în timpul zilei elevii depun atât efort fizic cât și intelectual. Dacă volumul
și intensitatea activităților nu este bine dozat, atunci poate duce la oboseală preamatură, la diminuarea
poftei de mâncare, tulburări ale somnului, întârzieri ale dezvoltării armonioase, psihice și fizice.
Efortul intelectual reprezintă ansamblul de activități intelectuale pe care elevii le desfășoară: citit,
scris, de calculare, de memorare etc. Activitatea intelectuală, rațional organizată, reprezintă un mijloc
de promovare a sănătății mintale ale elevului.
Elevul încă din primii ani de școală desfășoară
o activitate ușoară sau medie, ca rezultat sistemul
nervos și locomotor au nevoie de recuperare, așaîncât după masa de prânz, 1-2 ore de somn suntbinevenite pentru refacerea forțelor în vederea reluării activității fizice și intelectuale. După efectuarea lecțiilor se recomandă o altă perioadă de odihnă sub forma unor lecturi, jocuri la aer liber, sport.
Seara, înainte de somn elevul poate petrece timpulplăcut ascultând muzică, vizionând televizorul.

Educaţie pentru sănătate

11

Durata medie a timpului alocat efectuării lecțiilor acasă variază de la o clasă la alta, dar, în generalnu trebuie să depășească 2 -3 ore.
Capacitatea de muncă este mai mare în timpul zilei decât noaptea. Între orele 7-9 dimineața capacitatea este mai redusă, între 9 și 12 se înregistrează cea mai mare putere de muncă din tot parcursul zilei, scade din nou între 13 și 15, urmând să crească între 16 și 18, iar după 20 scade semnificativ.
Organizarea judicioasă a timpului liber le crează elevilor răgaz pentru odihnă activă: plimbări la aer
curat, practicarea unor activități sportive, ajutor părinților în treburile gospodărești etc.
Ziua de muncă a copilului trebuie să se încheie cu un somn bine meritat, în vederea refacerii organismului și în special a sistemului nervos.
Importanța somnului
Somnul joacă un rol vital pentru sănătatea noastră și este un
indiciu de sănătate fizică și psihică a omului.
Încă în timpurile vechi se zicea: la masa mare a naturii, somnul
este cel mai mare deliciu. Numeroși poeți au proslăvit somnul careîi aduce liniște omului oboist, îl scapă de zbucium, îi alină durerea.
F.Tiutcev scria: Rănile zilei le vindeci cu somn. Felul în care nesimțim pe parcursul zilei depinde în mare măsură de ceea ce se întâmplă cu noi în timp ce dormim. În
timpul somnului corpul nostru ,,lucrează pentru sănătatea creierului și funcțiilor lui”. Somnul nu poatefi înlocuit prin nimic. Un somn insuficient aduce daune organismului în întregime, mai ales creierului,
din care cauză slăbește memoria, istețimea intelectuală și randamentul general.
Un om matur trebuie să doarmă în medie 8 ore pe zi. Durata și profunzimea somnului depind decaracterul omului, de vârstă, de felul muncii, obișnuințe, de gradul de oboseală. Unele personae îșipăstrează randamentul normal și se simt bine, deși dorm doar 5-6 ore pe zi.
Aerul proaspăt, plimbările în aer liber, înlesnesc adormirea, măresc durata somnului și profunzimea
acestuia. Iată de ce este atât de folositor a introduce în regimul zilei plimbări regulate seara înaintede somn, pentru a face un răgaz de la munca intelectuală și să te pregătești de culcare. Respectândstrict orele de culcare, înlesnim adormirea și somnul devine mai profund. Somnul sprijină o creștere
sănătoasă și ajută la eliberarea hormonului creșterii (somatotropina).
Anumiți factori ne pot deregla somnul: o cină copioasă, o știre inopinată, ceaiul și cafeaua.
Somnul prea îndelungat este, de asemenea dăunător pentru omul sănătos. Despre aceasta eminentul pedagog C.Ușinschi spunea: somnul excesiv stimulează procesele vegetative mai mult decât
de aceasta are nevoie organismul, astfel, omul poate să devină nepăsător, trândav, îi mărește volumul
corpului.
Din lipsa somnului crește de asemenea și riscul de obezitate, apariția unor boli cardiace, tensiune
arterială mărită, diabet zaharat și chiar infarct miocardic.
Câteva sfaturi pentru un somn liniștit:• Încearcă să faci întuneric în camera pentrua a avea un somn adânc.
• Pastrarea liniștii este foarte importantă.
• Pentru sănătatea spatelui alege-ți o saltea dreaptă, elastică și confortabilă.
• Lengeria curată și aerul proaspăt sunt factorii cheie pentru un somn liniștit.

12

Educaţie pentru sănătate

Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul temei, făcând trimitere la tema lecției.
2. Reproduceți schema reper a temei:• Ce este somnul?
• Descrie importanța somnului.
• Care sunt daunele lipsei somnului?
• Propuneți masuri pentru menținerea unui somn liniștit.
3. Explicați, ce s-ar putea întâmpla în următoarele situații:• Zilnic te culci la orele 24.00 și te trezești la orele 6.00
• Zilnici te culci la orele 22.00 și te trezești la orele 7.30.
1. Elaborați un regim optim de efort fizic și intelectual pentru un elev de gimnaziu.
2. Analizați filmulețele video ,,Activitatea de muncă și de odihnă a adolescentului” și expuneți-văpărerea.

TEMA 2. Modalități și abilități de organizare a timpului liber.
Importanța sportului și activității fizice.
Motto: ,,Ceea ce facem în orele noastre de muncă determină ceea ce avem, ceea ce facem înorele de timp liber – determină cine suntem”.
(George Eastman)
Termeni cheie: timp liber, program zilnic
Timpul tău și al colegilor tăi cuprinde trei mari segmente:– timpul pentru învățătură,– timpul pentru necesități fiziologice, sociale, culturale și gospodărești,– timpul liber (al activităților creative).
Pentru a întocmi un program individual, trebuie să cunoști numărul de ore zilnice și săptămânale
de lecții, numărul de ore alocate temelor pentru acasă, al orelor de odihnă prin somn, al celor necesare realizării unor responsabilități în familie, al celor necesare deplasării spre școală, precum și
durata timpului de masă și de odihnă.
Unii elevi comit greșeli, când folosesc timpul liber pentru buna pregătire a lecțiilor, alții își planifică mai mult timp pentru relaxare și nu reușesc să se implice în alte activități. Evident că, o astfel deorganizare a timpului este greșită, deoarece dacă timpul integral este alocat pregătirii temelor, maidevreme sau mai târziu se instalează ca oboseală și surmenaj. Pe de altă parte, dacă întregul timp
de după orele de curs este considerat timp liber, înseamnă lipsa pregătirii individuale, superficialitatefață de învățătură, cu efecte dintre cele mai grave în pregătirea pentru viitoarea profesie și viață.
La o repartizare corectă a timpului trebuie să se țină cont și să fie reflectate toate activitățile pe
care le desfășurați zilnic.
În planificarea timpului trebuie să se regăsească intervale pentru:• timpul pentru învățătură,Educaţie pentru sănătate

13

•
•
•

timpul pentru pregătirea lecțiilor și a temelor zilei următoare (lecturi, meditații la școală),timpul liber,alte ocupații (drumul spre școală și înapoi, activități sportive, unele activități neprevăzute).

Cum îți organizezi timpul destinat pregătirii temelor pentru acasă? Când și cum începi pregătirea
temelor? Cu ce obiecte să începi studiul individual?
Este recomandat să rezolvi mai întâi temele mai grele, ce presupun un consum mai mare de energie nervoasă, solicită o stare psihică mai încordată.
După finalizarea lecțiilor aveți nevoie de o pauză de masă și odihnă activă de circa 2 - 2,5 ore.
Cercetările efectuate de specialiști au stabilit că orele cele mai propice de învățare individuală acasă,de pregătire serioasă a temelor și însușire temeinică, sunt între orele 16-19.
Este important să te conduci după unele reguli:• Afișează programul de lucru la vedere.
• După 50 de minute de studiu ai nevoie de 10 minute de relaxare.
• Studiază numai la masa de lucru în poziție șezând.
• Elaborează planul textului pe care dorești să-l înveți.
Raportează cunoștințele acumulate la necesitățile practice. Fii creativ în învățare.
• Folosește scheme, desene, culori.
• Respectă programul de somn și de relaxare.
• Nu învăța noaptea târziu!
Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Realizați activitatea în grupuri a câte 4-5 elevi.
Aplicație: Programul meu zilnicAlcătuiți programul unei zile obișnuite de lucru din cadrul unei săptămâni după algoritmul:• Timpul pentru învățătură
• Timpul pentru pregătirea lecțiilor și a temelor zilei următoare• Somnul și odihna în timpul zilei• Timpul destinat necesităților personale• Timpul liber• Alte ocupații (activități sportive, drumul spre școală și înapoi etc.)
2. Realizați activitatea în grupuri a câte 4-5 elevi.
Aplicație: Programul optimal în timpul anului școlarAlcătuiți programul săptămânal optimal al elevului care alternează munca cu odihna:• Activități de lucru• Activități de recreere• Soluții pentru relaxare• Planificarea momentelor de odihnă
• Număr de ore programate pentru muncă/odihnă
• Altele.
3. Realizați activitatea în grupuri a câte 4-5 elevi.
Aplicație: Școala cu program optimal

14

Educaţie pentru sănătate

Alcătuiți un proiect al școlii ideale din punctul vostru de vedere:• Orarul• Programul școlii• Oferta curriculară/număr de discipline/număr de ore• Inițiative individuale/activități de recreere• Implicarea sau consultatrea părinților
• Altele
4. Elaborați un eseu ,,Eu respect timpul meu liber”.

TEMA 3. Managementul timpului pentru efortul intelectual.
Motto: ,,Nici o distincție cu adevărat onorabilă nu se poate câștiga decât cu prețul celor mai marieforturi individuale: perfecțiunea nu se găsește pe pământul lenei”.
(Autor necunoscut)
Termeni cheie: managementul timpului, muncă intelectuală
Progresul social a făcut să triumfe ideea de organizare a muncii intelectuale, în vederea reducerii efortului și consecințelor oboselii și, în același timp, în scopulcreșterii randamentului muncii, în ceea ce privește munca
intelectuală. Comparând materia de studiu pusă în fațaunui elev din generația de astăzi, cu cel solicitat unui elev
cu 30 de ani în urmă, se înțelege că primul are nevoie de osporire a randamentului și că aceasta se poate face numai
prin organizarea corectă a efortului de muncă și de odihnă.
Organizarea muncii intelectuale îi privește, în primul rând, pe cei a căror activitate este eminamente sau predominant axată pe procesul de învățare.
În decursul vieții capacitatea de a depune o muncă intelectuală sistematică apare în jurul vârstei de
6-7 ani, când se constituie embrionul atenției voluntare. De aici înainte, capacitatea de concentrarecrește progresiv, asociindu-se ,,interesului”, necesității intelectuale a cunoașterii. Odată câștigată
motivația activității sale intelectuale, adolescentul participă la propria sa instruire.
Performanțele unui sportiv sunt strict dependente de antrenamentele premergătoare. Capacitatea de muncă intelectuală este în aceiași măsură influențată de gradul de antrenament, cu altecuvinte de continuitatea și permanența studiului. După o întrerupere de lungă durată a studiilor,recâștigarea capacității de muncă, a randamentului intelectual, necesită o perioadă de timp uneori
destul de mare.
Ziua de muncă a celui care studiază crește progresiv cu vârsta:– în clasele primare – este foarte limitată;– în clasele superioare - și se prelungește.
Ziua de muncă reală a școlarului are două componente:– timpul de studiu colectiv;– timpul de studiu individual (în afara orelor de școală).

Educaţie pentru sănătate

15

Indiferent de împrejurare, creșterea exagerată a orarului zilnic de muncă intelectuală, chiar pe
perioade relativ scurte (examene, olimpiade) poate provoca diverse stări de surmenaj, ducând, înacelași timp la inhibiții ale sistemului nervos.
Un atribut important al managementului timpului pentru efortul intelectual este necesitatea fragmentării lui prin scurte întreruperi (pauze) . Lecturarea neântreruptă, fără pauze, a unui material, oreîn șir - determină obosirea centrilor nervoși, prin epuizarea materialului bioenergetic, instalându-seo stare de inhibiție. Lectura și scrisul fără pauze pot duce, de asemenea, la obosirea ochilor, însoțită
de o trecătoare neclaritate a vederii, senzație generală de oboseală, dureri de cap.
Experiențele arată că posibilitatea de concentrare în timp (dominanta), fără pauză, a atenției nu
poate depăși 35-40 de minute la adolescenți și 50-60 de minute la persoanele de peste 18 ani. De
aici apare și necesitatea introducerii pauzelor pentru prevenirea instalării oboselii nervoase.
În timpul pauzelor se recomandă, cu precădere, diverse exerciții fizice, jocuri, în condițiile studiului
individual (acasă) se poate asocia o scurtă audiție muzicală.
Respectarea unor ore cât mai stabile de desfășurare a muncii intelectuale, prin crearea unui stereotip dinamic și a unor reflexe condiționate, mărește potențialul de muncă și întârzie apariția oboselii, mai ales la persoanele cu o capacitate de muncă, de concentrare a atenției voluntare mai redusă.
Pentru bune rezultate academice, la concursuri, examene, va fi necesar:• Să te antrenezi zilnic prin respectarea unui program cu ore de pregătire pentru lecții și ore deodihnă
• Să nu lași teme nerealizate sau lecții neînvățate (dacă nu înțelegi ceva, cere ajutorul unui coleg
sau a profesorului - nu amâna pe mai târziu);• Să-ți iei notițe la fiecare oră;• Să înveți citind, scriind, făcându-ți scheme, rezolvând probleme și exerciții;• Să respecți orele de somn necesare organismului tău;• Să nu perzi timpul la televizor, învățând noaptea în ultimul moment;• Să iai obligatoriu, dejunul, să nu pleci la școală fără să mănânci.
Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.
2. Enumerați factorii care pot genera suprasolicitarea șioboseală ce depind de organizarea managementului
timpului de către elev.
3. Identificați factorii care pot genera suprasolicitarea șioboseala ce depind de profesori.
4. Identificați factorii care pot genera suprasolicitarea șioboseala ce depind de cadrul organizatoric al administrației școlii.
5. Activitate în grup.
Întocmiți un program optim de activitate pentru perioadele de suprasolicitare intelectuală a organismului.

16

Educaţie pentru sănătateTEMA 4. Utilizarea TIC în organizarea activităților de muncă și odihnă
– beneficii și riscuri.
Motto: ,,Calculatoarele sunt incredibil de rapide, precise și proaste. Ființele umane sunt incredibilde lente, inexacte și geniale. Împreună, puterea lor depăşeşte orice imaginabilă limită”.
(Albert Einștein)
Termeni cheie: tehnologii digitale, calculator.
Lumea contemporană reprezintă o permanentă și inedită provocare pentru educație. Existența fiecărui individ în parte, ca și a întregii societăți în ansamblul ei, capătă un ritm din ce în ce maialert, devine tot mai marcată de necesitatea cunoașterii rapide, complete și corecte a realității
înconjurătoare, pentru ca luarea deciziilor să fie făcută ferm, oportun și competent. Aceasta duce
inevitabil, la creșterea volumului de informații ce trebuie analizat, la necesitatea stocării și prelucrării
acesteia, deci la necesitatea utilizării calculatorului atât în viața de zi cu zi cât și în procesul instructiv-educativ. Tehnologiile digitale trebuie să fie integrate deplin „în serviciul educației” la toate nivelurile sistemului școlar. Integrarea resurselor TIC în educație este benefică și ar duce la o creștere aperformațelor școlare, în condiția în care elevii posedă cunoștințe de utilizare a calculatorului și pot
delimita activitățile de muncă care necesită utilizarea TIC de activitățile de odihnă.
Calculatorul este foarte util atât elevului cât și profesorului însă folosirea acestuia trebuie realizată
astfel încât să îmbunătățească calitativ procesul instructiv-educativ, nu să-l îngreuneze. Calculatorul
trebuie folosit astfel încât să urmărească achiziționarea unor cunoștințe și formarea unor deprinderi
care să permită elevului să se adapteze cerințelor unei societăți aflată într-o permanentă evoluție.
Acesta trebuie să fie pregătit pentru schimbări, să le întâmpine cu entuziasm nu cu frică și rezistență.
Dacă elevii sunt orientați cu încredere spre schimbare, ei vor simți nevoia de a fi instruiți cât mai bine
pentru a face față noilor tipuri de profesii. Eșecul în dezvoltarea capacității de a reacționa la schimbare poate atrage după sine pasivitatea și alienarea.
Introducerea în școală a Internetului și a tehnologiilor moderne, utilizarea corectă a TIC de către
elevi și profesori ar duce la schimbări importante în procesul de învățăre, generând un act al învăţării
bazat pe rodul interacțiunii elevilor cu calculatorul și al colaborării cu profesorul.
Această schimbare influențează:1. Creșterea eficienței activităților de învățare
2. Dezvoltarea competențelor de comunicare și studiu individual
Realizarea cu succes a interacțiunii elevilor cu calculatorul în activitatea de muncă, depinde descopul și interesul manifestat în atingerea lui, de cunoștințele și abilitățile acestora, de atmosfera și
tipul programelor folosite, de timpul cât se utilizează calculatorul.
Totuși utilizarea calculatorului are numeroase beneficii/avantaje:– Stimularea capacității de învățare inovatoare, adaptabilă la condiții de schimbare socială rapidă
– Consolidarea abilităților de investigare științifică
– Conștientizarea faptului că noțiunile învățate își vor găsi ulterior utilitatea– Întărirea motivaţiei elevilor în procesul de învățare
– Stimularea gândirii logice și a imaginației
– Dezvoltarea unui stil cognitiv, eficent, a unui stil de muncă independentă
– Mobilizarea funcțiilor psihomotorii în utilizarea calculatorului– Dezvoltarea culturii vizuale

Educaţie pentru sănătate

17

–
–
–
–
–

Formarea deprinderilor practice utile
Asigurarea unui feed-back permanent între profesor și elev
Asigurarea pregătirii elevilor pentru o societate bazată pe conceptul de educație permanentă
(educația de-a lungul întregii vieți)Determinarea atitudinii pozitive a elevilor față de disciplina de învățământ la care este utilizat
calculatorul și față de valorile morale, culturale și spirituale ale societății
Integrarea elevilor cu deficiențe în societate și în procesul educational.

De asemenea calculatorul este extrem de util deoarece simulează procese și fenomene complexe pecare nici un alt mijloc didactic nu le poate pune atât de bine înevidență. Astfel, prin intermediul lui se oferă
elevilor, modelări, justificări și ilustrările conceptelor abstracte, ilustrări ale proceselor și fenomenelor neobservabile sau greu observabile din diferite motive. Permite realizarea unor experimente imposibil de realizat practic datorită lipsei materialului didactic, a dotării necorespunzătoare a laboratoarelor școlare sau
a pericolului la care erau expuși elevii și profesorul. Elevii au posibilitatea să modifice foarte ușor condițiile
în care se desfășoară experimentul virtual, îl pot repeta de un număr suficient de ori astfel încât să poată
urmări modul în care se desfășoară fenomenele studiate, pot extrage singuri concluziile, pot enunța legi.
Deși efectuarea experimentelor reale este extrem de utilă deoarece așa cum spunea un proverb
chinez: ,,o imagine înlocuiește 1000 de cuvinte”, pregătirea și realizarea acestora consumă timp șimaterial didactic.
Există și unele riscuri în utilizarea excesivă a calculatorului:– Pierderea abilitaților practice,– Diminuarea capacităților de calcul și de investigare a realității,– Deteriorarea relațiilor umane.
De asemenea individualizarea excesivă a învăţării duce la negarea dialogului elev-profesor şi laizolarea actului de învăţare în contextul său psihosocial. Materia se segmentează și se atomizează
prea mult, iar activitatea mentală a elevilor este diminuată, ea fiind dirijată pas cu pas. Utilizarea laîntâmplare, fără un scop precis, la un moment nepotrivit a calculatorului duce la plictiseală, monotonie, ineficiența învățării prin nerealizarea obiectivelor și poate produce repulsie față de acest mijloc
modern de predare-învățare-evaluare.
Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.
2. Elaborați un set de reguli (4-5) de igienă personală, strict necesare pentru utilizarea corectă acalculatorului.
3. Identificați avantajele utilizării calculatorului în activitate, la pregătirea temelor.
4. Activitate în 2 grupuri.
Organizați dezbateri la subiectul:,,PRO- TIC și CONTRA - TIC”.
5. Argumentați expresia de mai jos, prin schimbul de opinii între colegi.
• „Omul are iluzia că vorbește cu lumea întreagă la calculator. El de fapt e singur.”Elaborați un eseu „Eu respect timpul în utilizarea calculatorului”.

18

Educaţie pentru sănătate

MODULUL

III

Alimentația sănătoasăModulul III

Clasele VII-IX

Alimentaţia
sănătoasă
Tema 1. Ponderea alimentelor în raţia
zilnică. Varietatea nutriţională. Tulburări denutriţie (obezitatea şi subnutriţia).
Motto: „Mâncarea este o necesitate, dar mancarea intelegentă este o artă”(La Rochefoucald)
Termeni cheie: rație zilnică, regim, kilocalorii, obezitate,anorexie, bulimie
Care este necesarul caloric?
Necesarul caloric – aportul energetic al copilului depinde de vârstă şi reprezintă metabolismul
bazal (energia necesară organismului pentru a se termoregla, pentru a „respiră” şi a se „hrăni” etc.).
Acesta scade de la 50 de kcal/kgc/zi la sugar la 20-25 kcal/kgc/zi la adult.
Nou-născutul alimentat la sân creşte într-un ritm optim cu 100 de kcal/kgc/zi şi cu 120 de kcal/
kgc/zi dacă este alimentat artificial. Se prevăd kcal suplimentare de până la 10% din cantitatea totală
de kcal pentru acţiunea dinamică specifică a proteinelor (pentru digestia lor).
Necesarul caloric scade cu 10 kcal/kgc/zi pentru fiecare perioadă ulterioară de 3 ani, după primul
an de viaţă.
Necesarul de proteine – nutrienţi esențiali cu rol major în creştera organismului – reprezintă 1520 % din necesarul caloric şi este de:– 0-1 an – 2 g/kgc/zi– 1-3 ani – 25 g/zi
– 4-6 ani – 30 g/zi
– 7-10 ani – 35 g/zi
– 10-18 ani – 50 g/zi
Necesarul proteic depinde de vârstă, de ritmul de creştere, dar şi de calitatea alimentului utilizat.
Necesarul de carbohidraţi (glucide) - macronutrienţi utilizaţi ca sursă principală de energie înorganism- reprezintă 50% din nevoile calorice ale copilului şi este de:– 0-3 ani: 12 g/kgc/zi– 4-18 ani: 10g/kgc/zi

Educaţie pentru sănătate

19

Tot hidraţii de carbon sunt şi fibrele, deşi majoritatea nu sunt digerabile şi nu reprezintă o sursă
de kcal. Ele reglează tranzitul intestinal, absorb apa, mărindu-şi volumul, reţin o parte din zahăr,săruri biliare, acizi organici şi minerale, favorizând dezvoltarea în organism a unei flore intestinalesănătoase şi stimulând motilitatea colonului.
Necesarul de lipide (grăsimi) – cea mai importantă sursă de energie, modalitate de transport avitaminelor liposolubile – reprezintă 30-40% din totalul raţiei calorice şi este de:– 0-1 an 3-6 g/kgc/zi– 1-3 ani 5 g/kgc/zi– 4-18 ani 2 g/kgc/zi
Absorbţia şi rolul biologic al diferitor tipuri de grăsimi variază foarte mult. Ele intră în proporţie de
60% în alcătuirea creierului, membranelor celulare – influenţând permeabilitatea lor – au rol în dezvoltarea imunităţii, în formarea hormonilor, în transportul substanţelor nutritive, dezvoltarea retinei
şi menţinerea sănătăţii pielii.
Necesarul de vitamine, electroliţi, oligoelemente şi minerale este asigurat optim de oalimentaţie echilibrată, crescând proporţional cu vârsta, dar variind în funcţie de compoziţia alimentelor. De aceea, este necesară o alimentaţie sănătoasă, cunoştinţe despre principalii nutrienţi dinorganism încă din perioada anterioară, cu cel puțin 1 an, concepţiei unui copil.
Principiile alimentaţiei sănătoase
Alimentația fracționată de 5 ori/zi cu următoarea distribuire a necesarului caloric: dejun - 25%,
gustare -15%, prânz -30%, gustare -20%, cină -10%.
• Proporția de glucide trebuie să reprezinte 40% din totalul caloric.
• Cantitatea de lipide mai puțin de 30% din totalul caloric.
• Aportul de proteine trebuie să fie 30% din necesarul caloric.
• Consumul de sare trebuie să fie sub 6 g/zi
• Să se consume cantități suficiente de fibre alimentare• Cantități suficiente de apă - 1,5 -2,5 l
Principiul „5” în alimentaţie
5 elemente

5 mese5lipidedejunulFructe și legume

glucidegustarea I

vitamineprânzulproteinegustarea II

microelemente

cina

Alimente extrem de calorigene >300kcal/100gr produs

20

930 ulei de orice fel

546 halva de floarea soarelui

360 paste făinoase obişnuite

927 untură de porc

437 măsline negre

360 brânză de burduf

923 untură de gâscă

425 biscuiți

358 griş

767 margarină

410 zahăr

354 orez decorticat

721 unt

400 germeni de grâu

344 pâine de secară

705 alune decojite

398 semințe de in

333 linte boabe

Educaţie pentru sănătate

700 alcool etilic

386 paste făinoase cu ou

323 mazăre boabe

650 nuci

377 soia boabe

310 curmale cu sâmburi

606 migdale

374 fulgi de ovăz306 stafide

605 ciocolată cu lapte

366 brânza topită

305 telemea de oaie

584 arahide

361 gălbenuş de ou

303 fasole boabe

Alimentele slab calorigene<200 kcal/100gr produs
17 ardei gras

33 varză albă53 pătrunjel

72 păstârnac

18 dovlecei

33 varză roşie

54 caise

77 mure30 grape-fruit

50 căpşuni

68 urzică

33 fasole verde

50 varză
Bruxelles

107 măceşe

125 icre deştiucă
19 castraveți
33 țelina răd.
54 fragi
79 pere130 icre decrap
19 ridiche
35 ciuperci
54 praz
80 cartofi noi
134 carne devită
20 roşii
36 lămâi
54 iaurt
81 cireşe
136 carne derață
20 ceapă verde
39 ardei gras
54 coacăze
82 carne de
137 usturoiştiucă
22 salată verde
40 mandarine
57 albuş de ou
83 carne de155 brânză de
şalău
vaci
25 pepeni roşii
40 ceapă us63 gutui
88 cartofi ma174 ouă de găcată
turi
ină
25 spanac
43 sfecla roşie
65 lapte de
89 prune
177 carne devacăpui
26 pepeni gal45 morcovi
65 vişine
90 brânză de177măsline
beni
vaci
verzi
27 vinete
45 piersici
66 banane
96 fasole verde
179 carne de
bo.
curcă
30 conopida
47 portocale
67 mere98 struguride100 carne deiepure71 zmeură

Tulburări de nutriţie sunt un grup de afecțiuni grave, care pot provoca diferite maladii, uneori
duc la deces.
Cele mai des întâlnite sunt: subnutriția, anorexia, bulimia, supraponderabilitate, obezitate
Obezitatea este o patologie specifică tuturor vârstelor, dar în adolescență această problemă desănătate este principială, deoarece imaginea corporală este foarte importantă pentru adolescenți,mai ales pentru fete. Surplusul de masă corporală se testează cu aplicarea IMC –indicele masei corporale. Formula IMC = Masa corporală (kg): Talia (m2). Pentru adolescenți IMC >23,8 se consideră casupraponderabilitate. Aici este momentul de intervenții pentru a corecta rația, regimul şi cantitatea
produselor, dar şi activitatea fizică. Obezitatea morbidă declanşează un şir de maladii: ateroscleroza,hipertensiunea arterială, diabetul zaharat, infarctul miocardic ş.a.

Educaţie pentru sănătate

21

Anorexia este o tulburare alimentară, în care bolnavul practic se înfometează singur. Din punct devedere clinic o persoanăeste anorexică dacă cântăreşte 85% sau mai puţin decât o persoanăcu masa
corporală normală de aceeaşi înălţime şi vârstă şi totuşi continuă să slăbească. Estimările arată că
1% din fetele şi femeiele între 20 şi 30 de ani au această boală. Este o boală gravă, care poate cauza
probleme de sănătate grave:1din 10 cazuri de anorexie se finisează cu moartea.
Bulimia este o maladie cu accese de foame, când persoana mănâncă pe ascuns, în cantități mari,într-un timp scurt, nu se poate opri, nu se poate controla – înfulecă.Mâncarea nu se încălzeşte, semănâncă din frigider, castron, bolnavul nu mestecă, nici un factor extern nu-l poate întrerupe de lamâncare. Pe măsura utilizării mâncării nu apare senzația de saț, dar se instalează simțul de vinovăție,dezgustul de sine, depresie.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.
2. Activitate în echipă:Alcătuiţi o rație alimentară, care va contribui la creşterea şi dezvoltarea
normală a organismului.
3. Elaboraţi un referat ,,Importanța substanțelor (proteine, lipide, glucide) pentru dezvoltarea
armonioasă a adolescenților”.
4. Lucrul în grup: Elaboraţi un poster ,,Metode de profilaxie a obezității şi subnutriției”.
5. Elaboraţi o listă a serviciilor, unde un adolescent cu dereglări de nutritive poate să se adresezedupă ajutor.

Tema 2. Raportul calitate – preţ în alegerea alimentelor
Motto: „Cu multă perseverență
Când există concurență
Calitatea e-n ... esență!”(Constantin Enescu)
Termeni cheie: calitate, preț, alegere
Spectrul larg de produse alimentare nu totdeauna ne dă garanţia calităţii.
Sunt nişte întrebări la care trebuie să avem un răspuns clar:– producătorul agricol a folosit substanțele în cantitățile recomandate?
– terenul este într-o zonă poluată (accidental sau periodic) cu diverse substanțe?
– cu ce a fost hrănit sau cu ce a fost adăpat animalul?
– dacă acesta a fost sănătos, are un act de la medicul sanitar?
– au fost respectate normele sanitare la depozitare, transportul alimentelor?
– cine vă garantează că firma producătoare a alimentului X foloseşte conservanții corespunzători şi în cantităţile reţetei şi că aceştea sunt marcați corect pe ambalaj?
– alimentul respectivva fi calitativpână la data de valabilitate înscrisă pe ambalaj?

22

Educaţie pentru sănătate

Pentru a ne decidece să procurăm urmăm câteva sfaturi simple:• verificați cu atenție produsul alimentar pe care doriți să-l cumparați/ consumați;• daca aspectul este dubios, renuntați;• asigurați-vă că este în perioada de valabilitate;• asigurați-vă că are toate datele de identificare a producătorului - uneori apare doar importatorul;• vara când alegeți produse dintr-o vitrină frigorifică uitați-vă şi la temperatura afişată de termometrul (care este obligatoriu) din acesta - o temperatură de peste 10 grade este inacceptabilă;• evitați produsele suspect de ieftine;• nu cumpărați cantități mari dintr-un aliment necunoscut;• pentru legume-fructe - depozitate/transportate necorespunzătoare;• acordați atenție magazinului din care vă cumpărați alimentele: un magazin murdar, improvizat,
cu vitrine murdare, cu produse depozitate pe podea, etc.ar trebui să vă determine să nu cumpărați, în ciuda prețului atractiv sau a asigurărilor vânzătorului că produsul este proaspăt;• nu cumpărați alimente din afara spațiilor amenajate corespunzător, există “producători” carevând marfa direct în stradă, în special ouă, carne, lactate;• în afara domiciliului consumaţi numai alimente pe care le puteţi identifica;• verificați atent eticheta produsului – componența, valoarea calorică, termenii de valabilitate
ş.a.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.

2. Redactați un referat„Cum apreciem calitatea produsului alimentar”.
3. Analizați etichetele propuse cu referire la calitatea produsului.
4. Notă: Elevii să prezinte etichete din diferite țări.

Tema 3. Comportamentul alimentar sănătos și imaginea corporală.
Importanţa consumului de apă.
Motto: „Omul este ceea ce mănâncă”(Lucretius)
Termeni cheie: comportament sănătos, imagine, importanța apei
Ce este „imaginea corporală”?
Imaginea corporală contribuie la formarea imaginii de sine, este ideea noastră subiectivă despre modul cum arătăm, conceptualizarea aspectului personal. Imaginea corporală se referă la experințele noastre legate de propriul corp şi la opiniile noastre față de acesta: cum ne simțim în pielea noastră, ce fel de idei avem despre corpul nostru. Imaginea despre propriul corpînseamnă ca toate simțurile noastre sunt implicate în formarea acelei experiențe complexe.
Experiențele şi emoțiile din copilărie legate de propriul corp au importanță în formarea imaginii
corporale. Atitudinea față de propriul corp se dezvoltă încă din copilarie, frustările începând să apară
odată cu instalarea adolescenței. Opinia părinților este foarte importantă în formarea opiniei despre
propriul corp.

Educaţie pentru sănătate

23

Când vorbim despre distorsiunea imaginii corporale examinările arată că cele mai afectate sunt fetele (raportul fiind de 1 baiat la 15 fete). Din rezultatele unui studiu longitudinal (J. Park, 1983) a rezultat că, în general, adolescentele au tendința de a avea o imagine desine mult mai negativă decât băieții. Acelaşi studiu a concluzionat că imaginea de sine negativă
este un predictor al depresiei la fete, al inactivității fizice la baieți şi al obezității la ambele sexe.
În cazul persoanelor care suferă de anorexie, apare o distorsiune a imaginii corporale. Bolnavul
se vede gras, chiar daca este slab sau are o greutate normală. Este interesant faptul ca anorexicii
apreciază corect conformaţia altor persoane.
În cazul bulimiei există preocupări privind forma şi greutatea corpului, dar, în general, bolnavii
apreciază corect imaginea corporală.
Trăsăturile imaginii corporale
Imaginea corporală negativă:– o percepție distorsionată despre forma corpului tău;– eşti convins/ă că alții sunt mult mai atractivi decât tine;– te simți jenat/ă, anxios referitor la corpul tău;– te simți neconfortabil şi neîndemânatic în corpul tău.
Imaginea corporală pozitivă:– îţi apreciezi corpul, îţi dai seama că fizicul zice foarte puțin despre caracterul şi valorile persoanelor;– îţi accepţi corpul tău aşa cum este şi refuzi îngrijorărileasupra mâncării, greutăţii şi caloriilor
consumate;– te simți confortabil şi sigur pe tine;– o imagine reală despre corpul tău, aşa cum eşti tu.
Cheia în dezvoltarea imaginii corporale pozitive este de a recunoaşte şi a ne respecta corpul, dea invaţa să învingem gândurile şi emoţiile negative, înlocuindu-le cu unele pozitive.
Te accepţi pe tine, îţi accepţi propriul corp.
Importanţa apei în viaţa omului
Apa este o substanță absolut indispensabilă vieții, indiferent de forma acesteia, fiind unul dintre
cei mai universali solvenți. Apa este un compus chimic al hidrogenului şi al oxigenului, având formulachimică brută H2O. Apa este una din substanțele cele mai răspândite pe planeta Pământ, formândunul din învelişurile acesteia, hidrosfera.
Apa care este potrivită consumului uman se numeşte apă potabilă. Cantități semnificative de apăsunt utilizate de organism în digestia hranei. Aproape 72% din masa corpului uman este apă. Pentru obună funcționare, corpul necesită între doi şi şapte litri de apă pe zi pentru a evita deshidratarea, cantitatea exactă depinzând de nivelul de activitate, temperatură, umiditate şi alți factori. Nu este cunoscută
cu exactitate cantitatea de apă necesară a fi consumată de o persoană sănătoasă. Nutriționiştii spun
că, aceasta este cantitatea de apă recomandată a fi consumată pe zi - recomandă un consum pentru
femei de 2,7 litri de apă în total (incluzând şi sursele de apă din alimente) şi, respectiv, 3,7 litri pentrubărbați. Apa se elimină din organism prin urină şi fecale, prin transpirație şi prin respirație.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:24

Educaţie pentru sănătate

SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.
2. Elaborați un eseu „Importanța imaginii corporale în viziunea mea”.
3. Lucru în grup: Realizați un interviu „Mă accept aşa cum sunt deoarece...”.
4. Enumerați câte 3 norme de comportament alimentar în caz de obezitate, anorexie, bulimie.
5. „Importanța apei în viața omului” formulați un motto, care poate fi folosit în mass-media pentru
promovarea acestui produs.

Tema 4. Microelementele și importanţa acestora în alimentaţia
adolescentului (iod, fier, acid folic ș.a.)
Motto: „Sănătatea este o comoară pe care puțini ştiu s-o prețuiască, deşi aproape toți se nasc cu ea”(Autor necunoscut)
Substanţele minerale intră în componența hranei şi sunt necesare la formarea țesuturilor, participă în procesele biologice şi fiziologice ale organismului. Ele se împart în macroelemente-98 %din toate elementele celulei (hidrogen, oxigen, carbon şi azot) microelemente-2-3% (potasiu, calciu,
fosfor, sodiu, magneziu, fier, clor, sulf), care exista în organism în cantități mari, şi ultramicroelemente-0.1% (zinc, cupru, crom, mangan, cobalt, molibden, iod, fluor, nichel s.a.) –în cantități mici.
Calciul intră în componența țesutului osos. Ionii de calciu stabilizează membranele celulare. El
este necesar pentru normalizarea proceselor de oxidare la nivelul sistemului nervos şi de contracție
a muşchilor, participă în procesul de coagulare a sângelui, are acțiune antiinflamatorie şi desensibilizantă. Organismul uman conține circa 1200 g de calciu, totodata 99% din această cantitate se aflăîn sistemul osos. Ţesutul osos este rezerva principală de calciu şi fosfor. Absorbția calciului din produsele alimentare are loc în intestinul subțire şi ea se produce în prezența vitaminei D. Surplusul degrăsimi în rația alimentară dereglează absorbția calciului, deoarece acizii graşi formează la rândul lor
compuşi indisolubili cu calciul, acesta eliminându-se în cantități mari cu masele fecale. Deficitul decalciu apare la insuficiența lui în produsele alimentare (foame, excluderea produselor lactate din hrană), în caz de transpirație abundentă, la femeile gravide şi la cele care alăpteaza prunci. Dereglarea
procesului de absorbție a calciului are loc în patologiile organelor digestive, la folosirea îndelungată
a hormonilor anabolici.
Ca urmare apar convulsii, parestezii, osteoporoza. Fosforul intră în componența nucleotidelor,acizilor nucleici, fosfoproteidelor, fosfolipidelor, cofermenților, etc. Fosforul neorganic împreună cu
calciul contribuie la formarea oaselor. Fosforul, din componența nucleotidelor şi acizilor nucleici, participă la procesele de păstrare şi de folosire a informației genetice, de biosinteză a acizilor nucleici,
proteinelor.
Deficitul de fosfor poate apărea ca rezultat al folosirii timp îndelungat a hranei sărace în acest
element, în perioada sarcinii şi lactației, în insuficiența de proteine, vitamina D. Micşorarea conținutului de fosfor în organism provoacă osteoporoza, osteomalacie, inapetența, scăderea capacității demuncă fizică şi intelectuală. Sunt bogate în fosfor crupele, ficatul, peştele, carnea, laptele, produsele
lactate. Fructele şi legumele conțin o cantitate mai mică de fosfor.
Potasiul (kaliu) reglează metabolismul hidro-salin şi intracelular, presiunea osmotică, asigură
echilibrul acido-alcalin, funcția miocardului, măreşte excreția sodiului şi a apei din organism, activează unii fermenți. Folosirea îndelungată a diureticelor, hormonilor suprarenalelor, voma, diareea,transpirația abundentă pot provoca hipokaliemie cu adinamie, somnolența, inapetența, oligurie, hi-

Educaţie pentru sănătate

25

potonie, dereglarea ritmului cardiac.Cantități sporite de potasiu conțin fructele uscate, cartofii, carnea, peştele, leguminoasele, strugurii şi alte fructe şi legume.
Sodiul (natriu) în forma de clorură de sodiu întra în componența țesuturilor şi a sângelui, determină sinteza acidului clorhidric în stomac, normalizează echilibrul acido-alcanic, presiunea osmotică,este antagonistul potasiului. Hiponatriemia poate aparea ca urmare a unei diete bogate în potasiu,
consumată timp îndelungat, poate fi provocată de vomismente, diaree, transpirație abundentă, folosirea diureticelor, hipofuncția suprarenalelor.Persoanele ce consumă clorura de sodiu în exces suferă
frecvent de hipertensiune arteriala, dereglări ale funcției rinichilor. Norma zilnica în sodiu este asigurată de sarea de bucătărie pe care o conține pâinea (2-3 g), de sarea folosită la prepararea bucatelorşi cea consumată în timpul mesei. Rația alimentară zilnică trebuie săcontină 6-10g clorură de sodiu.
Organismul omului adult conține pâna la 25 g de magneziu care întră în componența oaselor,
fiind rezerva acestui element. Magneziul posedă acțiune antispastică, vasodilatatoare, măreşte peristaltismul intestinal, eliminarea bilei şi a colesterolului prin intestin. Dereglarea proceselor de absorbție la nivelul intestinului şi folosirea diureticelor timp îndelungat poate provoca hipomagneziemia
cu apariția osteoporozei, hipotoniei, convulsiilor, dereglărilor de ritm cardiac. Deficitul de magneziumăreşte excitabilitatea neuromusculară, provoacă halucinații auditive, senzația de teamă, tahicardie.
Sunt bogate în magneziu tărâțele de cereale, crupele de ovăz, leguminoasele, fructele uscate, ouăle,nucile, sfecla, salata verde, morcovul.
Fierul intră în structura mioglobinei, hemoglobinei, a globulelor roşii şi transportă oxigenul, participă la sinteza unor fermenți, în lipsa fierului în sânge apare anemia feriprivă. Cauzele ei pot ficonținutul redus de fier în rația alimentară, lipsa acidului clorhidric în sucul gastric (se dereglează
absorbția acestuia), hemoragiile cronice, consumul sporit de fier în cazul femeilor în sarcină şi ale
celor care alăptează copii.
Iodul asigură funcția normală a glandei tiroide, în lipsa lui apare guşa. Iodul se află în cantități mariîn produsele mării (peste, alge s.a.), în ouă, ceapă, usturoi. În localitațile cu conținutul mic de iod înapă este mărit pericolul de apariție a gusei endemice, de aceea se recomandă a folosi sarea de bucătărie iodata. Dar trebuie ştiut că iodul nu este stabil şi termenul de valabilitate a sării iodate este de 6
luni. Zincul este necesar organismului pentru creşterea normală, dezvoltarea şi maturizarea sexuală,normalizarea hemoglobinei şi a proceselor de regenerare a țesuturilor, îmbunătățeşte starea imunologică a organismului, intră în componența insulinei şi măreşte acțiunea ei hipoglicemică. Carenţa
zincului în organism se exprimă prin reţinerea creşterii la copii şi a dezvoltarii lor sexuale, scăderea
poftei de mâncare, prin anemie, hepatomegalie. Sunt bogate în zinc carnea, peştele, ficatul, ouăle,brânzeturile, nucile, cerealele, ciupercile.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.
2. Enumerați produsele ce conțin macro şi microelemente (lucrul în grup).
3. Redactați un referart la tema „De ce trebue să întrebuințăm produse cu microelemente” sau„Importanța utilizării produselor cu macro şi microelemente.”
4. Joc de rol „Realizăm produse cu microelemente”.

26

Educaţie pentru sănătate

MODULUL

IVSănătatea mintalăModulul IV

Clasele VII-IX

Sănătatea
mintală
Tema 1. Definirea sănătăţii mintale.
Manifestări ale emoţiilor şi gestionarea lor.
Moto: ”Este greșit să lecuiești ochii fără cap, capul fără corp,
la fel cum corpul fără suflet”(Socrate)
Termeni cheie: sănătate mintală, sănătate psihologică, bunăstare psihologică, emoții, stres, depresie, eșec, succesSănătatea este o precondiție importantă pentru funcționarea cu succes a ființei umane. Sănătatea include atât componenta fizică, cât și pe cea mintală și socială, componente caresunt strâns legate între ele și interdependente. Prin alte cuvinte, sănătatea înseamnă funcționarea laparametrii optimi din toate punctele de vedere (fizic, psihic, emoțional și social), adică o bunăstare înși sub toate aspectele vieții. De fapt, a trăi această stare de bine psihic include a reuși să fii o persoană pe deplin funcțională, care poate îndeplini diverse roluri sociale și ocupaționale.
Specialiștii propun delimitarea sănătății mintale și sănătății psihologice. Sănătatea mintală se referă mai
mult la absența patologiei, absența simptomelor care împiedică o persoană să se adapteze la societate canormă. Sănătatea psihologică se referă la prezența anumitor caracteristici personale care permit individului nu numai să se adapteze la societate, ci și să se dezvolte, să-și promoveze dezvoltarea.
Printre caracteristicile și criteriile sănătății mintale o importanță deosebită revine armoniei, echilibrului, gradului de integrare, orientării spre auto-dezvoltare, spiritualității. Aceste caracteristici descriu o personalitate sănătoasă ca parte a unei abordări psihologice.
În context socio-educațional propunem utilizarea termenului de bunăstare psihologică. Bunăstarea psihologică poate fi înțeleasă prin modul în care oamenii se raportează la trăirile pe care le au în
urma experiențelor de viață, la modul în care percep și înțeleg viața și prin modul în care sunt deschiși
spre experiență1. Aceste experiențe sunt individuale, proprii fiecărei persoane.
Bunăstarea psihologică are o componentă cognitivă ce se referă la semnificația personală asuprasănătății mintale și a satisfacției în viață, și dimensiunea afectivă ce include experiența emoțională
personală care poate fi plăcută sau neplăcută.
Dimensiunile bunăstării psihologice sunt:• Acceptarea de sine - atitudinea pozitivă față de sine, recunoașterea și acceptarea numeroaselor aspecte ale propriei persoane, inclusiv trăsături plăcute și mai puțin plăcute;
1

Adaptat după: https://www.la-psiholog.ro/info/ce-este-bunastarea-psihologica-

Educaţie pentru sănătate

27

•
•
•
•

•

Relațiile pozitive cu alții - capacitatea de empatie, afecțiune și intimitate puternice; înțelegerea aspectului de compromis dintre oameni etc.
Autonomia și independența - capacitatea de a rezista la presiunile sociale, de a gândi și aacționa în anumite moduri; reglarea din interior a comportamentului, autoevaluare;Relaționarea socială - capacitatea de a alege sau de a crea contexte adecvate nevoilor și
valorilor personale;folosirea eficientă a oportunităților din jur etc.
Scopul în viață – prezența scopului în viață; conexiunea dintre învățare și scop în viață; sentimentul că prezentul și trecutul propriu au semnificație; deținerea unei credințe care dă vieții
un scop;Dezvoltarea personală - sentimentul unei dezvoltări continue; creșterea și extinderea capacităților persoanei, deschiderea față de experiențele noi; schimbare în moduri care reflectă
mai multă cunoaștere de sine și eficacitate.

Recomandări:În baza componentelor bunăstării psihologice menționate se recomandă următoarele:– formarea atitudinii pozitive față de sine și acceptarea altora;– formarea abilităților de reflecție (capacitatea de a înțelege și descrie emoțiile sale și ale altor
persoane);– formarea nevoii de dezvoltare personală.
Reţineţi: starea de bunăstare psihologică se exprimă prin ceea ce simțim, cum gândim și cum necomportăm.
În acest context urmează să analizăm dimensiunea psiho-emoţională.
Ce sunt emoţiile?
Emoțiile sunt răspunsuri psihice de mare intensitate care presupun manifestări expresive și fiziologice tipice. Ele sunt însoțite de tendințe spre acțiune (apropiere sau îndepărtare de obiectul/ ființa
care a declanșat emoția), ceea ce explică modificările fiziologice care însoțesc fenomenul emoției:înroșirea feței, creșterea ritmului cardiac, încordarea mușchilor, etc.
În lucrarea sa Exprimarea emoțiilor la om și animal, Charles Darwin a identificat, pe baza moduluiîn care emoțiile se manifestă în comportament, 9 emoții de bază. Acestea sunt: bucuria, interesul-excitația, surprinderea, tristețea (uneori desemnată ca deznădejde-anxietate), furia, frica, dezgustul,disprețul și rușinea. Această clasificare este valabilă până astăzi, fiind utilizată de cercetători.
Emoțiile sunt declanșate cel mai adesea de gradul de concordanță sau neconcordanță între motivele și aspirațiile unei persoane și situațiile concrete de viață. Astfel, când obţinem ceea ce ne dorim
sau ceea de ce avem nevoie vom resimți emoții pozitive. Dacă nu putem obține ceea ce dorim vor
rezulta emoții negative precum tristețea sau frustrarea.
Cum se exprimă emoţiile?
Varietatea de emoții care apar la oameni pot fi recunoscute, în general, pe baza modificărilor expresiei feței, dacă cineva e bucuros sau trist, plictisit sau nervos.
Cu toate că expresia facială a emoțiilor este determinată biologic, oamenii pot controla într-ooarecare măsură modul în care își manifestă emoțiile. Expresia facială a emoției poate fi mascată,atenuată sau neutralizată. În plus, fiecare cultură își formulează reguli specifice în ceea ce privește
exprimarea emoțiilor.
S-a demonstrat că exprimarea facială a emoțiilor poate influența starea generală de spirit sau chiaremoția însăși. Astfel, contracțiile musculaturii faciale care apar în timpul emoțiilor negative precum
frica sau furia generează, după caz, o creștere a impresiei subiective de frică sau furie ori deznădejde. Și invers, dacă adoptăm o expresie veselă vom putea trece mai ușor peste momentele dificile.

28

Educaţie pentru sănătateCum gestionăm emoţiile?
Gestionarea emoțiilor poate fi realizată prin diferite moduri, pentru a diminua emoțiile negative, aimpulsiona emoțiile pozitive.
1. Recomandări de exerciţii:Exerciţiul „Trei lucruri bune”:
Scop: să te bucuri de starea de bine când poți face lucruri bune
Descrierea sarcinii: timp de 5-7 minute notează-ți 3 lucruri care au mers bine pentru tine înziua/săptămâna respectivă. Descrie ce lucruri anume și cum te-ai simțit în acele situații.
Apoi descrie 3 lucruri bune pe care le-ai realizat și emoțiile respective.
Include-le în tabel:
Ce mi s-a întâmplat bunAcțiuneaEmoțiiCe am realizat bunAcțiuneaEmoții* Exercițiul poate fi realizat individual sau în grupuri mici
2. Exerciţiul „Omuleţul zâmbăreţ” (”ploaie de idei”)/ Poate fi realizat la începutul lecției
Scop: mobilizarea elevilor/elevelor pentru lecții prin explorarea emoțiilor pozitive
Descrierea sarcinii: Învățătorul/învățătoarea pe o foaie de flipchart / pe tablă desenează o fațăde om zâmbind (de desenat: ochi, urechi, nas, gură). Elevilor din clasă le sunt adresate întrebări: din
momentul trezirii și până au ajuns la lecții, ce au:– fiind indicat nasul – ce gustos au mirosit?
– fiind indicat ochiul – ce lucruri frumoase/plăcute au văzut?
– fiind indicată urechea – ce cuvinte plăcute au auzit?
– fiind indicată gura – ce cuvinte plăcute au adresat ei cuiva? Cui?
Fiecare, fără a sta pe gânduri, va răspunde la întrebări și va împărtăși cum s-a simțit în aceste minute. Învățătorul/învățătoarea va atrage atenția asupra faptului că este important nu numai
să primească emoții pozitive, dar și să ofere ceva pozitiv altor persoane (de ex. cuvinte plăcute,încurajare, mulțumire).
3. Exerciţiul „Afară, gânduri grele …..”
Scop: dezvoltarea abilităților de eliminare a emoțiilor negative; crearea unei atmosfere constructive de lucru.
Descrierea sarcinii: Învățătorul/învățătoarea propune elevilor/elevelor să scrie pe foițe gândurile/
problemele care îi frământă la moment (pot scrie câte doresc). Apoi aceste foițe sunt strânse ghemși aruncate într-un sac pentru gunoi. Astfel, se eliberează de probleme, alungă gândurile grele.
Învățătorul/învățătoarea va atrage atenția asupra modalităților de a face față unor probleme/dea-și stăpâni emoțiile pe cale non-violentă.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.
2. Descrie-ți asocierile cu bunăstarea psihologică (în centrul unui cerc de pus BUNĂSTAREAPSIHOLOGICĂ și raze pe marginea cărora se scriu asocierile) –utilizând „ploaia de idei”.
3. Utilizând clasificarea lui C. Darwin– realizați, Jocuri – exercițiu de recunoaștere a emoțiilor debază (o persoană prezintă, clasa identifică emoțiile exprimate).

Educaţie pentru sănătate

29

4. Lucrul în grup. Propuneți recomandări
referitoare la gestionarea diferitor stări
emoționale: tristețe, supărare, rușine,excitație, frică ...
5. În baza imaginilor2 de mai jos identificați emoțiile persoanei și situațiile în
care pot apărea astfel de emoții.

Tema 2. Valorificarea vocaţiei şi a potenţialului personal
Motto:”Omule, cunoaște-te pe tine însuți și vei cunoaște Universul!”(inscripție la intrarea în Templul din Delphi)
Cuvinte cheie: vocație, potențial personal, dezvoltare personală
Ce este vocaţia?
Conform DEX, vocația este aptitudine, chemare, predispoziție pentru un anumit domeniu de activitate sau pentru o anumită profesie.
Vocația este parte componentă a fericirii, pentru că atunci când persoana își urmează vocația - dă
frâu liber pasiunilor, talentelor și abilităților sale și, atunci, activitatea (învățătura, munca) devine oparte a vieții, devine un fel de joacă continuă.
Cuvântul vocație vine din limba latină „vocare” care înseamnă chemare. Denotă o voce care cheamă individul către un scop unic. Vocația este cea care scoate la iveală tot ce este mai bun din persoană, fiind combinația unică de talente și abilități, care este și va fi pilonul de sprijin în viață.
”Ți-ai imaginat vreodată cum ar fi să te trezești dimineața cu un zâmbet mare, nerăbdător să înceapă o nouă zi, să te bucuri că trăiești, că poți să experimentezi și să te exprimi făcând ceea ce-ți
place?”
Câți dintre elevi/eleve știu de pe băncile școlii ce profesie sau în ce domeniu ar vrea să-șidesfășoare activitatea, ce îi atrage, ce ocupație ar fi potrivită pentru ei? De câte ori aud întrebareapusă de familie, cunoscuți, profesori Ce vrei să devii când vei fi mare?”Deseori răspunsul la această întrebare rămâne destul de vag o perioadă mare din viața
adolescenților.
Recomandări:Ce pot face adolescenții?
• Să exploreze propriile talente și hobby-uri.
• Să asculte părerile părinților, rudelor și prietenilor, să analizeze ofertele educaționale și pepiața muncii etc.
• Important e сa fiecаre să înțeleagă ce își dorește, dar și ce poate face? Vrea să aibă un simplu
loc de muncă sau vrea să facă activitatea în care să-și utilizeze talentele și să se simtă împlinit?
Vrea să câștige bani cu orice preț sau/și să-și exploreze și să-și urmeze chemarea, vocația.
Dar pentru aceasta fiecare trebuie să știe care anume este vocația lui!
230

https://www.gettyimages.com/detail/photo/child-faces-royalty-free-image/117058793

Educaţie pentru sănătate

În calitate de precondiție importantă poate fi dezvoltarea personală
Ce este dezvoltarea personală?
Dezvoltare personală, conform DEX, este acțiunea de a se dezvolta și rezultatul ei. Însuși expresia
dezvoltare personală reprezintă o combinație dintre două cuvinte: Dezvoltare + Personală.
Atunci când oamenii realizează mai multe lucruri și viața lor se schimbă – putem vorbi despre dezvoltare. Atunci când nu se schimbă nimic, sau lipsesc rezultatele - nu putem vorbi de dezvoltare, ci
mai degrabă de intenție personală, simulare personală. Iar ideea de personal este legată de ceea ceface persoana, ceea ce simte sau ceea ce este.
Dezvoltarea personală – despre ceea ce face persoana:
Activitatea de zi cu zi poate fi numită ca dezvoltare personală dacă are rezultate de creștere interioară, când înveți lucruri noi, când exersezi noi abilități, când aplici cunoștințele în practică și vezi
rezultate pozitive reale. Dar cu o condiție importantă: această dezvoltare să fie orientată nu doar în
favoarea personală, dar cu impact social.
Dezvoltarea personală – despre ceea ce simte persoana:
Dezvoltarea personală înseamnă practicarea empatiei, iubirii, recunoștinței, toleranței, dedicației,devotamentului etc. A te bucura de lucrurile simple, a fi capabil să simți compasiune înseamnă dezvoltare personală. La fel, dezvoltare personală înseamnă capacitatea de a te bucura de fiecare clipă
sau a te stresa mai puțin, de a-ți gestiona emoțiile etc.
Dezvoltarea personală – despre ceea ce este persoana:
Cine suntem cu adevărat? Întrebarea „cine ești?” pune în gardă majoritatea oamenilor, fete șibăieți, femei și bărbați. A vorbi despre sine – „cine ești” înseamnă a vorbi despre convingerile personale, despre lucrurile în care cred, dacă își folosesc potențialul cu adevărat,despre ceea ce împiedică oamenii să facă această lume mai bună, mai frumoasă. Aici constatăm că dezvoltarea personală
necesită conexiune cu spiritualitatea, de altfel apare riscul de egoism și trufie, care pot duce la impas.
În acest context, este importantă conexiunea dintre vocație și dezvoltarea personală cu nevoile/trebuințele umane. Trebuințele umane,prin sursele de motivație, sunt nutrienții
specifici satisfacției în dezvoltarea psihologică, pentru integritate și bunăstare. Indiferent de statut, de sex, de religie, etc.,
oamenii își doresc, și uneori reușesc, să
fie stăpâni pe sine, siguri de sine și mulțumiți, eficienți, satisfăcuți, trăind o starede bine.
Recomandare:Puneți în discuție „Piramida nevoilor”
lui A. Maslow. Identificați nevoile specifice
vârstei adolescentine, prioritățile tinerilor
în raport cu cele indicate în figura 1.

Figura 1. „Piramida nevoilor” lui A.Maslow

Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.

Educaţie pentru sănătate

31

2. Descrieți asocierile cu dezvoltarea personală (în centrul unui cerc de pus DEZVOLTAREA PERSONALĂ și raze pe marginea cărora se scriu asocierile) –utilizând „ploaia de idei”.
3. Lucrul în grup. Propuneți recomandări referitoare la conexiunea dintre hobby-uri – profesie –efort/acțiuni, conform tabelului:
Hobby (ce-mi place?)

Profesie (aproape de hobby)Acţiuni (ce ar trebui să fac?)Notă pentru profesor: Elevii/elevele să exploreze despre cum ar putea să aibă o profesie legată dehobby-urile lor și ce ar trebuie să facă în acest scop. Dar e importantă și dimensiunea morală: cumar putea oferi valoare lumii practicând acea profesie.
4. Realizați un eseu la tema „Agenda mea de dezvoltare personală”.
5. Lucrul în grup: Exercițiu de dezvoltare personală pentru a schimba orice emoție ce-și dorește.
Conținut:– pe o foaie de hârtieA4 – notează starea pecare o au la moment elevii/elevele și ar vrea
să o schimbe (cum decid în grup), de ex. neliniște, tristețe, frustrare etc.
– pe altă foaie A4 – notează starea pe care o doresc să aibă (schimbarea), de ex. bucurie, etc.
– pe altă foaie A3 – notează acțiunile ce urmează să facă în acest sens …….
6. „Ploaie de idei”: Exprimați ideile care vă apar,
analizând desenul:

Tema 3. Succes vs eşec în relaţii interpersonale, la învăţătură etc.
Modalităţi de depăşire a eşecurilor.
Motto: „Secretul succesului constă în a vrea să câștigi și a ști să pierzi.”(Niccolò Machiavelli)Cuvinte-cheie: succes, eșec, comunicare, obiective
Ce este succesul?
Definiția succesului este una extinsă. Fiecare are propria definiție a succesului, care se schimbă
probabil de mai multe ori pe parcursul vieții. Succesul poate fi privit din multe puncte de vedere: țintă,scop urmărit, criteriu de clasificare, stare de spirit ș.a. Ca stare de spirit succesul ar fi acea satisfacție
maximă pe care o trăiește o persoană atunci când atinge un anumit scop mult așteptat (de natură
materială sau spirituală).
Majoritatea oamenilor își măsoară succesul comparându-l cu al celorlalți, însă succesul autentic îl
reprezintă valorificarea propriului potențial, dezvoltarea și îmbogățirea propriei personalități. Succesul autentic este legat de scopurile fiecărei persoane, dar nu numai. După cum spunea Oliver Wendell Holmes, important este nu unde ne aflăm, ci încotro ne îndreptăm. Succesul este parcursul, drumul, călătoria, și își are izvorul în atitudinile și deprinderile însușite în cursul acestui efort. Acesta este
determinat mai degrabă de educarea capacității noastre de a valorifica aceste talente și aptitudini.

32

Educaţie pentru sănătate

John Maxwell consideră succes orientarea spre un scop în viață, realizarea potențialului la maxim
și capacitatea de a semăna semințe, de care să beneficieze alții!3.Succesul este realizarea constantă
a tuturor obiectivelor planificate care prezintă importanță pentru individ (Călin Turner).4
Cu toate că, deseori, succesul este asociat cu bunăstarea materială, o bună parte din oameni pun
accent mai mare pe alte priorități, în dependență de scala valorilor: celebritatea, prestigiul, asigurarea viitorului și, mai presus decât orice, echilibrul emoțional intern ș.a.
Totodată, la capitolul succes, putem spune că relaţiile interumane de succes sunt acele relații ce se leagă între persoanele care comunică bine între ele. De fapt, principalul motiv pentru careoamenii rămân împreună în relații de calitate este acela că pot vorbi și se pot asculta unii pe alții cu
sinceritate, deschidere și cu încredere că au pe cine se baza la nevoie.
Specialiștii în comunicare și relații au formulat cinci paradigme ale interacțiunii umane:
1. Win-lose (eu câștig – tu pierzi). Astfel de oameni sunt preocupați numai de ei. Vor cu oricescop să obțină succes pe seama pierderii altuia (altora). Sunt oameni mânați de orgolii, comparații, competiții, ambiția pentru poziții și putere.
2. Lose-win (eu pierd – tu câștigi). Cei ce aleg să piardă și să-i lase pe alții să câștige arată altora
considerație, dar nu au curaj să se exprime și să acționeze în baza sentimentelor lor. În ciuda calmului aparent, unele persoane îşi reprimă multe emoţii, dar pot ‘răbufni’ ineficient, dar
atunci când reuşesc să şi le controleze pot veni cu idei/ soluţii excelente.
3. Win (eu câștig). Astfel de persoane se gândesc numai cum să câștige ele însele. Nu vor în modnecesar ca alții să piardă, dar vor ca ei personal să aibă de câștigat, în primul rând.
4. Win-win (eu câștig – tu câștigi). Acești oameni aleg să câștige și care se asigură că și alții
câștigă din interacțiunea cu ei. Oamenii comunică mult și eficient, cu mult curaj, deschidere și
sinceritate, ajungând la un consens sau, în cel mai rău caz, la un compromis dublu avantajos.
5. Win-win or no deal (eu câștig – tu câștigi, altfel ‘nu facem afacerea’). Astfel de persoane caută mai întâi varianta 4, win-win. Dar dacă nu reușesc să găsească cea mai bună soluție, îșirecunosc limitele și cad de acord că nu au reușit să se înțeleagă, întrerupând de comun acordrelația (de orice fel ar fi ea).
Adevărul este că primele 3 modele sunt cele ce predomină în majoritatea relațiilor interumane.
Și oamenii obțin un fel de ‘succes’ – dar nu este durabil. Succesul nu înseamnă „cine pe cine“, saureușita celui mai puternic, sau reușita mea fără a-mi păsa de altul. Succesul autentic profund și dedurată este întemeiat pe relații interumane de calitate, în care ambele părți au de câștigat.
Recomandări:Puneți-vă întrebările: în propriile relații interumane, în ce categorie vă încadrați, predominant?
Care credeți că sunt avantajele pentru dvs. (ale faptului că faceți parte din acea categorie) și caresunt dezavantajele? În cadrul fiecăreia dintre categorii putem distinge ușor emoția esențială a persoanelor. Este ea relevantă în cazul vostru? La ce vă este de folos și la ce nu?
Referindu-ne la succesul şcolar– acesta este recunoașterea capacității de exprimare, prin performanțele învățării, valorificându-se la maximum capacitățile. Succesul școlar se manifestă prinrezultate maxime la examene, concursuri, olimpiade. Succesul școlar presupune scopul activității,cunoașterea de sine, conștientizarea forțelor, mobilizarea în depășirea obstacolelor, perseverența
în depășirea lor. Totodată, lupta cu sine, conflictele interioare, mobilizarea și învingerea propriilor
limite fac parte din lupta pentru succes; este uneori mai grea competiția cu tine însuți decât cu alții.
In spatele succesului școlar se află renunțări la activități plăcute și distracții, neliniștea și teama denereușită, spectrul eșecului.
3

http://mihaita19cm.blogspot.com/2012/12/ce-este-succesul-ce-este-succesul-as.html

4 Colin Turner. Sursa: Născut pentru succes - Editura TEORA

Educaţie pentru sănătate

33

Ce este eşecul? Conform DEX, eșec - înfrângere, insucces, neizbândă, nereușită într-o acțiune.
Astfel, practic eșecul este celălalt pol al succesului. Nereușitele succesului se prezintă ca eșecuri.
Printre factorii eșecului la învățătură regăsim: factorii personali, factorii de familie, factorii școlari,factorii socio-culturali ș.a. Totodată, interesul scăzut pentru succesul școlar, sentimentul valorii proprii reduse, atitudinea de desconsiderare din partea colegilor de clasă, dezaprobarea severă de către
părinți a activităților elevului, pot contribui la scăderea randamentului școlar al unui copil.
Respectiv, în vederea depășirii eșecului școlar și interrelațional, adolescenții și părinții trebuie săaplice strategii adecvate.
Printre strategiile de bază se înscrie dezvoltarea competenței de comunicare, în special de comunicare asertivă.
Asertivitatea este considerată cea mai eficientă modalitate de soluționare a problemelor interpersonale. Comunicarea directă, deschisă și sinceră permite recepționarea mesajelor fără blocaje și distorsiuni, fapt ce duce la menținerea și îmbunătățirea relațiilor cu ceilalți. Capacitatea de a comunica
în mod asertiv sentimentele, emoțiile și gândurile în mod pozitiv, respectuos, fără a afecta pe ceilalți,reprezintă un mod eficient de comunicare. Totodată, comunicarea și comportamentul asertiv cresc
stima de sine, aduc respect pentru ceilalți și din partea celorlalți.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință latema lecției.
2. Descrieți asocierile cu succesul și eșecul
(în centrul unui cerc de pus SUCCES șiEȘEC și raze pe marginea cărora se scriu
asocierile) –utilizând ”ploaia de idei”.
3. Organizați dezbateri cu referire la scalavalorilor și luarea deciziilor care pot ducela succes în relații interpersonale și la învățătură.
4. Comentați cuvintele lui Paulo Coelho (scriitor brazilian faimos).
5. Lucrul în grup. Propuneți strategii de gestionarea diferitor eșecuri: la învățătură, relații interpersonale, implicare în proiecte
sociale (de ex. voluntariat). Poate fi utilizat
Turul Galeriei.
6. În baza imaginilor de mai jos identificați
pașii personali pe scara succesului.
Figura 2. Scara succesului5

7. Comentați situația de mai jos:
Fiecare persoană trebuie să-și fixeze tot timpul scopuri și obiective care urmează a fi realizate. După atingerea obiectivelor propuse inițial, trebuie ridicată ștacheta și mai sus, fixând
534

https://yandex.by/collections/card/5b8ed8f655854d0095ea7f32/

Educaţie pentru sănătate

alte obiective și mai ambițioase - dacă nu, înseamnă că nu progresează. De exemplu, dacă opersoană a avut succes în trecut, poate chiar un succes mare, dar nu-și mai propune obiective
pentru viitor, scade din imaginea ei de persoană de succes. Același lucru se poate întâmpla șiîn cazul dacă sunt stabilite obiectivele, dar persoana nu-și dă silința de a le atinge. Totodată,dacă persoana își propune careva obiective și depune efort să le realizeze, dar obiectivele nu
sunt selectate corect și nu sunt cu adevărat importante, aceasta nu poate obține un succes
autentic.

Tema 4. Stres, depresie, suprasolicitare şi modalităţi de prevenire/depăşire a acestora.
Motto: ”Nu stresul este cel care ne omoară, ci reacția noastră relativ la acesta”(Hans Selye)
Cuvinte cheie: stres, depresie, suprasolicitare, luarea deciziilor
Ce este stresul?
Stresul este considerat o stare de tensiune, de încordare și de disconfort, determinată de frustrarea sau deprimarea unor stări de motivație (trebuințe, dorințe, aspirații), de dificultatea sau deimposibilitatea rezolvării unor probleme.
Exista o serie de factori de stres / potențiali factori stresori pentru adolescenți:• boala fizică sau psihică,• abuz fizic, emoțional sau sexual,• situație materială precară în familie,• probleme la locul de studii: supraîncărcarea programului, lipsa de resurse, probleme de comunicare cu colegii, cu cadrele didactice,• familia – probleme de comunicare în familie, divorțul, decesul unui membru al familiei, conflicte
cu frații, violența în familie, alcoolismul,• prietenii – conflicte cu prietenii, lipsa prietenilor, lipsa suportului social,• dezastre naturale (cutremure, inundații) ș.a.,• propria persoana – lipsă de încredere, nemulțumire față de aspectul fizic etc.
Persoanele pot avea diferite reacţii la stres6:
1. Reacții fizice/fiziologice: dureri de inimă, palpitații; apetit alimentar scăzut sau crescut; indigestii frecvente; insomnii; dureri de cap; amețeli; oboseală cronică ș.a.;
2. Reacții cognitive: blocaje ale gândirii; scăderea capacității de atenție /de concentrare; dificultăți în reamintirea anumitor lucruri; diminuarea creativității ș.a.
3. Reacții emoționale: iritabilitate crescută, scăderea interesului pentru învățătură sau hobby-uri;pierderea interesului pentru prieteni; instabilitate emoțională; anxietate; tristețe sau chiar depresie; reprimarea emoțiilor;
4. Reacții comportamentale: performanțe scăzute la școală; fumat excesiv; consum de alcool;tulburări de somn; un management ineficient al timpului; izolarea de prieteni; preocupare excesivă pentru anumite activități; comportamente agresive.
Reţineţi: stresul (reacțiile neplăcute) are o dublă determinare: una din partea factorilor stresori,alta din partea individului care interpretează situația (resurse personale, stil de gândire și interpretare). Acest lucru înseamnă ca persoanele pot avea o mare influență asupra propriilor stări de stres,
atât în bine, cât și în rău.
6 Adaptat după: https://www.csid.ro/boli-afectiuni/psihiatrie/stresul-definitie-cauze-factori-de-stres-si-metode-de-combatere-13763206

Educaţie pentru sănătate

35

Conform DEX-lui, suprasolicitare este acțiunea de a suprasolicita și rezultatul ei. Iar oboseala reprezintă răspunsul organismului la suprasolicitare, stres, insomnie, alimentație nesănătoasă. Sindromul de suprasolicitare, de fapt, este așa-zisul sindrom al oboselii cornice. Poate fi și semnul unei boli
fizice sau psihice. Fiecare persoană percepe în mod diferit oboseala, însa există o serie de simptome
cu care aceasta se asociază și care reprezintă acuzele pentru care cei mai mulți se prezintă la medic.
Dintre acestea amintim: tulburări de memorie și scăderea capacității de concentrare, confuzie, iritabilitate, tulburări ale apetitului, scădere în greutate, scăderea capacității de învățare ș.a. Dacă starea
de epuizare se menține mai mult de câteva săptămâni, este cazul să luați măsuri.
Rezilienţa la stres - a fi rezilient înseamnă a fi rezistent la șoc. Reziliența reprezintă adaptarea lasituațiile foarte stresante, traumatice sau potențial traumatic cu care o persoană se confruntă o perioadă mai îndelungată. În pofida faptului că trăiesc emoții negative, oamenii rezilienți nu se lasă copleșiți de acestea ci își revin mai repede și cu mai puține daune emoționale în urma unui stres major.
Componentele rezilienței: calmul/acceptarea, autodisciplina, capacitatea de a da sens existenței,anticiparea proiectivă pozitivă ș.a.
Strategii de prevenire/diminuare a stresului:
1. Identificarea și monitorizarea factorilor de stres
2. Conștientizarea propriilor reacții la stres
3. Dezvoltarea unor abilități și comportamente de management al stresului
4. Stabilirea și menținerea unui suport social adecvat
5. Dezvoltarea unui stil de viață sănătos
6. Dezvoltarea unor relații interpersonale sănătoase și respectuoase în familie și comunitate princomunicare asertivă.
7. Dezvoltarea încrederii în propria persoană și acceptarea necondiționată.
Deseori stresul poate duce la depresie. Ce este depresia?
Rezultatul nemulțumirilor, a multiplelor probleme nerezolvate, a lipsei de antrenament emoțional,
depresia este una dintre cele mai grele tulburări psihice. Persoana se trezește în imposibilitatea de a
mai gândi, de a simți, de a exista. Zero gânduri, zero sentimente, zero existență7.
Cum putem identifica depresia?
• Identificăm tristețea. Acceptarea tristeții este cheia către acceptarea și tratarea corespunzătoare a depresiei.
• Pierderea interesului, chiar a plăcerii, este unul dintre principalele simptome a depresivilor.
• Neadaptarea la program și obligații.
• Descurajarea în fața problemelor mărunte.
• Schimbările în psihomotricitate pot fi și ele simptome reale ale depresiei (persoana - ori multprea agitată, ori mult prea înceată).
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor,următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la temalecției.
2. Lucrul individual. Timp de 5 min. elevii/elevele notează în caiete tot ce-i deranjează
7

36

Adaptat după: https://www.csid.ro/lifestyle/psihologie-si-cariera/depresia-boala-tacuta-care-te-transforma-in-totalitate-cum-se-comporta-un-om-depresiv-16778841

Educaţie pentru sănătate

sau îi supără la moment. Apoi să-și imagineze cum s-ar simți dacă s-ar aduna concomitent
mai multe situații/stări din cele enumerate?
Fiecare să completeze tabelul, explorând stările menționate:
Starea /simptome

Situaţii din viaţă

Acţiuni de soluţionare/ Luarea
deciziilor

Durere de capFrică / Insomnie
Notă: notițele elevilor se discută la dorința acestora, cu accent pe soluționarea situațiilor.
3. Analizați manifestarea emoțiilor persoanelor din imagine8

4. Lucrul în grup. Identificați factori de stres / potențiali factori stresori pentru adolescenți.
5. Lucrul în grup/ Turul galeriei. La factorii de stres – identificați componente de reziliență lastres.
6. Realizarea interviurilor în perechi:Cum îmi exprim necesitățile, dorințele și limitele, respectându-le pe ale colegilor?
7. Lucrul individual: Evaluarea nivelului de stres.
Conţinut: Reducerea stresului începe cu recunoașterea existenței lui. În acest sens, evaluarea
periodică a stresului prin aprecierea situației în domeniile, prezentate mai jos, este extrem de importantă. Se alege varianta corectă pentru fiecare afirmație. Răspunsurile se apreciază în felul următor:– „niciodată” se încercuiește cifra 1– „uneori” – 2– „adesea” – 3– „întotdeauna” – 4Întrebări:1. Mă consider vinovat de lucrurile care merg prost la școală.
12
3 4
2. Acumulez problemele până simt că explodez.
12
3 4
3. Mă concentrez asupra problemelor de la școală pentru a uita de celede acasă.
12
3 4
4. Îmi vărs mânia și frustrarea asupra celor din jur.
1
2
3 4
5. Când sunt sub presiune, comportamentul meu se schimbă în rău.
1
2
3 4
6. Mă concentrez cu precădere asupra aspectelor negative ale vieții.
1
2
3 4
8 https://www.dreamstime.com/stock-photo-outlier-group-negative-people-happy-man-standing-out-guy-multiethnic-frustrated-sad-desperate-stressed-smiling-positive-image85920261

Educaţie pentru sănătate

37

7. Mă simt stingherit în situații noi.
8. Mă simt inutil în cadrul școlii.
9. Întârzii la școală și la întâlnirile importante.
10. Nu suport criticile.
11. Mă simt vinovat dacă stau degeaba o oră.
12. Mă grăbesc, chiar dacă nu sunt sub presiune.
13. Nu am timp să citesc ziarele/revistele cât de des mi-aș dori.
14. Am pretenția să mi se acorde atenție și să fiu auzit imediat.
15. Nu-mi exteriorizez sentimentele nici la școală, nici acasă.
16. Îmi asum mai multe sarcini decât pot rezolva la un moment dat.
17. Nu-mi place să cer sfatul colegilor și maturilor.
18. Nu-mi cunosc limitele profesionale și fizice.
19. Renunț la plăceri și pasiuni pentru că școala îmi răpește mai tot timpul.
20. Mă apuc de o treabă fără să mă gândesc din start, dacă o pot duce pânăla capăt.
21. Sunt prea ocupat pentru a vorbi cu colegii și prietenii în timpul săptămânii.
22. Amân confruntarea și rezolvarea problemelor dificile atunci când apar.
23. Dacă nu mă impun, oamenii nu mă iau în serios.
24. Îmi e jenă să recunosc că sunt suprasolicitat.
25. Evit să transfer altcuiva sarcinile.
26. Mă apuc să rezolv sarcinile înainte de a-mi stabili prioritățile.
27. Nu pot refuza cererile și rugămințile.
28. Cred că la sfârșitul zilei trebuie să-mi termin treburile importante.
29. Cred că nu voi putea face față sarcinilor.
30. Teama de nereușită mă împiedică să acționez.
31. Viața școlară o acaparează pe cea personală.
32. Dacă lucrurile nu se rezolvă imediat, îmi pierd răbdarea.

1
1
1
1
1
1
1
1
1
1
1
1
1

2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2

3
3
3
3
3
3
3
3
3
3
3
3
3

4
4
4
4
4
4
4
4
4
4
4
4
4

1
1
1
1
1
1
1
1
1
1
1
1
1

2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2
2

3
3
3
3
3
3
3
3
3
3
3
3
3

4
4
4
4
4
4
4
4
4
4
4
4
4

Interpretarea răspunsurilor la testul de evaluare a nivelului de stres:
SCOR TOTAL:
1) 32 – 64 puncte: Controlezi bine stresul. Nu uita că un nivel prea mic este nestimulator.
2) 65 – 95 puncte: Ai un nivel de stres destul de bun, dar cu toate acestea trebuie să îmbunătățești anumite aspecte.
3) 96 – 128 puncte: Nivelul de stres este prea ridicat. Ia măsuri pentru a-l reduce.
Sursă: Reducing Stress, Tim Hindle, Dorling Kindersley, 1996

38

Educaţie pentru sănătate

MODULULVSănătatea reproductivăClasele VII-IX

Modulul VSănătatea
reproductivă
Tema 1. Bioritmul organismului feminin, bioritmul organismului masculin
Motto:„Bioritmul este ceasul lăuntric al omului.”(Anonim)

Termeni-cheie: bioritm, ciclu, organism.
Bioritm – schimbări în activitatea organismelor vii, care decurg într-o anumită ordine. Bioritmul este în concordanţă cu schimbările ritmice din natură – zilnice,lunare, sezoniere, anuale.
Exemplu de bioritm:
 zilnic – deschiderea şi închiderea florilor, perioada de hrănire a animalelor (zi/noapte);
 lunar – menstruaţia la femei; sezonier – migraţia păsărilor, somnul de iarnă la unele animale, reacţia organismelor de marela flux şi reflux;
 anual – înflorirea copacilor, coacerea fructelor, încolţirea seminţelor, perioada de fertilitate launele animale.
Bioritmul este capacitatea organismelor vii de ase orienta în timp. Oamenii au observat, încă demult,că animalele simt foarte bine timpul, ciclurile lunare şicele anuale. Ele ştiu când încep fluxurile şi refluxurile
marine. La o anume oră se trezesc păsările, albinele
ies la cules, iar animalele de pradă la vânătoare. “Ceasornicul biologic” ajută animalele să pornească la timp
şi fără grijă în migraţie. Dacă n-ar avea simţul timpului, ele n-ar putea să-şi asigure cantitatea necesară
de hrană, să se adapteze la schimbarea anotimpului.
Fiecare animal are un orar zilnic, pe care îl respectă cu
cea mai mare stricteţe.

Educaţie pentru sănătate

39

Procesele din organismul animalelor sunt supuse şi ele unor ritmuri. În mod regulat, se desfăşoară
ciclurile de formare a noilor molecule, procesul de respiraţie şi cel de secreţie a sucului gastric,bătăile cordului (inimii). Toate acestea au loc la comanda unor “ceasornice” cu care natura a înzestrat
organismele vii.
Procesele din organism de care depinde orientarea în timp sunt foarte complicate şi se desfăşoară
pe baza schimbărilor fizico-chimice din celule. Ritmul “ceasornicului” se formează sub influenţa unor
condiţii externe, se fixează prin intermediul selecţiei naturale la nivelul genelor şi, astfel, se transmit
prin ereditate.
Este important să cunoaştem modul de funcţionare a organelor noastre, pentru a înţelege ce
atitudine să luăm, când şi ce să mâncăm, cum să reacţionăm faţă de manifestările adaptative aleorganismului.
Cronobiologia umană
Organismul uman îşi reglează funcţia biologică potrivit unei ritmicităţi
zilnice, săptămânale, lunare, sezoniere, anuale şi chiar multianuale. Respectarea şi înţelegerea acesteia conduce la prevenirea şi tratarea celor
mai complexe boli.
Bioritmul zilnic este ciclul care reglează durata somnului, modifică temperatura corpului uman şi
fluctuaţia hormonilor ş. a. Durează 24 de ore şi este dependent de răsăritul şi apusul soarelui. A fost demonstrat că performanţele fizice şi intelectuale ale unei persoane sunt maxime între orele 9-11 şi 17-19.
Bioritmul săptămânal. Randamentul nostru maxim va fi în zilele de miercuri şi joi, iar cel minim – în zilele de sâmbătă, duminică şi luni. Lucrând prea mult în zilele cu randament minim, vom forţa
funcţionarea unor glande endocrine, ceea ce poate conduce la perturbări fiziologice.
Bioritmul lunar. Are o durată de aproximativ 28 de zile şi este dependent de rotaţia Lunii în jurulPământului. În această perioadă se produc schimbări ale capacităţii fizice, emoţionale şi intelectuale.
Vom aminti aici şi de ciclul menstrual, care este influenţat de o variaţie a hormonilor hipotalamohipofizari, aceştia determinând ciclul hormonilor ovarieni. Orice perturbare a secreţiei acestor hormoni poate genera o serie de afecţiuni.
Bioritmul anual. Corespunde rotaţiei Pământului în jurul Soarelui. În acest bioritm, ritmicitatea
rezultă mai ales din adaptarea organismului la periodicitatea anotimpurilor. Fiecărui anotimp îi suntspecifice anumite maladii şi afecţiuni. Activitatea fizică are randament maxim primăvara şi vara, iar
cea intelectuală – toamna şi iarna.
Bărbaţii şi femeile au ceasuri biologice hormonale diferite.
Pentru femei
1. Fetele se dezvoltă sexual cu 2 ani mai devreme decât băieţii.
2. Perioada fertilă are limite stabilite – 15-49 ani.
3. Nivelul de hormoni sexuali feminini scade rapid spre 45-48 ani.
4. Menopauza se stabileşte la 48-52 ani.
Pentru bărbaţi
1. Bărbaţii sunt fertili din perioada adolescenţei până la vârstă înaintată.
2. Nivelul de testosteron scade treptat.
3. Andropauza se instalează mai târziu şi se suportă mai uşor.
Care sunt asemănările dintre ceasul biologic feminin şi cel masculin?
Pentru femei şi bărbaţi, odată cu înaintarea în vârstă, faptul de a avea urmaşi presupune mai multe
riscuri, legate de probleme de sănătate (anomalii de dezvoltare, aberaţii cromozomiale).
Ciclul menstrual reprezintă un bioritm şi se manifestă printr-o serie de schimbări în organismul
unei femei, începând din perioada adolescenţei şi până la menopauză. Menstruaţia reprezintă un flux

40

Educaţie pentru sănătate

sangvin din cavitatea uterului prin căile genitale, care durează 3-5
zile. Prima menstruaţie se numeşte menarhă. Ciclul menstrual cuprinde perioada între ziua I a unei menstruaţii şi ziua I a menstruaţiei
următoare. Durata medie a ciclului menstrual este de 28 de zile.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Numiţi fenomenele ritmice ce au loc în lumea înconjurătoare.
3. Numiţi diferenţele bioritmului hormonal la femei şi la bărbaţi.
4. Elaboraţi schema bioritmului lunar la fete (menstruaţia).

Tema 2. Prietenie, dragoste, relaţii intime, sentimente şi plăceri
Motto:„Prietenia este cel mai de preţ bun al omului. Fără prietenie nu e dragoste, fără dragoste
nu e prietenie.”(Goethe)Termeni-cheie: prietenie, relaţii, sentimente, plăcere.
Sentimentele şi emoţiile sunt importante pentru deciziile pe care le luăm şi ne influenţează dela vârstă fragedă. Pentru a învăţa să le folosim spre binele nostru, este important să le cunoaştem.
Cele mai frecvente emoţii se exprimă prin: teamă, furie, tristeţe, bucurie/fericire. Intensitatea fiecărei
emoţii formează gama de sentimente pe care le trăim.
Prietenia este o relaţie afectivă şi de cooperare între două sau mai multe persoane, este rezultatul unor conjuncturi în care ajungem să ne cunoaştem unii pe ceilalţi. Aceasta se naşte din nevoia
de afecţiune, de comunicare, de apartenenţă, de acceptare necondiţionată.
O relaţie de prietenie autentică nu ţinecont de rasă, vârstă sau sex, însă aduceo serie de beneficii pe toate cele trei niveluri ale vieţii: mintal, emoţional şi fizic.
Ce presupune o prietenie?
1. Compatibilitate – oameni cu
care împărtăşeşti valori, interese sau preocupări comune.
2. Încredere – nu-i poţi permite
oricui să intre în intimitatea gândurilor şi trăirilor tale.
3. Loialitate – este important săavem alături oameni devotaţi.

Educaţie pentru sănătate

41

4. Onestitate – un prieten îţi va spune întotdeauna adevărul.
5. Acceptare necondiţionată – acceptare fără critică sau judecăţi de valoare.
Puţini înţeleg ce înseamnă a fi ”prieten” şi care sunt ”responsabilităţile” lui. De aceea, se spune că”într-o viaţă, dacă ai noroc, găseşti un singur prieten adevărat”.
Sfaturi utile• Cel mai însemnat aspect al unei prietenii
este ca aceasta să reziste în timp, la bineşi la rău.
• O prietenie adevărată se bazează pe încredere reciprocă: secretele împărtăşite
prietenilor nu trebuie să ajungă la urechile altora.
• Într-o relaţie contează sinceritatea ambelor persoane.
• Nu profita de pe urma celor pe care îi numeşti prieteni.
• Înainte de a încerca să iubeşti pe cineva,
iubeşte-te pe tine! Într-o relaţie de prietenie întotdeauna poţi avea încredere în celălalt, ceea
ce, pe termen lung, înlătură eventuale competiţii şi sentimente de gelozie.
• Nu uita că fiecare dintre noi are limitele sale, respectă-le. Învaţă să iubeşti micile defecte aleceluilalt.
Dragostea este un sentiment complex, manifestat prinafecţiune puternică. Aceasta schimbă omul, de obicei în bine.
Dragostea este cel mai frumos sentiment faţă de: familie (părinţi, copii sau alte rude), prieteni, parteneri romantici, Divinitate, animale, obiecte, patrie, artă ş.a. O condiţie importantă oreprezintă reciprocitatea. Dragostea poate fi platonică sau cu
elemente de intimitate (relaţii intime).
Manifestări ale dragostei:• dragoste de sine, confundată adesea cu egoismul;• dragoste de familie – între membrii unei familii;• dragoste faţă de Divinitate: religia creştină vede o legătură strânsă între dragostea faţă deDumnezeu şi cea faţă de aproapele nostru;• dragoste platonică – afecţiune pură, lipsită de interes fizic;• dragoste romantică – între parteneri heterosexuali (de sex opus) sau homosexuali (de acelaşi
sex);• dragoste faţă de natură, plante, animale, artă, frumuseţe etc.
Dragostea sub aspect ştiinţific
În biologie sau psihologie, termenul „iubire” nu este clar definit, tocmai datorită complexităţii
acestui sentiment. Știinţific, s-a constatat că intensitatea biocurenţilor din anumite zone cerebraledevine mai activă, fără a putea fi localizat un centru nervos al iubirii. Acest fenomen este corelat cu
modificări biochimice ce determină o serie de reacţii biologice, care devin tot mai intense, influen-

42

Educaţie pentru sănătate

ţând comportamentul, gândirea.
Diencefalul coordonează apariţia în hipofiză a unor fenomene neuroendocrine,care determină starea de euforie. Din setul
de substanţe mesagere ale euforiei fac parte „dopamina”, „adrenalina” şi „substanţele
endorfine”, acestea declanşând producerea de hormoni sexuali (testosteronul, carecreşte apetitul sexual).
Semnificaţii ale dragostei adevărate
Dragostea adevărată înseamnă încredere, prietenie, ajutor reciproc, grijă şi atenţie.
Dragostea creează senzaţia de pace, siguranţă şi stabilitate.

SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Identificaţi deosebirile dintre prietenie şi dragoste.
3. Numiţi trăsăturile caracteristice unei prietenii, în viziune proprie.
4. Elucidaţi o poveste de dragoste din literatura universală care v-a impresionat. Ce concluzii aţi
tras?

Tema 3. Comportament sexual responsabil. Atitudini faţă de debutulvieţii sexuale timpurii. Vârsta consimţământului
Motto:„Suntem responsabili pentru cei pe care i-am făcut să ne iubească.”(Savatie Baştovoi)

Termeni-cheie: responsabilitate, comportament sexual, drepturi, obligaţii.
Perioada adolescenţei este marcată de stări de confuzie, nesiguranţă, emoţii necunoscute, spirit
de aventură, dorinţa de cunoaştere şi de afirmare, foarte multe dintre ele datorate descoperirii sexualităţii proprii. Unii tineri ar vrea să înţeleagă şi să controleze aceste stări, ar vrea să poată face faţăevenimentelor, dar nu ştiu cum, fiindcă nu au avut niciodată grijă de nimic, fiindcă nu li s-a spus că
trebuie să se pregătească să fie responsabili, fiindcă nu au avut obligaţii faţă de ei şi faţă de ceilalţi
şi, de cele mai multe ori, nu au simţit consecinţele propriilor fapte. Alţii nu au această dorinţă şi “pornesc la drum” convinşi că “cineva”, ca şi până atunci, va avea grijă să facă în locul lor ceea ce estede făcut sau că lucrurile se vor “aranja” de la sine, sau, cel mai rău, nu îşi fac niciun fel de problemeşi se avânta în viaţa sexuală.

Educaţie pentru sănătate

43

Responsabilitatea este o atitudine conştientă faţă de obligaţii, iar atitudinea conştientă implică
înţelegerea obligaţiilor.
Consecinţa este urmarea unei fapte, a unei acţiuni. Fiecare dintre noi este răspunzător pentru
consecinţele propriilor fapte.
Pentru a putea avea un comportament sexual responsabil, trebuie să înţelegi întâi de toate căviaţa sexuală nu este o “aventură” cu “senzaţii tari”. Viaţa sexuală este un act serios, iar urmările relaţiilor tale îţi pot influenţa viitorul atât pozitiv, cât şi negativ. Nu eşti singurul care vei resimţi efectele
comportamentului tău, ci şi partenerul, care va avea de câştigat sau de suferit de pe urma acţiunilor
tale – o sarcină nedorită nu este numai “treaba ei”, iar o infecţie cu transmitere sexuală nu este numai“treaba lui”.
Pentru a putea avea un comportament sexual responsabil, trebuie să înţelegi că în viaţa sexuală
consecinţele îţi aparţin în întregime. Tot ceea ce se va întâmpla, bun sau rău, plăcut sau neplăcut, va
fi al tău şi al partenerului tău.
Fiecare persoană trebuie să acorde o atenţie sporită următoarelor aspecte:– Să ştii ce înseamnă responsabilitatea, să ai şi să-ţi asumi responsabilităţi;– Să ştii ce înseamnă o consecinţă; să prevezi consecinţele propriilor fapte, să conştientizezi căacestea te vor afecta direct, dar şi pe cei din jurul tău;– Să ştii a lua o decizie – nu amâna luarea unei decizii privitoare la viaţa sexuală; cântăreşte
lucrurile sub toate aspectele şi ia decizia corectă;– Să deţii informaţii de bază despre anatomia şi fiziologia organelor genitale şi despre reproducere – înainte de a “trece la fapte”, trebuie să cunoşti şi să înţelegi multe lucruri;– Să posezi informaţii despre sarcină – ce reprezintă ciclul menstrual/sângerarea menstruală,ce înseamnă perioada fertilă, cum apare o sarcină – sunt numai câteva momente pe care trebuie să le cunoşti;– Să posezi informaţii despre metodele de contracepţie – pentru a evita o sarcină nedorită;– Să cunoşti care sunt infecţiile cu transmitere sexuală (care sunt grave şi pot afecta sănătatea),pe ce căi se transmit etc.;– Să deţii informaţii despre cum să eviţi infecţiile sexuale – protejându-te, utilizând corect
prezervativul etc.
Întrebarea frecventă a adolescenţilor este: “Când pot iniţia o relaţie sexuală?”Vă propunem să răspundeţi la 5 întrebări:Știţi cu cine? Cu acea persoană ”unică”, relaţia cu care nu o vei regreta.
Știţi când? Atunci când decizi tu, fără manipulare, dar după 16 ani.
Știţi unde? Un loc intim de care să va amintiţi cu plăcere.
Știţi cum? Sexul este o problemă de calitate, nu de cantitate.
Știţi care sunt consecinţele? Poţi evita consecinţele nedorite doar cunoscându-le.
Comportament sexual iresponsabil/riscant
1. Relaţii intime sub 16 ani.
2. Relaţii intime ca urmare a şantajului/manipulării/violenţei/traficului.
3. Relaţii intime neprotejate – risc de sarcină nedorită şi de infecţii cu transmitere sexuală.
4. Multipli parteneri.
5. Relaţii intime sub acţiunea substanţelor nocive (alcool, droguri).
6. Adresarea tardivă la medic/refuzul de a se examina, de a efectua testele necesare.
Relaţiile sub 16 ani, violul, traficul de fiinţe umane cu implicare în relaţii sexuale sunt ilegale.

44

Educaţie pentru sănătate

Legea nr.138 privind sănătatea reproducerii din 15.06.2012
Articolul 6(6) În cazul minorilor cu vârsta până la 16 ani, consimţământul benevol pentru obţinerea serviciilor de ocrotire a sănătăţii reproducerii este exprimat atât de minor, cât şi de reprezentantul legal al
acestuia. În cazul când este imposibil de a obţine consimţământul reprezentantului legal al minorului
şi când serviciile medicale sunt indicate pentru a păstra viaţa şi sănătatea acestuia, este suficientconsimţământul său benevol. În această situaţie, decizia este luată în mod consultativ de către prestatorii de servicii, în interesul superior al minorului, în conformitate cu actele normative ale Ministerului Sănătăţii, Muncii şi Protecţiei Sociale.
(7) În cazul survenirii sarcinii la adolescente, acestora li se garantează şi li se asigură dreptul de acontinua studiile în timpul sarcinii şi după finisarea sarcinii.
Riscuri pentru un debut timpuriu al vieţii sexuale
 Pedepse pentru adulţi din partea organelor de drept.
 Are de suferit imaginea adolescentei/adolescentului în şcoală/comunitate.
 Este afectată sănătatea adolescentei/adolescentului (sarcină, ITS ş.a.).
 Scad performanţele şcolare.
 Abandon şcolar.
 Abuz de substanţe etc.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Dezbateri Avantaje şi dezavantaje ale relaţiei sexuale timpurii.
3. Identificaţi riscurile pentru un debut precoce al vieţii sexuale.
4. Redactaţi un eseu cu titlul Decizii informate şi responsabile.

Tema 4. Schimbări de comportament în pubertate. Abordări pozitive
Motto:“Comportamentul este oglinda în care fiecare îşi reflectă imaginea.”(Goethe)Termeni-cheie: pubertate, comportament, deviere.
Caracteristici ale adolescentului. Preocupări şi probleme de comportament
Adolescenţa este vârsta îndoielilor, a întrebărilor de genul: “Cine sunt?”, “De ce trebuie să ţin contpentru a lua o decizie corectă?”, “Care este scopul meu în viaţă?” etc., la care vom afla răspunsul mai
târziu sau poate niciodată. Este perioada în care tânărul începe să cunoască mai bine lumea, să-i
descopere secretele, să se iniţieze în mai multe domenii.
Deşi sunt diferiţi prin caracter, comportament, fizic, gândire şi trăiesc într-o lume a lor, adolescenţii
au şi multe lucruri în comun, în special curiozitatea şi independenţa.
Principala preocupare a adolescentului modern rămâne aspectul fizic, care nu este decât o

Educaţie pentru sănătate

45

oglindă ce reflectă starea lui interioară. Interesul constantpentru tunsori, haine, accesorii, schimbări de imagine provine din complexele fizice şi psihologice, dar şi din nevoia dea-şi găsi un stil propriu şi de a-şi defini personalitatea.
Adolescentul are schimbări bruşte de dispoziţie, deoareceeste în căutarea unui echilibru interior, este bântuit de o serie
de temeri, nelinişti, suferinţe, frici. Sunt stări conflictuale fireşti la această vârstă, greu de înţeles de unii părinţi.
Tinerii din ziua de azi trec sunt dornici să experimenteze		
lucruri, situaţii noi, să cunoască cât mai multe, să nu depindă de ajutorul şi controlul parental. Dificultăţile de comunicare
pe care le întâmpină provin din confuziile care apar la această
vârstă, deoarece este o perioadă de reflecţie şi căutare. Ei încearcă să-şi găsească nişa, calea în viaţă.
Adolescenţii caută înţelegere şi acceptare în mediile sau grupurile de prieteni cu careinteracţionează, unde simt că se pot exprima liber şi purta firesc.
La această vârstă există pericolul de a deveni prada unor comportamente de risc – fumat, alcool, droguri etc. Adolescenţa este o perioadă extrem de vulnerabilă şi influenţabilă, care permite căderea în capcane periculoase – comportamente antisociale, agresiuni fizice, idei suicidale,
vicii etc.

Adolescenţa este considerată perioada în care se manifestă revolta, nonconformismul faţă denormele sociale. Adolescentul poate adopta o identitate negativă sau pozitivă şi acest lucru poate
crea senzaţia unei instabilităţi a personalităţii sale.
Cauzele conduitei delicvente la adolescenți
Delicvenţa în rândul adolescenţilor se manifestă prin incapacitatea unora de a se adapta la normele de conduită din societate, datorată unor cauze de ordin bio-psiho-social.
Printre cauzele delicvenţei, enumerăm: creşterea ratei de abandon şcolar, lipsa unei activităţi
utile, lipsa de supraveghere permanentă din partea părinţilor sau a tutorilor, familii dezorganizate,
necunoaşterea cercului/grupului de ”prieteni”, consumul de substanţe halucinogene şi de alcool.

46

Educaţie pentru sănătate

Și tulburările de comportament reprezintă una din cauzele de natură biopsihică. Acestea se pot
manifesta prin fuga de acasă, prin porniri suicidale sau agresive. Delicvenţa juvenilă este determinată
de imaturitatea afectivă, de dorinţa de nou şi de a experimenta lucruri riscante.
De la comportament deviant la delicvență
Eşecurile în anumite domenii ale vieţii lasă adolescenţilor sentimentul lipsei de valoare, a stimei
de sine, confuzie de identitate, astfel pot apărea conflicte interioare destul de puternice, care pot
provoca dezechilibre emoţionale şi pot conduce la un comportament deviant.
Delicvenţei juvenile îi este caracteristică delicvenţa de grup, principalele fapte fiind: huliganismul,
violul, violenţele, furtul etc. Comportamentul delicvent poate fi încadrat în patru mari categorii: furt,
violenţă în scopul obţinerii unui avantaj material, încălcarea legilor de statut (abandon şcolar, absenteism), comportament de grup sau de bandă receptat de către ceilalţi ca o ameninţare din cauza
activităţilor fizice implicate.
Depresia la adolescenți
În adolescenţă sunt accentuate: emoţiile, labilităţile emoţionale şi sensibilitatea.
Depresia reprezintă aceleaşi simptome ca şi în cazul adulţilor. Tristeţea cronică poate fi caracterizată prin preferinţa pentru haine de culoare neagră,prin scrierea de poezii dedicate morţii sau prin ascultarea unei muzici caracteristice stărilor depresive.
Disturbarea somnului se poate manifesta prin
privitul la televizor toată noaptea, prin dificultatea
de a se trezi dimineaţa sau prin dormitul pe tot parcursul zilei. Alte caracteristici ale depresiei sunt:scăderea gradului de concentrare, gândirea înceată, pierderea poftei de mâncare (care poate degenera în anorexie) etc.
Depresia adolescentină poate prezenta un comportament agresiv, poate determina consum de alcool.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Caracterizaţi comportamentul specific perioadei adolescentine.
3. Identificaţi motivele comportamentului delicvent al adolescenţilor.
4. Analizaţi Povestea celor doi lupi. Formulaţi o concluzie pe baza afirmaţiei bunicului de la finelepoveştii.
Povestea celor doi lupi
Bunicul le povestea nepoţilor: “Eu sunt câmpul de bătaie dintre doi lupi: unul alb şi unul negru.
Lupul alb este bun, blând şi inofensiv. El trăieşte în armonie cu tot ceea ce îl înconjoară şi nu se simte
expus vreunui pericol. Lupul bun luptă doar dacă e corect să o facă şi când trebuie, pentru a se pro-

Educaţie pentru sănătate

47

teja pe el sau pentru a-şi apăra familia. Are grijă de toţi ceilalţi lupi din haita sa.
Dar în interiorul meu trăieşte şi un lup negru, foarte diferit. El este agitat, mânios, nemulţumit,
invidios şi temător. Până şi cel mai neînsemnat lucru îl face să izbucnească într-o criză de furie. Elluptă cu toată lumea, tot timpul, fără niciun motiv. Nu poate gândi limpede, pentru că lăcomia, mâniaşi ura îl copleşesc. Dar această mânie este inutilă, dragilor, deoarece nu poate schimba nimic. Acest
lup caută ceartă oriunde ar merge şi de aceea o găseşte cu uşurinţă. Nu are încredere în nimeni şi nu
are prieteni adevăraţi”.
Nepoţii au ascultat tăcuţi. La un moment dat, unul îl întrebă pe bătrân: „Bunicule, care dintre lupiva câştiga?”
Bunicul zâmbi şi spuse: “Lupul pe care îl hrănesc cel mai des”.
Noi suntem cei care alegem cum să fim şi ce calităţi să manifestăm.

Tema 5. Concepţia şi sarcina în pubertate şi adolescenţă, riscurile
pentru mamă şi copil. Relaţii responsabile şi protejate
Motto:“Mama e acea persoană care poate lua locul oricui, dar nimeni nu poate lua locul ei.”(Anonim)

Termeni-cheie: sarcină, adolescent, avort, contracepţie.
Sarcina şi maternitatea la vârstă adolescentă au fost considerate de-a lungul istoriei omenirii onormalitate. În prezent însă se recunoaşte dreptul şi necesitatea tinerelor fete de a-şi continua educaţia, pentru a obţine independenţă financiară. Adolescenţa este o perioadă în care maturizarea nu
este completă, iar tinerii, de multe ori, dau dovadă de iresponsabilitate în ceea ce priveşte activitatea		sexuală sau relaţiile intime.
Sarcina la adolescente. Datorită imaturităţii complete a sistemului reproductiv al femeii până lavârsta de 19 ani, astfel de sarcină se referă la categoria celor cu risc sporit pentru viaţa şi sănătatea
mamei şi a copilului. În prezent, în Moldova sarcinile la adolescente reprezintă circa 10% din numărul
total de sarcini.
Dacă o persoană a avut relaţii neprotejate, există riscul unei sarcini? Semnele care ar putea indica
asupra probabilităţii de a rămâne însărcinată sunt: întârzierea menstruaţiei, sânii sunt umflaţi şi însoţiţi
de durere, ameţeli, slăbiciuni, greţuri, necesitatea de a merge la baie mai des decât de obicei, schimbări de dispoziţie etc.
Pentru a scăpa de îndoieli, se recomandă să se facă un test de sarcină. Dacă nici acesta n-a spulberat dubiile, e cazul de a merge la un medic,
care va confirma sau infirma prezenţa sarcinii.
Dacă o adolescentă rămâne gravidă, trebuie să ştie că: O sarcină nu poate fi ascunsă.
 Fie că decide să păstreze copilul, fiecă nu, trebuie să le vorbească părinţilor, chiar dacă aceştia vor fi la începutsupăraţi!
 Dacă nu îndrăzneşte să discute cu părinţii, trebuie să apeleze la o persoană

48

Educaţie pentru sănătate

adultă de încredere, care să o ajute şi să o însoţească la un Centru de Sănătate Prietenos Tinerilor.
Consultarea unui specialist o va ajuta să decidă care este soluţia potrivită în situaţia sa – avortul
sigur, păstrarea copilului şi creşterea lui, păstrarea copilului şi darea acestuia spre adopţie.
Încercarea de a rezolva problema de una singură poate spori considerabil riscurile pentru sănătatea şi viaţa mamei adolescente şi a copilului ei!

Dacă adolescenta hotărăşte să întrerupă sarcina prin avort, trebuie să ştie: Cu cât mai mic este termenul de sarcină, cu atât mai mici sunt riscurile legate de avort.
 Avortul sigur este întreruperea sarcinii prin metoda de aspirare vacuum sau prin metoda medicamentoasă, care trebuie realizată întotdeauna de către un specialist şi într-o instituţie medicală, deoarece, ca orice operaţie, are riscurile sale.
 Avorturile care nu corespund acestor criterii sunt nesigure, prezintă un risc mai mare pentruviaţă şi sănătate.
 După întreruperea sarcinii, este necesară consultaţia medicului, pentru stabilirea celei mai
efective metode de contracepţie.
 În cazul minorelor sub 16 ani, intervenţia poate avea loc doar cu acordul părinţilor. Valorile
moral-religioase pot fi cruciale în hotărârea de a păstra sarcina şi această decizie trebuie să
fie respectată de cei din jur.
Suportul partenerului şi al familiei este factorul principal de protecţie a tinerei mame şi a copilului ei. Dacă sarcina a fost diagnosticată târziu şi nu mai poate fi întreruptă, dar mama adolescentă
nu are nicio posibilitate să crească copilul, trebuie să aleagă să nască acest copil şi să-l dea pentruadopţie altor părinţi (este o soluţie cu mult mai umană decât a-l naşte şi a fugi din maternitate fărăa-şi da acordul pentru adopţie sau, şi mai rău, de a-l naşte în afara instituţiei medicale şi cu urmări
grave pentru copil).
Factori care contribuie la apariția sarcinii în adolescență
Sunt mai predispuse la apariţia unei sarcini adolescentele care:• cresc într-un mediu socioeconomic sărac;• au fost victimele unui abuz sexual;• nu se implică în activităţile şcolare, sociale sau familiale;• se dezvoltă într-o comunitate în care sarcina la o vârstă timpurie este văzută ca fiind un lucru
normal (ex., romi);• au o stimă de sine foarte scăzută şi cred că nu au şanse de succes în viaţă;• consumă tutun, alcool sau alte substanţe halucinogene;
Caracteristicile vârstei adolescente reprezintă „capcane” perfecte pentru o sarcină nedorită – tinerii nu au încă o gândire matură, nu sunt capabili să ia decizii corecte, mulţi nu cunosc mijloacele decontracepţie sau nu le folosesc în mod corect.
Factori care pot reduce riscul apariției unei sarcini nedorite în adolescență:• accesul la o educaţie sexuală în cadrul familiei şi în şcoală,• accesul la informare privind metodele de contracepţie şi la măsurile de prevenţie şi tratament
al maladiilor cu transmitere sexuală;• un mediu de dezvoltare sigur, fără exploatare şi abuz; comunicare deschisă cu părinţii;creşterea şi educarea în prezenţa ambilor părinţi;• în ţările în care incidenţa sarcinii la adolescente este scăzută, guvernul sprijină programele deEducaţie pentru sănătate

49

•
•

educaţie sexuală în cadrul şcolii, desfăşoară campanii masive de educaţie sexuală la televiziune, radio, cinema, în cluburi şi farmacii etc.;ţara cu cea mai scăzută rată a sarcinii la adolescente – Olanda – are una dintre cele mai deschise abordări cu privire la sexualitatea şi educaţia sexuală a tinerilor;
adolescenţii/adolescentele care au o relaţie deschisă cu părinţii au tendinţa de a amâna începutul vieţii sexuale, de a urma studiile, iar atunci când debutul sexual are loc, fac alegeri mai
bune în privinţa contracepţiei.

Contracepţia la adolescente. Metodede prevenire a unei sarcini nedorite: amânarea relaţiei intime;
 utilizarea corectă a prezervativului; pastile hormonale; inel hormonal vaginal;
 injecţie hormonală; dispozitiv intrauterin; contracepţia de urgenţă (în termende 72 ore).
Metodele menţionate au o eficienţă înaltă – 92-99%, au un efect noncontraceptiv
pozitiv (reglarea ciclului menstrual, diminuarea sindromului premenstrual, efect pozitiv asupra acneei ş.a.).
Dintre metodele contraceptive, numai prezervativul protejează împotriva ITS/HIV.
Pentru o protecţie sporită, se recomandă metoda dublă olandeză – domnişoara va folosi pastile
contraceptive, iar băiatul va utiliza corect prezervativul.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Identificaţi cauzele ce contribuie la apariţia sarcinii la adolescente.
3. Enumeraţi metodele de prevenire a sarcinii.
4. Identificaţi structurile medicale din localitate unde poate fi consiliată o adolescentă.

Tema 6. Maladii cu transmitere sexuală, efectul asupra sănătăţii
Motto: “Cine-şi ascunde boala, nu va găsi medicamentul.”								(Proverb turcesc)
Termeni-cheie: infecţie, relaţii sexuale, prevenire.
Infecţiile cu transmitere sexuală (ITS) constituie una dintre cele mai comune cauze de îmbolnăvire a populaţiei de vârstă tânără, având consecinţe negative majore asupra sănătăţii şi potenţialului

50

Educaţie pentru sănătate

reproductiv al comunităţii. Implicaţiile sociale şi economice ridică ITS la rangul unei probleme desănătate publică.
Pandemia HIV a influenţat în mod direct conştientizarea corelaţiei dintre creşterea ITS şi răspândirea mondială a infecţiei HIV. Infecţiile cu transmitere sexuală măresc semnificativ riscul de transmitere a infecţiei HIV.
Cele mai cunoscute şi frecvente ITS sunt:−−−−sifilisul;gonoreea;chlamidia;
herpesul genital;

−
−
−
−

hepatita B, C;
infecţia HIV;virusul papiloma uman (HPV);tricomoniaza;−−

candidoza;
citomegalovirusul.

Semnele şi simptomele ITS care ar trebui să alerteze bolnavii sunt: prurit în zona genitală şi scurgeri; dureri în timpul raportului sexual, al urinării sau în zona pelviană; leziuni, papule sau vezicule în zona genitală.
Diagnosticul şi tratamentul unei ITS
Recunoaşterea la timp a simptomelor unei ITS, urmată de prezentarea la medic, reduce riscul deîmbolnăvire a altor oameni. Toate ITS pot fi diagnosticate comparativ uşor, există teste pentru toate
maladiile. În urma testării, se induce un tratament specific pentru maladia dată. Majoritatea se vindecă, însă unele au tratament simptomatic, printre acestea se număra: herpesul genital, virusul papiloma uman (HPV) şi virusul imunodeficienţei umane (HIV). Pentru un rezultat eficient, tratamentul
trebuie să fie indicat de un medic specialist.
Din cele 24 de boli cu transmitere sexuala, hepatita B şi virusul papiloma uman (HPV) sunt unicele
pentru care există vaccin.
Profilaxia ITS presupune:− limitarea numărului de parteneri sexuali;− practicarea monogamiei (relaţii sexuale cu o singură persoană);− evitarea întreţinerii relaţiei sexuale cu cineva suspect de ITS (leziuni, ulceraţii,− practicarea sexului protejat (utilizarea corectă a prezervativului);− vaccinarea împotriva hepatitei B şi HPV;
− informarea permanentă despre ITS (celinformat este înarmat şi nu poate fi învins!)

Consecințele ITS asupra sănătății
Se va lua în consideraţie faptul că unele maladii se tratează şi se vindecă, altele se tratează,dar nu se vindecă, astfel persoanele sunt purtătoare de aceste infecţii toată viaţa, necesitânda se trata periodic (HIV, hepatitele şi alte infecţii
virale). Tratamentul incorect, incomplet face ca
infecţiile să treacă în formă cronică, care afectează organele şi sistemele. Una din consecinţele

Educaţie pentru sănătate

51

grave pentru fete şi băieţi este incapacitatea de a avea urmaşi – infertilitatea.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Identificaţi cele mai răspândite ITS.
3. Redactaţi un poster despre profilaxia ITS.
4. Enumeraţi dezavantajele unei relaţii sexuale neprotejate.

TEMA 7. Traseul de viaţă: studii, relaţii sociale, carieră, familie, copii
Motto:”Viaţa este o oportunitate, foloseşte-o.
Viaţa este frumuseţe, admir-o.
Viaţa este un vis, realizează-l.
Viaţa este o provocare, înfrunt-o.
Viaţa este un joc, joacă-l.
Viaţa este o promisiune, realizeaz-o.
Viaţa este tristeţe, depăşeşte-o.
Viaţa este un cântec, cântă-l.
Viaţa este o luptă, accept-o.
Viaţa este o tragedie, înfrunt-o.
Viaţa este o aventură, îndrăzneşte.
Viaţa este noroc, fă-ţi-l.
Viaţa este viaţă, luptă-te pentru ea.”					
(Maica Tereza)
Termeni-cheie: viaţă, studii, relaţii, familie.
În copilărie, majoritatea se gândesc la ceea ce doresc să devină în viaţă.
Viaţa multor adulţi arată în felul următor – trezire, plecat la serviciu, muncă, revenire acasă, cină,televizor, culcare – cu mici variaţiuni, în funcţie de sărbători şi de alte evenimente. Un astfel de ciclu
te provoacă să devii un fel de “pilot automat”. Din acest motiv, trebuie periodic (peste 5-10 ani) să
facem o retrospectivă a faptelor realizate pe traseul individual al vieţii şi să tindem spre îmbunătăţirea
acestuia.
De fapt, viaţa te conduce acolo unde îţi este destinat să fii. Unii ajung mai departe, alţii rămân înurmă, sperând să prindă următoarea cursă. Tot ce contează e să fii ambiţios şi cât mai atent, pentru a nu devia de la drumul cel bun.
O etapă importantă a vieţii se numeşte “adolescenţă”. Se spune căe pasul de la copilărie la maturitate, mai greu pentru unii, deoarece înaceastă perioadă se pot schimba multe, cum ar fi “calea spre succes şi
cea spre necunoscut”. Un alt aspect important		este “iubirea”, o surpriză
a destinului, căci nu întotdeauna ai parte de ea, aşa cum îţi doreşti!
Adolescentul este un călător în acest tren al vieţii. Un tren misterios,

52

Educaţie pentru sănătate

cu multe necunoscute, cu numeroase etape – foarte diferite.
Trecând de la o ”staţie” la alta, trecem prin: grădiniţă, şcoală generală, liceu, facultate.
Înainte de a ajunge la facultate, trebuie să analizăm ce ne dorim, spre ce tindem, cu ce capacităţi
suntem înzestraţi (“Ce pot să fac?”) şi ce vrem să facem în viaţă (“Unde voi lucra şi cum voi aplicacunoştinţele dobândite?”).
În anii de adolescenţă se stabilesc primele relaţii interpersonale serioase, ele se clădesc între douăsau mai multe persoane care se află în poziţii de proximitate, care interacţionează şi se influenţează reciproc.
Aceste relaţii sunt de amiciţie, de prietenie, amoroaseetc. Adolescenţii învaţă să selecteze partenerul de viaţă, construind cu multă atenţie această relaţie. Trecândprin mai multe situaţii, partenerii îşi verifică principiile şivalorile umane, cât de bine pot gestiona emoţiile, careeste atitudinea lor faţă de părinţi şi alte rude, ce viziuni au
vizavi de familie şi copii ş.a.
Luând decizia de a întemeia o familie, tinerii trebuie săştie următoarele:• Familia este cel dintâi cadru social de care are nevoie fiecare om.
• Familia este mediul care poate influenţa esenţial
dezvoltarea şi destinul copilului, prin securizarematerială, dragoste şi educaţie.
• Familia este prin definiţie cadrul de satisfacere al
nevoilor membrilor ei.
• Cei ”şapte ani de acasă’’, ca şi lipsa lor, marchează destinul fiecărui om.
• Părinţii sunt responsabili pentru viaţa şi sănătatea copiilor lor.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Identificaţi etapele prin care trece un tânăr.
3. Redactaţi un plan de viaţă personal.

Educaţie pentru sănătate

53

MODULUL

VI
Prevenirea abuzului
de substanţe nocive

Clasele VII-IX

Clasele VII-IX

Modulul VI Modulul VI

Prevenirea Prevenirea
abuzului deabuzului desubstanţe nocive
substanţe nocive
Tema 1. Mituri, prejudecăţi,Tema
stereotipuri
1. Mituri, prejudecăţi, stereotipuri
privind consumul de substanţe
privind consumul
nocivede substanţe nocive
Motto: ”Distrează-te fără alcool, Motto:
vorbeşte fără”Distrează-tetelefoane, fărăvi- alcool, vorbeşte fără telefoane, visează fără droguri, zâmbeşte fără poze “selfie”,sează
iubeştefărănecondroguri, zâmbeşte fără poze “selfie”, iudiţionat!”beşte necondiţionat!”(David Wolfe)(David Wolfe)
Termeni-cheie: consum, alcool, tutun, droguri, mit, adevăr.
Mituri despre alcool, tutun şi droguri
Despre alcool, tutun şi droguri circulă o mulţime de mituri, care nu au nicio legătură cu realitatea.
Mit. Alcoolul în cantităţi mici nu poate face rău.
Pentru unele persoane – copii, adolescenţi, femei gravide, mame care alăptează, bolnavi, şoferi
etc. – alcoolul este periculos în orice cantitate. Singura certitudine ştiinţifică este că nu există o măsură „ideală” sau rezonabilă pentru consumul de alcool. Reducerea sau eliminarea completă a acestuia scade riscul de cancer, de boli ale tractului digestiv şi cardiovasculare.
Mit. Consumul de alcool în cantităţi mici face parte dintr-un stil de viaţă sănătos.
Consumul de alcool creşte riscul de boli cardiovasculare, de hepatită, de cancer, provoacă dependenţă. Conform cercetărilor medicale, alcoolul, indiferent de cantitatea ingerată, poate cauza celpuţin şapte tipuri de cancer: oral, esofagian, faringian şi laringian, hepatic, la intestinul gros (colon şirect) şi de sân.
Mit. Băuturile închise la culoare sunt mai sănătoase.
Berea brună sau vinul roşu au în componenţa lor mai mulţi antioxidanţi decât berea blondă şi vinul alb,
precum şi mai multe substanţe chimice, adăugate pentru îmbunătăţirea procesului de fermentare. Prinurmare, şansele să suferi de mahmureală sunt mai mari atunci când consumi băuturi închise la culoare.

54

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

54
55

Mit. Dacă eşti mahmur, te ajută un duş rece şi o cafea tare.
Cafeaua nu face decât să te energizeze, la fel şi duşul rece. Odată ce efectele lor trec, mahmureala şi oboseala îşi spun din nou cuvântul. Într-adevăr, duşul şi cafeaua te vor face să te simţi puţin
mai bine, însă nu te vor ajuta să elimini mai repede alcoolul din organism, ci doar vor masca uşorurmările lui.
Mit. Zeama de murături alungă mahmureala.
Acesta este unul dintre cele mai eronate şi răspândite mituri. Medicii atrag atenţia că moarea îţipoate face mai mult rău decât bine. Conţinutul ridicat de sare te deshidratează şi mai mult şi, chiardacă moarea îţi stinge setea, nu îţi oferă suportul necesar pentru refacere. Cel mai bun lichid pe careîl poţi consuma după o petrecere este apa, iar dacă simţi nevoia de ceva acru, adaugă în ea puţin sucde lămâie.
Mit. Alcoolul îmbunătăţeşte digestia, deoarece stimulează secreţiile gastrice.
Alcoolul creşte apetitul, deci şi numărul de calorii ingerate. Din păcate, este un produs de fermentare a carbohidraţilor care furnizează 7 calorii/gram, adică aproape dublu comparativ cu proteinele.
Cu alte cuvinte, acesta ne afectează silueta, favorizând îngrăşarea, nu pierderea kilogramelor.
Mit. Alcoolul „merge bine” cu mesele copioase.
Alcoolul, mai ales în asociere cu mesele consistente, afectează întreg tractul digestiv (esofagul, stomacul, ficatul, pancreasul, colecistul); poate să reactiveze boala de reflux gastroesofagian, să precipite
apariţia ulcerului, să producă o criză de colecist sau de pancreatită. Mai mult, acesta poate provoca tulburări de ritm cardiac, palpitaţii sau fibrilaţii. Alimentele grase însă nu te vor ajuta
mult în prevenirea durerilor de cap de adoua zi. În plus, ficatul fiind suprasolicitat,s-ar putea să ai parte de consecinţe şi maineplăcute.
Mit. O băutură înainte de somnfuncţionează ca un somnifer natural!
Alcoolul te poate trimite la culcare mai
repede, dar prezenţa lui în organism nu
îţi va asigura un somn liniştit şi de durată.
Deci oricum te vei odihni mai puţin.
Consumul de tutun este în continuare unul dintre cele mai populare obiceiuri nocive din lume.
Organizaţia Mondială a Sănătăţii ne asigură că fumatul se numără printre principalii factori care ameninţă sănătatea publică. Cel mai îngrijorător este faptul că mii de fumători caută să îşi justifice dependenţa, minimalizând daunele sau ignorând pericolele.
Mit. Fumatul te relaxează.
În realitate, pe lângă faptul că ţigările nu relaxează, toxinele conţinute afectează sistemul nervos
şi cauzează schimbări bruşte de dispoziţie. Deşi poate produce o senzaţie temporară de destindere,în timp fumatul are efecte nedorite.

55

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

55

Mit. Câteva ţigări pe zi nu îţi pot face niciun rău.
Deşi efectele negative nu vor fi la fel de agresive ca în cazul consumului excesiv de tutun, sănătatea ta va fi afectată semnificativ, chiar dacă fumezi numai câteva ţigări pe zi. Dacă fumezi mult, riscul
de a suferi de cancer pulmonar creşte dramatic. Consumul moderat de tutun este asociat dezvoltării
bolilor cardiovasculare.
Mit. Dacă eşti sănătos, tutunul nu are efecte nocive asupra ta.
Din cauza acestui mit, mulţi sunt convinşi că nu vor fi afectaţi de toxinele din ţigări. Totuşi, un om
perfect sănătos, dacă va începe să fumeze, îşi va pune în pericol calitatea vieţii.
Mit. Ţigările „light” sunt mai puţin dăunătoare – unul dintre cele mai frecvente şi mai periculoase mituri despre tutun.
Ţigările „light”, care sunt foarte populare, au un conţinut mai scăzut de nicotină şi de gudron. Cu toate
acestea, ele sunt la fel de periculoase, deoarece fumul şi toxinele afectează căile respiratorii.
Mit. Mişcarea stimulează eliminarea toxinelor provenite din tutun.
Deşi o parte din toxine sunt eliminate prin transpiraţia produsă atunci când facem mişcare, restulnu părăsesc sângele şi organele excretoare. Asemenea substanţe se acumulează în ţesuturi şi, întimp, reduc performanţele sportive.
Mit. Este imposibil să te laşi de fumat.
Nu este adevărat! Deşi poţi să experimentezi simptomele sevrajului, să renunţi la ţigări nu este
un obiectiv imposibil de realizat. Fumătorii care încearcă să scape de acest obicei vor fi nevoiţi sădepăşească o serie de reacţii neplăcute, printre care se numără irascibilitatea şi anxietatea, deoarececreierul lor tânjeşte după o doză de nicotină. În ciuda acestor probleme, dacă ai parte de susţinere şide sfaturi pe potrivă, vei reuşi să te laşi de fumat.
Mit. Dacă răul a fost făcut, de ce să te laşi de fumat?
Nu este niciodată prea târziu să renunţi la acest viciu,
chiar dacă fumezi de mult timp. Orice persoană cu suficientă voinţă poate profita de beneficiile renunţării la tutun:• reducerea riscului de cancer şi de tulburări pulmonare;• îmbunătăţirea sănătăţii;• îmbunătăţirea activităţii cardiace;• echilibrarea tensiunii arteriale;• însănătoşirea pielii;• creşterea bunăstării generale.
Renunţarea la tutun aduce multiple beneficii, indiferent de momentul în care se produce, iar efectele se resimt chiar din primele momente. Abilitatea corpului de a se reface este extraordinară!
Dacă renunţi la fumat ACUM, iată ce se întâmplă!
După 20 de minute – tensiunea arterială scade, ajungând la un nivel apropiat de cel dinainte deultima ţigară, iar temperatura extremităţilor ajunge la normal.
După 8 ore – nivelul de monoxid de carbon din sânge scade, normalizându-se, iar nivelul de oxigen din sânge creşte, ajungând la normal.

56

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

56

După 24 de ore – riscul de accident vascular şi de moarte subită scade.
După 48 de ore – se îmbunătăţesc gustul şi mirosul.
După 72 de ore – respiraţia devine mai uşoară, iar capacitatea pulmonară creşte.
După 1-9 luni – tusea, oboseala şi respiraţia grea se reduc, iar organismul dispune de mai multă
energie.
După 1 an – riscul de boli cardiovasculare se reduce cu 50%, iar riscul unui accident vascular cerebral este la fel de mic ca în cazul unui nefumător.
După 5 ani – riscul de cancer bucal, laringiansau de esofag se reduce cu 50%.
După 10 ani – riscul de cancer pulmonar se reduce cu 30-50%.
După 15 ani – riscul de a face cancer este acelaşi ca şi în cazul unei persoane care nu a fumat
niciodată.
Realitatea despre droguri
Mit. Dacă fumez canabis, nu sunt dependent.
Consumul de canabis poate crea dependenţă – o problemă la fel de serioasă ca orice altă dependenţă de droguri.
Mit. Nu pot purta o discuţie, dacă nu beau sau nu consum droguri.
Să socializezi fără a fi ajutat de droguri pare un lucru dificil, dar în cadrul terapiei de grup, al şedinţelor cu un psiholog înveţi să vorbeşti cu ceilalţi şi să crezi din nou în tine. În acest sens, te pot ajuta
şi medicii, pedagogii, asistenţii medicali etc. Poţi apela şi la literatura de specialitate, la surse demne
de încredere din Internet1!
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Organizaţi o dezbatere Influenţa miturilor asupra sănătăţii şi comportamentului adolescenţilor.
3. Organizaţi un flashmob Eu nu fac parte din lumea drogurilor!

Tema 2. Relaţia dintre abuzul de droguri, de alcool şi comportamentul
sexual riscant
Motto:„Momentul când te injectezi nu pentru a te simţi bine, dar pentru a nu te simţi rău vine pe”nesimţite”.”(Edith Piaf)

Termeni-cheie: sănătate reproductivă, sarcină, avort, viol.
1

https://ongonline.techsoup.ro/course/10-lucruri-pe-care-ar-fi-bine-sa-le-stiu-cand-ma-informez-online-3/

57

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

57

Apărute în a doua jumătate a secolului trecut, drogurile au început să fie popularizate în anii ’60,
în Statele Unite, prin mass-media şi muzică, invadând treptat toate sferele societăţii. Astăzi, în lume,
milioane de oameni consumă droguri ilegale.
Piaţa drogurilor ilegale este în continuă evoluţie, în ultimul timp înregistrându-se:• o creştere a consumului de canabis în rândul tinerilor;• o gamă largă de substanţe noi cu proprietăţi psihoactive (aşa-numitele „etnobotanice”);• un nou flux de droguri sintetice şi de metode de trafic, inclusiv pe pieţele online.
În ţara noastră, cel mai des utilizate de către adolescenţi şi tineri sunt alcoolul şi tutunul. Alcoolul
este un depresant chimic ce poate reduce timpul de răspuns al organismului. Consumul excesiv poate împiedica funcţionarea normală a organelor genitale şi a creierului. Cantitatea mare sau consumul
constant de alcool poate afecta în mod negativ sănătatea sexual-reproductivă şi relaţia sexuală dintre parteneri.
Unul dintre cei mai mari duşmani ai vieţii sexuale, alcoolul, este greu metabolizat de organism – în jur de 10 ml pe oră, în cazul unui tânăr procesul e mai lent – mai mult de o oră. Potrivit
experţilor, consumul lui în exces poate influenţa în sens negativ sentimentele, senzaţiile şi comportamentul sexual.
Alcoolul îi poate determina pe tineri să-şi aleagă partenerul greşit pentru relaţii sexuale, să nu
acorde atenţia cuvenită mijloacelor de contracepţie sau protejării contra maladiilor cu transmitere
sexuală. De fapt, acesta este principalul motiv pentru care multe tinere folosesc pilula de a doua zi,
ca ”remediu” pentru o relaţie sexuală neplanificată, neprotejată. Și sarcina nedorită este o problemă
strâns legată de abuzul de alcool. De aceea, deseori, fetele recurg la întreruperea cursului sarcinii prin avort. Este o soluţie acceptabilă, dacă avortul este efectuat corespunzător, uneori însă, cu
regret, acesta are loc în condiţii nesigure (la termen mare, nedocumentat medical, contra plată, înafara instituţiilor acreditate pentru această procedură). Dacă termenul este mare, sarcina nu poatefi întreruptă şi adolescenta va da naştere copilului, apare o altă problemă – cine va fi responsabil deîngrijirea şi educaţia acestuia, deoarece adolescenta nu este pregătită să îşi asume rolul de mamă.
Alcoolul are efecte negative şi asupra fătului – naşteri premature, anemii, retard fizic, malformaţii, sindromul de abstinenţă ş.a., de aceea trebuie evitat în
timpul sarcinii.
Abuzul de alcool îi face pe tineri să dea dovadă decomportamente riscante – implicarea celor sub 16 ani
în relaţii sexuale, aplicarea diferitelor forme de violenţă, inclusiv sexuală etc., pentru care se aplică pedeapsă
penală.
O altă categorie de probleme sunt cele de ordin psihologic. Oameni reacţionează diferit la alcool, dar, în cele mai
multe cazuri, demonstrează o scădere a nivelului de concentrare şi de judecată. Pe termen lung, pot apărea probleme psihice şi fizice, pot fi afectate performanţele intelectuale. Dacă o persoană consumă cantităţi mari de alcoolşi crede că suferă de alcoolism, trebui să solicite sprijinul
specialiştilor. Cercetările arată că renunţarea la acest viciu
poate readuce viaţa sexuală în albia ei normală. Dacă nudoriţi să lăsaţi alcoolul să vă influenţeze relaţia intimă, încercaţi să renunţaţi la el cu ajutorul partenerului.

58

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

58

Există mai multe metode prin care cuplurile pot depăşi problema consumului de alcool: Comunicarea. În loc să criticaţi obiceiurile dăunătoare, discutaţi calm cu partenerul despre
problema alcoolului.
 Laude, nu cicăleală. Complimentele de genul “arăţi mult mai bine de când ai renunţat la alcool” l-ar putea ajuta pe partener să simtă că decizia luată a fost una bună.
 Urmăriţi cât alcool consumă partenerul dvs. Înregistraţi cât alcool consumă zilnic, duceţi
evidenţa cantităţii totale pentru o perioadă concretă şi verificaţi dacă aceasta se încadrează
în limitele recomandate de specialişti.
 Nu beţi alcool în fiecare zi. Dacă obişnuiţi să consumaţi spirtoase zilnic, încercaţi să luaţi opauză şi să le înlocuiţi cu băuturi nealcoolice.
 Adunaţi banii pe care i-aţi fi cheltuit pe alcool, iar la sfârşitul lunii veţi avea la dispoziţie
suma necesară pentru un weekend romantic, pentru nişte proceduri într-un centru spa ş.a.
Toate drogurile sunt dăunătoare: ele pot cauza probleme de sănătate pe termen lung, dependenţă,în cantităţi mari fiind fatale!
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei

2. Enumeraţi efectele negative ale abuzului de substanţe asupra sistemului reproductiv.
3. Redactaţi un eseu despre efectele alcoolului asupra fătului şi copilului sugar cu titlul Sunt prea
mic ca să beau.
4. Enumeraţi comportamentele riscante provocate de abuzul de substanţe.
5. Descrieţi legătura dintre consumul de droguri şi infecţia HIV, alte infecţii cu transmitere sexuală.

Tema 3. Consecinţele nocive ale toxicomaniei în plan individual şi social
Motto:“Valorezi atât cât te apreciezi.”(Autor anonim)

Termeni-cheie: substanţe toxice, consecinţe, stare de sănătate, comportament.
Dependenţa de droguri este un fenomen de anvergură prin caracterul său dinamic şi schimbător,care afectează populaţia de toate vârstele, predominant adolescenţii şi tinerii. Folosirea drogurilor adevenit un fenomen de grup, atingând toate categoriile socio-culturale, fără excepţie.
Conform studiului Comportamentele de sănătate ale copiilor de vârstă şcolară, efectuat în Republica Moldova în 2014, fiecare al V-lea adolescent a încercat să fumeze, iar fiecare al X-lea fumează;5% din respondenţi au consumat canabis. Au consumat alcool cel puţin o dată 28% din copiii de 11ani, 43% – de 13 ani, 73% – de 15 ani şi 82% – de 17 ani. În topul preferinţelor se află vinul de casă,probabil din cauza prezenţei acestuia în multe gospodării. La vârsta de 11 ani consumă alcool fiecare
al X-lea copil, următoarea vârstă critică este 14-15 ani, aici fiind vizat fiecare al VI-lea adolescent.

59

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

59În ultimii ani, traficul, consumul şi fabricarea drogurilor au devenit o problemă care transcende dincolo de limitele înguste ale gândirii individuale şi colective. Drogurile sunt substanţe create
artificial, atât prin extracţie, cât şi prin sinteză chimică, efectele lor fiind mult mai puternice decâtcele ale plantelor din care provin.
Datorită structurii chimice, drogurile pot ”amprenta” corpul uman în diferite moduri. De fapt, unele
pot afecta creierul, organismul în general, astfel încât procesul durează mult după încetarea consumării acestora, sau pot avea efecte permanente evidente.
Drogul poate pătrunde în organismul uman prin: injectare, inhalare sau ingerare. Metoda de introducere influenţează felul în care acesta va afecta persoana. Spre exemplu: injectarea duce drogul
direct în fluxul sanguin, având efecte rapide, în timp ce prin ingerare acesta trece prin sistemul digestiv, întârziind efectele.
1.
2.
3.

4.

5.

Consum experimental – se caracterizează prin curiozitatea individului, dorinţa lui de a experimenta noi senzaţii, o stare nouă de spirit.
Consum recreaţional – de obicei, drogurile sunt folosite în cadrul unui grup intenţionat, pentru
destindere. Individul nu este dependent şi poate renunţa la ele.
Consum circumstanţial – presupune utilizarea intenţionată a drogurilor în scopul identificării
de soluţii pentru rezolvarea unor probleme sau situaţii stresante (de exemplu, folosirea în timpul examenelor, în timpul unor probe sportive etc.).
Consum intensiv – presupune utilizarea zilnică a drogurilor, fapt dictat de probleme personale,de situaţii stresante sau de nevoia permanentă de a trăi o anumită stare psihică. În acest caz,individul este total dependent de droguri, renunţarea la stupefiante fiind un proces destul deanevoios. Totuşi, persoana continuă să se implice în activităţi şi este integrată în societate.
Consum compulsiv – se caracterizează prin faptul că persoana utilizează drogurile frecvent,manifestă un interes sporit pentru obţinerea acestora şi practic este dependentă psihic şi fizic
de ele. Drogurile domină existenţa individului şi exclude alte activităţi.

Aşadar, consumatorul de droguri este persoana care utilizează droguri întru a experimenta senzaţii noi, a se recrea, a evada din realitatea obscură, dar şi din nevoia de a atinge şi a menţine o anumită
stare psihică.
Decesele, bolile şi dizabilităţile generate de abuzul de substanţe sunt mai dese decât cele ce aula bază cauze de ordin medical. Astăzi, fiecare al patrulea deces este atribuit folosirii drogurilor. Oamenii ce suferă de adicţie de substanţe prezintă un risc mult mai mare pentru răniri neintenţionate,
accidente, violenţă domestică, probleme medicale şi deces.
Probleme de sănătate
Impactul abuzului/dependenţei de droguri poate fi pe termen lung, afectând aproape toate organele corpului uman. Folosirea acestora poate duce la:• slăbirea sistemului imunitar, creşterea riscului unor infecţii;• probleme cardiovasculare (tulburări ale ritmului cardiac, atacuri de cord etc.);• distrugerea venelor, infecţii ale sistemului vascular şi ale valvelor inimii (în cazul drogurilor
injectabile);• stări generale de rău, vomă şi dureri abdominale;• afectarea ficatului, deteriorarea semnificativă sau pierderea funcţiilor acestuia;• crize, atacuri cerebrale şi deteriorare cerebrală extinsă – pot afecta toate aspectele vieţii, cauzând probleme de memorie, de atenţie şi de natură decizională, confuzie mintală şi afecţiuni
permanente ale creierului.

60

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

60

Substanţele halucinogene
induc halucinaţii; generează
depersonalizarea, distorsionarea percepţiei binomului spaţiu-timp, determinând manifestări de intensitate psihotică
asemănătoare schizofreniei.
Toate drogurile – nicotina, cocaina, marijuana etc.
– afectează sistemul de recompensare al creierului, careeste parte a sistemului limbic (paleocortex). Ele atacă
acest sistem, generând cantităţi neobişnuit de mari dedopamină, ceea ce provoacă
euforie, plăcere.
Probleme comportamentale:••••paranoia;
agresivitate;halucinaţii;dependenţă;•••judecată defectuoasă;impulsivitate;pierderea controlului.

Dacă ar fi să sintetizăm efectele consumului de droguri asupra societăţii, situaţia s-ar prezenta astfel:– scăderea alarmantă a randamentului muncii;– deturnarea unor sume imense de bani din circuitul economic normal;– costuri tot mai ridicate pentru tratamentele medicale de dezintoxicare;– cheltuieli din ce în ce mai mari pentru întreţinerea şi dotarea structurilor abilitate să combată
fenomenul;– creşterea numărului de boli transmisibile grave, inclusiv HIV;– numărul în creştere de sinucideri.
Stop drogurilor!
− Numărul persoanelor care utilizează diverse tipuri de droguri este în continuă creştere.
− Astăzi, în toată lumea, sunt în jur de 190 de milioane de consumatori de droguri!
− Utilizarea drogurilor ia amploare în rândul tinerilor.
− Majoritatea consumatorilor au vârsta cuprinsă între 14 şi 50 de ani.
− Printre consumatorii de droguri se identifică un număr mare de purtători de HIV.
− Canabisul este cel mai utilizat drog.
− Costul total al abuzului de droguri în lume se estimează la aproximativ 200 de miliarde de dolari anual, dar cifra este în creştere.
− Anual, mor peste 10 milioane de persoane căzute în patima drogurilor.
− În ţările în curs de dezvoltare nu există legi bine puse la punct împotriva traficului ilicit de stupefiante şi substanţe psihotrope.
− Fiecare dintre noi poate să spună ”Stop drogurilor!”.

61

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

61

− Spune un ”NU” categoric drogurilor!
Să ne educăm copilul astăzi şi mâine el nu va fi narcoman!
26 iunie – Ziua Internaţională de luptă împotriva consumului şi traficului ilicit de droguri;
31 mai – Ziua Internaţională fără tutun;
16 noiembrie – Ziua Naţională fără tutun;
2 octombrie – Ziua Internaţională fără alcool.
În aceste zile se desfăşoară activităţi, manifestaţii, campanii de informare şi de sensibilizare acomunităţii privind abuzul de substanţe.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Enumeraţi efectele sub aspect fizic, psihic şi comportamental ale utilizării drogurilor.
3. Organizaţi manifestaţii stradale (flashmob-uri) în zilele naţionale şi internaţionale de combatere a abuzului de substanţe.
4. Acoperiţi o jumătate din imagine şi
descrieţi jumătatea rămasă. Procedaţi la fel cu cealaltă parte. Discutaţi
despre schimbările produse în fizicul
uman şi comportamentele ce le generează.
5. Elaboraţi un poster şi descrieţi
schimbările ce au loc în organismul
uman ca urmare a abuzului de substanţe.
6. Enumeraţi tipurile de consum dedroguri în rândul adolescenţilor. Elaboraţi un plan de acţiuni în vederea
prevenirii consumului de droguri decătre minori.

Tema 4. Legislaţia privind comercializarea, traficul şi consumul desubstanţe toxice generatoare de adicţie
Motto:„Dura lex, sed lex.” (”Legea-i aspră, dar e lege.”)(Marcus Tullius Cicero)Termeni-cheie: lege, sancţiune, drepturile omului.
În Republica Moldova, comercializarea, circulaţia, controlul şi prevenirea consumului abuziv de62

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

62

substanţe nocive sunt reglementate prin mai multe acte normative.
 Legea nr. 382 din 06.05.1999 cu privire la circulaţia substanţelor narcotice şi psihotrope şi aprecursorilor;
 Legea nr. 713 din 06.12.2001 privind controlul şi prevenirea consumului abuziv de alcool, consumului ilicit de droguri şi de alte substanţe psihotrope; Codul penal al Republicii Moldova nr. 985-XV din 18.04.2002;
 Codul contravenţional al Republicii Moldova nr. 218-XVI din 24.10.2008;
 Hotărârea Guvernului nr. 1208 din 27.12.2010 cu privire la aprobarea Strategiei Naţionale Antidrog.
În Republica Moldova, potrivit celor mai
modeste aprecieri ale experţilor, mai binede 30 de mii de cetăţeni consumă droguri, precursori, etnobotanice şi analogii
ale acestora. Conform datelor furnizate de
medici, anual, decedează 120-140 de narcomani, majoritatea fiind mai tineri de 30
de ani. De regulă, se consumă substanţe
interzise de origine vegetală, fabricate dinplante crescute pe teritoriul ţării. În afară demarijuana şi opiu, sunt răspândite şi amfetaminele. Specialiştii mai constată şi creşterea circulaţiei substanţelor narcotice gen ”Spice”, în legislaţie ele fiind menţionate pentru prima dată înanul 2016. Aceste droguri constituie o masă vegetală, tratată cu o compoziţie chimică, al cărei consum
provoacă schimbări psihoactive.
Pentru consumul şi păstrarea drogurilor legislaţia moldovenească prevede răspundere administrativă ori penală.
Dacă persoana consumă substanţe narcotice, dar nu le păstrează în cantităţi interzise, ea nu este
pasibilă de pedeapsă penală, ceea ce nu exclude sancţiunile prevăzute de Codul contravenţional:
amendă între 600 şi 1500 lei sau cca 72 de ore de muncă neremunerată în folosul societăţii. Dacăsubstanţele interzise sunt predate benevol, persoana este eliberată şi de răspundere administrativă.
Aceeaşi regulă este valabilă şi în cazul adresării benevole sau al acordului de a apela la serviciile unei
instituţii medicale.
Pedeapsa penală este prevăzută în cazul depistării asupra persoanei sau la ea acasă a unei cantităţi de droguri care depăşeşte doza minimă (adică peste 0,01 g heroină, 0,03 g efedrină, 0,5 g haşiş,2 g marijuana uscată sau 14 g de cea proaspătă).
În ultimii ani, pe glob, atitudinea faţă de utilizatorii de droguri se schimbă, prin dezincriminarea
acestora, adică recunoaşterea narcomanilor ca oameni bolnavi, şi nu criminali. Adepţii dezincriminării
cred că narcomania este o boală, iar consumatorul de droguri – un bolnav, care are nevoie de ajutor
medical. Pe viitor, narcomanilor li se va oferi posibilitatea de a alege reabilitarea medicală în locul pedepsei cu închisoarea. În cazul unui refuz, poate fi aplicată pedeapsa, care presupune privaţiune delibertate. În acelaşi timp, multă lume este sigură că este o naivitate să credem că narcomanii nu fac
nimic rău. Aceştia îi ispitesc pe cei din jur, în special pe copii şi adolescenţi, ceea ce nu poate să nu
îi alarmeze pe părinţi. În opinia unanimă a experţilor, dezincriminarea nu poate dezrădăcina definitiv
viciul narcomaniei. Dar ajustarea chibzuită şi progresivă a politicii de stat în domeniu va contribui lacreşterea responsabilităţii sociale a oamenilor, la reducerea numărului de dependenţi de droguri şi a

63

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

63

ratei de decese din cauza utilizării de preparate interzise.
Legea pedepseşte cultivarea, producerea, fabricarea, experimentarea, extragerea, prepararea,transformarea, punerea în vânzare, livrarea cu orice titlu, transportul, procurarea, deţinerea ori alte
operaţiuni privind circulaţia drogurilor de risc (barbitalul, canabisul, marijuana, diazepamul, ketamina) şi de mare risc (heroina, LSD, amfetaminele, cocaina, codeina, concentratele din tulpini de mac,
opiumul).
Hotărârea de Guvern nr. 212 din 04.04.1995 şi Legea viei şi vinului nr. 57-XVI din 10.03.2006,
care reglementează comerţul cu băuturi alcoolice, stipulează că spirtoasele nu pot fi comercializate persoanelor care nu au împlinit vârsta de 18 ani. De asemenea, este interzisă vânzareabăuturilor alcoolice în instituţii de învăţământ, medicale, preşcolare, în cămine pentru elevi şi
studenţi, în întreprinderile comerciale aflate în raza de 50 m de instituţiile preşcolare şi de învăţământ.
Vânzătorii, directorii şi alte persoane cu funcţii de conducere din întreprinderile de comerţ poartă
răspundere pentru nerespectarea
prezentelor norme legislative.
Datele unui studiu despre comercializarea produselor din tutun arată că jumătate din elevii
care fumează îşi cumpără ţigările
în chioşcurile de lângă şcolile în
care învaţă. Afişarea acestor produse în chioşcurile din apropierea
instituţiilor de învăţământ îi determină pe tineri să fumeze. Republica Moldova este una dintre ţările
cu cea mai mare densitate de unităţi comerciale care vând produse din tutun în preajma şcolilor.
Interzicerea totală a afişării, publicităţii şi promovării produselor din tutun în unităţile de comerţ
cu amănuntul ar proteja mai bineadolescenţii şi copiii de un asemenea viciu ca fumatul.
Potrivit legislaţiei în vigoare, unităţile de comerţ situate în
preajma şcolilor la o distanţă maimică de 50 m nu pot vinde ţigări,iar la 100 m nu pot vinde produse
cu un conţinut sporit de zahăr şigrăsimi.
La 1 ianuarie 2016, în Republica Moldova au intrat în vigoare prevederile legii care interzice
orice publicitate a produselor din tutun.
Cum e în alte ţăriÎn Suedia, dar şi în alte state membre ale Uniunii Europene (UE), vânzătorii le cer cumpărătorilor să
le arate cartea de identitate, pentru a demonstra că nu sunt minori. În caz contrar, amenzile aplicate

64

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

64

comercianţilor sunt de câteva mii de euro.
Japonia este prima ţară care a interzis, în 1900, vânzarea produselor din tutun persoanelor sub
20 de ani. Pentru a reduce fumatul în rândul tinerilor, autorităţile nipone au introdus cardul «taspo»(tobacco card), eliberat persoanelor cu vârsta de peste 20 de ani şi fără de care nu se pot cumpăra
ţigări de la automate.
În SUA, vânzătorii de alcool şi de tutun au dreptul să îi ceară tânărului actele de identitate, pentru
a verifica dacă acesta are 21 de ani (limita pentru alcool) sau 18 ani (limita pentru tutun). Dacă încalcă
legislaţia, comercianţii suportă amenzi între 200 şi 6.000 de dolari, iar copiii pot fi pedepsiţi cu ore demuncă în folosul comunităţii şi cu amenzi.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Analizaţi cum sunt amplasate unităţile comerciale în apropierea şcolii şi ce produse realizează
acestea. Stabiliţi dacă se respectă legea.
3. Enumeraţi comportamentele legate de comercializarea substanţelor nocive pentru care se
administrează pedepse.

65

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

65

MODULULVIIViaţa fără violenţă
şi discriminare

Modulul VII

Clasele VII-IX

Viaţă fără violenţă
şi discriminare
Tema 1. Violenţa în familie. Violenţa sexuală. Modalităţi de prevenire a violenţei
Motto:”Violenţa reprezintă „o manifestare a raporturilor
inegale de forţă dintre femei şi bărbaţi existenteîn istorie, care au dus la discriminarea femeilor decătre bărbaţi şi la împiedicarea dezvoltării deplinea acestora.”(Declaraţia Naţiunilor Unite privind Eliminarea
Violenţei împotriva Femeilor)

Termeni-cheie: violenţă, violenţă sexuală, manifestări şi impact, prevenirea violenţei.
Ce este violenţa în familie?
Conform legislaţiei Republicii Moldova, violenţa în familie (VF) reprezintă acte de violenţă fizică,sexuală, psihologică, spirituală şi/sau economică, cu excepţia acţiunilor de autoapărare sau de apărare, inclusiv ameninţarea cu asemenea acte, comise de către un membru de familie în privinţa altui
membru, prin care victimei i s-a cauzat prejudiciu material sau moral.
Tipurile violenţei în familie sunt:• violenţă fizică – vătămare intenţionată a integrităţii corporale ori a sănătăţii prin lovire, îmbrâncire, trântire, tragere de păr, înţepare, tăiere, ardere, strangulare, muşcare, în orice formă şide orice intensitate, prin otrăvire, intoxicare, alte acţiuni cu efect similar;• violenţă sexuală – orice violenţă cu caracter sexual sau orice conduită sexuală ilegală în cadrulfamiliei sau în alte relaţii interpersonale, cum ar fi: violul conjugal, interzicerea folosirii metodelor de contracepţie, hărţuirea sexuală; orice conduită sexuală nedorită, impusă; obligarea
practicării prostituţiei; orice comportament sexual ilegal în raport cu un membru de familie
minor, inclusiv prin mângâieri, sărutări, pozare a copilului şi prin alte atingeri nedorite cu tentă
sexuală; alte acţiuni cu efect similar;• violenţă psihologică – impunere a voinţei sau a controlului personal, provocare a stărilor detensiune şi de suferinţă psihică prin ofense, luare în derâdere, înjurare, insultare, poreclire,şantajare, distrugere demonstrativă a obiectelor, prin ameninţări verbale, prin afişare osten-66

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

66

•

•

tativă a armelor sau prin lovire a animalelor domestice; neglijare; implicare în viaţa personală;acte de gelozie; impunere a izolării prin detenţie, inclusiv în locuinţa familială; izolare de familie, de comunitate, de prieteni; interzicere a realizării profesionale, interzicere a frecventării
instituţiei de învăţământ; deposedare de acte de identitate; privare intenţionată de acces la
informaţie; alte acţiuni cu efect similar;
violenţă spirituală – subestimare sau diminuare a importanţei satisfacerii necesităţilor moralspirituale prin interzicere, limitare, ridiculizare, penalizare a aspiraţiilor membrilor de familie,prin interzicere, limitare, luare în derâdere sau pedepsire a accesului la valorile culturale, etnice, lingvistice sau religioase; impunere a unui sistem de valori personal inacceptabile; alteacţiuni cu repercusiuni similare;
violenţă economică – privare de mijloace economice, inclusiv lipsire de mijloace de existenţă
primară (hrană, medicamente, obiecte de primă necesitate); abuz de variate situaţii de superioritate pentru a sustrage bunurile persoanei; interzicere a dreptului de a poseda, folosi şidispune de bunurile comune; control inechitabil asupra bunurilor şi resurselor comune; refuzde a susţine familia; impunere la munci grele şi nocive în detrimentul sănătăţii, inclusiv a unuimembru de familie minor; alte acţiuni cu efect similar.

Ce este comun între aceste tipuri? Toate tipurile, în pofida diferenţelor de manifestare, duc la suferinţe fizice, psihoemoţionale şi sociale.
De ce trebuie să vorbim despre violenţă în familie?
Statistici
despre violenţa în familie în Republica Moldova:− peste 9000 de cazuri înregistrate în primele 10 luni ale anului 2018;− violenţa în familie a făcut aproape 760 de victime, cele mai multe dintre ele, aproape 590, fiind
femei;− au avut de suferit în jur de 60 de copii;− cât priveşte clasificarea agresorilor: 682 dintre suspecţi sunt bărbaţi, iar 73 – femei;1− mai mult de 63 la sută dintre tinere şi femei de 15-65 ani au suferit de cel puţin o formă de violenţă 2.
Cifrele de mai sus sugerează importanţa prevenirii şi combaterii acestui flagel.
Provocări în abordarea violenţei în familie
Violenţa în familie este un fenomen închis de societate, ”de ochii lumii” (”gunoiul nu se scoate din casă”), acoperit de multiple mituri, determinat, în mare măsură, de stereotipurile de gen,uneori greu de identificat şi soluţionat când victima refuză suport şi nu apelează la organele
abilitate, fenomen costisitor (dimensiunea umană şi materială); victimele violenţei sunt blamate
şi responsabilizate pentru tot ceea ce se întâmplă în casă, din perspectiva tradiţională a rolului
casnic al femeilor.
Stereotipurile de gen reprezintă convingeri, idei, credinţe, care, limitând femeile şi bărbaţii la rolurile tradiţionale, întăresc imaginea simplistă, distorsionată a acestora şi pot duce la discriminare înbază de gen.
1

https://www.publika.md/statistici-privind-violenta-in-familie-din-tara-noastra-peste-9000-de-cazuri-inprimele-10-luni-ale-anului-_3024099.html#ixzz5flnnEtYu

2

Studiul Violenţa faţă de femei în familie, Biroul Naţional de Statistică, 2011

67

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

67

Discriminarea în bază de gen este acţiunea/comportamentul prin care unele persoane – maifrecvent femeile – sunt tratate diferit sau sunt lipsite de anumite drepturi în mod nejustificat, în baza
sexului. Aceasta poate implica excluderea sau limitarea accesului persoanei discriminate la exerciţiul
anumitor drepturi şi şanse, disponibile celorlalte grupuri sociale.
Discriminarea în bază de gen poate condiţiona violenţa în familie: mentalitatea tradiţională că femeia trebuie să îşi îndeplinească primordial rolul de mamă şi de casnică, iar activităţile profesionalear trebui să ocupe un plan secund limitează oportunităţile economice ale femeilor, în special cu copii,
le fac dependente de bărbaţi.
De ce vorbim despre violenţă sexuală?
Violenţa sexuală la general, dar mai ales în familie, este printre cele mai puţin recunoscute şi raportate de către femei şi fete. Şi mai puţin raportate sunt cazurile de violenţă sexuală de către bărbaţişi băieţi. Doar că faptele indică asupra prevalenţei semnificative a violenţei sexuale faţă de femei/fetecomparativ cu bărbaţi/băieţi.
Subiectul poate fi explorat prin prisma următoarelor dimensiuni: manifestări, semne, impact (manifestările – în baza Legii nr. 45 cu privire la prevenirea şi combaterea violenţei în familie).

−
−
−
−
−
−

68

Manifestările violenţei
sexualeViolul conjugal;
Interzicerea folosirii metodelor de contracepţie;Hărţuirea sexuală;Orice conduită sexuală
nedorită, impusă;Obligarea practicării prostituţiei;Orice comportament sexual ilegal în raport cu unmembru de familie minor,
inclusiv prin mângâieri,sărutări, pozare a copilului, prin alte atingeri nedorite cu tentă sexuală.

Educaţie pentru sănătate

Semnele violenţei
sexuale− Sarcină nedorită;− Rupturi în zona organelor genitale;− Pierderea sarcinii;− Infecţii urinare/ITS.

Impact−−−Afectarea carierei;
Stare precară a sănătăţii;Fertilitate afectată.

În raport cu copiii:− Absenteism şcolar;În raport cu copiii:− Retragere/izolare socia− Infecţii urinare;lă;− Tulburări de alimentaţie;− Diminuarea
capacităţii
− Insomnii;de învăţare, renunţarea
− Sensibilitate în zona genitală;la activităţi de voluntari− Folosirea unor expresii cu tentă
at, la practicarea sportusexuală, fără ca familia să fi purlui etc.
tat discuţii pe teme sexuale;− Întreruperea studiilor;− Închidere în sine;− Afectarea carierei profe− Stări depresive;
sionale;− Refuzul/teama de a se întâlni cu − Alcoolizarea etc.
anumite persoane sau de a merge în anumite locuri;− Gânduri sinucigaşe, autorănire;− Ieşiri violente bruşte (în special
la copiii mici);− Incontinenţă urinară nocturnă
ş.a.
SUFERINŢE FIZICE şi
PSIHOEMOŢIONALE

Educaţie pentru sănătate

68

O abordare mai amplă a fenomenului o găsim în următorul tabel3.
Tipul actului
Viol, viol conjugal

Descriere/exemple
Poate fi înfăptuit de către:Invadarea oricărei părţi a corpului victimei orice persoană aflată într-o poziţie
de către agresor cu un organ sexual, sau de putere, de autoritate sau cona orificiilor genitale şi anale, cu un obiect, trol, incluzând soţul, partenerul inprin forţare, ameninţare, coerciţie, profi- tim sau îngrijitorul
tând de un mediu coercitiv sau împotriva
unei persoane incapabile de a-şi da consimţământul
Abuz sexual asu- Orice act prin care copilul este folosit pen- o persoană în care copilul are înpra copilului
tru obţinerea plăcerii sexuale
credere – părinte, membru al familiei, străin, vârstnic, cadru didactic,
îngrijitor etc.
Sodomizare forţa- Intromisiune anală forţată, de obicei un orice persoană aflată într-o pozită şi viol analbărbat asupra altuia sau bărbat-femeieţie de putere, de autoritate sau decontrol
Tentativă de viol
Tentativă de intromisiune forţată/prin coer- orice persoană aflată într-o pozişi de sodomizare ciţie, fără penetrareţie de putere, de autoritate sau decontrolAbuz sexual
Orice contact sau ameninţare de intromisi- orice persoană aflată într-o poziune cu caracter sexual, incluzând atingeri ţie de putere, de autoritate sau denepotrivite, forţate
control; membri ai familiei, ai comunităţii, colegi, supervizori, străini
Exploatare sexuală Orice abuz de natură sexuală, împotriva orice persoană aflată într-o poziunei persoane vulnerabile, de pe poziţii ţie de putere, de autoritate sau deinegale de putere sau prin abuz de încre- control, incluzând lucrători umanidere; este unul din scopurile traficului de tari, soldaţi/forţe de ordine, reţele
persoane (mariaj forţat, sarcină forţată, de traficanţi
angajare forţată în pornografie sau prostituţie, şantaj sexual, sclavie sexuală)Hărţuire sexuală
Orice avans inadecvat cu tentă sexuală, angajatori, colegi sau orice altăsolicitare de servicii sexuale, insinuări care persoană aflată într-o poziţie deinterferează cu munca în scopul condiţio- superioritatenării obţinerii unor avantaje sau pentru intimidare
IncestRaporturi sexuale între rude în linie directă
sau între fraţi şi surori
Elementul de bază în toate formele de violenţă sexuală este absenţa consimţământului. Pentru cao persoană să fie implicată într-un comportament sau act sexual, este necesar ca ea să îşi dorească
acest lucru, să îşi exprime voinţa, în mod liber, în deplină cunoştinţă de cauză.
Consimţământul nu este considerat valabil atunci când: este exprimat de o persoană minoră (sub 18 ani); este exprimat sub constrângere, ameninţare, teamă;3https://www.unhcr.org/ro/wp-content/uploads/sites/23/2016/12/SGBVbookletROM-Extras-din-GhidulUNHCR-privind-prevenirea-%C5%9Fi-r%C4%83spunsul-la-violen%C5%A3a-sexual%C4%83-%C5%9Fide-gen.pdf

69

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

69




este exprimat de o persoană a cărei stare de conştienţă este afectată de consumul de alcool,
droguri, medicamente, substanţe psihotrope sau de o stare de sănătate alterată;este exprimat fără deţinerea tuturor informaţiilor necesare sau cunoscând informaţii false.

Deseori, între conflict şi violenţa în familie se pune semnul egalităţii. Totuşi, conflictul şi violenţa
sunt două lucruri diferite – violenţa este, adesea, o expresie a conflictului, un mod de desfăşurare a
conflictelor. Violenţa există în conflicte:
 ca un instrument de represiune din partea celui mai puternic, care doreşte să îşi impună interesele în faţa celorlalţi; ca un instrument de articulare a intereselor de către partea mai slabă, în special dacă aceasta
nu cunoaşte alte modalităţi; atunci când părţile implicate nu reuşesc să găsească alte modalităţi de aplanare a conflictului; în legătură cu escaladarea dinamicii conflictului; ca un reproş adus celeilalte părţi pentru legitimarea propriei poziţii.
De multe ori, conflictele sunt generatoare de violenţă. Etapele transformării unui conflict în criză
violentă sunt: 1) disconfortul – senzaţia intuitivă că ceva nu este în ordine, fără a putea explica exact
ce; 2) incidentul – fapte mărunte, schimburi scurte sau acute de cuvinte; 3) neînţelegerea – concluzii
eronate în legătură cu o situaţie datorată exprimării neclare; 4) tensiunea – percepţia altei persoaneşi a tuturor acţiunilor acesteia este distorsionată (uneori situaţii imaginare); 5) criza – manifestări deviolenţă verbală sau fizică, ruperea relaţiei.
Concluzii
La baza violenţei stă dorinţa abuzatorului de aplicare a puterii şi a controlului, acesta nu este orientat spre soluţionarea problemelor.
La baza conflictului stau anumite neînţelegeri, pe care ambii parteneri/interlocutori, în final, încearcă să le soluţioneze.
Conflictul şi violenţa se pot condiţiona reciproc.

Violenţa este condiţionată de maimulţi factori de ordin legal, social, familial, individual, educaţional.
Printre factorii favorizanţi, menţionăm
impactul stereotipurilor de gen, careprin tradiţie conferă mai multă putereşi autoritate socială bărbaţilor comparativ cu femeile.
În vederea înţelegerii fenomenului, se recomandă discuţii pe marginea miturilor vehiculate în societate cu referire la violenţa în familie.4
Mitul 1: Violenţa domestică apare mai ales în rândul anumitor categorii de oameni.
Adevăr: Violenţa domestică nu ţine cont de etnie, rasă, statut economic, religie sau vârstă.
4

Materiale adaptate după: https://covasnamedia.ro/social/mituri-despre-violenta-domestica---spune-nuviolentei-in-familie

70

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

70

Mitul 2: Majoritatea abuzurilor sexuale au loc asupra unor persoane necunoscute.
Adevăr: Între 70 şi 85% din femeile abuzate sexual sunt agresate de către bărbaţi pe care îi
cunosc. Fiecare a şasea agresiune de natură sexuală are loc într-o locuinţă privată, iar fiecare apatra – chiar în locuinţa victimei.
Mitul 3: Femeile însărcinate sunt protejate de abuzurile partenerului de viaţă.
Adevăr: Multe femei încep să fie abuzate în timpul sarcinii.
Mitul 4: Alcoolul este cauza pentru care bărbaţii îşi abuzează partenerele.
Adevăr: Abuzatorii folosesc deseori alcoolul ca scuză pentru a nu-şi asuma responsabilitatea
pentru un asemenea comportament, însă acesta nu este singurul factor care favorizează comiterea
de astfel de fapte. O parte din abuzatori nu folosesc alcool, dar aplică abuzul în familie. Astfel, alcoolul nu poate fi o justificare pentru violenţa în familie.
Mitul 5: Femeile singure provoacă violenţa (nu fac la timp mâncare, nu îşi ascultă soţul, vorbesc mult ş.a.).
Adevăr: Utilizarea violenţei e o alegere pentru care este responsabil agresorul şi pentru caretrebuie să fie tras la răspundere. Violenţa agresorilor este întotdeauna rezultatul unei decizii de a
ataca, fiind intenţionată şi esenţială. Conduita violentă este o alegere, agresorul fiind responsabil în
proporţie de 100% pentru comportamentul său. Oricât s-ar strădui victima, abuzatorul va găsi motiv
pentru ”pedepsirea” acesteia, având la bază ”puterea şi controlul”.
Ştiaţi că:– În 50% din cazurile în care bărbaţii îşi abuzează partenerele, sunt agresaţi şi copiii?
– Violenţa domestică determină incapacitatea temporară de muncă într-o mai mare măsură
decât accidentele rutiere sau bolile infecţioase?
NU EXISTĂ JUSTIFICARE PENTRU VIOLENŢA ÎN FAMILIE! Orice problemă poate fi soluţionată princomunicare, negociere, despărţire. VIOLENŢA NU ESTE O SOLUŢIE!
Modalităţile de prevenire: acţiuni de informare şi sensibilizare, precum: flashmob, teatru social,concurs/expoziţii de desene, postere, mese rotunde, conferinţe, traininguri, diseminare de pliante etc.
Notă pentru pedagogi
Conform legislaţiei naţionale5, victimele se pot adresa cu cerere Poliţiei şi asistenţei sociale. Poliţia,primind informaţii, poate interveni îndată în situaţii tensionate şi, după evaluare, poate aplica abuzatorului ordinul de restricţie de urgenţă (pentru 10 zile), pentru înlăturarea situaţiei de criză (art. 121).
La fel, se poate solicita ordonanţă de protecţie, prin care se poate oferi asistenţă victimei şi copiilor
ei, aplicând agresorului diverse măsuri, inclusiv obligarea de a părăsi temporar locuinţa comună, dea sta departe de locuinţa victimei ş.a. (art. 15).
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

5

Comentaţi următoarea prevedere a Declaraţiei Naţiunilor Unite privind Eliminarea Violenţei
împotriva Femeilor (DEVAW): ”Violenţa reprezintă o manifestare a raporturilor inegale de forţă
dintre femei şi bărbaţi existente în istorie, care au dus la dominaţia asupra femeilor şi la discriminarea femeilor de către bărbaţi şi la împiedicarea dezvoltării depline a acestora”.

Legea nr. 45 din 01.03.2007 cu privire la prevenirea şi combaterea violenţei în familie. Pe: http://lex.justice.
md/md/%20327246/

71

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

71

2. Vizionaţi documentarul Tăcerea din ochi şi discutaţi pe marginea acestuia în baza întrebărilor:– Ce tipuri de violenţă aţi identificat?
– Care este impactul violenţei asupra femeilor victime şi a copiilor victime?
3. Identificaţi la nivel de raion şi de ţară serviciile de asistenţă cărora li se pot adresa victimele
violenţei în familie.
4. Analizaţi Miturile cu referire la violenţa în familie, venind cu argumente de combatere a acestora. Sarcina poate fi realizată în grupuri, fiecare lucrând cu un mit.
La fel, poate fi utilizată tehnica Turul galeriei, grupurile trecând de la o masă la alta şi contribuind cu noi argumente.
Profesorul va trage concluzii asupra muncii efectuate de elevi, având în vedere că ”nimic nu
justifică violenţa”.
5. Organizaţi un flashmob NU violenţei în familie!
6. Organizaţi un concurs de desene sau postere Familia fără violenţă! şi expuneţi lucrările înşcoală/comunitate.
7.

Realizaţi scenete de teatru social dedicate subiectului violenţei în familie.

Tema 2. Bullying-ul – fenomen şcolar, tipurile
Motto:„Nu sunt o glumă, aşa că nu mai râde de mine.”(Autor anonim)

Termeni-cheie: bullying, securitate, online, victimă, Internet, siguranţă.
În zilele noastre, bullying-ul este un fenomen destul de răspândit, care afectează indivizii indiferentde vârstă, categorie socială, sex, zonă geografică etc. Exceptând violenţa fizică, bullying-ul verbal (careîl include şi pe cel emoţional) este deja o parte din felul de a relaţiona între oameni. „Supravieţuirea celui puternic” este un ”principiu” ce se răsfrânge şi relaţional/social, prin comportamente de dominare,intimidare, manipulare – lucruri acceptate şi considerate de societate ca fiind „normale”.
Această abordare depăşeşte simpla interpretare a bullying-ului doar ca agresiune verbală. Constatăm că bullying-ul este, de fapt, un fenomen mai complex, care poate începe cu agresiuni verbale(poreclire, jigniri, intimidări, umiliri), însă foarte uşor se poate agrava/degenera în agresiuni fizice.
Agresiunile pot fi directe – adică asupra victimei în sine – ori/şi indirecte – adică asupra lucrurilor/
obiectelor victimei.
Termenul „bullying” sau „hărţuire” se foloseşte atunci când violenţa capătă un caracter sistematicşi urmăreşte scopul de a întări puterea şi autoritatea abuzatorului prin umilirea şi devalorizarea victimei în ochii proprii şi în ochii celor din jur.6 Acesta are trei caracteristici:
 intenţionat – agresorul are intenţia să rănească pe cineva;
 repetat – o persoană este agresată mereu;
6

https://iite.unesco.org/files/news/639352/Prevenirea-violen%C8%9Bei-%C3%AEn-institu%C8%9Bia-de%C3%AEnv%C4%83%C8%9B%C4%83m%C3%A2nt-Ghid-metodologic-2017.pdf

72

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

72

dezechilibrul de forţe – agresorul îşi alege victima, care este percepută ca fiind vulnerabilă,slabă şi neajutorată.
Termenul de bullying a intrat deja şi în vocabularul cadrelor didactice şi al părinţilor. La şcoală
sau în mediul online, tot mai mulţi copii se confruntă cu acest tip de comportament abuziv, care se
manifestă prin acţiuni violente psihologice, verbale sau fizice.
Cum se manifestă bullying-ul? Diferit, dar sunt periculoase toate manifestările sale. Acestea
pot fi exprimate astfel7:
 agresiuni verbale – directe (jigniri, etichetări, umiliri publice etc.);
 agresiuni verbale – indirecte (zvonuri); cyberbullying – agresiuni prin telefon sau/şi online (scrise sau audio/video); excluderi/includeri sociale selective (de ex., eliminare dintr-un grup sau includere pe baza
unor criterii stricte şi subiective sau contextuale), inclusiv condiţionarea socială sau alegerea
selectivă a prietenilor (de ex., dacă vrei să fii prieten cu mine, nu poţi fi prieten cu X); agresiuni fizice – directe (îmbrânceli, bătăi, lovituri); agresiuni fizice – indirecte (aruncarea/murdărirea/distrugerea lucrurilor); intimidare directă (de ex., prin ameninţări) şi generarea fricii.
Ştiaţi că...
În Romania:- 2/3 din copii îşi doresc să beneficieze de sprijinul părinţilor într-o situaţie de bullying;- 3/4 recunosc că ar răspunde prin agresiune unei situaţii de tip bullying;- în aproape 15% din cazuri se ajunge la depresie şi gânduri suicidale8.
O problemă majoră este cyberbullying-ul sau hărţuirea online. Menţionăm că noile tehnologii includ posibilităţi imense de prelucrare, stocare şi distribuire a materialelor prin telefoane mobile, prinInternet. Acestea oferă utilizatorilor spaţiu larg pentru creativitate, oportunităţi de învăţare, de participare, de comunicare, care nu întotdeauna sunt lipsite de riscuri.
Printre acţiunile riscante întreprinse de către adolescenţi pe Internet se numără: căutarea prietenilor în
mediul online (31,4%), procurarea unor lucruri în magazinele din mediul online (31,2%), cumpărarea jocurilor online (13,4%), trimiterea de fotografii/secvenţe
video persoanelor cunoscute (13,1%), încredinţarea
parolei de la poşta electronică sau de la profilul desocializare altor persoane (12,1%), schimb de datepersonale (număr de telefon, adresă de domiciliu,
date despre părinţi etc.) (8,3%).9
Alarmant este faptul că circa 30 la sută din O parte semnificativă dintre copii nu cunosc riscurile
copiii chestionaţi au transmis poze persoane- unor astfel de comportamente.
lor cunoscute doar pe Internet, primind de laacestea propuneri indecente.
7

Adaptat după: https://www.aikiseishin.ro/blog/bullying/8

https://www.blogintandem.ro/o-poveste-despre-bullying-copii-care-hartuiesc-alti-copii/

9

Studiul Siguranţa copiilor pe Internet/ La Strada Moldova, 2017. Pe: http://lastrada.md/files/resources/3/
Siguranta_copiilor_pe_Internet__final.pdf

73

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

73

Întrucât majoritatea copiilor nu ştiu cum să reacţioneze corect, cum să se protejeze de hărţuire
şi cum să nu le permită abuzatorilor să-i afecteze emoţional, specialiştii propun câteva recomandări
menite să reducă efectele negative ale fenomenului cyberbullying10:• Victima are nevoie de aliaţi. Adulţii, profesorii, părinţii, rudele sau orice altă figură faţă de carepersoana abuzată se simte ataşată trebuie să îi ofere suport necondiţionat şi încredere. Victima trebuie să semnaleze orice acţiune care a avut loc asupra sa, însă are extrem de multă
nevoie de aliaţi, de oameni de încredere care să îi asigure confortul de a vorbi.
• Părinţii, rudele, profesorii trebuie să conştientizeze existenţa fenomenului, să ştie să identificecomportamentul schimbat al victimei şi să intervină când stabilesc efectele cyberbullying-uluiîn conduita acesteia. Trebuie verificat orice semn care indică modificări ale stării psihologice, cum ar fi: depresia, anxietatea socială, izolarea, stima de sine scăzută, reacţii negative şistres.
• Este util ca victima să reuşească să impună limite. De la blocarea şi raportarea abuzatorului pereţelele de socializare, la schimbarea parolelor sau a numărului de telefon, până la intervenţii
directe, efectuate într-o manieră cât mai asertivă, fără a-i oferi agresorului satisfacţia pe careo caută. Cel care hărţuieşte va fi mulţumit dacă îi provoacă victimei suferinţă. Astfel, se va
evita afişarea oricărei urme care dă de înţeles că aceasta a fost afectată.
Siguranţa copiilor pe Internet presupune securitatea acestora în mediul virtual şi posibilitatea utilizării fără riscuri a tuturor oportunităţilor.
Copiii trebuie ghidaţi continuu, pentru a înţelege şi a învăţa cum să folosească responsabil Internetul. Părinţii şi cadrele didactice trebuie să le vorbească sistematic despre securitatea lor online,să discute despre anumite riscuri sau comportamente, care, de altfel, se regăsesc în viaţa reală, deexemplu hărţuirea.
Cum arată cyberbullying-ul?11• Primirea unor mesaje răutăcioase de la persoane
cunoscute sau de la necunoscuţi.
• Primirea unor mesaje ameninţătoare sau jignitoare prin intermediul reţelelor sociale, precum
Facebook sau Instagram• Răspândirea unor poze/video cu scopul de a jigni/stânjeni.
• Răspândirea de zvonuri prin SMS sau prin aplicaţii precum WhatsApp sau Viber.
• Furtul parolelor pentru preluarea conturilor.
• Crearea unui profil fals cu pozele cuiva sau postarea de comentarii ca venind din partea persoanei respective.
Cyberbullying-ul este foarte neplăcut, pentru că poate fi public, poate fi văzut de foarte multă
lume, este greu de retras de pe Internet, nu poate fi controlat. Postat online, acesta poate avea impact asupra viitorului persoanei.
Cum poate afecta cyberbullying-ul? O persoană care este hărţuită online poate fi supusă lamulte trăiri negative, precum:
10 https://adevarul.ro/tech/internet/hartuirea-online-cyberbullying-ul-cele-mai-mari-probleme-internetadolescenti-afectati-1_5a1bf67f5ab6550cb895be91/index.html
11 Adaptat după: https://oradenet.salvaticopiii.ro/viata-ta-online/prietenii/ce-este-cyberbullying-ul

74

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

74 sentimente de vinovăţie; neputinţa de a scăpa de situaţie; singurătate, neajutorare; excludere; depresie, supărare şi respingere; frică şi nesiguranţă; anxietate şi stres.
Cum trebuie să te protejezi?
 Nu posta informaţii personale, precum adresa de domiciliu sau numărul de telefon, nu le împărtăşi unor persoane necunoscute.
 Ai grijă ce poze postezi sau distribui.
 Păstrează parolele doar pentru tine.
 Nu răspunde unor mesaje atunci când eşti nervos sau supărat. Un răspuns poate încurajahărţuitorul să continue.
 Deloghează-te pentru o perioadă de timp.
 Raportează şi blochează persoanele care te deranjează.
Ce înseamnă să fii responsabil online12?
 să fii politicos, ca şi în viaţa reală – la şcoală, în curte sau la locul de joacă; să nu le oferi străinilor date de ordin personal (nume, adresă etc.); să nu răspunzi la mesajele ce vin din partea unor persoane necunoscute.
Cazurile suspecte sau de abuz trebuie raportate pe www.siguronline.md
sau Poliţiei – 902/112.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Organizaţi o dezbatere Siguranţa copiilor/tinerilor online, utilizând statisticile. După dezbatere, completaţi tabelul.
Tabelul SINELG adaptat

V Am ştiut

+ Am aflat nou

Vreau să ştiu3. Activitatea Cyberbullying. Împărţiţi elevii în 3 grupuri, fiecare având de realizat câte o sarcină,scriind răspunsurile pe foi flipchart:– Cum arată cyberbullying-ul?
– Cum poate afecta cyberbullying-ul?
– Cum trebuie să procedeze fetele şi băieţii?
Puteţi organiza o activitate utilizând tehnica Turul Galeriei, grupurile mişcându-se de la omasă la alta şi completând cele scrise de colegi. Discuţii.
12 Adaptat după: https://siguronline.md/rom/parintii/informatii-si-sfaturi/siguranta-copilului-online-in-patrupasi

75

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

75

4. Vizionaţi filmul (https://oradenet.salvaticopiii.ro/viata-ta-online/prietenii/ce-este-cyberbullying-ul) şi discutaţi pe marginea lui în baza întrebărilor:– Ce acţiuni au fost aplicate?
– Cum se comportă eroii?
– Care sunt cauzele?
– Care este impactul unui astfel de comportament?
5. Organizaţi un concurs şi o expoziţie de postere Stop bullying!
6. Citiţi şi analizaţi povestea despre bullying. Aveţi prieteni care au fost în astfel de situaţii? Cepoate face mama fetei? Ce ar trebui să facă fata?
O poveste despre ”bullying”13
Zilele trecute, o bună prietenă mi-a povestit despre fetiţa ei, care se ”ofileşte” zi de zi. Clasa a Va, 11 ani. Încă senină. Veselă, prietenoasă, frumoasă şi deşteaptă. Şcoală de prestigiu, în mijlocul
Bucureştiului, profesori implicaţi, copii educaţi, familii bune. Şi totuşi… Dintr-o dată, au apărut stări
fluctuante, tristeţe apăsătoare, anxietate. Copilul vesel şi exuberant a devenit uşor trist şi necomunicativ, care cu greu mai vrea sa meargă la şcoală. Nu intru în detalii, nu spun cum se simte unpărinte care încearcă cu toată fiinţa să afle ce e în sufletul propriului copil. Cât de greu e să reuşeşti
să-i dezlegi limba şi să-l faci să se deschidă, cu sinceritate. Cât de atent trebuie să fii ca părinte laorice schimbare în comportamentul copilului tău…

Tema 3. Traficul de fiinţe umane – consecinţe individuale şi sociale
Motto: ”Traficul de copii este o încălcare a drepturilor copilului.”
Termeni-cheie: trafic de fiinţe umane, exploatare, consecinţe, prevenire, trafic de copii.
Anual, pe data de 18 octombrie este marcată Ziua Europeană de Combatere a Traficului de Persoane. Este o dată prin care se urmăreşte creşterea gradului de conştientizare de către populaţie agravităţii acestui fenomen – trafic de fiinţe umane (TFU), ale cărui victime sunt tratate ca bunuri ce
pot fi vândute şi cumpărate.
Victime ale traficului de fiinţe umane pot deveni bărbaţi, femei şi copii. Acesta poate avea loc înstrăinătate, dar şi în Republica Moldova.
Ce reprezintă traficul de fiinţe umane?
Victime ale traficului de fiinţe umane pot deveni persoane trecute peste graniţa de stat sau transportate în interiorul statului pentru a fi aduse în stare de sclavie sau servitute. Acest fenomen infracţional are trei elemente caracteristice:14
 recrutarea, transportul, transferul, adăpostirea sau primirea de persoane; ameninţarea cu folosirea forţei, forme de constrângere care nu implică violenţă, precum frauda sau înşelăciunea;
 exploatarea, în special pentru munca forţată în construcţii, agricultură şi sectorul casnic, darşi pentru cerşit, prostituţie şi diverse forme de exploatare sexuală.
13 https://www.blogintandem.ro/o-poveste-despre-bullying-copii-care-hartuiesc-alti-copii/
14 Legea nr. 241 din 20.10.2005 privind prevenirea şi combaterea traficului de fiinţe umane (cu ajustările derigoare). Pe: http://lex.justice.md/md/313051/

76

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

76

Statistici15
 Anual, în lume, circa 600.000-820.000 de persoane sunt traficate peste graniţa de stat (fărăcele traficate în interiorul statelor, al căror număr poate atinge cifra de milioane).
 Circa 70% din persoanele traficate sunt femei şi fete, care, în mare majoritate, sunt impuse săpractice prostituţia.
 Aproximativ 50% din persoanele traficate sunt minori, care sunt exploataţi sexual, sunt supuşi
muncii silite sau le sunt preluate organele.
Semnele directe ale traficului de fiinţe umane16
Recrutare – atragerea persoanei în situaţie de trafic prin oferte de studii sau locuri de muncă, prinîncheierea de căsătorii fictive etc.;
Transportare – deplasarea persoanei peste hotare, pe jos sau utilizând diferite mijloace de transport, adeseori pe drumuri retrase (păduri etc.);
Transfer – transmiterea victimei unei alte persoane prin vânzare-cumpărare, schimb, arendă, în
contul unei datorii, prin dăruire sau prin alte tipuri de tranzacţii cu sau fără răscumpărare;Adăpostire – plasarea victimei într-un loc ascuns, pentru a nu fi găsită de reprezentanţii organelorde poliţie sau de o terţă persoană, capabilă să denunţe traficanţii;Ameninţare şi aplicarea violenţei fizice sau psihice;
Confiscarea documentelor – sustragerea de la victimă a actelor de identitate, a paşaportului, apermisului de şedere ş.a.;Ţinerea persoanei în stare de servitute în scopul achitării unei datorii prestabilite nejustificat – victima este lipsită de libertate, inclusiv de libertate de circulaţie, este ţinută în stare de ostatic pană înmomentul achitării datoriei legale sau ilegale;Îngrădirea la libera circulaţie – victima este privată de libertatea circulaţiei sau limitată în a se deplasa doar în perimetrul unei zone restrânse, adesea în scopul evitării contactelor cu alte persoane
sau al obţinerii unui randament înalt al muncii;
Ameninţarea cu predarea către autorităţi – se aplică, de regulă, faţă de migranţii ilegali.
În cazul persoanelor atrase în una din situaţiile expuse mai sus şi care pot fi identificate drept victime ale traficului de fiinţe umane, MAEIE recomandă de a semnala neîntârziat autorităţile locale depoliţie, precum şi misiunile diplomatice şi consulare ale Republicii Moldova!
Factorii de risc ai traficului de fiinţe umane
Traficul de fiinţe umane în Republica Moldova se datorează, în mare măsură, sărăciei, dar şi lipsei
de informare a cetăţenilor. De cele mai multe ori, victimele sunt ademenite de reclame cu locuri demuncă atrăgătoare sau sunt vândute de rude, cunoştinţe şi prieteni de familie, afirmă experţii.
În multe cazuri, victimelor TFU, care pot fi atât femei, bărbaţi, cât şi copii minori, le sunt promise locuri
de muncă avantajoase în străinătate. Ulterior, odată ajunse la locul de destinaţie, adeseori pe contul traficanţilor, acestea descoperă că sunt “îndatorate” şi, prin urmare, obligate să muncească gratis sau pentru
un salariu derizoriu. Femeile şi fetele sunt recrutate pentru sectorul serviciilor sau hotelier, dar sfârşesc
prin a se prostitua, forţate de teamă, “datorii”, dependenţă de droguri sau violenţă.
Femeile şi fetele alcătuiesc marea majoritate a victimelor traficului de fiinţe umane. Traficanţii lepromit locuri de muncă bine plătite. Migranţii care îşi părăsesc locurile natale pentru a scăpa desărăcie, de conflicte sau de persecuţie prezintă un risc sporit de a deveni victime.
15 http://www.mfa.gov.md/traficul-fiinte-umane/
16 http://www.mfa.gov.md/traficul-fiinte-umane/

77

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

77În contextul standardelor internaţionale, traficul de fiinţe umane constituie încălcare a
drepturilor omului!
Consecinţe
Victimele traficului de fiinţe umane dezvoltă tulburări foarte severe, precum: stresul posttraumatic, depresia şi anxietatea. Acestea suportă traume extreme, cu o serie de stări fizice, emoţionale şi
comportamentale acute, cărora nu le pot face faţă singure. Ele sunt îndemnate să se adrese pentru
ajutor centrelor de reabilitare, organizaţiilor nonguvernamentale sau psihologului.
Traficul de fiinţe umane are impact asupra tuturor ţărilor din lume, acestea însă pot avea statutdiferit: pot servi ca loc de origine, de tranzit şi de destinaţie. Principalii factori ai traficului de fiinţe
umane sunt sărăcia şi inegalităţile socioeconomice. Copiii pot deveni vulnerabili la exploatare din cauza bolii, a decesului unui membru al familiei sau a separării de familie – în contextul migraţiei forţate,al dezastrelor naturale şi al tulburărilor civile.
ATENŢIE! În ultimii ani, conform datelor furnizate de raportul UNODC pentru Republica Moldova,
fenomenul traficului de fiinţe umane a scăzut pe segmentul traficului de fiinţe umane în general, dara rămas neschimbat pe segmentul traficului de copii.1
Ce este traficul de copii?
Conform legislaţiei naţionale, traficul de copii reprezintă recrutarea, transportarea, transferul, adăpostirea sau primirea unui copil în scop de exploatare, chiar dacă aceste acţiuni nu se realizează cu
aplicarea unui mijloc de constrângere, prin răpire, fraudă, înşelăciune, abuz de putere, vulnerabilitate
ori prin darea sau primirea de bani/beneficii de orice gen, pentru a obţine consimţământul unei persoane care deţine controlul asupra unei alte persoane, în scopul exploatării acesteia2.

”Cei mai vulnerabili sunt adolescenţii din familiile monoparentale, social-vulnerabile sau ai căror
părinţi sunt plecaţi peste hotare. Unii sunt lipsiţi
de dragostea şi grija părintească. În unele familii
lipseşte suportul, care, de fapt, este un factor deprotecţie a copilului de mâinile traficanţilor. Avem
multe cazuri când fetiţe din familii social-vulnerabile din mediul rural vin în capitală şi sunt exploatatesexual prin saune sau locuinţe.”https://sputnik.md/radio_podcasturi/20181018/22581084/Moldova-trafic-fiinte-umane.html
Foto: https://www.gettyimages.com/detail/photo/human-trafficking-royalty-free-image/505633283
Traficul de copii reprezintă o problemă semnificativă de sănătate publică şi de încălcare a drepturilor omului, care afectează milioane de copii din întreaga lume. Acesta este asociat cu un nivel ridicat de12

http://lastrada.md/rom/traficul-de-fiinte-umane
Instrucţiunile privind mecanismul intersectorial de cooperare pentru identificarea, evaluarea, referirea,
asistenţa şi monitorizarea copiilor victime şi potenţiale victime ale violenţei, neglijării, exploatării şi traficului, aprobate prin Hotărârea Guvernului nr. 270 din 08.04.2014. Pe: http://lex.justice.md/viewdoc.php?act
ion=view&view=doc&id=352587&lang=1

78

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

78

abuz fizic şi sexual şi cu o durată mai lungă de contact cu serviciile de sănătate mintală.3
Este important să subliniem faptul că „exploatarea” reprezintă o parte esenţială a traficului decopii, care presupune şi mobilitate. Dacă există doar mobilitate fără exploatare, atunci nu este trafic(migraţia este legală sau ilegală). Dacă există exploatare fără mobilitate, atunci nu este trafic, ci forţă
de muncă forţată.
Traficul de copii are impact semnificativ în plan individual şi social4
Consecinţe asupraConsecinţe asupraConsecinţe asupra Costurile economice
copilului în plandezvoltării sociale
tuturor copiilor
ale unei ţăriindividual- Ratarea educaţiei - Redirecţionarea resurse- - Traficul reuşit al - Cheltuielile
directelor spre prevenirea TFU,
şi daune pe termen
unui singur copil
pentru aplicarea legii,
lung (de a avea unurmărirea traficanţilor, fidintr-o
anumită
salvarea, reabilitarea şitrai decent, de ananţarea asistenţei pentru
comunitate sporeintegrarea copilului,
victime etc.;
beneficia de sprireşte riscul pentru
investigarea, urmărijinul familiei, reali- - Diversificarea veniturilor întoţi copiii din acea
rea penală şi sancţiozarea potenţialului
urma economiei tenebre,
comunitate, întrunarea traficanţilor (deetc.);
subcotarea preţurilor, incât o plasează “peexemplu, costurile de- Separarea de fastabilitatea în cererea/oferhartă” ca sursă
întreţinere în timpul
milie şi de comuta de bunuri şi servicii etc.;
potenţială de copii
detenţiei);
nitate şi prejudi- - Destabilizarea forţei devulnerabili;- Costurileocazionaciul psihologic almuncă prin utilizarea ex- - În special în cale pe seama acestor
ploatării copiilor traficaţi,izolării şi al fricii;
zul adolescenţilor,
copii nu duc la un trai
subminând salariile şi sis- Efectele fizice şi
traficul reuşit aldecent şi, astfel, la stitemele de protecţie sociapsihologice cauunui copil fără inmularea economiei;
lă etc.;zate de faptul că
formarea despre - Costuri pe termen
este pus la muncă - Diminuarea
obiectivelor
natura exploatăscurt, mediu şi lung
Educaţiei pentru Toţi, deprematur şi în cirrii acestuia poate
asociate cu nevoile decumstanţe inacoarece copiilor traficaţi li se
promova percepţia
sănătate ale copilului
ceptabile;refuză o educaţie – efectele
că se doreşte pătraficat;- Posibila malnutripe termen lung ale acesteia;răsirea comunităţii - Costurile pe termenţie şi alte amenin- - Diminuarea
obiectivelorde către aceştia
scurt, mediu şi lungţări la adresa săde dezvoltare a sănătăţii,pentru “păşuni mai
asociate
reintegrării
deoarece resursele suntnătăţii;mănoase”;
copilului în sistemul deîn mod necesar deturnate - Fiecare caz reuşit
- Posibile repercueducaţie/formare prinspre nevoile speciale ale
siuni ale violenţei,de trafic de copii
căi specializate; posibicopiilor traficaţi;inclusiv sexuale.
contribuie la creşla pierdere a copilului şi,- Instabilitatea structurilor
terea potenţială aprin urmare, contribufamiliale atunci când copiii“comerţului” şi cu
ţia sa la economia ţării
sunt luaţi din familie etc.
risc sporit pentru(munca productivă).
toţi copiii.
Combaterea traficului de copii trebuie să stea în capul tuturor politicilor, bazându-se pe prevederile legale5: prevenirea primară a violenţei, neglijării, exploatării şi traficului de copii – acţiuni de sensibilizare cu privire la reducerea toleranţei la violenţă, neglijare, exploatare, trafic adresate publicului larg;
3
45

https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC5843209/
Tradus şi adaptat după: TRAINING MANUAL TO FIGHT TRAFFICKING IN CHILDREN FOR LABOUR, SEXUALAND OTHER FORMS OF EXPLOITATION. International Labour Office Facilitators’ Guide. UNICEF, ILO, 2009https://www.unicef.org/protection/Facilitator_guide.pdf
http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view&view=doc&id=352587&lang=1

79

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

79





prevenirea secundară a violenţei, neglijării, exploatării şi traficului de copii – acţiuni care se
adresează grupurilor cu risc crescut de a manifesta comportament violent sau grupurilor cu
risc de victimizare: copii şi adolescenţi care trăiesc în familii în care domină violenţa, copii cu
risc de abandon şcolar, cu absenteism din cauze familiale;
prevenirea terţiară a violenţei, neglijării, exploatării şi traficului de copii – acţiuni care se adresează grupurilor afectate de violenţă, neglijare, exploatare, trafic, în scopul prevenirii recidivelor, sancţionarea sau recuperarea agresorilor, securitatea victimelor, recuperarea sau tratarea efectelor.

Servicii• Identificarea cazurilor de trafic; stabilirea statutului de victimă şi acţiuni asociate;• Linia Fierbinte Anti-trafic gratuită pentru migranţii vulnerabili şi baza de date pentru apeluri;• Asistenţă în organizarea recuperării din locul exploatării;• Portalul informaţional www.migratiesigura.md care vizează grupurile de risc;• Programe educaţionale pentru grupuri profesionale;• Organizarea şi desfăşurarea campaniilor de sensibilizare şi informare a grupurilor de risc;• Cercetări cu utilizarea de abordări şi metodologii bazate pe standarde înalte;• Consultanţă şi expertiză în elaborarea politicilor publice în domeniu.
LINIA FIERBINTE ANTI-TRAFIC:• 0 800 77777 – apeluri de pe teritoriul Moldovei;• +373 22 23 33 09 – apeluri de peste hotare;• TELEFONUL COPILULUI – 116 111.
Telefonul Copilului... Cine poate suna?
• Copiii care au nevoie de consiliere psihoemoţională;• Copiii care vor să se informeze despre drepturile
lor şi modalităţile prin care pot fi realizate şi apărate;• Părinţii sau îngrijitorii copiilor (în scop de consiliere, informare);• Persoanele care doresc să raporteze cazuri privind necesitatea asistenţei unui copil.
Telefonul Copilului (www.telefonulcopilului.md) este un serviciu public al MMPSF, implementat
în parteneriat cu Centrul Internaţional “La Strada” (http://lastrada.md/rom/telefoane-de-incredere).
Activează nonstop. La solicitare, se păstrează confidenţialitatea persoanei care apelează.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi mesajele-cheie incluse în boxă.

Mesaje-cheie:• Traficul de copii este o încălcare gravă a drepturilor omului, în general, şi a drepturilor copiilor,în particular.
• Traficul de copii este recrutarea, transportul, transferul, înglobarea sau primirea unui copil în
scopul exploatării.

80

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

80

Traficul de copii este cea mai gravă formă a exploatare prin muncă.
Formele de exploatare includ munca forţată şi exploatarea sexuală, iar pentru copii – şi alte forme de muncă, în funcţie de vârsta copiilor (în conformitate cu Convenţia OIM nr. 138 (1973)).
Traficul de persoane nu este acelaşi lucru cu migraţia sau contrabanda. Aceasta implică o terţă
parte, care intenţionează să exploateze.

•••

2. Exerciţiul Protejarea drepturilor copilului. Pregătiţi cardurile cu drepturile individuale aşa cum
sunt stipulate în Convenţia cu privire la Drepturile Copilului (CRC) şi analizaţi-le în raport cu
traficul de copii (cum pot fi afectate drepturile copilului): Nediscriminarea (articolul 2)
 Interesele superioare ale copilului (articolul 3)
 Dreptul la viaţă (articolul 6)
 Dreptul la un nume (articolul 7)
 Dreptul la o cetăţenie (articolul 7)
 Dreptul de a-şi cunoaşte părinţii şi de a fi îngrijit de aceştia (articolul 7)
 Dreptul la identitate (articolul 8)
 Dreptul la trai cu părinţii/separare de părinţi şi la contact (articolul 9)
 Dreptul de a părăsi o ţară şi de a intra în propria ţară (articolul 10)
 Dreptul de a nu fi transferat ilegal în străinătate (articolul 11) Dreptul de a-şi exprima opinia şi de a fi audiat (articolul 12) Dreptul la libertatea de exprimare – căutarea, primirea şi transmiterea de informaţii (articolul 13)
 Dreptul la libertatea de gândire (articolul 14) Dreptul la libertatea de a manifesta convingeri religioase (articolul 14) Dreptul la libertatea de asociere şi la întrunirea paşnică (articolul 15) Dreptul la viaţa privată (articolul 16) Dreptul la acces la informaţii (articolul 17)
 Protecţia împotriva violenţei, rănilor sau abuzurilor, neglijenţei, maltratării, exploatării, inclusiv abuz sexual (articolul 19)
 Dreptul la îngrijire alternativă (articolul 20)
 Dreptul la protecţie în timpul adoptării (articolul 21)
 Drepturile referitoare la statutul de refugiat (articolul 22)
 Dreptul la îngrijire specială pentru copiii cu dizabilităţi (articolul 23)
 Dreptul la sănătate (articolul 24) Dreptul la revizuire pentru copilul instituţionalizat (articolul 25)
 Dreptul de a beneficia de securitate socială (articolul 26)
 Dreptul la un nivel de trai adecvat (articolul 27)
 Dreptul la educaţie (articolele 28 şi 29)
 Drepturile minorităţilor (articolul 30)
 Dreptul la timp liber, joc şi participare la activităţi culturale şi artistice (articolul 31)
 Dreptul la protecţie împotriva exploatării economice (articolul 32)
 Dreptul la protecţie împotriva drogurilor ilicite (articolul 33)
 Dreptul la protecţie împotriva abuzului sexual şi exploatării (articolul 34)
 Dreptul la protecţie împotriva răpirii, vânzării sau traficului (articolul 35)
 Dreptul la protecţie faţă de alte forme de exploatare (articolul 36)
 Dreptul la protecţie împotriva torturii, tratamentelor/pedepsei crude, inumane sau degradante (articolul 37)

81

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

81






Dreptul de a nu fi privat de libertate (articolul 37)
Dreptul de a nu participa direct la conflicte armate (articolul 38)
Dreptul la reintegrarea fizică, psihologică şi socială a copilului victimă (articolul 39)
Dreptul la un tratament adecvat în temeiul legii (articolul 40).

Acest exerciţiu poate fi realizat individual/în perechi sau în grupuri mici.
3. Organizaţi un concurs şi o expoziţie de postere STOP traficul faţă de copii!
4. Organizaţi un flashmob de combatere/prevenire a traficului de persoane.
5. Exerciţiul Consecinţele traficului. Analizaţi şi discutaţi consecinţele traficului de copii în bazatabelului.
Consecinţe asupra
copilului în plan individualConsecinţe asupra
dezvoltării sociale

Consecinţe asupratuturor copiilor

Costurile economice
ale unei ţări6. Formulaţi propuneri de prevenire a traficului de copii, din perspectiva:– prevenirii primare a exploatării şi traficului de copii;– prevenirii secundare a exploatării şi traficului de copii;– prevenirii terţiare a exploatării şi traficului de copii.
7.

82

Identificaţi la nivel de raion şi de ţară serviciile cărora li se pot adresa copiii după protecţie detrafic, în caz de necesitate.

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

82

Referințe bibliografice
Modulul I. Corpul uman, dezvoltarea umană şi igiena
Modulul II. Activitatea şi odihna
Acte legislative şi normative
1.
Cadrul de Referință al Curriculumului Național. MECC. Chișinău: Lyceum, 2017.
2. Standarde pentru educația sexuală în Europa. Biroul Regional OMS pentru Europa și BzgA.
Centrul Federal German de Educație pentru Sănătate, BzgA. Koln, 2010.
Monografii, articole
3. Alexeiciuc A., Velișco N. Ecologia și protecția mediului. Chișinău, 2003.
4. Cartaleanu T., Cosovan O., Goraș-Postică V., Lîsenco S., Sclifos L. Formarea de competențe
prin strategii didactice interactive. Chișinău: C.E. PRO DIDACTICA, 2008.
5. Crocnan E., Chebici S., Huțanu I. Educație pentru sănătate. București: Editura Didactică și
Pedagogică R.A., 2008.
6. Drumea L., Mija V., Mistreanu T., Parlicov E., Hanbecov N. Aspecte ale bioeticii în educație.
Materiale de reper pentru diriginți, cadre didactice și manageriale din învățământul primar și
gimnazial. Chișinău: Periscop, 2007. ISBN 978-9975-9987-2-7.
7.
Lazăr V., Căprarin D. Metode didactice utilizate în predarea biologiei. Craiova: Arves, 2008.
8. Marinescu M. Didactica biologiei. Teorie și aplicații. București: Paralela 45, 2010.
9. Promovarea sănătății și dezvoltării. Ghid pentru persoanele resursă din comunitate. Chișinău,2012.
10. Sănătatea și dezvoltarea tinerilor. Studiu de evaluare a cunoștințelor, atitudinilor și practicilor
tinerilor. UNICEF. Asociația ”Sănătatea pentru tineri”. Chișinău, 2005.
11. Viața sexuală. Enciclopedia medicală a familiei. LAROUSSE. Biblioteca Adevărul, 2011.

Modulul III. Alimentația sănătoasă
Modulul V. Sănătatea reproductivă
Modulul VI. Prevenirea abuzului de substanțe nocive
Acte legislative şi normative
12. Codul penal al Republicii Moldova nr. 985-XV din 18.04.2002.
13. Codul contravențional al Republicii Moldova nr. 218-XVI din 24.10. 2008.
14. Legea ocrotirii sănătății nr. 411-XIII din 28.03.1995.
15. Legea privind sănătatea reproducerii nr. 138 din 15.06.2012.
16. Legea cu privire la profilaxia infecției HIV nr. 23-XVI din 16.02.2007.
17. Legea cu privire la circulația substanțelor narcotice și psihotrope și a precursorilor nr. 382
din 06.05.1999.
18. Legea privind controlul și prevenirea consumului abuziv de alcool, consumului ilicit de droguri și de alte substanțe psihotrope nr. 713 din 06.12.2001.
19. Legea viei și vinului nr. 57-XVI din 10.03.2006, care reglementează comerțul cu băuturi alco-

Educaţie pentru sănătate

83

20.
21.
22.
23.
24.

olice.
Hotărârea Guvernului nr. 1208 din 27.12.2010 cu privire la aprobarea Strategiei naționale antidrog.
Legea Republicii Moldova privind protecția consumatorilor nr. 105-XV din 13.03.2003.
Legea cu privire la regimul produselor și substanțelor nocive nr. 1236 din		03.07.1997.
Legea privind produsele alimentare nr. 78		din 18.03.2004.
Legea privind securitatea generală a produselor nr. 422 din 22.12.2006.

Monografii, articole
21. Consilierea și testarea la HIV a adolescenților. Ghid pentru prestatorii de servicii. Chișinău,2014.
22. Moșin V. Ginecologie reproductivă. Chișinău, 2014.
23. Promovarea sănătății și dezvoltării. Ghid pentru persoanele resursă din comunitate. Chișinău, 2012.
24. Raportul european privind drogurile. Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie,
2018.
25. Sănătatea adolescenților, factorii determinanți comportamentali și sociali (CSCŞ). Raport sumar. Republica Moldova, 2014.
26. Sănătatea și dezvoltarea tinerilor. Studiu de evaluare a cunoștințelor, atitudinilor și practicilor
tinerilor. Chișinău, 2005.
27 Suveică L. Bazele nutriției. Ghid practic. Chișinău, 2011.
28. Suveică L. Dereglări de nutriție la adolescenți. Curs de formare de formatori în asistența adolescenților. 2012.

Surse web29. https://www.capital.ro/10-mituri-despre-alcool.html
30. http://www.castlecraig.ro/dependenta/dependenta-ca-boala/mituri-dependenta
31. https://www.investigatii.md/ro/investigatii/drepturile-copilului/copilarie-furata-de-droguri
32. https://www.rotary2050.org/alfabetiperlasalute/doc/04rumeno.pdf
33. https://books.google.md/books?id=8SpDBgAAQBAJ&pg=PA109&lpg=PA109&dq=comportament+riscant&source=bl&ots=
34. https://www.healthpromotion.ie/hp-files/docs/HPM00053RM.pdf
35. https://www.youtube.com/watch?v=doAZap1n4Tc
36. https://www.youtube.com/watch?v=acY69WYxoFI
37. https://www.csid.ro/diet-sport/dieta-si-nutritie/tot-ce-trebuie-sa-stii-despre-piramida-alimentara-13602680
38. https://monitorul.fisc.md/mic/care_sunt_cerinele_de_etichetare_a_produselor_alimentare.html
39. http://www.consumator.gov.md/libview.php?l=ro&idc=180&id=1259&t=/Sfaturi-utile-pentru-consumatori/Eticheta-elementul-de-baza-al-unui-produs
40. https://ru.scribd.com/doc/180149193/Aditivii-alimentari-si-impactul-lor-asupra-sanatatii-ppt

Modulul IV. Sănătatea mintală
Acte legislative şi normative
35. Codul nr. 1316 din 26.10.2000. Codul familiei. În: Monitorul Oficial nr. 47-48, art. nr. 210 din

84

Educaţie pentru sănătate

26.04.2001.
36. Strategia intersectorială de dezvoltare a abilităților și competențelor parentale pentru anii
2016-2022, aprobată prin Hotărârea Guvernului nr. 1106 din 03.10.2016. În: Monitorul Oficial
nr. 347-352, art. nr. 1198 din 07.10.2016.
37. Ordin MECC nr. 1209 din 08.08.2018 cu privire la Cursul “Educație parentală” în curricula deformare inițială. Pe: https://mecc.gov.md/sites/default/files/ordin_1209_din_08.08.18_cu_privire_la_educatia_parentala.pdf

Monografii, articole
38. Bostan D., Bodrug-Lungu V. Psihopedagogia familiei. Suport de curs. Chișinău: CEP USM,
2018. 78 p.
39. Kennedy-Moore E., Lowenthal M. S. Educație inteligentă pentru copii inteligenți. Chișinău:Litera, 2016. 372 p.
40. Manes S. 83 de jocuri psihologice pentru animarea grupurilor. Ştiințe ale Educației. Iași:Polirom, 2008. 208 p.
41. Ras P. Stima de sine: iubește-te pe tine pentru a trăi mai bine. Cum să progresezi și să ai maimultă încredere în propria persoană. București: Editura Niculescu, 2016. 166 p.
42. Relații armonioase în familie. Suport informațional. Ministerul Educației Republicii Moldova,
LaStrada, OakFoundation, 2016. 97 p.
43. Schiraldi G. R. Stima de sine. În: Didactica Pro…, nr. 2 (13), 2018, pp. 26-27.
44. Szentagotai-Tatar A., David D. Tratat de psihologie pozitivă. Iași: Polirom, 2017. 344 p.

Surse web45. https://dexonline.ro
46. https://www.la-psiholog.ro/info/ce-este-bunastarea-psihologica47. https://www.gettyimages.com/detail/photo/child-faces-royalty-free-image/117058793
48. http://mihaita19cm.blogspot.com/2012/12/ce-este-succesul-ce-este-succesul-as.html
49. https://yandex.by/collections/card/5b8ed8f655854d0095ea7f32/
50. https://www.csid.ro/boli-afectiuni/psihiatrie/stresul-definitie-cauze-factori-de-stres-simetode-de-combatere-13763206
51. https://www.csid.ro/lifestyle/psihologie-si-cariera/depresia-boala-tacuta-care-te-transforma-in-totalitate-cum-se-comporta-un-om-depresiv-16778841
52. https://www.dreamstime.com/stock-photo-outlier-group-negative-people-happy-manstanding-out-guy-multiethnic-frustrated-sad-desperate-stressed-smiling-positive-image85920261
53. http://www.adolescenteen.ro/sanatate/sanatatea-mentala-mentala-si-riscuri-psihologice/
54. http://psihologicablog.blogspot.com/2015/11/ii-sanatatea-mintala-determinanti.html
55. http://www.scritub.com/jurnalism/Massmedia-ca-factor-de-influen22963.php

Modulul VII. Viața fără violență şi discriminare
Acte legislative şi normative
56. Convenția internațională nr. 1989 din 20.11.1989 cu privire la Drepturile Copilului. În: Tratate
Internaționale nr. 1, art. nr. 52 din 30.12.1998.

Educaţie pentru sănătate

85

57. Declarație Universală nr. 1948 din 10.12.1948 a Drepturilor Omului. În: Tratate Internaționale
nr. 1, art. nr. 12 din 30.12.1998.
58. Legea nr. 140 din 14.06.2013 privind protecția socială a copiilor aflați în situație de risc și apărinților separați de copii. Publicat: 02.08.2013 în Monitorul Oficial nr. 167-172, art. nr. 534.
Pe: http://lex.justice.md/md/348972/
59. Legea nr. 338 din 15.12.1994 privind drepturile copilului. În: Monitorul Oficial nr. 13, art. nr.
127 din 02.03.1995. Pe: http://lex.justice.md/viewdoc.php?id=311654&lang=1
61. Legea nr. 45 din 01.03.2007 cu privire la prevenirea și combaterea violenței în familie. În: Monitorul Oficial nr. 55-56, art. nr. 178 din 18.03.2008. Pe: http://lex.justice.md/md/%20327246/
62. Legea nr. 241 din 20.10.2005 privind prevenirea și combaterea traficului de ființe umane. În:
Monitorul Oficial nr. 164-167, art. nr. 812 din 09.12.2005. Pe: http://lex.justice.md/md/313051/
63. Lege nr. 121 din 25.05.2012 cu privire la asigurarea egalității. În: Monitorul Oficial nr. 103, art.
nr. 355 din 29.05.2012. Pe: http://lex.justice.md/md/343361/
64. Legea nr. 5 din 09.02.2006 cu privire la asigurarea egalității de șanse între femei și bărbați. În: Monitorul Oficial nr. 47-50, art. nr. 200 din 24.03.2006. Pe: http://lex.justice.md/
md/315674/
65. Hotărârea Guvernului nr. 434 din 10.06.2014 privind aprobarea Strategiei pentru protecția
copilului pe anii 2014-2020. În: Monitorul Oficial nr. 160-166, art. nr. 481 din 20.06.2014. Pe:
http://lex.justice.md/md/353459/
66. Hotărârea Guvernului nr. 270 din 08.04.2014 cu privire la aprobarea Instrucțiunilor privindmecanismul intersectorial de cooperare pentru identificarea, evaluarea, referirea, asistența
și monitorizarea copiilor victime și potențiale victime ale violenței, neglijării, exploatării și
traficului. În: Monitorul Oficial nr. 92-98 din 18.04.2014. Pe: http://lex.justice.md/viewdoc.
php?action=view&view=doc&id=352587&lang=1
67. Ordinul MECC nr. 77 din 22.02.2013 cu privire la Procedura de organizare instituțională și deintervenție a lucrătorilor instituțiilor de învățământ în cazurile de abuz, neglijare, exploatare,trafic al copilului.
Monografii, articole
68. Adăscăliță V., Josanu R., Moldovanu I., Epoian T. Prevenirea violenței în instituția de învățământ.
Ghid metodologic. Chișinău, 2017. 116 p.
69. Leșco G. Sănătatea adolescenților. Factorii determinanți comportamentali și sociali. Raportsumar al studiului de evaluare a comportamentelor de sănătate ale copiilor de vârstă școlară
în Republica Moldova. Chișinău, 2015. 23 p.
70. Protecția copilului față de violență în instituția de învățământ. Culegere de acte normative.
Chișinău, 2017. 116 p.
71. Sîrbu S., Bodrug-Lungu V., Gradinaru I., Gorceag L., Bojenco D., Triboi I. Manual de lucru cu
abuzatorii. Manualul de instruire a specialiștilor în lucrul cu agresorii familiali. OAK Foundation. Chișinău: EuroPress, 2017, 296 p.
72. Studiul “Violența față de femei în familie”. Biroul Național de Statistică, UNDP, UNFPA, UNWomen. Chișinău: Nova Imprim SRL, 2011. 150 p.
Surse web73. https://www.unhcr.org/ro/wp-content/uploads/sites/23/2016/12/SGBVbookletROM-Extrasdin-Ghidul-UNHCR-privind-prevenirea-%C5%9Fi-r%C4%83spunsul-la-violen%C5%A3asexual%C4%83-%C5%9Fi-de-gen.pdf
74. Material suport în domeniul activităților de prevenire a violenței față de copii pentru cadre

86

Educaţie pentru sănătate

didactice, psihologi școlari și specialiști din DRÎTS elaborat de Centrul de Informare și Documentare privind Drepturile Copilului. Pe: http://drepturilecopilului.md/files/Material_suport_
Fenomenul_violentei_fata_de_copii.pdf
75. Studiu “Siguranța copiilor pe Internet”. La Strada Moldova, 2017. Pe: http://lastrada.md/files/
resources/3/Siguranta_copiilor_pe_Internet__final.pdf
76. http://amicel.cnpac.org.md/pentru-profesionisti/tulburarile-de-anxietate
77. https://9vremparinti.ro/bullying-ce-este-si-cum-se-manifesta-acest-fenomen-ghid-pentruparinti/
78. https://iite.unesco.org/files/news/639352/Prevenirea-violen%C8%9Bei-%C3%AEninstitu%C8%9Bia-de-%C3%AEnv%C4%83%C8%9B%C4%83m%C3%A2nt-Ghid-metodologic-2017.pdf
79. https://www.publika.md/statistici-privind-violenta-in-familie-din-tara-noastra-peste-9000de-cazuri-in-primele-10-luni-ale-anului-_3024099.html#ixzz5flnnEtYu
80. https://covasnamedia.ro/social/mituri-despre-violenta-domestica---spune-nu-violenteiin-familie
81. https://www.aikiseishin.ro/blog/bullying/
82. https://www.blogintandem.ro/o-poveste-despre-bullying-copii-care-hartuiesc-alti-copii/
83. https://adevarul.ro/tech/internet/hartuirea-online-cyberbullying-ul-cele-mai-mari-probleme-internet-adolescenti-afectati-1_5a1bf67f5ab6550cb895be91/index.html
84. https://oradenet.salvaticopiii.ro/viata-ta-online/prietenii/ce-este-cyberbullying-ul
85. http://www.siguronline.md
86. https://siguronline.md/rom/parintii/informatii-si-sfaturi/siguranta-copilului-online-in-patru-pasi
87. http://www.mfa.gov.md/traficul-fiinte-umane/
88. https://sputnik.md/radio_podcasturi/20181018/22581084/Moldova-trafic-fiinte-umane.html
89. https://www.gettyimages.com/detail/photo/human-trafficking-royalty-free-image/505633283
90. http://lastrada.md/rom/traficul-de-fiinte-umane
91. https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC5843209/
92. http://www.migratiesigura.md
93. http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view&view=doc&id=352587&lang=1
94. http://lastrada.md/rom/telefoane-de-incredere
95. http://www.telefonulcopilului.md
96. http://www.sighet-online.ro/index.php?option=com_content&view=article&id=11017:ceeste-stigmatizarea&catid=81:psihologie&Itemid=140
97. http://egalitate.md/contacts/
98. https://egalitate.md/wp-content/uploads/2016/04/Legea-121_site.pdf
99. http://sutliana.wordpress.com/activitatea-comisiei/combaterea-discriminarii-ghidul-metodologic/
100. https://www.vrc.crim.cam.ac.uk/VRCconferences/conference/violencereductionreport101. https://www.slideserve.com/lali/dezvoltarea-emo-ional-i-social-a-copilului-i-adolescentului
102. https://www.suntparinte.ro/inteligenta-emotionala-definitie
103. http://www.evenimentespirituale.ro/curs_brasov_gestionarea_emotiilor_tehnici_si_metode_443

Educaţie pentru sănătate

87

Cuprins
Clasele X-XII
Modul I. Corpul uman, dezvoltarea umană şi igiena.........................................................................1
Modul II. Activitatea şi odihna ......................................................................................................... 11
Modul III. Alimentaţia sănătoasă ..................................................................................................... 22
Modul IV. Sănătatea mintală ............................................................................................................ 35
Modul V. Sănătatea reproductivă ................................................................................................... 49
Modul VI. Sănătatea şi mediul ..........................................................................................................61
Modul VII. Prevenirea abuzului de substanţe nocive ........................................................................ 67
Modul VIII. Viaţa fără violenţă şi discriminare .................................................................................... 79
Modul IX. Noţiuni de bioetică........................................................................................................... 97
Referinţe bibliografice ..................................................................................................................... 106

MODULULI
Corpul uman,dezvoltarea umană şi igiena

Clasele X-XII

Modulul I
Corpul uman,dezvoltarea umană
şi igiena
TEMA 1. Sănătatea. Factorii ce influenţează
starea de sănătate.
Motto: „Un organism sănătos este camera de oaspeţi a sufletului, un organism bolnav, o închisoare.”(Francis Bacon)
Termeni cheie: sănătate, stare de sănătate, factori de risc.

Există diverse definiţii referitoare la sănătate, starea de sănătate, dar şi la factorii care o influenţează. Una dintre cele maicunoscute este definiţia din ,,Constituţia OMS”: Sănătatea este completa bunăstare fizică, mintală şi
socială. Atingerea celui mai înalt standard de sănătate este unul dintre drepturile fundamentale aleoricărei fiinţe umane, indiferent de rasă, religie, opţiuni politice sau condiţii economice şi sociale. Dar,
această descriere a sănătăţii ridică problema definirii bunăstării sociale şi a modului de măsurare aacesteia.
În linii generale, definiţia are caracteristici evidente care nu pot fi trecute cu vederea. Sănătatea reprezintă un concept complex.
Factorii care ne influențează starea
Ea nu se referă doar la lista bolilor cila prezenţa unui număr de compode sănătate
nente cum ar fi, de exemplu, undetraiesc, locuiesc şi muncesc oame19%
nii, care sunt serviciile şi sprijinul de43%
11%care beneficiază prin organizarea
socială şi care este starea mediului27%
lor construit şi natural. Nu în ultimul
rând, este necesar a menţiona – caracteristicile şi comportamentele individuale ale persoanei, în calitatea
determinanţilor sănătăţii.

27% Predispoziția genetică
11% Sistemul de sănătate

19% Efectele de mediu
43% Stilul de viață

Educaţie pentru sănătate

1

Conform OMS (Organizaţia Mondială a Sănătăţii) sănătatea este starea de bunăstare fizică, mintală şi socială totală şi nu numai absenţa bolii sau infirmităţii. Este o condiţie esenţială pentru existenţa fiecărui individ, este o resursă pentru viaţa de zi cu zi, nu doar un obiectiv de viaţă. Cea mai
importantă influenţă asupra sănătăţii o constituie stilul de viaţă. Sănătatea depinde în mare măsură
de obiceiurile şi deprinderile, care formează stilul nostru de viaţă – regimul alimentar, mişcarea fizică, consumul de alcool şi tutun, şi nu în ultimul rând de calitatea relaţiilor noastre sociale. Starea desănătate poate menţine, consolida sau altera ca o consecinţă a modificării a unuia sau mai multor
factori menţionaţi. Esenţial este faptul că stilul de viaţă este un factor ce poate fi controlat, astfel neputem controla şi sănătatea. Eliminând obiceiurile alimentare nesănătoase, sedentarismul, fumatul,
alcoolul, putem să ne menţinem mai sănătoşi şi să trăim mai mult. Menţinerea sănătaţii psihice prinînlăturarea tensiunilor nervoase, a stresului este o altă abordare a unui stil de viaţă sănătos.
Toţi factorii nominalizaţi determină într-o măsură mai mică sau mai mare la oameni, starea lor desănătate.
Mai jos, vom enumera grupele principale de factori ce influenţează starea de sănătate:
Factorii de risc, conform definiţiei (OMS), reprezintă caracteristici individuale ce pot fi observateşi măsurate la subiectul clinic sănătos: care permit să prevadă riscul unei boli sau infirmităţi, sau permit aprecierea prognosticului în cazul unei boli deja existente.
Factorii de risc se clasifică în: exogeni (externi) şi endogeni (interni).
Factori de risc exogeni reprezintă factorii care apar în urma nerespectării unor norme minime deigienă, cum ar fi: alimentaţie nesănătoasă/dezechilibrată, fumatul, abuzul de alcool, drogurile şi alte
substanţe toxice, sedentarismul, stresul, poluarea etc.
Factori de risc exogeni includ mai multe categorii:
Factorii sanitari: gradul de dezvoltare şi eficienţa serviciilor sanitare;
Factorii ecologici: biotici, abiotici şi antropici;
Factori ai mediului ambiant: fizici sau sociali.
Factori de risc endogeni reprezintă factorii care participă la formarea unui teren predispozant
pentru o anumită boală, prin intermediul genelor patologice, de exemplu: Hiperlipidemia ereditară
duce la risc de coronaropatii.
Factori de risc endogeni includ mai multe categorii:
Factori genetici: vârsta, sexul, rasa, etnia;
Predispoziţia reprezintă o configuraţie a terenului care se instalează înaintea apariţiei unei
boli prin cumularea de factori de risc;
Rezistenţa organismului la îmbolnăvire:– rezistenţă specifică
– rezistenţă nespecifică (generală)Rezistenţa specifică se manifestă faţă de o anumită boală indusă de un anumit agent patogenşi poate fi:
Rezistenţa specifică naturală (imunitate naturală) este câştigată în urma bolii aparente sau
inaparente (scarlatină, hepatită A) sau a bolii de lungă durată (hepatita, scarlatina) şi de scurtă durată (virozele respiratorii).
Rezistenţă specifică artificială (imunitate artificială) poate fi:– activă (realizată prin vaccinuri) care stimulează organismul să producă anticorpi;– pasivă (cu seruri) prin introducerea de anticorpi gata realizaţi în organism.

2

Educaţie pentru sănătate

Rezistenţa nespecifică este dependentă de:– Vârstă
– Alimentaţie
– Stilul de viaţă
– Mediu
Un rol deosebit de important îl are Profilaxia – ştiinţa medicală care se ocupă cu studiul mijloacelor de prevenire a îmbolnăvirii, prin depistarea factorilor de risc şi înlăturarea sau diminuarea acţiunii
acestora, prevenirea agravării, apariţiei complicaţiilor sau infirmităţilor în cadrul unei boli deja instalate.
Există mai multe tipuri de profilaxie:
Profilaxia primară se adresează populaţiei sănătoase în scopul prevenirii îmbolnăvirii şi consolidării sănătăţii. De exemplu: prevenirea accidentelor, intoxicaţiilor, sinuciderilor, sarcinii la adolescente etc.
Profilaxia secundară acţionează în vederea depistării precoce a fenomenului de boală, în vederea
limitării agresivităţii agentului cauzal şi suprimarea factorilor de risc.
Profilaxia terţiară se referă la supravegherea activă a individului bolnav în scopul prevenirii
complicaţiilor, cronicizării, sau a infirmităţii.
Organismul poate reacţiona la un singur factor de risc pentru o boală sau la mai mulţi factori derisc. Cu cât e mai mare predispoziţia la mai mulţi factori de risc pentru sănătate, cu atât probabilitatea
este mai mare pentru îmbolnăvire.
Pentru a reduce riscurile, tot ce trebuie să faceţi este să contribuiţi activ la reducerea factorilor
de risc – în cazul stării de sănătate la nivelul sistemului respirator, ar fi renunţarea la fumat, controlultensiunii arteriale, alimentaţie sanatoasă, activitate fizică şi utilizarea medicamentelor prescrise de
medic.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Identificaţi în text factorii care influenţează starea de sănătate.
• Comentaţi rolul fiecărei categorii de factori de risc asupra sănătăţii omului.
2. Joc de rol: „Triunghiul dramatic”
Trei personae care doresc să joace rolul de: victimă, acuzator şi salvator.
Exemplu, victima: Nu pot dormi noaptea.
Acuzatorul: enunţă/acuză cauzele (factorii de risc).
Salvatorul: caută soluţii.
Se discută în grup: Cum s-a simţit fiecare persoană?
S-au schimbat cu rolurile?
Cât de uşor le-a fost să joace fiecare rol?
Care sunt faptele sau cuvintele tipice pentru un acuzator, o victimă, sau un salvator.
3. Activitate individuală: „Paraşuta mea”
Obiectiv: identificarea aptitudinilor şi ajutorul de care e nevoie pentru a realiza schimbarea şi aevita pericolele care ar putea să apară:• Persoana eşti tu, încercând să realizezi schimbarea.

Educaţie pentru sănătate

3

•
•
•
•
•
•

–

Locul pe care aterizezi este cel în care vrei să mergi, obiectivul tău spre care tinzi.
Eşti prins de paraşuta ta, care reprezintă ajutorul de a-ţi atinge obiectivul.
Bolta este persoana sau lucrul care te ajută.
Sforile reprezintă aptitudinile de care ai nevoie pentru a obţine ajutorul.
Vremea reprezintă toate circumstanţele, problemele, evenimentele sau oamenii care ţi-arîmpiedica progresul.
Mlaştina este pericolul – pradă în care ai putea să cazi dacă nu eşti atent (situaţia se discută în perechi sau la nivelul grupului).

Formulaţi concluzii generale referitoare la esenţa activităţii realizate în viaţa cotidiană.

TEMA 2. Cauzele care determină apariţia diferitor maladii răspânditeîn Republica Moldova.
Motto: „O societate bolnavă naşte copii bolnavi, care pun bazele unei societăţi şi mai bolnave.”(Nicky Sereteanu)
Termeni cheie: maladii, condiţii epidemiologice, condiţii sociale, condiţii economice.
Condiţiile epidimiologice, sociale şi economice din Republica Moldova au implicaţii importantepentru sănătatea şi dezvoltarea tinerilor.
Conform datelor statistice în ultimul timp se atestă:•Un nivel ridicat al infecţiilor sexual transmisibile.

Lipsa de informare, sexul ca subiect tabu şi ignorarea metodelor de contracepţie încurajează cazurile de infectare cu boli cu transmitere sexuală, avorturile şi chiar decesele. Potrivit Biroului Naţional de Statistică, tinerii din Republica Moldova ocupă primul loc în topul bolilor cu transmitere sexuală
din republicile ex-sovietice, Europa Centrală şi de Sud-Est. Cele mai răspândite infecţii sunt sifilisul
şi gonoreea. Datele arată că incidenţa HIV în rândul tinerilor cu vârste cuprinse între 15-24 de ani la
100 000 de populaţie aproape s-a dublat de la 12,2 în 2000 la 21,4 în 2017.
•

Consumul de droguri şi alcool în ţara noastră a crescut semnificativ, iar vârsta primei
experienţe de consumare a drogurilor continuă să descrească. 20% dintre persoanele
care folosesc droguri sunt studenţi, de asemenea se presupune că apoximativ 35-40%
dintre utilizatorii de droguri sunt infectaţi cu HIV.

Cercetările internaţionale asupra consumului de alcool efectuate de Organizaţia Mondială a Sănătăţii la sfârşitul anilor 1990 – începutul anilor 2000 plasau Republica Moldova printre ţările cu cel
mai înalt nivel de consum de alcool, înregistrat în Europa. În anul 1998 Moldova se situa chiar pe
primul loc. În acea perioadă, consumul de alcool în ţara noastră a crescut de la 10,1 litri echivalentde alcool pur în medie pe o persoană de vârsta 15 ani şi mai mult în anul 1992 la 19,2 litri în 1999.
Conform acestor cercetări, în anul 1998, Republica Moldova era pe primul loc în Europa şi pe unul
dintre primele locuri în lume după consumul de alcool pe cap de locuitor. Ulterior consumul a scăzut
la 13,1 litri în anul 2002 şi circa 13,2 litri în 2003. Însă în aceste evaluări nu s-a ţinut cont de consumulneînregistrat al băuturilor alcoolice. Este evident că dacă la consumul înregistrat ar fi fost adăugat şi
consumul neînregistrat al băuturilor alcoolice produse în condiţii de casă sau a celor realizate „subtejghea” în unităţile comerciale, nivelul real de consum al produselor alcoolice ar fi mult mai înalt.

4

Educaţie pentru sănătate

La momentul de faţă situaţia nu s-a îmbunătăţit.
Reducerea standardelor educaţionale: nivelul de înmatriculare în licee scade anual, iar conform calculelor din ultima perioadă în fiecare an mai mult de 10000 de elevi din ţară nu-şi continuă
studiile.
Şomajul şi migraţia: aproximativ 33% dintre şomerii înregistraţi în Republica Moldova sunt tineri
în vârstă de 15-24 de ani. Şomajul este factorul principal care determină, nivelul fără precedent, alemigraţiei la muncă. Conform datelor neoficiale, numărul cetăţenilor Republicii Moldova, care lucrează peste hotare, este de aproximativ 600000-1000000. În multe cazuri, migraţia se asociază cu
riscurile de comportament sexual şi de folosire a drogurilor, în special printre tineri.
Conflictul cu legea: la sectoarele de poliţie se înregistrează anual aproximativ 1000 de reţineri acopiilor străzii. Aproximativ 85% dintre toţi tinerii, care sunt în conflict cu legea, nu au lucrat sau nu
au mers la şcoală, iar o cincime din ei au consumat alcool în această perioadă.
Accesul redus la serviciile de sănătate: tinerii care au probleme de sănătate, rareori consultă
medicul. Deseori acest lucru este determinat de faptul că lor le este frică de lipsa de confidenţialitate, de condamnare sau dezaprobare, de nerespectarea sentimentelor lor. O cauză frecventă deneadresare la medic, în caz de boală, este lipsa de cunoştinţe elementare printre tineri despre corpul
lor, normele adoptate în familie şi accesul redus la serviciile medicale. Educaţia pentru sănătate sedesfăşoară doar sporadic în şcoli şi universităţi.
În Republica Moldova există Centre de Sănătate Prietenoase Tinerilor (CSPT), care oferă servicii
adolescenţilor şi tinerilor de la 10-24 ani. Reţeua CSPT pe teritoriul ţării constă din 44 de instituţii.
În fiecare centru raional şi în municipiu Chişinău (5 centre) ele oferă servicii de informare, educare,comunicare şi medicale. Beneficiarii sunt persoanele de la 10-24 ani. Serviciile sunt confidenţiale şi
gratuite. Gratuit se oferă măsuri de protecţie (prezervative, pastile anticoncepţionale).
Stresul: din timpuri străvechi, fiinţele umane au dezvoltat genetic o reacţie la ameninţări şi presiuni, ca obiectiv primordial în pregătirea lor pentru activităţi fizice intense, de tipul ,,luptă sau fugi”.
Acest fapt implică o accelerare a ritmului cardiac, cât şi a respiraţiei şi irigarea accentuată a musculaturii. Eliberarea adrenalinei şi noradrenalinei ridică nivelele de glucoză şi de acizi graşi liberi în
fluxul sanguin, pentru a asigura mai multă energie.
Nivelul ridicat de stres, vătămător, conduce la o varietate de tulburări şi boli. Acestea includ ogamă largă de consecinţe patologice, ce se intind de la oboseală cronică la depresie, şi includ: insomnia, anxietatea, migrene, accese emoţionale, alergii, abuz de alcool şi tutun.
Pe termen lung, stresul poate contribui la declanşarea hipertensiunii şi, ca o consecinţă la dezvoltarea bolilor de inimă şi cerebro-vasculare, cât şi la ulcer peptic, boli inflamatorii ale vezicii şi probleme musculo-scheletale. De asemenea, poate deregla funcţiile sistemului imunitar care, în cele dinurmă, pot facilita dezvoltarea formelor de cancer. Luate împreună, aceste tulburări sunt responsabile
pentru o mare parte de boli, decese, infirmităţi şi spitalizări.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Analizaţi diagramele de mai jos.

Educaţie pentru sănătate

5

2. Comentaţi motto-ul temei. Ce ne sugerează
autorul?

numărul decedaților la 100 000 locuitori

Expimaţi-vă părerea cu referire la cauzele deceselor înţara noastră.

900
800
700
600
500
400
300
200

3. Paşii respectaţi pentru a
100
spune ,,NU” unei situaţii
0
dificile.
boli aletumoriboli aleaccidente,boli alealte clase
aparatului
aparatului
intoxicații șiaparatului
Uneori prietenii te roagă să
circulator
digestiv
traumerespirator
faci un lucru împreună cu ei şi
Municipiul Chișinău
Nord
CentruSud
UTA Găgăuzia
prea târziu îţi dai seama că eştiîntr-o situaţie dificilă. Trebuiesă fii capabil să spui ,,NU” unei situaţii dificile. Acest lucru implică respectarea unor paşi:1. Adresează-ţi întrebări.
2. Pronunţă necazurilor nume legale sau reale.
3. Care vor fi consecinţele, dacă vei realiza acţiunea?
4. Gândeşte-te la alte lucruri amuzante pe care să le faci.
5. Asumă-ţi responsabilitatea. Evită situaţiile dificile, invită-ţi prietenii să facă acelaşi lucru.
6. Rămâi calm, spunei persoanei pe nume, priveşte-i în ochi, fii deschis la comunicare sinceră.
4. Activitate în grupuri:
Formulaţi câte o situaţie-problemă cu caracter dificil, pentru fiecare grup şi alcătuiţi un plan deacţiuni pentru a renunţa la situaţia dificilă, aducând argumente relevante.
Exemplu de situaţie:Un băiat încearcă s-o convingă pe prietena sa ca să ia droguri. O ameninţă că o va părăsi dacă nu
va fi în rând cu el şi nu va lua droguri.

TEMA 3. Importanţa controlului medical periodic pentru depistarea
timpurie a diferitor maladii. Importanţa vaccinării. Dreptul laconfidenţialitate.
Motto: „Viaţa poate fi înţeleasă doar privind înapoi, dar trebuie trăită, privind înainte”.
(Nicolae Iorga)
Termeni cheie: control medical, vaccinare, imunitate, profilaxie.
Sanătatea este bunul cel mai de preţ al omului, şidatoria fiecăruia dintre noi este, să avem grijă de EA.
A fi sănătos, a trăi mai mult şi mai bine este fundamentul tuturor opţiunilor umane, de la origini şi pânăîn prezent.
Foarte mulţi oameni au probleme de sănătate, darnu se preocupă de ele decât atunci când simptomele

6

Educaţie pentru sănătate

devin supărătoare şi, probabil, boala este deja cronică.
Oamenii pot face pentru sănătatea lor mai mult decat orice medic, spital sau progres al stiinţei
medicale. Datele ştiinţifice confirmă că deciziile pe care le luăm oră de oră, zi de zi, determină înmare măsură starea sănătăţii noastre, bolile de care suferim şi, deseori, chiar momentul când poate
surveni moartea.
Motivele pentru care marea majoritate dintre noi ne adresăm medicului sunt variate. De cele mai
multe ori motivul pentru care se face o programare la medic este rezolvarea unei probleme acute,supărătoare. Bolile cronice sunt şi ele un motiv pentru care ne adresăm medicului, cu atât mai multcă este necesară continuarea tratamentului pentru acea boală şi implicit este nevoie de reînnoirea
unei reţete medicale.
Există numeroase afecţiuni (hipertensiunea arterială, diabetul zaharat, cancerul) care pentru olungă perioadă de timp nu prezintă nici un fel de simptom şi care datorită nerespectării obiceiului
unei vizite medicale anuale ajung să fie diagnosticate în faze avansate când metodele terapeutice nu
mai sunt la fel de eficiente. Cu alte cuvinte chiar dacă nu vă supără nimic, în mod deosebit NU rataţi
controlul medical periodic.
Cât de des trebuie de mers la medic?
În mod normal ar fi bine ca orice persoană să meargă o dată pe an la medic pentru o evaluare completă care să cuprindă şi analizele uzuale. Chiar şi în aşa caz, trebuie de înţeles faptul că, examinarea
medicală periodică are o frecvenţă şi importanţă diferenţiată în funcţie de vârstă şi sex. Astfel, oricărei
femei sexual active, se recomandă să meargă o dată pe an la ginecolog pentru a efectua o consultaţie
şi, la necessitate, cu examinarea la cancerul de col uterin care se face cu ajutorul testului Babes – Papanicolau. Pentru femeile sănătoase, scriningul de col uterin se efectuează, o dată la trei ani.
Care este rolul controlului medical periodic?
••••

prevenţia primară a oricărei boli;
identificarea impreună cu medicul curant a factorilor de risc existenţi pentru orice afecţiune
(ex: fumatul în cazul cancerului pulmonar);depistarea bolilor care există dar care nu se manifestă încă;oferirea recomandărilor medicale în vederea schimbării comportamentului defectuos.

Care sunt analizele şi investigaţiile care trebuie făcute periodic?
Investigaţiile ce trebuie făcute anual (sau chiar mai frecvent) diferă de la pacient la pacient, medicul curant fiind cel mai indicat să hotarască periodicitatea acestora.
Lista orientativă a analizelor şi investigaţiilor de bază care nu trebuie să lipsească din controlul medical periodic pentru persoanele de 40 de ani:
• analize de sânge care să cuprinda: hemoleucograma, uree şi creatinina (pentru monitorizareafuncţiei renale), transaminaze (monitorizarea funcţiei hepatice), profil lipidic (colesterol, trigliceride), glicemie.
• analiza de urină
• electrocardiograma• radiografie pulmonară (în cazul celor care fumează, în deosebi)• monitorizarea tensiunii arteriale.

Educaţie pentru sănătate

7

De asemenea pentru persoanele care au probleme oftalmologice sau utilizează ochelari este bineca în fiecare an să meargă la oftalmolog. Şi nu în ultimul rând – vizita la medicul stomatolog.
Într-un proverb arab, se spune: ,,Cine are sănătate, are speranţă şi cine are speranţă, are orice”.
Importanţa vaccinării
„Imunizarea este o modalitate de protecţie a organismului împotriva unor boli”
În ultimii 50 de ani, vaccinarea a salvat mai multe vieţi omeneşti decât oricare altă intervenţie desănătate. În lume, aproximativ 3 milioane de persoane mor în fiecare an din cauza unor boli ce puteau
fi prevenite prin vaccinare.
Cât de importante sunt vaccinările pentru sănătatea omului?
Vaccinurile sunt considerate acte medicale profilactice prin care bolile transmisibile pot fi prevenite. Aceste tipuri de boli se datorează interacţiunii unor germeni patogeni (de ex. virusurile) cu organismul gazdă. Se poate considera, astăzi, că vaccinurile reprezintă subiectul unor acţiuni la scară
naţională şi internaţională prin care se încearcă evitarea unor izbucniri de epidemii.
Problema nu este doar medicală, este a tuturor, iar participarea responsabilă a cât mai multorcetăţeni în conştientizarea şi luarea de măsuri adecvate pot avea ca rezultat o sănătate puternic
consolidată. Se poate considera că vaccinurile sunt printre cele mai valoroase metode de întărire arezistenţei organismului şi, astfel, de combatere a bolilor infecţioase.
Ce înţelegem prin imunitate?
Încă din vechime s-a observat că trecerea prin boală le oferea oamenilor capacitatea de rezistenţă
în cazul unui nou contact cu aceeaşi boală, un astfel de exemplu, se poate menţiona în cazurile de ciumă, când singurele persoane care puteau îngriji bolnavii, fără a se îmbolnăvi, erau acelea care fuseseră
anterior, bolnavi de această maladie. Astfel, această imunitate dobândită a fost denumită imunitate
activă şi s-a încercat inducerea ei şi pe cale artificială. Imunitatea poate fi definită ca un proces biologic complex prin care se exprimă capaciatea unui organism de a se apăra de eventuale infecţii.
De când este folosită vaccinarea ca măsură de profilaxie?
Încă din secolul al XV-lea, în China s-a consemnat vaccinarea ca practică pentru combaterea
unei boli transmisibile, de cele mai multe ori fatală, variola. S-a observat că anumiţi indivizi
manifestau această boală într-un grad mai atenuat, variola denumită, în acest caz – „variola
minor”. De la aceşti pacienţi se conservau crustele specifice bolii şi se administrau la cei careîncă nu manifestau boală.
Acest lucru se realiza, fie prin punerea crustelor la nivelul nărilor, fie prin contactul acestora cu
pielea zgâriată, fie prin purtarea unei haine ce conţinea produse variolice, fie prin inocularea substanţei de la nivelul pustulelor ce apăreau în cazuri de variolă benignă. Două aspecte făceau vaccinarea eficientă, şi anume, virulenţa slabă a germenului, dar şi statutul imunologic al individului. Astfel,
variolizarea a avut urmări fatale la bolnavii cu un sistem imunitar scăzut. În 1979, după un program
riguros de vaccinare antivariolică a OMS, s-a declarat eradicarea variolei. Persoanele născute după1980 nu au mai fost vaccinate împotriva acestui virus.
Ca şi acţiune medicală se consemnează istoric reuşitele lui Edward Jenner (1749-1823). El a observat că muncitorii agricoli nu manifestau boala în cazul unor epidemii, dacă se infectau înainte

8

Educaţie pentru sănătate

cu virusul variolei vacilor. Se cunoşteau, încă de pe atunci, mai multe virusuri ce dădeau variolă. Se
enumera, astfel: variola omului (vărsatul negru), variola vacii (bună vacii), virus ce are drept gazdă
maimuţa, etc. În anul 1796, în timpul unei epidemii, Edward a inoculat unui copil de 8 ani, prin douămici incizii la nivelul braţului, puroiul dintr-o pustulă a unei persoane deja infectate cu variolă. În decurs de câteva zile, copilul s-a însănătoşit.
Câţiva ani mai târziu, Pasteur (1822-1895), un alt cercetător al bolilor infecţioase, a pus bazele
imunologiei şi a stabilit metoda atenuării artificiale a germenilor cauzatori de: rabie, holera păsărilor,
antrax.
Dreptul la confidenţialitate
Conform Legii nr.263 din 27.10.2005, cu privire la drepturile şi responsabilităţile pacientului, articolul 12. Asigurarea dreptului pacientului la confidenţialitatea informaţiilor ce ţinde secretul medical:(1) Toate datele privind identitatea şi starea pacientului, rezultatele investigaţiilor, diagnosticul,
pronosticul, tratamentul, precum şi datele cu caracter personal sunt confidenţiale şi urmează a fi
protejate şi după moartea acestuia.
(2) Confidenţialitatea informaţiilor cu privire la solicitarea de asistenţă medicală, examinare şi tratament, inclusiv a altor informaţii ce constituie secret medical, este asigurată de medicul curant şi
specialiştii implicaţi în acordarea serviciilor de sănătate sau în cercetarea biomedicală (studiul clinic),
precum şi de alte persoane cărora aceste informaţii le-au devenit cunoscute datorită exercitării obligaţiilor profesionale şi de serviciu.
(3) Informaţiile ce se consideră confidenţiale pot fi furnizate numai în cazul în care pacientul consimte acest lucru în mod explicit sau la solicitarea reprezentantului său legal (a rudei apropiate), în
condiţiile consimţite de pacient, în măsură adecvată capacităţii lui de înţelegere, în situaţii când capacitatea de exerciţiu a pacientului nu este deplină sau lipseşte ori dacă legea o cere în mod expres.
(4) Prezentarea informaţiei confidenţiale fără consimţământul pacientului sau al reprezentantului
său legal (al rudei apropiate) se admite:a) pentru a implica în procesul curativ alţi specialişti în domeniu, inclusiv în caz de examinare şi
tratament urgent al persoanei incapabile de a-şi exprima voinţa din cauza stării sale, dar numai învolumul necesar pentru luarea unei decizii adecvate;b) pentru a informa organul de stat de supraveghere a sănătăţii publice în cazul unui pericol realde extindere a bolilor infecţioase, otrăvirilor şi contaminărilor în masă.
Limitele confidenţialităţii – situaţii, când se va declara informaţia unor specialişti, părinţilor ori unor
organe de stat:
1. maladii cu evidenţă strictă HIV, ITS, TB, maladii contagioase;
2. tentative de suicid;
3. omucidere (inclusiv întrerupere de sarcină la termen mare);
4. acte violente (este jertfă ori agresor).
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Explicaţi esenţa termenilor cheie.

Educaţie pentru sănătate

9

2. Argumentaţi importanţa controlului medical periodic pentru depistarea timpurie a diferitor maladii.
3. Studiu de caz: Analiza maladiilor în localitate.
• Comparaţi situaţia morbidităţii printre persoanele ce au fost vaccinate şi a celor care au
refuzat.
4. Argumentaţi importanţa examenului medical periodic pentru fete/femei şi băieţi/bărbaţi.
5. Exprimaţi-vă părerea: Mi se respectă dreptul la confidenţialitate?
6. Organizaţi dezbateri la subiectul „DA – vaccinarea, argumente şi NU – vaccinarea, argumente”.

10

Educaţie pentru sănătate

MODULULII

Activitatea și odihna

Modulul II

Clasele X-XII

Activitatea
și odihna
Tema 1. Curba fiziologică a capacității demuncă intelectuală.
Motto: ,,Intelectualul nu este doar cel căruia îi sunt necesarecărțile, ci orice om căruia o idee – oricât de elementară ar fi ea– îi angajează și îi ordonează viața”.
(Andre Malraux)
Termeni cheie: somn, efort intelectual, efort fizic
Capacitatea de efort intelectual este o funcție psihică coordonată de centrul zis ,,Vigilența” din sistemul nervos central,ce se caracterizează prin puterea de concentrare a atenției. Ea
urmează o curbă denumită ,,curba fiziologică a capacității demuncă intelectuală” și care, fie că e vorba de o lecție, fie de o zi sau o săptămână școlară, ori unsemestru sau un an școlar - pornește la începutul activității de la un nivel mai coborât și ajunge la unnivel maxim la jumătatea acesteia pentru ca la sfârșitul perioadei de activitate să se situeze la cel maiscăzut nivel. În comparație cu nivelul curbei în prima parte a zilei, după amiază, acesta evident este
mai mic. În cursul unei zile școlare cea mai mică capacitate de efort intelectual se consemnează în
primele două ore după servirea mesei de prânz (când sângele se deplasează preponderent în organele digestive, pentru mistuirea hranei ingerate), deci între orele 13.00-15.00.
Creierul pentru a funcționa optimal are nevoie de două substanțe chimice elementare: oxigen și
glucoză. De aceea la fiecare 45-50 de minute (atât acasă cât și la școală) timp de 10 minute trebuiesă se aerisească încăperea. Glucoza este preluată în urma digestiei din produsele alimentare bogate
în glucide. Ea se caracterizează printr-un anumit nivel în sânge-glicemie. Când glicemia scade sub oanumită valoare, se micșorează nu numai capacitatea de muncă intelectuală, ci se produc și o serie
de fenomene neplăcute (amețeală, transpirații, stare de rău până la leșin). Iată de ce, este foarte important ca la recreația mare la școală, sau în timpul pregătirii temelor pentru acasă - după 2 ore deactivitate trebuie servită, obligatoriu, o gustărică sub forma unui fruct, iaurt, prăjituri, suc.
Pentru o igienă corectă a muncii intelectuale la pregătirea temelor pentru acasă elevii trebuie să respecte umătoarele reguli:a) Să înceapă pregătirea lecțiilor după 1,5-2 ore de la servirea mesei de prânz.
b) Să înceapă cu obiectele de studiu considerate cele mai ușoare, trecând treptat la lecțiile mai

Educaţie pentru sănătate

11

dificile pentru ca în
Valori medii ale glicemiei pe stomacul gol*
final să termine cu
mg/dL
Nivel
Risc
Sfat
teme mai puțin soliPericulos
Mergeți la un cabinet medicalMarecitante psihic.
!50
de
mică
c) La fiecare 50 de mi70
Mică
Mediu
Vorbiți cu medicul dumneavoastră
nute de activitate se72
Normală
Fără risc
ia o pauză de 10 minute (în acest timp
108
Normală
Fără risc
camera de studiu va
120
La limită
Mediu
Vorbiți cu medicul dumneavoastră
fi aerisită), iar elevul
Mediu
150
Vorbiți cu medicul dumneavoastră
La limită
va
face
câteva180
La limită
Mediu
Vorbiți cu medicul dumneavoastră
mișcări de înviorare.
Mergeți la un cabinet medical
!215
Mare
Mare
d) Atunci când lecțiile pentru a doua zi
Mergeți la un cabinet medical
!250
Mare
Mare
sunt mai numeroaMare
MareMergeți la un cabinet medical!280
se și mai grele se
Periculos
Mergeți URGENTFOARTE
!315+
recomandă după 2
de marela un cabinet medical
MARE
ore de activitate o* “Pe stomacul gol” (sau “ajejun”, “fastning”) înseamnă să mu mâncați nimic (cu excepți apei) timp de 8 ore.
Aceastea sunt valori medicale generale. Vă rugăm să urmați sfaturile medicului personal.
pauză mai mare, decirca 20 de minute destinată unor mici plimbări.
e) Pentru a nu începe săptămâna școlară obosit este recomandabil ca lecțiile de luni să fie pregătite în cursul zilei de sâmbătă și nu duminică.
Specialiștii de igienă școlară recomandă pentru somnul nocturn următoarele durate:– 11 ore la copiii de 7-8 ani– 10,5 ore la 9-10 ani– 10 ore la 11-13 ani– 9,5 ore la 14-15 ani– 9 ore la 16-18 ani
Desigur că, aici apare dificilă problema aflării adolescenților în fața computerului/telefonului mobilcare împedică, îndeosebi liceenilor, să se încadreze în recomandările de mai sus.
Oricum, pentru ca somnul să fie un factor pozitiv în promovarea sănătății, trebuie să se respecteîntotdeauna aceeași oră atât la culcare cât și la trezire, dormitorul să fie aerisit. Între masa de seară
și ora de culcare este bine să treacă 2 ore. Înainte de culcare nu se recomandă vizionarea de spectacole/filme impresionante sau muzică tare.
Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul temei.
2. Reprezentați schematic curba fiziologică a capacității de muncă intelectuală pentru 24 de ore.
3. Comparați curba de efort intelectual la un adolescent cu curba de efort intelectual a unui copil.
4. Elaborați un plan de măsuri în vederea mențineri capacității de muncă intelectuală acasă și lașcoală.

12

Educaţie pentru sănătate

5. Exprimați-vă părerea asupra secvenței de text:
Munca intelectuală intensă și nerațional organizată poate fi urmată de oboseală, de aceea
trebuie începută zilnic la aceeași oră, oferind totodată organismului o perioadă de includere
treptată în lucru. Numai după această perioadă capacitatea de muncă ajunge valoarea ei maximă. Este deosebit de important planificarea corectă a timpului de muncă.
6. Studiu de caz: Cum explicați rolul important al oxigenului și glucozei în activitatea sistemului
nervos?

Tema 2. Importanța alternării activității intelectuale cu cea fizică/sport
și odihna.
Motto: ,,A face ce-ți place, înseamnă – libertate. A-ți plăcea ce faci, înseamnă – fericire”.
(Frank Tuger)
Termeni cheie: activitate intelectuală, activitate fizică, sedentarism

Activitatea intelectuală și fizică consumă o cantitate mare de energie, producând totodată și marireziduri. Pe măsură ce nivelul de energie scade, cantitatea de reziduuri se acumulează și duce la ooboseală din ce în ce mai accentuată sporind dorința și necesitatea de odihnă.
Diferența dintre activitatea fizică și intelectuală este prin aceea că activitatea fizică, odată încetată, duce la relaxarea musculaturii, în timp ce încetarea unei activități intelectuale prelungite șisusținute duce la creșterea tensiunii musculare.
Modul sedentar de viață (studiile recente de specialitate arată o creștere alarmantă a număruluide copii obezi), determină un dezechilibru între activitatea fizică și intelectuală care în ultimul timp
devine din ce în ce mai accentuat. Se resimte acut nevoia de exerciții fizice, necesare unei relaxări
autentice și contracarării oboselii. Exercițiile fizice antrenează atât aparatul locomotor cât și sistemul
nervos, mobilizând astfel organismul în întregime.
Orice mișcare este benefică, începând cu mersul simplu pe jos până la exerciții fizice complexe,efectuate cu aparate speciale, jocuri și competiții în sălile de sport, la aer liber sau în bazinul de apă.
Gimnastica de dimineață întreține sănătatea și frumusețea corpului. Sportul îl ajută pe fiecare adolescent să-și întărească organismul pentru a deveni mai rezistent la boli și-l face să fie maiîncrezător în forțele sale. Prin sport se dezvoltă voința, se creează buna dispoziție, se relaxează
sistemul nervos, se elimină stresul.

Educaţie pentru sănătate

13

Foarte importante pentru refacerea organismului sunt momentele de odihnă și somn. Odihna și
somnul depind de capacitatea noastră de a ne relaxa, care este foarte importantă pentru refacereaenergiei și eliminarea rezidurilor.
Atunci când organismul ajunge să consume din rezervele energetice strategice ale sale putem
vorbi despre apariția unei oboseli cronice sau surmenaj.
Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul temei.
2. Explicați esența termenilor: activitate intelectuală, activitate fizică, odihnă, sedentarism.
3. Argumentați, prin gândire critică, de ce consumul de energie din rezervele strategice ale organismului pot cauza oboseală cronică sau surmenaj?
4. Explicați afirmația lui Frederic Enghels „Munca l-a creat pe om”.
5. Redactați un eseu: ,,De ce trebuie să știu cum să-mi organizez regimul de muncă și de odihnă”.

Tema 3. Oboseala școlară: cauze, consecințe. Modalități de diminuarea oboselii.
Motto: „Cel mai bun medicament pentru oboseală este odihna”. (Proverb latinesc)
Termeni cheie: oboseală, oboseală școlarăOboseala este un fenomen general de apărare care se întâlnește la toate ființele vii și în țesuturile
acestora; ea e caracterizată prin scăderea sau pierderea excitabilității țesutului sau organului în carese face resimțită.
Starea de oboseală generează adesea instabilitate, depresie, frică, lipsă de inițiativă, neliniște
sauapatie. Dacă starea de oboseală este mai intensă pot apărea modificări substanțiale ale poftei demâncare, cefalee, palpitații, dureri abdominale, dureri musculare.
Starea de oboseală poate fi provocată și de abordări incorecte din partea: elevilor, cadrelor
didactice, cadrului organizatoric și administrativ al școlii, mediul socio-familial al elevului.
Fie că este indusă de o gestionare proastă a timpului personal, fie că are drept motiv dedicarea
timpului unor activități consumatoare de timp dar neproductiv școlar: gen Facebook, Whats App,oboseala școlară își face simțită prezența în rândul elevilor.
De înțelegerea fenomenului de oboseală școlară sunt responsabili atât factorul familial cât și celșcolar, implicați în actul educațional. Acest lucru presupune cunoașterea manifestărilor oboselii laelev și a cauzelor acesteia în vederea combaterii ei eficiente de către factorii implicați (elevi, părinți,profesori).
Oboseala școlară reprezintă un fenomen natural de apărare împotriva suprasolicitării și este oreacție necesară pentru supraviețuire, la fel ca setea sau foamea.
Oboseala școlară poate fi: nervoasă, senzorială, musculară etc., în funcție de sistemele afectate.

14

Educaţie pentru sănătate

Manifestări ale oboselii:# oboseala nervoasă se însoțește de scăderea atenției, reducerea simțurilor, instabilitate, depresie, frică, lipsa de inițiativă, neliniște sau apatie;# dispare pofta de mâncare, apar dureri de cap, palpitații, dureri abdominale, dureri musculareși osoase;# reapar ticuri nervoase.
Diminuarea/înlăturarea oboselii# Odihnă pasivă, adică somnul, prin care se reface capacitatea de muncă a sistemului nervos.
Şcolarii mici au nevoie de 11-12 ore de somn, școlarii mai mari de 10-12 ore, iar adolescenții de9 ore de somn pe noapte. Elevii mici pot dormi și 1-2 ore în timpul zilei;# Odihnă activă, adică activități de recreere, se realizează în pauzele dintre ore sau dintre activitățile de învățare de acasă și poate consta în: plimbări în aer liber, jocuri, sport, concerte, citit,
teatru, expoziții, filme etc.
I. Cauze ale oboselii școlare care țin de elev:# starea de sănătate;# deficiențe fizice;# deficiențe în dezvoltare;# dificultăți de adaptare în clasele mici, necompensate în anii următori;# supraîncărcarea cu activități școlare și extrașcolare;# lipsa interesului și a motivației;# lipsa continuității și a ritmicității în pregătirea lecțiilor;# lipsa unui stil de învățare adecvat și a unor tehnici de lucru independente;# absenteismul;# nerespectarea regimului de hrană, de muncă și de odihnă;# lipsa de mișcare.
II. Cauze ale oboselii școlare care țin de profesor:# deficiențe de comunicare a informațiilor (stil de predare: claritate în exprimare, ton, logica ideilor, apropiere afectivă);# supraîncărcarea cu teme pentru acasă;# nerespectarea duratei orelor de curs și a pauzelor, schimbarea destinației unor ore (matematică în loc de desen);# supraîncărcarea elevilor cu informații, peste cerințele programei;# starea de sănătate;# nerespectarea particularităților individuale.
III. Cauze care țin de cadrul organizatoric și administrativ al școlii:# număr mare de elevi în clasă;# structura anului școlar (semestre inegale, vacanțe inegale);# supraîncărcarea cu activități extrașcolare;# durată redusă a orelor de curs și a pauzelor.
IV. Cauze care țin de familie:# insuficienta preocupare pentru îndrumarea și controlul copiilor;# lipsa de interes pentru organizarea unui program de viață și de activitate rațională;# lipsa de interes pentru organizarea timpului liber al copiilor;# nivel de aspirații și de solicitare exagerate în raport cu vârsta, interesele și posibilitățile copiilor( limbi străine, dans, instrumente muzicale);

Educaţie pentru sănătate

15

# supraîncărcarea copiilor cu activități gospodărești sau cu teme suplimentare.
V. Măsuri de prevenire a apariției oboselii școlare:
1. Legătura permanentă cu școala (diriginte, profesori) pentru:# combaterea absenteismului;# recuperarea decalajelor în pregătirea elevilor la unele materii;# implicarea activă a profesorilor și părinților în eficientizarea învățării prin descoperirea deficiențelor și corectarea acestora (orar, activități extrașcolare, manuale, programe de pregătire suplimentară, educarea părinților cu privire la aspecte ale oboselii școlare, curbei
fiziologice de efort fizic și intelectual, regimului de muncă și de odihnă etc.).
2. Dozarea activităților școlare și extrașcolare astfel încât să nu ducă la suprasolicitare.
3. Motivarea elevului pentru studii.
4. Formarea de către elevi a unui stil propriu și eficient de învățare cu ajutorul profesorilor.
5. Respectarea de către elevi a programului de somn, de masă, de muncă și odihnă
6. Satisfacerea nevoii de mișcare a elevilor acasă și la școală.
7. Respectarea programei școlare de către profesori.
8. Respectarea duratei orelor de curs și a pauzelor.
9. Implicarea părinților în organizarea unui program zilnic al elevilor și în organizarea timpului
liber.
Concluzii:
Este în egală măsură rolul școlii și al familiei să anuleze sau să atenueze
efectul factorilor prezentați mai sus.
Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul temei.
2. Dezbateți aforismul: ,,Mai bine să te consumi decât să ruginești” (D.Diderot).
3. Întocmiți o listă de reguli care te-ar ajuta să previi
oboseala școlară.
4. Ilustrați într-o fișă informațională factorii care cauzează oboseala școlară.
5. Realizați un interviu în 3 trepte: Bune experiențe
de diminuare a oboselei școlare.

Tema 4. Nevoile organismului în perioada adolescenței. Modalități deprevenire/diminuare a stresului și anxietății.
Motto: ,,Starile și emoțiile sunt vehiculele folosite de sabotorul din tine – de partea ta negativistă –pentru a crea descurajare, neâncredere, îndoială, indecizie, anxietate. Acest sabotor este neutralizat
prin controlul gândurilor la un asemenea nivel încât să devii tu însuți stăpânul emoțiilor, instinctelorși corpului tău”.
(Herbert Harris)

16

Educaţie pentru sănătate

Termeni cheie: adolescența, anxietate, depresie
Cuvântul adolescentă provine din latină ,,adolescere” care înseamnă a crește, a se înălța și reunește totalitatea evoluțiilor care intervin la un individ în faza de tranziție între copilărie și vârsta adultă.
Este dificil însă de fixat o vârsta precisă pentru debutul adolescenței, căci chiar și pubertatea apare
la o vârsta variabilă în funcție de copil.
Adolescența este perioada între 10 și 19 ani și se divizează în 3 perioade: 10-13 adolescența timpurie, 14-16 adolescența medie, 17-19 adolescența târzie (OMS).
Adolescenţa este văzută ca fiind o perioadă foarte dificilă şi este o etapă extraordinară din punctde vedere al transformărilor. Schimbări semnificative se produc în special la nivelul sistemului nervos central care, în această perioadă a vieţii, poate funcţiona mult mai eficient, comparativ cu etapa
anterioară.
Nevoile adolescenţilor
1. Nevoia de cunoaștere
2. Nevoia de afecțiune și dragoste
3. Nevoia de relații de grup
4. Nevoia de independență, autodeterminare
5. Nevoia de împlinire, realizare
Mai sunt și alte nevoi ale adolescenților:– căutarea noului - Adolescentul are nevoie de activităţi noi, inovative, cu care nu s-a întâlnit
până atunci. În momentul în care se implică în activităţi noi, nivelul de dopamine care este
corelat cu căutarea de senzaţie - creşte.
– implicarea în relații. Relațiile cu semenii devin mult mai importante în perioada adolescenței.
– nevoia de exprimare a emoţiilor - În această etapă a vieţii adolescentul dorește să fie diferit,să fie unic. Este important ca profesorii, părinţii să vadă această nevoie. Şi nu în ultimul rând,este necesar să îşi poată explora creativitatea, să gândească într-o manieră diferită.
Limitele sunt esenţiale, indiferent de vârsta pe care o avem şi evident că nu ne plac. Adolescenţii
vor încerca mereu să testeze limitele părinţilor pentru a-şi dovedi că sunt puternici. Asta nu înseamnă
că este vorba de o lipsă de respect sau că nu doresc să facă parte în continuare din familie, ci vor
doar să exploreze şi să-şi dezvolte unicitatea, să fie ei înşuşi.
Părinţii trebuie să cunoască aceste informaţii, să înţeleagă cum funcţionează creierul, de ce este
atât de impulsiv adolescentul, de ce reacţionează atât de intens şi să încerce, mai degrabă să valideze emoţiile adolescentului şi să-şi amintească că şi ei au fost adolescenţi.
Adolescența a fost și încă este considerată vârsta de aur, vârsta marilor realizări și a marilor elanuri, vârsta integrării sociale, a participării la progresul social, dar pe de cealaltă parte este și operioadă a crizelor, a anxietății, o perioadă a nesiguranței, a sentimentelor contradictorii, a tentațiilor
și a dezamăgirilor emoționale. În mare măsură adolescenţa este perioada de adaptare la noile nevoi,
cerinţe, schimbări, condiţii, reguli şi alte situaţii, ce apar în viaţa adolescentului.
Adolescența reprezintă de asemenea și o perioadă de tranziție în dezvoltarea ființei umane – detrecere de la copilărie la viața de adult, fapt ce presupune schimbări, tulburări, restructurări atât pentru adolescent cât și pentru familia în care acesta traiește. Această etapă este importantă în conturarea personalității și a definirii valorilor morale - din mica ființă morală care este copilul, adolescentul

Educaţie pentru sănătate

17

se transformă într-o persoană etică. Aflat între două vârste diametral opuse: copilăria și vârsta adultă,adolescentul este ca un ,,mozaic” din toate punctele de vedere, predominând însă o serie de trăsături
specifice vârstei adulte spre care se îndreaptă. Este o vârsta rebelă, când adolescentul iese din universul copilăriei, urmându-și propriul drum spre maturitate. Începe ruperea de autoritatea familială
(doar parțial,deoarece adolescentul rămâne încă dependent material de aceasta) și treptat are loc
integrarea în grupuri asemenea lui. Apar acum aspirațiile de viată, dar și primele obstacole serioase
ce au implicații asupra viitorului adult. Tot acum pot apărea și atitudini de împotrivire, de refuz, acte
de rebeliune motivate de dorința de a fi altcumva, de a fi împotriva a tot ceea ce înseamnă autoritate.
Din punct de vedere biologic, adolescența este perioada finală a dezvoltarii organismului. Pe parcursul adolescenţei (9 ani) masa corporal se dublează, iar înălţimea se măreşte cu 25 %. Scheletulcrește rapid în această perioadă ceea ce poate avea repercursiuni asupra stării de sănătate a adolescentului. Spre sfârșitul adolescenței se poate spune că deja avem în fată pe viitorul adult, asta din
perspectiva anatomo-fiziologică. Este și perioada de maturitate sexuală. Aceste transformări interne
și externe ale organismului au rolul de a-l pregati pe copil pentru viața adultă. Chiar daca manifestă
stabilitate sub aspect biologic, adolescenții sunt încă fragili, incapabili de efort îndelungat, obosesc
repede și poate apărea pericolul surmenajului fizic. De aceea, mulți dintre ei au tendința să doarmă
pâna târziu, având accese de somnolență și în timpul zilei. Pentru a face fată corespunzător acestei creșteri accelerate a corpului, alimentația adolescentului trebuie să fie una sănătoasă, variată
și echilibrată, astfel încât să-i ofere suficiente săruri minerale, vitamine, fier, iod și calciu necesare
pentru o dezvoltare armonioasa. Din acest punct de vedere, nevoile alimentare sunt satisfăcute dinplin aproape de toți băieții, în timp ce un procent mare de fete suferă de diferite tulburări alimentare(anorexie, în deosebi) din dorința de a slăbi. Comportamentul alimentar al adolescentului reprezintă
un aspect al modului sau de viată, iar pentru a se hrăni corect acesta nu trebuie să primească oeducație nutrițională deosebită, ci trebuie să se simtă în largul lui. Alimentația poate deveni pentru
un adolescent cu probleme un mod de a-și exprima nemulțămirea, sau de a atrage asupra sa atenția
celor apropiați.
In acest proces al formării unei identități de sine, al conturării personalitații au loc nu doar schimbări fiziologice, ci și cognitive, intelectuale, la nivel afectiv și mai ales la nivel psihic, care îl ajută peadolescent să capete o nouă percepție asupra realității. Schimbările cognitive îi determină pe adolescenți să înceapă să gândească abstract, mai curând în termenii a ceea ce ar putea să fie, decâtîn termenii a ceea ce este în prezent. Se înregistrează acum dezvoltarea capacităților intelectualreflexive, a imaginației și inteligenței care duc ulterior la formarea conștiinței de sine. Adolescentul
abandoneaza modelele de cunoaștere concrete, specifice copilăriei și dezvoltă tot mai mult planul
cunoașterii abstracte, deductive-logice, dobândind o mai bună prospectare a viitorului.
Adolescența poate fi denumită și ,,perioada contradicțiilor dramatice”, deoarece poate exista oruptură între aspirațiile adolescentului și posibilitatea de realizare a acestora, fapt ce poate duce lagrave probleme de ordin individual, sau chiar social. Nemulțumit de el și de propriile realizări, tânarul
poate săvârși acte deosebit de grave atât din punct de vedere social (delincvența), cât și la nivel personal (suicid, consum de droguri), de asemenea ușor poate trece într-o stare de stres sau anxietate.
Anxietatea poate fi cauzată de o stare mentala, o condiție fizică, efectele medicamentelor sau ocombinație a acestora.
Cele mai frecvente cauze de anxietate includ urmatoarele condiții medicale:– atac de panică. Aceste simptome pot fi cauzate de consumul de prea multă cofeina, amfetamine, o tiroidă hiperactivă, ritmuri anormale ale inimii și alte anomalii cardiace.
– fobii– stres cronic.

18

Educaţie pentru sănătate

Printre factorii externi comuni care provoacă anxietatea se menționează:– stresul la locul de muncă
– stresul de la scoală
– stresul din relația personală, cum ar fi cearta– stresul financiar– stresul rezultat dintr-o trauma emoțională, cum ar fi decesul unei persoane dragi– stresul cauzat de o maladie gravă
– efectele secundare ale unor medicamente– utilizarea de droguri– simptomele unei maladii (atac de cord, accident vascular cerebral, hipoglicemie).
Frica de a avea crize de anxietate în sine este un factor declanșator principal al atacurilor de anxietate. Este suficient să învățați cum să gestionați anxietatea și problemele vor dispărea. Mai jos sunt
enumerate mai multe tehnici de management pe care le puteti aplica pentru prevenirea stresului și
anxietății.
1. Faceți modificări în dietă
O dietă echilibrată nu este recomandată doar pentru menținerea greutății în limite normale ci șipentru o stare generală bună de sănătate, fiind confirmată importantă și ca tehnică de gestionare aanxietății. Consumul de alimente bogate în calciu, fosfor și magneziu ajută la reducere a stresului. In
acest scop se va evita zahărul rafinat.
2. Reduceți consumul de cofeina – limitați băuturile cofeinizate la una pe zi. Cantitățile mari decofeină vor induce simptome de anxietate și vor declanșa insomnii.
3. Vitamina B vă va ajuta în lupta cu tulburările de stres și anxietate.
4. Activitatea fizică este o tehnică de gestionare excelentă pentru stres și anxietate, care ameliorează simptomele acestora. În timpul exercițiilor fizice, se vor elibera endorfine care vor îmbunătăți
starea voastră de spirit (substanțe chimice produse de hipotalamus și glanda hipofiza cu efect de a
reduce starea de stres, durere, de relaxare).
5. Masajul contribuie la relaxare, reducerea stresului și a nivelurilor de anxietate. Dacă vă simțiți
anxioși la locul de muncă și nu aveți timp să vizitați un maseur profesionist, faceți un auto-masaj discret cu mâinile la nivelul cefei, chiar la masa de lucru.
6. Analizați și luați măsuri pentru rezolvarea problemelor și temerilor dvs. Dacă suferiți defobii, încercați să vă confruntați cu temerile dumneavoastră, dar treptat, cu ajutorul unui profesionist,învățați să acceptați situațiile care vi se par terifiante.
7. Gandiți pozitiv. Înlocuiți gândurile negative cu cele pozitive. Este posibil să fi auzit deja acest
sfat, dar aceasta este de fapt o tehnică de gestionare simplă dar foarte eficientă a anxietății.
8. Luați măsuri. Dacă ați fost diagnosticați cu anxietate, luați măsuri: în acest mod va apărea
sentimentul de control și se va reduce atât stresul cât și anxietatea.
Consultați un specialist în sănătate mintala, aderați la un grup de sprijin pentru persoanele cu
anxietate, mergeți la sală de sport, faceți exerciții fizice și deja vă puteți considera câștigător în lupta
cu anxietatea.

Educaţie pentru sănătate

19

9. Exprimați-va în scris temerile și grijile. Odată ce ați pus totul pe hârtie ați putea afla că văfaceți griji legate de evenimente asupra cărora n-aveți nici un control, dar și legate de probleme nesemnificative. In acest caz, pur și simplu trebuie să încetați să vă mai îngrijorați, păstrați-vă energia
și puterea pentru provocările importante din viața dumneavoastră.
10. Nu vă faceți griji despre ce cred sau ce spun oamenii despre dumneavoastră. Acest
lucru este foarte util pentru persoanele care suferă de anxietate socială. Nu aveți nevoie de aprobarea altor persoane pentru ca viața dumneavoastră să devină mai interesantă.
11. Exersați respirația profundă. Acest lucru îl puteți face cu ajutorul specialiștilor. Odată ceveti constata apariția semnelor fizice sau mintale de anxietate sau chiar atac de panică, începeți să
respirați adânc.
12. Zâmbiți. Prin zâmbet se eliberează medicamente naturale în corpul nostru: serotonina șiendorfina. Acești hormoni sunt calmante naturale care vor contribui la eliberarea tensiunilor din organism, la relaxarea mușchilor și înlăturarea durerii. Starea negativă de spirit se va transforma instantaneu în buna dispoziție. Zâmbetul este contagios și va stimula sistemul imunitar.
13. Folosiți puterea propozițiilor afirmative. Folosind afirmații pozitive pe tot parcursul zilei,veți contribui la lupta împotriva anxietății. În cazul în care preconizați că ați putea avea un atac depanică, repetați în minte frazele:,,pot rezolva această problemă” și ,,totul este sub control”. Chiardacă acest lucru ar putea parea ciudat, vă veți simți mai bine. Atenția dumneavoastră va fi direcționată asupra lucrurilor la care vă concentrați.
14. Nu vă victimizați și luptați. Trebuie să fiți un luptător și să încercați să finalizați sarcinile
zilnice fără eforturi, să încercați să le considerați provocări minore, nu ceva pentru care ar trebui savă îngrijoreze excesiv.
15. Nu vă suprasolicitați. Dacă lucrați 12-14 ore pe zi și nu aveți timp liber, nivelul de stres vacrește în mod inevitabil. Este important să vă cunoasteți limitele și să luați măsuri concrete pentru
a reduce volumul de muncă, să vă faceți timp pentru relaxare.
16. Concentrați-va asupra unor lucruri care vă fac plăcere. Poate ar fi momentul să vă gândiți
la hobby-urile care v-ar placea. Acesta poate implica posesia unui animal de companie, pictura sau
orice altă activitate care v-ar putea ocupa mintea și va îndepărta gândurile negative.
17. Ascultați, citiți sau priviți materiale motivaționale. Pur și simplu căutați clipuri video cu rol
motivațional sau care v-ar putea inspira având ca efect minimizarea grijilor.
Pe parcursul lecției pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul temei.
2. Identificați în text și comentați nevoile organismului în perioada adolescenței.
3. Joc de rol: „Eu pot ușor ieși din stres”.
4. Analizați diagrama de mai jos. Enumerați câte 5 cauze care pot produce starea de depresie și
5 cauze care pot duce la starea de anxietate.

20

Educaţie pentru sănătate

DEPRESIE

TristețeANXIETATE
Tremurat

Frustrare

Inutilitate
Iritabilitate
Pierderea interesului pentru
activitate de zi cu zi
Gânduri asociatesuicidului sau morțiiOboseala

Neliniște

Creșterea ratei de respirație

Dificultăți ce pot săapară
în procesarea cognitivă,concentrare sau luarea
deciziilor

Senzație de nervozitate saude neputință

Transpirație frecventă

Îngrijorare excesivă
Tulburări fizice inexplicabile,
cum ar fi durerile de cap
sau durerile de sctomac

Modificări ale apetituluiși programului de somn

Agitație

Frecvența cardiacă
ridicată

Sentimente de pericoliminent sau de panică

5. Formulați câte o situație - problemă care v-a afectat pe parcusul activității școlare și alcătuiți un plande măsuri pentru a depăși starea de stres sau anxietate.

Educaţie pentru sănătate

21

MODULUL

III

Alimentația sănătoasăModulul III

Clasele X-XII

Alimentaţia
sănătoasă
Tema 1. Rolul alimentaţiei sănătoase în
dezvoltarea
adolescentului.
Piramida
alimentară. Aditivi alimentari.
Motto: ,,Exagerarea de mâncare şi băutură strică sănătatea,
pe când o măsură potrivită o produce, întăreşte şi păstrează”(Aristotel)
Termeni cheie: alimentaţia echilibrată, piramida, aditivi.
Modul în care percepem alimentaţia şi alegerile pe care lefacem zi de zi au un impact semnificativ asupra sănătăţii şistării noastre de bine.
Pentru a putea vedea efecte vizibile, oamenii trebuie să înţeleagă că alimentaţia corectă şisănătoasă nu trebuie să fie ocazională, ci trebuiesă fie integrată într-un stil de viaţă, care va asigura starea generală de sănătate şi longevitatea.
Niciun aliment nu poate aduce singur tot aportul
nutritiv de care are nevoie organismul, ci doar oalimentaţie variată, moderată şi echilibrată.

22

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

22

Piramida / Farfuria Alimentaţiei Sănătoase1
Farfuria Alimentaţiei Sănătoase (The Healthy Eating Plate) este un ghid detaliat, într-un format
simplu, de a face cele mai bune alegeri în contextul alimentaţiei sănătoase.
Utilizaţi Farfuria Alimentaţiei Sănătoase, ca un ghid, în a crea mese sănătoase şi echilibrate, atâtacasă cât şi la şcoală. Puneţi pe frigider o copie a graficii pentru a vă reaminti zilnic să consumaţi
mese sănătoase şi echilibrate.
• Majoritatea mesei trebuie sa fie formată din legume şi fructe – ½ din farfurie:Mizaţi pe culoare şi varietate; Cartofii nu se pun, deoarece au un impact negativ asupra glicemiei.
• Consumaţi cereale integrale – ¼ din farfurie:
Cerealele integrale – grâu, orz, ovăz, orez brun, precum şi alimentele făcute cu acestea, cum arfi pastele de grâu integral – au un efect mai pozitiv asupra glicemiei, faţă de pâinea albă, orezul alb
sau cerealele rafinate.
• Puterea proteinelor – ¼ din farfurie:Peştele, puiul, leguminoasele şi nucile sunt toate surse sănătoase de proteine – ele pot fi amestecate în salate şi merg bine cu legume. Limitaţi consumul de carne roşie şi evitaţi cărnurile procesate,
precum băconul sau cârnaţii.
• Uleiuri sănătoase de plante – în moderaţie:Alegeţi uleiuri sănătoase de plante, precum cele de măsilne, canola, soia, porumb, floarea soarelui, alune şi altele. Evitaţi uleiurile parţial hidrogenate, care conţin grăsimi nesaturate nocive. Ţineţi
minte că sănătos nu înseamnă neapărat “cu puţine grăsimi.”• Beţi apă, cafea sau ceai:
Evitaţi băuturile zaharisite, limitaţi laptele şi produsele lactate la doar o porţie sau două zilnic şibeţi doar un pahar mic de suc natural zilnic.
• Rămâneţi activi:
Activitatea fizică este important în controlul greutăţii.
Mesajul Farfuriei Alimentaţiei Sănătoase se axează pe calitatea meselor.
• Calitatea carbohidraţilor este mai importantă decât cantitatea lor, deoarece anumite surse decarbohidraţi – de exemplu legumele (altele decât cartofii), fructele, cerealele integrale şi leguminoasele – sunt mai sănătoase decât altele.
• Farfuria Alimentaţiei Sănătoase ne îndeamnă, de asemenea, să evităm băuturile zaharisite,care sunt o mare sursă de calorii – de obicei cu valori nutriţionale mici.
• Farfuria Alimentaţiei Sănătoase îi încurajează pe oameni să cosume uleiuri sănătoase şi să nu
stabilească o limită a caloriilor preluate din surse sănătoase de grăsimi.
Sunt dimensiunile relative ale secţiunilor Farfuriei Alimentaţiei Sănătoase bazate pe calorii sau volum?
Farfuria Alimentaţiei Sănătoase nu defineşte un număr anumit de calorii sau porţii zilnice din fiecare grup de alimente. Dimensiunea secţiunilor sunt relativ proporţionale cu porţiile din grupele de alimente. Ele nu sunt bazate pe un numar specific de calorii, deoarece aportul zilnic necesar de calorii
diferă în funcţie de vârstă, sex, fizic şi nivelul de activitate.
Va dispărea Piramida Alimentaţiei Sănătoase?
• Piramida alimentaţiei nu va dispărea deoarece generaţii de oameni sunt obişnuiţi cu designul
acesteia. De fapt, Piramida Alimentaţiei Sănătoase şi Farfuria Alimentaţiei Sănătoase secompletează reciproc.
1

https://www.hsph.harvard.edu/nutritionsource/healthy-eating-plate/23

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

23

•
•

•

•

Consumatorii se pot gândi la piramida aceasta ca la o listă de cumpărături:
Legumele, fructele, cerealele integrale, uleiurile sănătoase şi proteinele sănătoase (alunele,
leguminoasele, peştele, carnea de pui) nu trebuie să lipsească din coşul de cumpărături săptămânal, alături de lapte sau un iaurt mic (dacă se doreşte).
Piramida Alimentaţiei Sănătoase abordeazăşi alte aspecte ale unui stil de viaţă sănătos: exerciţiile fizice, controlul greutăţii, vitamina D, suplimentele de multivitamine şi alcoolul în moderaţie (pentru persoanele care consumă des). Acest fapt face piramida un instrument util
pentru profesioniştii şi formatorii din domeniul sănătaţii.
Farfuria Alimentaţiei Sănătoase împreunăcu Piramida Alimentaţiei Sănătoase rezumă cele maibune informaţii dietetice disponibile astăzi. Acestea nu sunt însă finale, deoarece cercetătorii
din domeniul nutriţiei vor descoperi, fără îndoială, noi informaţii în anii următori. În acest context, Farfuria şi Piramida se vor schimba pentru a reflecta noile descoperiri.

Aditivi alimentari
Aditivii alimentari, sau E-urile, sunt substanţe folosite pentru a îmbunătăti calităţile alimentelor şia le prelungi durata de valabilitate.Ei nu sunt alimente şi nici ingrediente.
Dacă ar fi folosiţi doar aditivi naturali, ne-am bucura de o mâncare cu gust, aspect, textură, mirosşi culoare atractive fără să ne fie afectată sănătatea. Însă din cauza preţului mare al aditivilor naturalişi a consumului uriaş de alimente la nivel global, s-a ajuns să se folosească aproape exclusiv aditivi
alimentari sintetici. Ei sunt substanţe chimice produse în laborator şi au proprietăţi aproape identice
cu cei naturali. Dar foarte mulţi sunt periculoşi pentru sănătatea noastră.
Ca regulă generală, când alegi alimentele de pe raft, este bine sa le iei doar pe acelea care conţin
cât mai puţine E-uri sau deloc. Auzim cu toţii in jurul nostru expresii de genul: „Nu ai ce să mănâncifără aditivi. În zilele noastre nu mai găseşti alimente curate. Dacă totul este plin de E-uri, nu are rostsă incerci să le mai eviţi, pentru că nu vei reuşi”. Nu este adevarat. Cu puţină atenţie, poţi sa găseşti
şi alimente cu mai puţini aditivi.
Ce poți să faci pentru a evita cât mai mult E-urile şi a consuma hrană mai sănătoasă şi mai curată
•
•
•
•
•
•
•
•

Cumpără alimente cât mai ecologice posibil, de la ferme din zona în care locuieşti.
Cumpără ingredientele de bază şi găteşte acasa cât mai des posibil (foloseşte carne în loc demezeluri, alimente simple pentru gătit în loc de semipreparate, etc.).
În magazin alege alimente fără E-uri sau cu maxim 3 aditivi pe lista ingredientelor.
Mănâncă doar fructe şi legume de sezon, cultivate în zona în care locuieşti.
Bea doar sucuri proaspăt stoarse de tine, nu din cele ambalate.
Alege ca gustare nuci, alune şi seminţe în loc de chipsuri şi snackuri ce conţin aditivi.
Înlocuieşte iaurturile de fructe pline de arome şi coloranţi sintetici cu iaurt simplu, pe care să-lîmbunătăţeşti cu fructe şi miere sau cu gem de casă.
Fă-ţi singur sosurile pentru salate; cele din comerţ conţin multe E-uri.

De multe ori producătorii vor ca aditivii pe care îi folosesc în alimente să treacă neobservaţi. Deoarece se ştie că tot mai mulţi oameni sunt atenţi la ceea ce mănâncă şi evită aditivii, unele firme nu
trec pe etichetă acele substanţe cu denumirea E şi numărul aferent, ci scriu denumirea chimică. Dacănu ai la îndemână o listă cu denumirile aditivilor, poţi să fii sigur că acolo unde în lista îngredientelor
ai nume de substanţe pe care nu le cunoşti, ele sunt E-uri. În condiţiile în care nu ştim ce cantitate deE-uri ajunge zilnic în organismul nostru cel mai bine ar fi să-i evitam şi să cumparăm alimentele cu cei
mai puţini aditivi. Evitaţi orice aliment care conţine mai mult de 3 E-uri în general de mâncărurile care
au liste lungi de ingrediente. Fiecare din noi trebuie să aibă singur grijă de sănătatea lui.

24

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

24

Pe ambalajul produselor alimentare este trecut un indice “E” ( litera E provine de la Europa) cu ungrup de cifre după el – o notare convenţională a adaosurilor alimentare, permise de un organ internaţional.
• E-100 s.a. coloranţi – adaugă diferite nuanţe alimentului• E-200 s.a. conservanţi – păstrare îndelungată a produsului• E-300 s.a. antioxidanţi – protejază alimentele de alterare• E-400 s.a. stabilizatori – păstrează consistenţa produsului• E-500 s.a.emulgatori – menţine structura produsului• E-600 s.a. amplificator – al gustului şi aromei• E-900 s.a. antiflamingi – substanţe antispumante• E-1000s.a.îndulcitor de suc
Pe pacursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.
2. Terminaţi fraza „Eu sunt sănătos pentru că ...” – elevii vor descrie comportamentul, regimul
alimentar, raţia, produsele ş.a.
3. Redactaţi un eseu „Importanţa alimentaţiei sănătoase”.
4. Activitatea „Farfuria alimentară”. Elevii vor primi un disc dehârtie, care imită farfuria şi vor
desena sectoare pentru fiecare grup de produse, ţinândcont de piramida alimentară.
5. Redactaţi un referat „Aditivii înviaţa noastră”.
6. „Eu pot depista aditivii în alimente”. Elevii vor analiza etichete ale produselor alimentare şi vor depista aditivii,
explicând acţiunea fiecăruia.

Tema 2. Alimentaţia şi bolile cardiovasculare (ateroscleroza,hipertensiunea arterial ş.a.)
Motto: „Alimentaţia este primul nostru medic”(Hipocrate)„Gândeşte-te azi ce vei mânca mâine”(Proverb)
Termeni cheie: hipertensiune, infarct, dietă, produse alimentareSpecialiştii în nutriţie şi cardiologii au convenit că o dieta sănătoasă şi echilibrată în nutrienţi

25

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

25

esenţiali organismului poate influenţa în mod benefic bolile de inimă (poate avea un rol atât în prevenirea cât şi în ameliorarea lor).
Surse de alimente sănătoase
Adoptarea unui mod de viaţă sănătos, cu o dietă echilibrată, nu presupune realizarea unor eforturi
suplimentare sau eliminarea completă din alimentaţie a unor anumite produse, ci înseamnă un consum alimentar echilibrat, în cantităţi moderate şi în proporţii adecvate menţinerii îndelungate a uneistări bune de sănătate.
O dietă care influenţează benefic activitatea sistemului cardiocirculator trebuie să respecte piramida alimentelor şi să fie bazată pe fibre, cereale, produse animale şi vegetale bogate în proteine,
lactate. O dietă sănătoasă ar trebui sa fie cât mai săracă în lipide (în special în cele saturate şi colesterol).
Colesterolul este unul din factorii frecvent implicaţi în apariţia dislipidemiilor şi a aterosclerozei.
Fructele şi legumele sunt indicate din abundenţă în astfel de regimuri, datorită conţinutului bogat
în fibre vegetale, vitamine şi minerale. Majoritatea au un conţinut scăzut în lipide, calorii, sodiu şicolesterol.
Laptele şi produsele lactate sunt o sursă ideală de proteine, calciu, vitamina A şi D. Specialiştii
recomandă consumul produselor degresate sau semidegresate, deoarece lipidele conţinute în laptele
integral pot întreţine un nivel crescut de colesterol, favorizând apariţia aterosclerozei.
Există o multitudine de produse degresate, incluzând laptele,iaurtul, brânza şi chiar deserturile
pe bază de lapte, cum este cazul ingheţatei. Specialiştii subliniază faptul că un produs degresat nu
este şi un produs deficitar în calciu, ci dimpotrivă, poate avea un conţinut mai ridicat în acest mineral
decât lactatele integrale.
Consumul cerealelor integrale, a făinii de grâu integrală, a orezului brun, a pastelor făinoase, aproduselor de panificaţie ce au un conţinut ridicat în tărâţe, sau a vegetalelor uscate (fasole uscată,porumb) este recomandată deoarece conţin fibre, fier, vitamine din complexul B, fiind în acelasi timpsărace în grasimi şi colesterol.
Pacienţii cu patologie cardiacă sau cu factori de risc pentru apariţia bolilor de inimă ar trebui săevite produsele de patiserie, să nu îşi condimenteze salatele, să evite pastele cu sosuri pe baza demaioneza sau smântână (acestea au un conţinut foarte ridicat de colesterol) .
Proteinele de provenienţă animală şi vegetală trebuie să fie obligatoriu prezente în dietă. Ele seconţin în alimente precum: carnea, fructele de mare, ouăle, fasolea uscată, lintea, alunele, nucile.
Acestea reprezintă şi sursa concomitentă de fier, vitamine B şi alte vitamine şi minerale specificefiecărui produs în parte.
Specialiştii recomandă consumul de carne de vită, pui (fără piele pentru ca aceasta este bogată
în colesterol), oaie, însă şi legume (în special boabe uscate, linte) şi albuşuri de ou, şi mai puţin acărnii de raţă, gâscă, a viscerelor (ficat, rinichi, creier), produselor afumate. Grăsimile saturate trebuie eliminate sau cel puţin reduse din dietă. Prin conţinutul bogat în trigliceride, acizi graşi şi colesterol, aceste componente din alimentaţie reprezintă un adevărat pericol pentru persoanele cu boli
cardiovasculare.
Printre produsele ce trebuie evitate, datorită conţinutului bogat în grăsimi saturate, se numără
untura de porc, untul, smântâna, laptele integral, uleiul de cocos şi palmier ş.a.

26

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

26

Recomandările specialiştilor:• Pacienţii cu probleme cardiace sunt sfătuiţi să acorde o atenţie specială numărului de calorii
aduse prin dieta, care trebuie să satisfacă mereu consumul zilnic al organismului. În cazul unuiaport ce depaşeşte necesarul, caloriile în plus vor fi depozitate în ţesutul adipos, ceea ce va
contribui, pe termen lung, la sporirea greutaţii individului, acesta putând deveni obez şi asociind toate riscurile, ce derivă din supraponderabilitate.
• Pacienţii trebuie să evite consumul de produse hipercalorice de natură glucidica (fie că suntdulciuri sau băuturi carbogazoase dulci), acestea fiind de obicei sărace în valori nutritive.
• Consumul de fructe şi legume ar trebui situat între 5-6 porţii/zi (datorită conţinutului bogat
în vitamine şi minerale). O porţie poate conţine: un măr, banană sau portocală de dimensiuni
medii, 1/2 de bol de fructe sau legume pasate, gătite sau tocate şi un pahar de suc de fructe(sau roşii, morcovi).
• Consumul a minim 6 porţii/zilnic de produse pe baza de cereale, inclusiv cereale integrale.
Acestea au un rol important datorită procentului mare de fibre, vitamine şi carbohidraţi cu
structura complexă. Aportul caloric reprezentat de cereale trebuie să fie adaptat necesaruluişi să nu afecteze greutatea organismului.
• Reducerea cantităţii de lipide din dietă prin limitarea produselor bogate în colesterol, uleiurilor hidrogenate, grasimilor saturate, acizilor graşi. Într-o dieta echilibrată, lipidele trebuie să
reprezinte aproximativ 30% din totalul de calorii aduse în organism. Necesarul de lipide poatefi calculat prin raportare la consumul energetic al organismului, astfel:– la un necesar de 1600 calorii, lipidele trebuie să fie maxim 53 grame/zi;– la un necesar de 2200 calorii, sunt suficiente 73 de grame/zi– la un necesar de 2800 calorii, lipidele nu trebuie să depăseaşcă 93 de grame/zi.
• Specialiştii insistă asupra unui consum de colesterol care să nu depăşească 300 mg/zi, în
special• În cazul persoanelor cu dislipidemii. În vederea respectării acestor recomandări ar trebui cunoscut faptul că un gălbenuş de ou mediu are aproximativ 213 mg de colesterol.
• În cazul în care pacientul are probleme cardiovasculare, este importantă instituirea unei diete
hiposodate, ce ar trebui să conţină maxim 2,4g sare/zi.
• Exerciţiul fizic este important. Pacientul poate începe programul de pregătire prin mers, timp
de minim 30 de minute pe zi.
• Limitarea consumului de alcool este foarte importantă în cazul pacienţilor cardiaci.
Sfaturi practice:• Pentru a reduce procentul de lipide şi colesterol din alimentaţie, specialiştii sfătuiesc pacienţii
să consume maxim 200 grame/zi de carne de vită, pasăre sau peşte (o porţie ar trebui sa fie
de dimensiunile unei palme). De asemenea, este recomandat consumul de carne de pasăre
(în special pui şi curcan) fără piele (astfel se reduce cantitatea de grăsimi saturate). Înainte dea găti carnea, în special cea de porc, ar trebui îndepărtată toată grăsimea de la suprafaţa ei.
Prepararea acesteia se poate face în principal prin fierbere, coacere la cuptor şi mai puţin prinprăjire în ulei sau untură. O dietă sănătoasă ar trebui să conţină carne de peşte sau de pasăre
şi nu de porc.
• Cantitatea de ulei folosită la gătit sau la prepararea diferitelor salate, nu trebuie să depăşească
5-8 linguri pe zi.
• Consumul ouălor trebuie şi el limitat la 3-4 pe săptămână. În piramidă se presupune într-o zi:
carne ori peşte ori 1 ou.
• Pentru a limita aportul de sare (care în exces afectează tensiunea arterială) se recomandă reducerea consumului.
• Nu este recomandat consumul exagerat de viscere (mai ales ficat), creveţi, raci.
• Proteinele animale şi vegetale pot fi aduse în cantităţi satisfăcătoare în dietă prin consumul

27

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

27

a 2-3 porţii de carne gătita, peşte sau pui. Porţia are 60-100 de grame, echivalentul a 30 degrame de carne este reprezentat de 1 ou, 2 linguri de unt de arahide, 100 grame de fasole
uscată gatită şi 75 grame de nuci.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.
2. Numiţi maladiile cardiovasculare studiate.
3. Redactaţi un eseu „Eu mă alimentez corect, pentru a-mi proteja aparatul cardiocirculator”.
4. Activitatea „Depozităm produsele periculoase”. Elevii vor alege din multitudinea de fişe cu denumirea diferitor produse pe cele, care prezintă pericol pentru sănătate şi le depozităm într-ocutie.
5. Joc de rol „Bolnavul cu hipertensiune arterială în vizită la medic”.

Tema 3. Tulburări de nutriţie. Obezitatea, anorexia, bulimia.
Motto: „Nu săpa mormântul cu cuţitul şi furculiţa”(Proverb englez)
Termeni cheie: dereglări de nutriţie, anorexia, bulemia
Ce este tulburarea alimentară?
Termenul de „tulburare alimentară” descrie o boală psihologică, care afectează atât femeile, câtşi bărbaţii, acoperind o arie largă de obiceiuri alimentare, de la mâncatul compulsiv până la anorexie.
Există mai multe forme de dereglări de nutriţie - anorexia nervosa, bulimia nervosa, obezitatea ş.a.
Anorexia nervosa este caracterizată prin obsesia
pentru scăderea în greutate şi frica de adaos în greutate. Oricât de slabe ar deveni, persoanele afectate sevăd în continuare grase şi urâte, chiar şi atunci când organismele lor sunt extrem de slăbite. Cei ce suferă deaceasta boală îşi raţionalizează porţiile de mâncare şi
fac exerciţii fizice în mod compulsiv, pentru a pierde calorii. De asemenea, se observă o predispoziţie pentru
pastile care scad apetitul, care provoacă vomă, laxative,
diuretice. Deseori apare voma indusă. Persoanele suntpermanent preocupate de mâncare şi de cantitatea decalorii consumate.
La nivel psihologic, le este frică de maturizare, au
tendinţe perfecţioniste şi obsesive, un nivel de stimă de sine scăzut şi sunt depresive.
Bulimia nervosa este legată de un ciclu de hiperfagie (consumul de cantităţi enorme de mâncare
intr-o perioada scurtă de timp), urmat de simţul pierderii controlului asupra cantităţii de mâncare, carerezultă în adoptarea de strategii neadecvate pentru arderea caloriilor consumate. Aceste strategii

28

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

28

cuprind vomitatul indus, folosirea laxativelor, diureticelor şi pastilelor ce provoacă vomă. Exerciţiile
fizice în mod excesiv, restricţionarea de la mâncareşi folosirea medicamentelor care scad apetitul suntde asemenea practicate ca metode de control algreutăţii. Bulimia poate trece neobservată de către familie sau prieteni pe parcursul a mai multorani, deoarece persoanele afectate par să mănânce normal şi nu scad neapărat mult în greutate.
La nivel psihologic, persoanele ce suferă de bulimia nervosă sunt impulsiv-compulsive, nu mai deţin controlul asupra alimentaţiei (care pare să corespundă cu pierderea controlului emoţional) şi au un nivel de stimă de sine scăzut.
Obezitatea este o patologie specifică tuturor vârstelor, dar în adolescenţă această problemă desănătate este principială, deoarece imaginea corporală este foarte importantă pentru adolescenţi,mai ales pentru fete. Surplusul de masă corporală se testează cu aplicarea IMC – indicele masei corporale. Formula IMC = Masa corporală (kg): Talia (m2). Pentru adolescenţi IMC >23,8 se socoate ca
supraponderabilitate. Aici este momentul de intervenţii pentru a corecta raţia, regimul şi cantitatea
produselor, dar şi activitatea fizică.
Cauzele tulburărilor alimentare. Toate dereglările de alimentaţie sunt influenţate de către imaginea pe care fiecare o are despre propriul corp. Nemulţumirea faţă de întregul corp sau faţă de anumite părţi ale acestuia poate declanşa o tulburare alimentară. Tulburarea se va menţine atâta timp cât
persoana încearcă să atingă greutatea şi forma fizică dorită, deseori nerealiste. Diferite tulburări apar
din cauza mai multor factori:• Anorexia şi bulimia: emanarea redusă de serotonină în creier• Anorexia: moştenire ereditară a unei tulburări alimentare sau tulburări psihiatrice• Bulimia poate fi declanşată de restricţionarea alimentaţiei în copilărie
• Obezitatea: traumă psiho-emoţională, şocuri, depresii ş.a.
Riscuri fizice ale tulburărilor alimentare– Anorexia: Greutatea scăzută sau foarte scăzută şi nivelul foarte scâzut de vitamine şi minerale
duc la pierderea echilibrului electroliţilor, ceea ce duce la crampe musculare, încetinireafuncţiilor creierului şi probleme cardiace; osteoporoza, anemie, căderea părului, probleme
gastrice, stări de leşin, constipaţie, reţinerea fluidelor în corp, vulnerabilitate la frig şi infecţii,iar în cazul femeilor - amenoree sau chiar infertilitate.
– Bulimia nervosa: Probleme de fertilitate, tulburări gastro-intestinale, esofagita, oboseală
cronică, unghii sensibile, păr uscat, stări de ameţeală şi leşin, crampe musculare, slăbiciune
generală, dezechilibrarea electroliţilor.
– Sufăr de o dereglare alimentară? Această scurtă evaluare vă ajută să aflaţi dacă suferiţi deo tulburare alimentară.
•
•
•
•
•

Vă provocaţi vărsături pentru că vă simtiţi inconfortabil de sătul?
Vă îngrijoraţi să nu fi pierdut controlul asupra alimentaţiei?
Aţi slăbit recent mai mult de 6 kg într-o perioadă de 3 luni?
Vă consideraţi mult prea gras/ă, în timp ce ceilalţi spun că sunteţi mult prea slab/ă?
Mâncarea e un element excesiv de important în viaţa dvs?

Dacă aţi răspuns „Da” la două dintre aceste întrebări, e posibil să suferiţi de anorexie sau bulimie.

29

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

29

Semne îngrijorătoare: membrii familiei sau prietenii vor observa schimbări în comportament încazul persoanei, care suferă de o tulburare alimentară.
•
•
•
•
•
•
•
•

Scăderea în greutate
Modificarea obiceiurilor alimentare (mănâncă mai puţin, mănâncă foarte mult odată, sarepeste mese)
Vorbeşte în mod frecvent despre greutate şi imaginea corporală
Calculul obsesiv al caloriilor
Depresia/Distanţarea
Purtarea hainelor largi, pentru a ascunde o schimbare a înfăţişării
Experimentarea alcoolului/drogurilor
Semne de automutilare

Pe pacursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.
2. Studiu de caz “Tulburări de nutriţie” - 4 fişe cu descrierea unei persoane cu obezitate, anorexie, bulemie, subnutriţie. Lucrul în grup.
3. Lecţie- conferinţă ”Alimentaţia corectă şi tulburări de nutriţie”.
4. Studiu de caz: Rolul structurilor medicale şi nemedicale în localitate şi raion pentru prevenirea
tulburărilor de nutriţie la adolescenţi.

Tema 4. Echilibrarea aportului caloric cu activitatea fizică şi intelectuală.
Motto: “Sănătatea depinde de echilibrul dintre alimentaţie şi activitatea fizică”(Hipocrate)
Termeni cheie: kilocalorii, echilibru, activitatea fizică
Toate procesele din organism se desfăşoară cu cheltuieli de energie. Principalii furnizori de energie sunt glucidele, proteinele şi lipidele din produsele alimentare sau la insuficienţa lor - ţesuturile organismului. La arderea unui gram de proteine se emană 4,1calorii, a unui gram de glucide – 4,1 calorii,
a unui gram de lipide – 9,3 calorii. Există o cantitate minimă de energie, necesară pentru menţinereafuncţiilor vitale ale organismului, aşa numitul metabolismul bazal. Cantitatea kilocaloriilor necesare
pentru buna funcţionare a organismului depinde de sex, vârstă, masă corporală, înălţime, mediu ambiant, profesie, diverse stări fiziologice şi patologice ş.a.
Când temperatura mediului scade, organismul cheltuie energie mai multă, pentru a menţine
constantă temperatura corpului, prin intensificarea proceselor metabolice (cheltuiala energetică
pentru generarea de caldură). Cantităţi suplimentare de energie sunt consumate şi atunci când temperatura mediului este prea ridicată şi organismul trebuie să se opună creşterii propriei temperaturi.
Cantitatea valorică a metabolismului bazal se calculează:• pentru un bărbat – 1kcal/oră/kg,• pentru o femeie – 0,9kcal/oră/kg,

30

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

30

•
•

pentru copiii 1-10 ani – 80kcal/kg,
pentru adolescenţi: fete – 38kcal/kg, băieţi – 45kcal/kg

Contribuţia activităţii fizice la energia totală variază în limite foarte mari: de la 10% la persoanele
imobilizate la pat, la peste 50% la persoanele active - sportivii.
Alimente extreme de calorigene >300 kcal/100gr produs
930 ulei de orice fel

546 halva de floarea soarelui

360 paste făinoase obişnuite

927 untură de porc

437 măsline negre

360 brânză de burduf

923 untură de gâscă

425 biscuiţi

358 griş

767 margarină

410 zahăr

354 orez decorticat

721 unt

400 germeni de grâu

344 pâine de secară

705 alune decojite

398 seminţe de in

333 linte boabe

700 alcool etilic

386 paste făinoase cu ou

323 mazăre boabe

650 nuci

377 soia boabe

310 curmale cu sâmburi

606 migdale

374 fulgi de ovăz306 stafide

605 ciocolată cu lapte

366 brânză topită

305 telemea de oaie

584 arahide

361 gălbenuş de ou

303 fasole boabe

Alimentele slab calorigene <200 kcal/100gr produs
17 ardei grasverde
18 dovlecei
19 castraveţi
19 ridiche
20 roşii

33 varză albă53 pătrunjel

72 păstârnac

33 varză roşie

54 caise

77 mure33 ţelina rădăcini
35 ciuperci
36 lămâi

20 ceapî verde

39 ardei grasroşu
22 salata verde
40 mandarine
25 pepeni roşii
25 spanac
26 pepeni galbeni
27 vinete

31

40 ceapă uscată
43 sfeclă roşie
45 morcovi
45 piersici

Educaţie pentru sănătate

107 măceşe

125 icre deştiucă
54 fragi
79 pere130 icre decrap
54 praz
80 cartofi noi
134 carne devită
54 iaurt
81 cireşe
136 carne deraţă54 coacăze
82 carne de
137 usturoiştiucă
57 albuş de ou
83 carne de155 brânză de
şalău
vaci
63 gutui88 cartofi ma174 ouă de gături
ină65 lapte vacă89 prune
177 carne depui
65 vişine
90 brânză de177măslinevaci
verzi
66 banane
96 fasole verde
179 carne de
bo.
curcă

Educaţie pentru sănătate

31

30 conopida

47 portocale

67 mere98 struguri

30 grape-fruit

50 căpşuni

68 urzică

33 fasole verde

50 varză
Bruxelles

100 carne deiepure104 carna de
crap

de

71 zmeură

Numărul de kcal ce se consumă la diferite activităţi:• 1 kcal / kg corp / minut = statul întins în pat, în stare de veghe• 1,5 kcal / minut = statul pe scaun• 2 kcal / minut = statul în picioare• 6 kcal / minut = urcatul scărilor (dar nu în fugă)• 20 kcal / oră = scrisul de mână• 175 kcal / oră = desenul, pictura• 200-400 kcal / oră = mersul pe jos (4-6,5 km/h), dans, tenis de masă• 350 kcal / oră = gimnastica obişnuită
• 500 kcal / oră = călăria
• 300-600 kcal / oră = tenis de câmp, badminton, volei, patinaj, schi
• 400-700 kcal / oră = fotbal, hochei, alpinism, judo, karate• 600-800 kcal / oră = înot• 800-1000 kcal / oră = alergarea (12-15 km/h)
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.
2. Determinaţi valoarea calorică a dejunului personal, luând în consideraţie tabelul caloric al produselor alimentare (în normă el trebue să constitue 25% din valoarea calorică pe zi).
3. Determinaţi metabolismul bazal personal în dependenţă de sex, vârstă, masă corporală.
4. Elaboraţi un plan de activitate fizică în corespundere cu aportul caloric.
5. Elaboraţi un meniu în dependenţă de metabolismul bazal personal – numărul de kcalorii.

Tema 5. Regimul alimentar în condiţii deosebite (temperaturi extreme,
maladii, sarcină, alăptare ş.a.)
Motto: „Doctorul viitorului nu va mai trata omul cu medicamente, ci mai curând va trata şi preveni
bolile cu nutriţie”(Thomas Edison)
Termeni cheie: regim alimentar deosebit, sarcina, maladii
Pe parcursul vieţii sunt situaţii deosebite, ce necesită un o comportament deosebit, inclusiv şi cel
alimentar.
Sarcina şi alăptarea

32

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

32În cursul sarcinii şi alăptării organismul femeii trece printr-o serie de transformări: areloc mărirea uterului, formarea placentei, dezvoltarea glandelor mamare, modificarea glandelor endocrine, creşterea volumului sângelui. Toate aceste transformări impun măsuri
care să menţină sănătatea organismului matern şi cea a viitorului copil de-a lungul întregii
perioade de sarcină. Iată de ce este extrem deimportantă alimentaţia. Cercetările legate demetabolismul femeii gravide au arătat că nevoile sale nutritive cresc faţă de cele ale femeii care nu este însărcinata, mai ales în adoua jumătate a sarcinii şi în cursul alăptării. Este bine ca viitoarea mămică să cunoască care suntnecesităţile organismului în această etapă a vieţii pentru a şti cum să se alimenteze corect.
Alimentaţia femeii în timpul sarcinii-alăptării nu trebuie să fie excesivă. Asta pentru că graviditatea şilăuzia sunt stări fiziologice şi nu stări de boală. Există încă mitul că orice gravidă sau mamă care alăptează
trebuie să mănânce mult şi să se îngraşe pentru că mănâncă pentru doi. Acest lucru este fals. De asemenea, poate risca să dezvolte un diabet gestaţional, care necesită regim şi tratament special. Excesulde sare poate duce la dezvoltarea hipertensiunii de sarcină, cu întârzierea dezvoltării fătului, naştere
prematură şi multe alte suferinţe ale copilului. În perioada sarcinii o femeie nu trebuie să se îngraşe mai
mult de 12-15 kg. Gravidele au nevoie zilnic de 300 de kcalorii în plus faţă de o femeie neînsărcinată.Este
bine să mănânce puţin şi des pentru a nu avea stări de disconfort.
Alimentaţia gravidei şi femeiei care alăptează trebuie să conţină proteine animale şi vegetale, dincereale, peste, ouă, produse lactate, legume şi fructe. Unele produse ar putea să provoace un disconfort şi tulburările digestive ale mamei care alăptează şi influenţează negativ copilul.
Gravidele au nevoie de asemenea de alimente bogate în calciu, magneziu pentru formarea
scheletului viitorului copil şi pentru a evita decalcifierile scheletului matern şi a dinţilor. E
necesar aportul microelementelor şi al vitaminelor prin produse alimentare.
Pe perioada alăptării, mama trebuie să aibă o alimentaţie cu produse calitative, fără toxine şi aditivi în cantităţi mari, fără alcool, un regim corespunzător situaţiei.
Efortul intelectual
În aceste situaţii este nevoie de aportul unor alimente, care pot face funcţionarea benefică acreierului în situaţii de stres emoţional.
Mierea. Unicul aliment natural care nu se alterează niciodată, mierea reprezintă un ansamblu devitamine şi minerale, enzime şi diverşi hormoni care ajută foarte mult gândirea şi, mai ales, combat cu
succes efectele stresului. În acest mod, consumând frecvent miere, vei putea stimula uşor creativitatea şi puterea ta de concentrare, mai ales în cazul unui efort intelectual prelungit.
Ţelina este un alt aliment-minune. Creierul şi funcţionarea sa este puternic influenţată pozitiv deuleiurile eterice.Ţelina te ajută foarte mult să îţi păstrezi o gândire curată, netulburată şi vei scăpa
de nervozitatea, care provoacă neplăceri la finalul unei zile obositoare.
Ananasul conţine un aminoacid numit Triptofan, care are un efect calmant asupra creierului şi
induce o stare de relaxare generală. Este indicat să consumi zilnic aproximativ 250 de grame deananas, fie în stare naturală, fie sub formă de compot.
Busuioc. Probabil că ai auzit de atacuri de panică. Substanţele conţinute de busuioc îndepărtează
starea de frică şi indispoziţia în general şi ridică la un nivel superior puterea de concentrare a individului care îl consumă frecvent.
Banană. Este suficient să consumi în fiecare zi aproximativ 2 banane cu condiţia să fie coapte şi
cantitatea de serotonină - hormonul fericirii - va fi suficientă.

33

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

33

Peştele şi fructele de mare.Aceste alimente conţin dopamina şi noradrenalina care suntrăspunzătoare pentru senzaţia de limpezime a minţii şi pentru o atenţie la detalii mult mai ridicată.
Peştele are un conţinut bogat de fosfor care, la rândul său, stimulează foarte mult memoria.
În plină caniculă
Să evităm excesele alimentare şi să se consume alimente uşoare, de preferat legume, fructe şi
carne slabă, suficiente lichide. Un regim alimentar potrivit pentru zilele călduroase de vară impune
evitarea sau limitarea consumului de grăsimi, dulciuri concentrate, alcool, tutun sau cafea, deoarece
toate acestea pot contribui la creşterea senzaţiei de disconfort.
Cu siguranţă necesarul de lichide creşte în timpul verii datorită temperaturii exterioare mai mari şia transpiraţiei mai abundente. Apa este principala sursă de hidratare. Recomandarea generală estesă avem un consum zilnic de lichide de 2,5 l/persoană, însă acesta creşte dacă suntem expuşi temperaturilor ridicate. Alte tipuri de lichide recomandate pe timpul verii ar fi: ceaiuri uşor îndulcite sauneînduclite, preferabil de mentă, muşeţel, sunătoare, urzici, ceai verde sau negru.
Temperaturile ridicate favorizează procesele de alterare a alimentelor; pentru a evita infecţiile
alimentare, este foarte important sa consumăm alimente proaspete, din surse sigure, preparate şi
depozitate corespunzător.
Sezonul receAlături de hainele groase, alimentaţia potrivită încălzeşte corpul în zilele geroase, previne pierderile de căldură.
Preparatele culinare în care pui ceva mai multe condimente decât de obicei sunt cele care emană
în corp mai multă căldură. Este foarte important să bei mai multe lichide în timpul iernii. Din cauzaaerului rece şi uscat, ai nevoie de hidratare, aşa că este indicat să bei cât mai multe lichide calde.
Supele şi ceaiurile îţi încălzesc întregul corp.
În anotimpul rece ai voie să mănânci mai des deserturi. Dulciurile stimulează uşor circulaţia
sângelui şi oferă şi plăcere în momentul în care le savurezi. Sunt recomandate mai ales persoanelorcare fac sporturi de iarnă sau efort în aer liber.
Persoane bolnave
Regimul lor alimentar va fi dirijat de medicul curant, pentru că fiecare maladie necesită o dietă aparte cu componenţi diferiţi şi porţii diferite. Este categoric interzis alcoolul, sub orice formă.
Bolnavii cu maladii cronice, cum ar fi hipertensiunea arterială, diabetul zaharat, hepatitele, ulcerul
stomacal ş.a. necesită nu o dietă pe o perioadă, dar un regim alimentar permanent cu nişte restricţii,prescrise de medic.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul, făcând referinţă la tema lecţiei.
2. Elaboraţi o listă a produselor alimentare, ce se recomandă pentru femeile gravide şi care alăptează; pentru elevii participanţi la concursuri, examene.
3. Lucru în grup „Regim alimentar pentru persoane în diferite situaţii:a) sarcină, b) alăptare, c) cu efort fizic şi intelectual, d) persoane în situaţii de temperaturi
extreme”.

34

Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

34

MODULULIVSănătatea mintalăModulul IV

Clasele X-XIISănătatea
mintală
Tema 1.Sănătatea mintală - delimitări
conceptuale ale domeniilor conexe. Stări
psiho-emoţionale: autoizolare, stres,
depresie, anxietate, tentative de suicid,adicţii.
Motto: Sănătatea mintală reprezintă „o stare de bine psihic
în care fiecare individ este capabil să își atingă potențialul maxim, poate face față stresului normal al vieții, poate munci productiv și rodnic și își poate aduce aportul la progresul comunității în care trăiește”(Organizația Mondială a Sănătății)Cuvinte cheie: sănătatea mintală,autoizolare, stres, depresie, tentativă de suicid, adicții, psihologie, consiliere psihologică, anxietateSănătatea include atât componenta fizică, cât și pe cea mintală și socială, componente care suntstrâns legate între ele și interdependente. Respectiv, acesta este subiectul cercetării diverselor discipline științifice: anatomie, medicină, psihologie, psihiatrie, sociologie, filozofie.
Din perspectivă psihologică, specialiștii indică trei niveluri de sănătate psihologică:La nivelul de sus – cel creativ–se plasează persoanele cu o adaptare durabilă la mediu, care auforțe de rezervă pentru a depăși situațiile de stres și atitudine creativă față de realitate. Astfel de oameni nu au nevoie de ajutor psihologic.
Nivelul de mijloc – de adaptare – poate fi atribuit persoanelor care la general se adaptează în societate, dar au un nivel mărit de anxietate. Astfel de oameni pot fi atribuiți grupului de risc, deoarece
nu au suficientă putere de rezervă pentru reziliență. Aceștia au nevoie de suport în adaptare și pot fi
incluși în activități de profilaxie și de suport/dezvoltare personală ș.a.
Cel mai scăzut nivel – de asimilare-acomodare – poate fi atribuit persoanelor, care au un dezechilibru al proceselor de asimilare și acomodare și care utilizează pentru rezolvarea conflictelor interne,
fie instrumente de asimilare sau de acomodare. Stilul comportamental de asimilare se caracterizează
prin dorința persoanei de a se adapta la circumstanțele externe/dorințele altora cu orice preț, în detrimentul dorințelor și capacităților personale (practic defensiv).
Stilul comportamental de acomodare, dimpotrivă, utilizează o poziție activ-ofensivă, urmărește
subordonarea celor din jur nevoilor sale. Este o poziție neconstructivă, comportament rigid, lipsă deautocritică, autoevaluare reală. Persoanele care se referă la acest nivel de sănătate psihologică au

Educaţie pentru sănătate

35

nevoie de asistență psihologică individuală.
Explicarea noțiunilor aferente sănătății mintale:Psihologia sănătăţii acoperă practic domeniul de preocupări proprii medicinii comportamentale
și psihologiei medicale. Totodată, accentele de bază se pun pe medicina preventivă și, în special, pe
promovarea modului de viață sănătos.
Comparativ cu o sută de ani în urmă, acum, oamenii mor în primul rând din cauza bolilor și a accidentelor cauzate de comportamentul lor, altfel ei pot trăi până la o vârstă înaintată. Cele mai importante cauze ale deceselor premature sunt strâns legate de comportament. Acestea includ bolile deinimă, cancerul și accidentele auto. Specialiștii din domeniul psihologiei sănătății se străduiesc să-i
convingă pe oameni să fie buni cu propriile corpuri, pentru ca ei să poată duce o viață mai lungă și
mai sănătoasă. Acest lucru presupune efortul de a-i face pe oameni să-și modifice comportamentul
în scopul prevenirii obezității, al renunțării la fumat, al utilizării centurii de siguranță, al evitării utilizării
telefonului (scrierii de mesaje) sau a băuturii în timpul șofatului, pentru a le spori șansele de a rămâne
în viață până la o vârstă înaintată.
Ce este psihiatria în raport cu sănătatea? Psihiatria (din limba greacă: psyché (ψυχη) = spirit,suflet și iatros (ιατρος) = medic) este o ramură a medicinii care se ocupă cu prevenirea, diagnosticarea, tratamentul și reabilitarea persoanelor cu boli mintale. Psihiatria poate fi definită ca o „disciplină
de sinteză” prin care urmărirea și menținerea sănătății mintale se obțin luând în considerare diverși
factori: psihologici, socio-culturali, politici, juridici, medico-farmacologici. Tulburările psihice și bolile
mintale influențează aproape toate aspectele vieții unei persoane, funcțiile fizice, comportamentul,
afectivitatea, perceperea realității, relațiile interumane, sexualitatea, munca și timpul liber.
Consilierea psihologică este o intervenție psihologică în scopul optimizării, autocunoașterii șidezvoltării personale sau în scopul prevenției și remiterii problemelor emoționale, cognitive și decomportament. Cu alte cuvinte, consilierea psihologică este o intervenție psihologică care se adresează persoanelor aflate în situații de criză, sau care se află în impas în ce privește rezolvarea unor
situații din viață personală sau profesională. Persoanele care apelează la consiliere psihologică suntdeci persoane sănătoase, care au totuși nevoie de consiliere pentru a găsi soluții legate de problemele cu care se confruntă!
Curiozități
Odată cu dezvoltarea științei, se constată condiționalitatea mintală a mai multor boli. De ex., înbaza predispozițiilor mintale, se dezvoltă tulburări ale sistemului cardiovascular (distonie vegetativ-vasculară, aritmie cardiacă), tulburări ale tractului gastrointestinal (ulcer peptic și ulcer duodenal), tulburări pseudo-neurologice (hipertensiune, dureri de cap psihogenice), etc. Există studii
care confirmă o anumită condiție mintală a bolilor oncologice.
Și ca un exemplu pozitiv - influența factorului mintal asupra funcționalității umane. Astfel, persoanele care au ajuns în capacitate la vârsta de 80-90 de ani, - toți au demonstrat optimism,
echilibru emoțional, abilitatea de a se bucura, stimă de sine/autoapreciere și capacitatea de a seadapta la circumstanțele dificile ale vieții, care se încadrează pe deplin în «portretul» unei persoane sănătoase din punct de vedere psihologic.
Reiterăm delimitarea sănătății mintale și sănătății psihologice. Sănătatea mintală se referă mai
mult la absența patologiei, absența simptomelor care împiedică o persoană să se adapteze la societate
ca normă. Sănătatea psihologică se referă la prezența anumitor caracteristici personale care permit
individului nu numai să se adapteze la societate, dar și să se dezvolte, să-și promoveze dezvoltarea.
Sănătatea mintală și riscuri psihologiceSănătatea mintală este un aspect important în viața fiecăruia și de aceea trebuie să-i acordăm
atenția cuvenită. Bolile mintale sunt tulburări ale funcției cerebrale. Ele pot avea mai multe cauze, șiapar la nivel global, indiferent de țară, cultură sau grup socio-economic.

36

Educaţie pentru sănătate

Bolile mintale fac ca totul să fie mai greu: învățătura, relaționarea și socializarea cu alți oameni,
timpul petrecut acasă cu familia etc. Dacă știi pe cineva care se confruntă cu o tulburare mintală,recomandă-i să se ducă la medic cât mai repede. Cu cât se intervine mai repede cu atât tratamentul
va fi mai eficient. Un medic specialist poate să diagnosticheze corect și să propună un tratament
adecvat.
Dintre cele mai frecvente probleme mintale cu care se pot confrunta adolescenții putem enumera
depresia, tulburările de alimentație, anxietate severă, frici și fobii patologice, stres post-traumatic.
Semne de alertă pentru sănătatea mintală
– lipsa de fericire, de entuziasm;– stări de anxietate puternice, frecvente;– dorința de a-ți face rău sau de a ofensa pe altcineva;– pierderea interesului în orice fel de activitate;– stări puternice și continue de iritabilitate și nervozitate ș.a.
Mituri despre sănătatea mintală a adolescenţilor1
1. Adolescenții au toane, nu probleme reale
Problemele de sănătate mintală în rândul adolescenților există și sunt reale. Ele trebuie tratate cu
seriozitate din start. Luați măsuri de la primul semn de întrebare în ceea ce privește starea proastă aunui adolescent.
2. Adolescenții caută doar atenție, nu trebuie să-ți faci grijiMulți dintre adolescenții cu un comportament deviant suferă de o tulburare psihică, de aceea
nevoia de atenție sau comportamentul antisocial al unui adolescent trebuie luat în serios și cu prima
ocazie îndrumat către un specialist.
3. Adolescenții sunt prea tineri să sufere de depresie
Depresia este o boală psihică ce poate apărea indiferent de vârstă. Netratată, aceasta poate conduce la suicid.
4. Dacă cineva vorbește despre sinucidere sigur nu o să facă asta
Sinuciderea este una din cauzele principale survenite în rândul adolescenților. Când cineva vorbește despre sinucidere este foarte important ca acesta să fie luat în serios și direcționat către un
specialist sau organizație care-l poate ajuta.
Tipuri de probleme de sănătate mintală cu care se pot confrunta adolescenții, pe care le potdepăși dacă sunt depistate la timp și tratate conform recomandărilor unui specialist sunt:
Depresia. Este normal ca uneori să simți tristețe sau să te simți lipsit de energie și descurajat.
Sunt emoții normale, ca reacții la unele situații dificile legate de o despărțire, o ceartă, o notă micăsau pierderea unei persoane dragi, acestea sunt lucruri care ne pot întrista. Sunt emoții pe care opersoană le poate depăși, în mod normal, după o perioadă de timp. Depresia, în schimb, este o stare permanentă de tristețe, descurajare chiar disperare. Totuși există simptome comune cu care se
confruntă persoanele ce suferă de depresie: dispoziție negativistă și descurajată continuă, gânduri
negativiste, lipsă de energie și motivație indiferent de activitate, lipsă de concentrare, distanțare fațăde prieteni, familie, cunoștințe, plus simptome la nivel fizic: probleme cu somnul, dureri de stomac,
dureri de cap, creșteri sau scăderi în greutate.
Stresul psihic este o stare de tensiune, de încordare și de disconfort, determinată de agenții
afectogeni, cu semnificație negativă, de frustrarea sau deprimarea unor stări de motivație (trebuințe, dorințe, aspirații), de dificultatea sau de imposibilitatea rezolvării unor probleme. Stresul poate fi
pozitiv în calitate de catalizator spre acțiuni, dar și negativ când se soldează cu frustrări și depresii.
Anxietatea este o reacție normală care se activează în momentul când o persoană percepe oamenințare sau un risc. Efectele anxietății se resimt la nivel fizic și psihic: stare de alertă, bătăi rapide
1

Adaptat după http://www.adolescenteen.ro/sanatate/sanatatea-mentala-mentala-si-riscuri-psihologice/

Educaţie pentru sănătate

37

ale inimii, mușchi încordați, palme transpirate, senzație de stomac strâns, mâini și picioare tremurânde. Intensitatea simptomelor poate fi mai mică sau mai mare. Tulburările de anxietate implică teamă
continuă, stări de anxietate fără un motiv real. Când anxietatea devine o stare frecventă, de intensitate mare, fără un motiv real și ajunge să afecteze viața de zi cu zi și fericirea cuiva, înseamnă că au
fost depășite condițiile normale și e bine să apeleze la un specialist.
Curiozități:Cercetările arată că unul din cinci bebeluși se naște cu un temperament ”inhibat”, având un sistem nervos mai sensibil, care-i face să reacționeze emoțional la orice și să se liniștească cu greu.
Mulți din ei devin preșcolari timizi, refuzând contactele cu persoane necunoscute, fiind predispuși la anxietate când cresc. Ei se simt retrași și stângaci în situații sociale, nu știu cum să –șifacă prieteni. Fiind neînțeleși și respinși de alți copii, se autoizolează.
Situația se poate complica când părinții au o atitudine tranșantă în privința autoizolării sociale acopiilor lor. De exemplu, părinții sociabili pot să nu înțeleagă autoizolarea copiilor, or părinții prea
exigenți or hiperatenți pot forța copiii să comunice cu semenii. Dar aceste intenții pot spori anxietatea și autoizolarea copiilor, agravând situația.
Totodată, o treime din bebelușii și copiii mici înhibați reușesc să scape de inhibiții, datorită strategiilor părinților, care implică echilibru delicat între sentimentele de acceptare a copiilor și îndemnare de a merge înainte.
Sursa: Educație inteligentă pentru copii inteligenți, Dr. Eileen Kennedy-Moore, Dr. Mark S. Lowenthal - 2016

Recomandări:Cum faci față unui atac de panică
Identifică simptomele unui atac de panică: respirație rapidă, accelerare a ritmului bătăilor inimii,
sentiment puternic de panică și câteodată dureri de stomac sau în piept. Încearcă să îți dai seama cese întâmplă și să încerci să controlezi sentimental: fie prin exerciții de respirație, fie prin a te concentra asupra faptului că nu se întâmplă nimic grav.
Înfruntă-ți frica. Dacă fugi de fricile pe care le ai, acestea se vor întoarce. Încearcă să te gândești
că e o stare neplăcută care va trece.
Identifică cauzele atacurilor de panică. Care sunt situațiile stresante din viața ta, schimbă-ți stilulde viață (încearcă să te odihnești suficient, să ai o alimentație echilibrată în care să incluzi fructe și
legume, să eviți mâncarea fast-food și băuturile energizante sau bogate în zahar, asigură-te că faci
periodic mișcare și exerciții fizice).
Vorbește cu cei apropiați despre ce ți se întâmplă. Data viitoare când ai un atac de panică te pot
ajuta să te calmezi și să te asigure că totul va fi în regulă.
Stabilește-ți o întâlnire cu un psiholog sau un consilier școlar, care te pot ajuta.
SuicidulCei mai mulți dintre cei care comit suicid o fac pentru că încearcă să scape de sentimente careîi copleșesc: respingere, durere, o pierdere suferită, sentimente de vină sau rușine, îngrijorare sau
teama de a dezamăgi prietenii sau familia. Poate alții simt că nu sunt doriți și acceptați, nu sunt iubiți,sunt victime ale agresiunilor sau se simt o povară pentru ceilalți. Sinuciderea poate fi planificată, alteori aceste gânduri apar brusc după o situație în care persoana respectivă se simte neajutorată (oceartă cu părinții, o despărțire, o notă mică la școală).
Cu toții avem diferite emoții sau situații dificile, dar majoritatea caută soluții și își continuă viața fie
sperând la momente mai frumoase, fie realizând că o astfel de stare poate fi trecătoare.
Dar, de ce unele persoane nu reușesc să vadă nici o altă scăpare și aleg să-și ia viața? Răspunsul
ar fi că multe dintre persoanele care comit suicid suferă de depresie. Depresia afectează modul încare gândește o persoană, astfel încât aceasta nu mai reușește să vadă ieșire dintr-o situație ne-

38

Educaţie pentru sănătate

plăcută. De multe ori persoanele care se gândesc la sinucidere nici nu conștientizează că suferă dedepresie și nu își dau seama că afecțiunea este cea care îi face să se gândească că nu există nicioscăpare din starea în care se găsesc, nu situația în sine este fără scapare. Adresarea la timp la specialist poate ajuta la îmbunătățirea modului în care o persoană percepe realitatea.
Recomandări:Semnale de alarmă și ce să faci:
1. Când cineva vorbește despre sinucidere, se depărtează mult de prieteni, familie, nu mai participă la activități care în mod normal i-ar face plăcere, vorbește mult despre neputință, deznădejde sau ca și cum s-ar simți o povară. Dacă tu însuți simți tristețe intensă de o perioadă
îndelungată și te gândești la sinucidere, apelează la ajutor cât mai curând.
2. Vorbește cu un adult în care ai încredere. Depresia nu trece de la sine, ci este necesar tratament dedicat recomandat de un specialist. Vorbește cu un părinte, profesor sau consilierșcolar.
3. Folosește numere de telefon pentru urgențe. Persoanele specializate sunt acolo să ajute și să
te susțină pentru a depăși situația dificilă.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.
2. Analizați factorii care contribuie la sănătatea mintală, în baza figurii de mai jos (fig.1)2.
3. Lucrul în grup (gr.) Realizați interviuri referitoare la cauzele tulburărilor mintale (de ex. stres,
autovătămare, încercări de suicid, adicții).

Caracteristici
individuale și
comportamente

4. Organizați dezbatere ”Dificultățile de adaptarela societatea modernă și vulnerabilitatea tinerilor”.
5. Lucrul în grup (gr.): Descrieți impactul negativ
al adicțiilor de substanțe, cibernetice, față dejocuri de noroc, ș.a.
6. Comentați: „Cel care are abilitatea de a-și stăpâni propria minte poate pune stăpânire pe orice altceva.” – Andrew Carnegie.

Sănătatea
mintală șibunăstarea
psihologică

Factoride mediu

Circumstanțe
socio-economice

Figura 1. Factorii care contribuie la stareade sănătate mintală

7. Formulați propuneri de acțiuni pentru menținerea sănătății mintale.

Tema 2. Stima de sine. Identitatea de gen și rolurile de gen.
Motto: ”Nu ne naștem cu stima de sine scăzută. Ne naștem ca un lut și suntem modelați de cei dinjur și de mediul în care creștem. Vestea bună e că vine o zi pentru fiecare, când acesta devine meșter
și poate să se pună la roată, învârtind și modelând chiar materialul din care este el însuși făcut”.
(Pera Novacovic)
2

http://psihologicablog.blogspot.com/2015/11/ii-sanatatea-mintala-determinanti.html

Educaţie pentru sănătate

39

Cuvinte cheie: stima de sine, identitatea de gen, roluri de gen, stereotipuri de gen, sex/gen.
Ce este stima de sine? Stima de sine este atitudinea pozitivă sau negativă a subiectului față depropria persoană și modul de a se simți capabil, important, valoros. Persoana cu o stimă de sine pozitivă, se simte bine în propria piele, acționează eficient în orice împrejurare și reușește să facă fațăgreutăților.
Persoana cu stima de sine joasă (negativă) nu are curajul de a lua decizii, permanent este în dilemă, nesigură în acțiuni, frustrată, nu are încredere în sine, acționează mai puțin eficient, ba chiar
distructiv, cu greu face față greutăților și provocărilor vieții.

Componentele stimei de sine:– Să te simți iubit (-ă)– Să te simți apreciat (-ă)– Să te simți util (-ă)– Să te simți important/respectat (-ă)– Să fii respectuos (-oasă)– Să fii disciplinat (-ă)– Să-ți stăpânești emoțiile
– Să controlezi/gestionezi conflictele– Să ai atitudine pozitivă față de corpul său– Să fii mândru (-ă)– Să știi că e uman să greșești
– Să știi să-ți asumi responsabilitatea pentru vorbe și fapte ș.a.
Recomandări:Analizând componentele stimei de sine, încearcă să-ți identifici necesitățile.
Identificând necesitățile – schițează-ți pașii ce te-ar ajuta să-ți îmbunătățești stima de sine.
Stima de sine se află în legătură directă cu identitatea de gen, ambele condiționându-se reciproc.
Ce este identitatea de gen? Identitatea de gen se referă la faptul cum o persoană se percepe
ca gen: masculin sau feminin. Societatea prescrie reguli arbitrare sau roluri de gen (cum o persoană
trebuie sau nu trebuie să se îmbrace, să aibă o părere despre sine, să acționeze, să simtă, să se manifeste în relații cu alții, etc.). Oamenii care nu se încadrează în aceste limite, nu îndeplinesc rolurile
tradițional atribuite femeilor și bărbaților, deseori sunt supuși unui tratament neadecvat sau discriminării, de la etichetare până la excludere, hărţuire verbală, abuz, violenţă.
Delimitări sex/gen: Sexul este construct biologic, genul – construct socio-cultural.
Sexul se referă la diferențele biologice și fiziologice care definesc o persoană ca femeie sau cabărbat, cum ar fi: organele de reproducere interne și externe, hormonii și cromozomii. Diferențele
fiziologice dintre bărbați și femei sunt universale și, de obicei, determinate la naștere.

40

Educaţie pentru sănătate

Gender / Gen se referă la caracteristicile femeilor și bărbaților construite social,
exprimate prin rolurile și responsabilitățile
socioculturale ale femeilor și bărbaților într-o societate concretă.
Oamenii se nasc de sex masculin sau feminin, dar învață să fie fete sau băieți, caremai târziu învață să devină femei sau bărbați
și care sunt rolurile și activitățile potrivite
pentru fiecare și cum să stabilească relații
cu alți oameni. Acest comportament educat
definește genul și determină rolul acestuia.
Astfel, cu sexul te naști – genul se învață.

Feminin
Masculin

Feminin
Masculinsex

gender
Biologic

SocialÎnnăscutComportament învățat

Constant

Se schimbă în timp / spațiu

Universal

Se schimbă în cadrul culturii
concrete și de la o cultură la alta

Rolurile de gen sunt atitudinile și comportamentele dominante pe care societatea le asociază cu
fiecare gen, respectiv cu drepturile și responsabilitățile femeilor și bărbaților. Ele presupun un amestec
de comportamente psihologice, atitudini, norme și valori, pe care societatea le desemnează ca fiind
masculine sau feminine. Acestea sunt învățate și diferă de la o societate la alta, de la o cultură la alta.
Stereotipurile de gen sunt opinii subiective referitoare la caracteristicile femeilor și bărbaților, înlegătură cu trăsăturile feminității și masculinității, care deseori funcționează ca prejudecăți. Limitândfemeile și bărbații la roluri tradiționale, stereotipurile le pot afecta viața personală și profesională.
Printre normele larg răspândite în mai multe societăți este că menirea femeilor în viață este sănască și să crească copii, iar a bărbaților să asigure existența acestora. Acestea au două implicări
majore pentru inegalitatea de gen:
 Divizarea falsă între rolul „productiv” al bărbaților și cel „reproductiv” al femeilor. Așteptările
că numai femeile trebuie să aibă grijă de copii le limitează mobilitatea profesională, dar și
poate duce la excluderea bărbaților din modelul îngrijitorului; Femeile nemăritate, fără copii pot fi considerate ca neîmplinite, incapabile de a ocupa poziții
în politică, business, educație etc. Aceasta deseori rezultă într-un statut social inferior, discriminarea în bază de gen.
În acest context reiterăm faptul că egalitatea de gen se referă la egalitatea în drepturi, egalitatea
în obligațiuni/responsabilități, egalitatea în oportunități. Realizarea rolurilor de gen care corespund
aspirațiilor femeilor și bărbaților, valorificarea identității de gen prin prisma împlinirii personale și
profesionale – oferă sens existenței ambelor genuri.
Recomandări:Fetele și băieții trebuie încurajați să ia decizii vizavi de propria viață nu în baza sex-rolurilor tradiționale, dar în corespundere cu aspirațiile, talentele, dorințele sale.
Școala trebuie să ofere spațiu fetelor și băieților să analizeze rolurile de gen, să identifice impactul
stereotipurilor de gen asupra fetelor și băieților, să valorifice relații de parteneriat.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.

2. Analizați desenul. Care este esența acestuia?

Educaţie pentru sănătate

41

3. Explicați pașii de îmbunătățire a stimei de sine (având la bază figura de
mai jos).
4. Exercițiu: ”Femeia și bărbatul ideal”.
Scopul: Spargerea stereotipurilor
prin explorarea atitudinilor/așteptărilor stereotipe.
Conținut: Fiecare elev primește câte
2 foițe pe care scrie individual timp
de 2 minute răspunsul la 2 întrebări:1) Cum ar trebui să fie o femeie ideală?
2) Cum ar trebui să fie un bărbat
ideal?
În baza foițelor învățătorul/învățătoarea
or cineva din elevi/eleve completează următorul tabel la tablă/flipchart, scriind răspunsurile băieților și fetelor în coloane separate:

ETAPA 1:Încetați să vă maicomparți cu alții.

ETAPA 10:Acționați.

ETAPA 2:
Evitați să vă diminuați prin intermediul unor judecăți
negative.

ETAPA 9:Respectați
propriile voastre
nevoi.

ETAPA 3:Înconjurațiv-vă delucruri pozitive și depersoane pe care săvă puteți baza.

Etapelede îmbunătăţire
a stimei de sine

ETAPA 8:Rezolvați
problemele careintervin.

ETAPA 7:
Trăiți-vă propriaviață și nu viața pe
care alții ales-opentrru voi.

ETAPA 6:
Implicați-vă în
lucrurile sau în
activitațile carevă inspiră.

ETAPA 4:
Recunoașteți-vă
faptele bune sau
realizările.

ETAPA 5:Dați mai mult din
voi persoanelorcare vă
înconjoară.

Cum ar trebui să fie o femeie ideală?

Cum ar trebui să fie un bărbat ideal?

Răspunsurile baieților

Răspunsurile baieților

Răspunsurile fetelorRăspunsurile fetelor

Ce calități, caracteristici sunt specifice doar femeilor?
Ce calități, caracteristici sunt specifice doar bărbaților?
Concluzia: toate caracteristicile sociale pot fi atribuite și femeilor și bărbaților. Deosebirile – doarîn funcții reproductive.
5. Lucrul în grup (4 gr.). Exercițiul ”Avantaje și dezavantaje de a fi fată/băiat”.
Scopul: Depășirea stereotipurilor prin înțelegerea problemelor cu care se confruntă fetele și băieții.
Conținut: Elevii și elevele în 4 grupuri scriu pe flipcharturi opiniile și le discută:1 gr. – avantajele de a fi fată/femeie
2 gr. – avantajele de a fi băiat/bărbat
3 gr. – dezavantajele (problemele) de a fi fată/femeie comparativ cu bărbații
4 gr. - dezavantajele (problemele) de a fi băiat/bărbat comparativ cu femeile
Concluzia: Și băieții/bărbații și fetele/femeile au avantaje și dezavantaje unii față de alții. Deseori
avantajele femeilor sunt dezavantajele bărbaților și invers. Este necesară înțelegerea acestor situații,comunicarea constructivă, relații de parteneriat.
6. Identificați ”Roluri de gen și sex-roluri”.
Scop: Înțelegerea diferențelor dintre rolurile sex/genConținut: De analizat afirmațiile din tabel ș.a. prin prisma rolurilor de gen (sociale) și de sex(biologice)Afirmații
Femeile pot naște copii, dar bărbații nuBăieții sînt mai ageri decât fetele

42

Educaţie pentru sănătateSex

Rol de genFemeile pot alăpta copiii, dar bărbații nuBăieții iubesc să se joace cu mașinile iar fetele cu păpușile
Băieții în adolescență se schimbă vocea, dar la fetițe nu.
Fetele sunt mai ascultătoare decât băieții
Notă: pentru profesori: 1, 3, 5 poziții – sex(roluri biologice), 2, 4, 6 – gen (roluri sociale)
7. Analizați desenul de mai jos (cum funcționează stereotipurile?)

Tema 3. Comunicare și suport social. Educaţia informală – media și rolulei în formarea comportamentelor.
Motto: „Mass - media ne construiește, ne oferă imagini, satisfacții, vise, ne educă, ne culturalizează, ne transforma constituindu-se într-un fenomen social”(Bernard Cathelat)
Cuvinte cheie: comunicare,suport social, educație informală, media, sexism
Comunicarea reprezintă schimbul de mesaje între cel puțin două persoane, din care una emite(exprimă) o informație și cealaltă o recepționează (înțelege), cu condiția ca partenerii să cunoască
codul (să cunoască aceeași limbă). Instrumentul comunicării este limba. Limbajul corpului (mesajetransmise prin tonalitatea vocii, expresia feței, poziția corpului, gesturi, etc.) reprezintă, de asemenea, o parte importantă a comunicării. O bună comunicare presupune combinarea armonioasă alimbajului verbal cu cel nonverbal, paraverbal.
Tipurile de comunicare:– Verbală(mesaje transmise oral, scris și citit)– Non-verbală (exprimată prin semne, gesturi, desene)– Para-verbală (prin sunete)– Comunicare instrumentală
– Comunicare defensivă
– Comunicare asertivă
Comunicarea se realizează pe trei niveluri – dintre care, cel logic (cel al cuvintelor), reprezintă
doar 7% din totalul actului de comunicare, 38% are loc la nivel paraverbal (ton, volum, viteză de rostire) și 55% la nivel nonverbal (expresia facială, poziția, mișcarea etc).
Prin comunicare ne exprimăm gândurile, sentimentele, dorințele, intențiile, experiențele trăite,primim și oferim informații. Din dinamica acestor schimburi, prin învățare, omul se construiește pesine ca personalitate. Capacitatea de a comunica reprezintă o premisă a procesului de construire arelațiilor interpersonale și de integrare socială.

Educaţie pentru sănătate

43

Comunicarea eficientă. Tehnici de comunicare eficientă:– Clar – mesaj, obiectiv clar
– Concis – mesaj exact la subiect– Concret - audiența să aibă o imagine clară a ceea ce vreți să transmiteți
– Corect - utilizarea termenilor corespunzători nivelului de educatie și cunoștintelor persoanelorcu care comunici– Coerent - toate punctele de discuție trebuie să fie conectate între ele și relevante temei principale, tonul și topica textului să fie logice și adecvate– Complet - oferirea informațiilor necesare și aplicabile, astfel să se poată trece la acțiune, dacăe cazul– Curtenitor/Politicos - comunicarea politicoasă este și prietenoasă, deschisă și sinceră.
Ce este suportul social? Sistemul de suport social este un factor important de menținere aechilibrului afectiv, amenințat deseori de factori exteriori. Acesta asigura mecanisme adaptive, semnificative pentru o persoană care are nevoie de susținere în unele situații mai dificile.
Curiozități:Conceptul de suport social se inspiră din lucrările lui Emile Durkheim, sociolog francez care a
produs un studiu de referință asupra cauzelor sociale ale suicidului încă din 1897, – și în care, lipsa
de integrare în rețeaua conexiunilor sociale – anomia – reprezintă un risc sporit pentru suicid.
Suportul social este sistematizat în patru componente:
1. Rețeaua socială;2. Interacțiunea socială;3. Perceperea suportului social;
4. Suportul instrumental.
Ce suport poate fi oferit, în dependență de necesitățile persoanei beneficiare: sprijin afectiv, asistența / ajutor tangibil (asistență financiară, bunuri materiale etc.), informare cognitivă, îndrumare ș.a.
Educaţia informală
Cu voie sau fără voie, omul contemporan trebuie să se informeze tot timpul, în caz contrar se marginalizează și se exclude singur, împingându-se la marginea societății. De aceea, educația individului
trebuie să fie permanentă, incluzând educația formală, non-formală și informală.
Conținuturile media subordonate educației informale impun tinerilor o cultură media cu un sistem
de referință și un limbaj specific ce intră în majoritatea cazurilor într-o contradicție totală cu valorileadevăratei culturi. Tot sub forma unei imagini negative este prezentată și școala care devine perimată, nesemnificativă – mass-media accentuând problemele negative întâlnite în școli.
Tinerii preiau neselectiv idei, atitudini, modele și comportamente, elemente care în loc să susțină
dezvoltarea personală, le-o influențează negativ.
Rolul media în formarea comportamentelor?
A patra putere în stat - așa este denumită – mass-media a devenit în lumea noastră un fel de centru gravitațional în raport cu care se pozitionează toate celelalte segmente ale societății. Mass-media
ne afectează profund, deoarece ea este prezentă constant în viața noastră. Alte instituții pot avea un
impact mai puternic, dar nu unul atât de persistent și profund.
Afilierea familială și prieteniile se schimbă pe masură ce individul se maturizeazăși trece prin diferitele etape ale vieții. Școala ocupă numai o perioadă limitată din existența noastră. Doar o parte dinoameni frecventează, în mod regulat, biserica. In antiteză, mass-media face parte din viața noastră
zilnică și ne însoțește din copilărie până la moarte. In plus, mass-media are o universalitate pe care

44

Educaţie pentru sănătate

nu o are nici o altă instituție: presa oferă un bagaj comun de idei și imagini, care depășește barierelesociale și geografice.
Ce înseamnă, influența mass-media pentru tineri? Poate fi pentru unii un mijloc foarte bun deinformare asupra unor subiecte cum ar fi spațiul cosmic, evenimentele mondene, muzica, politica,arta, educație. Pentru alții ar putea consta în rezolvarea anumitor probleme individuale sau colective,
economice, comerciale, de sănătate, sentimentale. Chiar dacă nu conștientizăm, mass-media ocupă
un loc esențial în toți pașii făcuți de adolescenți în viață. În funcție de aceste influențe ei pot alegechiar direcția de parcurs în viață.3
Mass-media a preluat din rolul familiei și societății în procesul de educare a copiilor, transmite
valori și modele culturale și are un rol important în formarea și comportamentul indivizilor mai ales în
rândul tinerilor. Cu regret, deseori se promovează modele negative.
Adolescența este etapa de formare a personalității, la care se conturează un amestec de idealuri,
radicalism moral și acceptarea unor pseudovalori (care satisfac egocentrismul, narcisismul, individualismul).
In perioada școlară elevul trebuie să fie categoric asupra valului de violență si extravaganță sexuală, drogurilor și modalităților de sfidare a legii, oferite permanent de filmele și emisiunile diferitelor
televiziuni. Astazi, mass-media nu mai garantează, prin ceea ce emit, formarea convingerilor și judecăților morale care să determine o conduită umană sănătoasă și ordinea în viața personală, familială
și socială.
Recomandări:Fetele și băieții, afectați de rețele de socializare trebuie să învețe să fie rezilienți (rezistenți) la
impactul acestora.
Să învețe să accese suportul social de ladiverși specialiști, organizații.
Ce este sexismul? Sexismul – tratamentul
nedemn față de o persoană din cauza genului
acesteia – feminin sau masculin.
Publicitatea sexistă prezintă femeiași bărbatul în toate produsele publicitare în
manieră umilitoare, degradantă și violentă,ofensând demnitatea acestora.
Limbaj sexist: expresii și adresări ce prezintă femeia și bărbatul în manieră umilitoare,degradantă și violentă, ofensând demnitatea
acestora.
Recomandare:
Fetele și băieții trebuie să înțeleagă impactul negativ al publicității sexiste asupra demnității lor
personale și a altor persoane.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.
2. Analizați imaginea de mai jos. Cum este prezentată imaginea băiatului, a fetei? Care poate fi impactul social?
3

http://www.scritub.com/jurnalism/Massmedia-ca-factor-de-influen22963.php

Educaţie pentru sănătate

45

3. Enumerați plus valoarea adusă de comunicarea non-verbală la cea verbală (utilizând ca reper
desenul de mai jos).
4. Lucrul în grup (6 gr.). Identificați avantajele și dezavantajele rețelelor de socializare
asupra fetelor și băieților.
Propuneți soluții de depășire
a impactului negativ.
5. Analizați esența imaginii demai jos în contextul temei
abordate.
6. Organizați un seminar educativ/o conferință: ”Comunicarea eficientă - un pas spre soluționarea problemelor”.

Tema 4. Dependenţă/ independenţă – consecinţe. Luarea deciziilor și
asumarea responsabilităţilor.
Motto: ”Oamenii trebuie iubiți și lucrurile folosite. Haosul lumii de azi este pentru că iubim lucrurile
și folosim oamenii”(Dalai Lama)
Cuvinte cheie: independență, dependență, decizii informate, valori, responsabilități
Ce este independenţa?
Conform DEX, independență este libertatea de a privi ceva în mod independent; situație a unei
persoane care judecă lucrurile și acționează în mod independent.
Nu se poate spune ca există independență totală, ceea ce nu e neaparat un lucru rău, deoarecela un anumit nivel oamenii au nevoie unii de alții pentru a trăi.
Totodată, atunci când persoana are puterea să-și construiască singur (-ă) viața, să fie mulțumit(-ă) de sine și responsabilă de acțiunile sale, poate spune că a făcut primul pas spre independență.
Iar independența emoțională înseamnă că persoana să-și asume responsabilitatea pentru propriileemoții, fără a-i face pe ceilalți responsabili pentru felul în care se simte.
Independența este adânc înrădăcinată în cunoașterea de sine, a nevoilor pe care le avem și înîncrederea în propria persoană.
Recomandări pentru fortificarea independenței:• Cunoaște-te pe tine însuți.
• Să nu te lași influențat (-ă) de ce cred ceilalți despre tine.
• Învață să spui nu.
• Învață să spui ce gândești în mod asertiv și să dai valoare opiniilor tale.
• Acceptă noi provocări.
• Construiește autonomia și respectul de sine.
• Luarea de decizii pe cont propriu reprezintă un pas important către independență.
Dependenţa are mai multe semnificații. Dependența este o stare, respectiv un raport de subordonare. În plan interpersonal dependența este contrariul independenței. Există multe substanțe

46

Educaţie pentru sănătate

și comportamente care pot da dependență. Cele mai des întâlnite sunt: cofeina, tutunul, alcoolul,
drogurile, unele medicamente ș.a.
Conflict de valori – situații în care diferite necesități vin în conflict și, respectiv, persoana estepusă în situația să aprecieze și să identifice necesitatea și valorile mai importante; să ia decizii carenu corespund propriilor valori.
De exemplu: respectarea legii și respectul față de prieteni (trebuie să depun mărturie despre jafulsăvârşit de prieteni sau nu); imaginea de sine și banii (pot să câștig mai mulți bani dacă fac lucrul meu
mai repede, dar de calitate mai proastă).
Există situații când oamenii au un comportament care se află în contradicție cu propriile valori.
Astfel de cazuri pot provoca probleme de sănătate mintală (agresivitate, stres, depresie sau anxietate acută) și psiho-somatice (dureri de burtă, dureri de cap, încordare). Dacă comportamentul contradictoriu se repetă des, valorile se schimbă. De exemplu, un tânăr/o tânără prima dată s-a îmbătat încompania prietenilor, a doua zi s-a simțit foarte prost, a avut remușcări și i-a fost rușine să dea ochii
cu părinții. Dar după ce consumul de alcool devine unul obișnuit la fiecare petrecere, el/ea nu mai areremușcări și devine agresiv când părinții îl/o dojenesc.
Dilemă - situație în care o persoană este nevoită să aleagă între două soluţii cu perspective
aproximativ egale, dar impact diferit. Deseori, dilema este rezultatul conflictului dintre diferite valori
și alegerea comportamentului depinde de valoarea care este mai importantă, dar și de capacitatea
de a lua decizii.
Factorii care influențează poziția valorilor:• Necesitățile personale (hrană, îmbrăcăminte, gadjeturi, comunicare, curiozitate, atracție sexuală, dorința de a influența și de a fi apreciat, siguranța etc.).
• Oamenii cu care comunici (familia, prietenii, profesorii, preotul, colegii de școală etc.).
• Legile statului (care promovează/apără anumite valori).
• Rețelele de socializare (Instagram, Facebook ș.a.).
• Mass-media (televiziune, radio).
• Publicitatea (imaginile și mesajele de pe panourile publicitare și clipurile publicitare).
Luarea deciziilor este o competență importantă în viață. Zilnic ne confruntăm cu decizii, iar în
timp ce unele sunt simplu de luat, altele ne provoacă adevărate probleme. Procesul decizional, cafuncție a gândirii, poate fi influențat de mai mulți factori.
Totodată, un alt aspect interesant este multitudinea stilurilor decizionale (planificat, agonizant,
impulsiv, intuitiv, delăsător, fatalist, compliant, paralitic) care diferă de la o persoană la alta și care pot
fi o adevărată provocare pentru persoana concretă.
••Decizie informată - specialiștii recomandă oabordare cȃt mai informată și mai rațională cu
referire la diverse situații pentru a lua decizii
corecte.
Iar asumarea responsabilităţii este modulîn care oamenii aleg să trăiască. Asumarea
responsabilității în orice situație poate aduce beneficii foarte mari pe viitor, atât în viața
personală, cât și în cea profesională, dar necesită dedicație, muncă asiduă, verticalitate
ș.a.

Educaţie pentru sănătate

47

Manipularea psihologică este un tip de influență socială care urmărește schimbarea percepției sau comportamentului celorlalți cu ajutorul unor tactici ascunse, amăgitoare sau chiar abuzive.
Pentru că manipulatorul își urmărește doar propriile interese, deseori în detrimentul altora, aceste
metode pot fi considerate exploatatoare, imorale și înșelătoare.
Totodată, influența socială nu este în mod necesar negativă. De exemplu, doctorii pot încerca săconvingă pacienții să renunțe la obiceiurile nesănătoase. În general, influența socială este percepută
ca fiind inofensivă atunci când se respectă dreptul celui influențat de a alege. În funcție de context șimotivații, influența socială poate fi considerată manipulare ascunsă.
Pe parcursul lecţiei pot fi propuse elevilor, următoarele:
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentați motto-ul, făcând referință la tema lecției.
2. Scrie-ți cuvintele cu care se asociază noțiunea de DEPENDENȚĂ și INDEPENDENȚĂ. Ce transformări ați sesizat?
3. ”Prioritizarea valorilor”. Lucrul individual – fiecare elev/elevă scrie în caiet 7 valori pe care leconsideră cele mai importante. Apoi în grupuri se discută valorile fiecăruia și se negociază –identificarea doar a trei valori – la care s-a convenit de comun acord. Cum s-au simțit cei care au
fost nevoiți să cedeze? Au avut suficiente argumente în favoarea valorilor sale, au fost auziți, au
fost presați de alții să cedeze? Cum s-au simțit când au reușit să ia decizii de comun acord?
4. Analizați cuvintele A.E.Roosevelt, care este sensul acestora?
5. Aduceți argumente pentru soluționarea dilemei:
Dilema 1:Maria știe că fumatul dăunează sănătății. Colegul de clasă Ion, care îi propuneMarieisă
fie prieteni, fumează demult, spune că a fuma
este ”cool!”, iar informațiile despre dauna fumatului sunt niște brașoave. Fiind împreună cu
prietenii în cafenea, Ion propune Mariei o țigară – ”Ești cu mine – să fim împreună, fii matură”.
Opțiunea A: Maria acceptă țigaraOpțiunea B: Maria refuză țigara
Discuţii.
Dilema 2. Catincuța și Oleg se întâlnesc deEtapele procesului de disciplinare emoțională/aproximativ 3 săptămâni. Oleg este student laluare a deciziilor:
colegiu, Catincuța – elevă în clasa 11. Oleg consideră că ei deja sunt gata pentru relații intime,
CAUZA – identifică cauza imediată a emoțiilor
motivând că el are nevoie de relație sexuală, iar
TRUP – stabileşte locaţia şi intensitateadacă ea nu acceptă – va pleca. Dacă îl iubeșsenzațiilor/reacțiilor fizice
te – să-i demonstreze prin acceptarea relației
MINTE – identifică gândurile, convingerile și
sexuale. Catincuța a fost educată că o relație
imaginile ce însoțesc reacțiile fizice
intimă poate avea loc doar în căsnicie.
SPIRIT – observi ce parte a ta este scoasă laOpțiunea A: Catincuța refuză relațiile sexuale;
lumina de felul în care reacționezi la situația
Opțiunea B: Catincuța acceptă relațiile sexuale.
curentă
Discuţii.
6. Identificați specificul etapelor prezentate în figura alăturată.

48

Educaţie pentru sănătate

ALEGERE – faci o alegere de disciplină
emotională și o pui în aplicare pentru a aborda
constructiv problema aparută.

MODULULVSănătatea reproductivăModulul V

Clasele X-XIISănătatea
reproductivă
Tema 1. Comportament sexual: valori,
toleranţă şi limite
Motto: „Suntem răspunzători pentru Univers, fiindcă noi suntem Universul.”(Paulo Coelho)
Termeni-cheie: valori, limite, comportament, sex.
Comportamentul sexual (activităţile sexuale) reprezintă
maniera în care oamenii experimentează şi îşi exprimă sexualitatea. Oamenii se angajează într-ovarietate de acte sexuale, pentru o mare varietate de motive. Obiectivul activităţii sexuale este, îngeneral, acela de a primi plăcere. Acestea includ şi comportamente sau acţiuni (strategii) care au
scopul de a trezi interesul partenerului sau a partenerei faţă de persoana de alături.
Activităţile sexuale umane au o serie de aspecte fizice, biologice şi emoţionale. Din punct devedere biologic, se referă la mecanismul reproductiv, adică instinctual de reproducere. Aspecteleemoţionale reprezintă legăturile de ataşament care se formează între parteneri, dat fiind faptul căaceştia se implică în activităţile sexuale comune. Aspectele fizice ale sexualităţii variază de la consideraţii de ordin medical la consideraţii deordin psihologic sau sociologic.
În anumite culturi, viaţa sexuală este acceptată doar dacă se întâmplă în cadrul căsătoriei, deşi, în general, în lume relaţiile sexuale premaritale sau în afara unei căsătorii
sunt foarte răspândite.
În unele ţări, anumite activităţi sexuale
sunt ilegale. Altele sunt considerate împotriva normelor sociale. De exemplu, relaţiile
sexuale cu o persoană minoră sau violul suntpedepsite în majoritatea statelor lumii.
Este important ca persoanele care sunt
implicate în relaţii sexuale să aibă mai mult

Educaţie pentru sănătate

49

de 16 ani şi relaţia intimă să aibă loc cu acordul ambilor parteneri.
Sunt un şir de forme de sex deviante, patologice, pentru care persoanele sunt penalizate.
Relaţiile sexuale fac parte din spectrul larg de relaţii interumane, de aceea calitatea acestora depinde, în mare măsură, de capacitatea persoanei de a relaţiona în cuplu.
În general, o relaţie interumană nu se poate dezvolta fără existenţa unor valori comune. Asemănarea dintre aceste valori generează şi menţine forţa de coeziune a unui cuplu. Mai multe teorii,
extrem de cunoscute – de ex., cele ale lui Sigmund Freud, arată că afinităţile de cuplu se bazează
pe concordanţa valorilor socioculturale şi de comunicare afective între parteneri. De aici pleacă ofertele, cadourile afective, spirituale şi sexuale. Atitudinile, comportamentele şi ideile bazate pe valori
comune asigură longevitatea şi evoluţia unui cuplu.
În lipsa acestui acord, relaţia se erodează şi se zdruncină.
Valorile sunt diferite de la individ la individ şi reprezintă modul prin care decidem să luăm în considerare viaţa, principiile unui contract pe care am hotărât să îl încheiem pentru a înainta în viaţa decuplu. Ele rezultă din educaţia pe care am primit-o, din structura personalităţii noastre, din mediul
cultural şi social în care trăim. Relative şi particulare, ele sunt arareori identice la două fiinţe. Esteadevărat că, dacă sunt radical opuse, cuplul nu va putea merge prea departe.
De aceste valori depinde modul în care fiecare îşi va ierarhiza priorităţile şi nevoile. Ele ne vor ghida viaţa de cuplu, dar şi pe cea socială: Partenerul va fi fidel sau fidelitatea pentru el nu este decât
secundară? Ajutorul reciproc este pentru el o valoare fundamentală sau acordă mai multa importanţă
competiţiei? Familia este sacră în ochii lui?
Incompatibilitatea valorilor poate deveni problematică atunci când familia se măreşte.
Regulile de educaţie pentru copii se stabilesc în funcţie de ceea ce fiecare partener consideră
primordial.
Ce e de făcut?
Schimbare. Pentru a evita şocul valorilor, cea mai bună, dar şi cea mai grea soluţie este anticiparea: trebuie să-ţi cunoşti bine partenerul înainte de a face împreună planuri. Valorile şi prejudecăţile
fiecăruia pot fi aflate graţie unor discuţii despre viaţă, societate, familie.
Acceptare. Simplul fapt că doreşti să-ţi împarţi cu cineva viitorul înseamnă, poate, cel mai adâncşi mai subtil compromis din viaţa de cuplu. Relaţia de cuplu este definită drept creaţia comună a douăpersoane, una cu ajutorul celeilalte, un mod de a convieţui, de a trăi unul pentru celălalt.
Compromisurile apar ca urmare a evaluării aşteptărilor proiectate pe baza experienţei din familia
de origine.
Împărtăşirea istoriei familiale. Pentru a ajuta partenerii să îşi cunoască valorile, dar şi pentru a
le armoniza, fiecare dintre ei trebuie să cunoască viaţa de familie a partenerului. Cu ajutorul împărtăşirii acestor povestiri, prin transmiterea lor ulterioară către copii, istoria unuia devine şi a celuilalt:poveştile unei noi familii.
Valorile comune. În lipsa acestora, partenerii au posibilitatea să îşi plieze valorile unele pe altele.
Din acest „amestec” trebuie să apară nu valorile fiecărui partener în parte, ci valorile noului cuplu,pregătit să îşi inventeze propria istorie.
“Iubirea învinge totul şi ne învaţă să fim mai toleranţi”. Este un gând pe care îl auzim foarte des,dar există cupluri în care acesta nu-şi ”are locul”. Pentru că nu există destulă dragoste sau pentru căpartenerii nu sunt capabili să treacă peste orgolii şi “idei fixe”.
Foarte multe persoane nu îşi găsesc timp îndelungat un partener de viaţă, deoarece nu suntdispuse să accepte un om alături cu defecte sau care se comportă altfel decât cred ele că ar trebui
s-o facă. De obicei, aceste persoane sunt la fel de intolerante şi cu ele însele, ceea ce le provoacă,50

Educaţie pentru sănătate

deseori, stări de depresie şi de vinovăţie puternică la cea mai mică greşeală comisă sau imperfecţiune pe care şi-o descoperă.
Într-adevăr, nu este foarte uşor să accepţi diferenţele, dar trebuie să înveţi să faci acest lucru, maiales dacă îţi iubeşti partenerul şi îţi doreşti ca relaţia să dureze.
Psihologii susţin că intoleranţa din cuplu poate avea rădăcini adânci în copilărie, în comportamentul pe care părinţii l-au avut faţă de cel care, ajuns la maturitate, nu este capabil să accepte diferenţele dintre el şi persoana iubită.
Lipsa toleranţei în cuplu este un motiv tot mai des întâlnit, care, frecvent, duce la divorţ. De ce?
Pentru că “intolerantul” refuză să se ierte pe el însuşi, nu este suficient de matur să uite intoleranţa
părinţilor sau, pur si simplu, nu vrea să înveţe să comunice cu partenerul.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Lecţie-dezbatere Comportament sexual – valoare şi sănătate.
3. Identificaţi tipurile de comportament sexual acceptat în societate.
4. Redactaţi un eseu cu titlul Toleranţa în cuplu.

Tema 2. Comportament sexual sigur versus comportament riscant.
Impactul acestora asupra sănătăţii
Motto:“Ai libertatea de a alege, dar eşti constrâns de consecinţele alegerilor tale.”(Anonim)

Termeni-cheie: comportament, sex, siguranţă, risc, sănătate.
Sănătatea este lucrul cel mai important pentru care trebuie să luptăm în ziua de azi, deoarecede ea depind toate activităţile pe care le desfăşurăm, evoluţia vieţii fiecăruia dintre noi şi a urmaşilor
noştri.
Sănătatea reproductivă este o stare fizică, mentală şi socială, nu doar absenţa bolii sau a infirmităţii,în ceea ce priveşte sistemul reproducerii, funcţiile şi procesele sale. Sănătatea reproductivă presupunecă oamenii pot avea o viaţă sexuală satisfăcătoare şi nepericuloasă şi dispun de posibilitatea de ase reproduce şi de libertatea de a decide să facăacest lucru, când doresc şi cât de des doresc.
Viaţa intimă nu vine doar cu valuri de plăcere, ci şi cu ameninţări din cele mai mari pentrusănătatea noastră. Căci odată începută, aceasta ne obligă să ne protejăm. Dar dacă avem dubii, trebuie să ne adresăm specialiştilor, asigurându-ne că suntem sănătoşi sau să ne tratăm,dacă este cazul.

Educaţie pentru sănătate

51

Pentru a putea adopta un comportament sigur, un adolescent are nevoie:• să ştie că există mijloace de control al fertilităţii şi de evitare a sarcinii nedorite;• să ştie de unde poate să obţină informaţii despre planificarea familială;• să ştie că avortul poate duce la complicaţii somatice şi psihologice;• să ştie de unde poate să obţină mijloace de protecţie împotriva avortului;• să ştie să folosească metode contraceptive;• să ştie unde să se adreseze în cazul în care are probleme;• să ştie că există boli care evoluează fără semne şi se transmit pe cale sexuală;• să ştie cum se transmit ITS şi HIV;• să ştie că există mijloace de protecţie împotriva ITS/HIV, cum să le utilizeze;• să ştie că este bine să îşi controleze periodic starea sănătăţii;• să ştie cum să ia o decizie;• să ştie ce înseamnă responsabilitatea şi să îşi asume responsabilităţi; să ştie să aplice ceea ceştie pentru a-şi rezolva problemele legate de sexualitate.
Comportamentul sexual riscant este orice activitate cu conotaţie sexuală în care este implicat
adolescentul şi care îi poate afecta sănătatea fizică, mentală şi imaginea socială.
 Activitate sexuală sub 16 ani; Sex neprotejat (sarcină, ITS/HIV); Multipli parteneri; Sex comercial; Relaţii ocazionale; Pornografie;
 Violenţă sexuală; Sexting; Sex în urma utilizării de substanţe toxice.
Fiind antrenat în relaţii riscante, adolescentul îşi pune în pericol sănătatea.
Pentru fete/băieţi consecinţele unui comportament riscant pot fi:• Sarcină precoce şi nedorită;• Maladii ITS;
• HIV;• Hepatita B, C;• Întreruperea sarcinii;• Urmările după viol, sexting;• Stres, depresie, tentative de suicid;• Fugă de acasă;• Performanţe academice joase;• Abandon şcolar;• Trafic de fiinţe umane;• Infertilitate/copii cu probleme de sănătate.
Discuţiile despre sexualitate acoperă golul informaţional şi curiozitatea adolescenţilor, ei află că
un comportament sexual este o monetă cu 2 faţete – riscant şi nonriscant, ei învaţă să analizeze şi să
ia decizii în cunoştinţă de cauză.
Sexualitatea şi sexul ”intră” inevitabil în viaţa adolescenţilor. De aceea, este important ca ei săînţeleagă responsabilitatea pe care trebuie să şi-o asume şi să o valorifice la maximum.

52

Educaţie pentru sănătate

SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Identificaţi situaţii de comportament riscant printre adolescenţii din comunitatea voastră.
3. Elaboraţi un flyer despre riscul sexului neprotejat.
4. Identificaţi structurile medicale unde se pot adresa adolescenţii după ajutor specializat,
informaţie sau măsuri de protecţie.

Tema 3. Rolul părinţilor în educaţia adolescenţilor pentru menţinereasănătăţii sexual-reproductive
Motto:„Nu tu alegi familia. Aceasta este un dar de la Dumnezeu pentru tine, aşa cum tu eşti unulpentru ea.”(Desmond Tutu)

Termeni-cheie: părinţi, sănătate, adolescent, educaţie.
Astăzi, este ”în vogă” o nouă modalitate de comunicare între părinţi şi adolescenţi, bazată peempatie, pe încredere şi autonomie, pe responsabilizare şi relaţionare. Părintele se poziţionează
într-o relaţie echilibrată cu adolescentul, asumându-şi rolul de facilitator al comunicării. De
aceea, adolescentul devine, în mare măsură, autorul propriei sale vieţi, îşi dezvoltă încrederea însine, depăşind mai uşor conflictele cu părinţii, cu ceilalţi sau cu sine.
Totuşi, uneori, părinţii nu reuşesc să-şi înţeleagă copilul, să-i înţeleagă nevoile şi frământările,
iar copilul se retrage, evită orice dialog cu aceştia. De aici apar şi golurile în comunicare. Mulţi
părinţi consideră greşit că adolescenţii se comportă rebel şi agresiv doar pentru a-i enerva sau
pentru că sunt răsfăţaţi şi obraznici. Motivele pentru care aceştia cad în capcana comportamentelor agresive sau de risc sunt mult mai profunde şi provin din suferinţele lor interioare, dinfrământări şi confuzii, pe care mulţi părinţi nu le înţeleg. Nu hainele şi accesoriile excentrice pecare le poartă (cercei în nas, tatuaje) ar trebui să îi îngrijoreze pe părinţi. Înclinarea copilului sprecomportamente de risc trebuie să le ridice semne de întrebare şi să-i determine să caute ajutorde specialitate, pentru a-l ajuta să depăşească posibilele traume, care l-au împins spre aceste
alegeri.
Comunicarea cu adolescentul este cel mai important instrument de educaţie de care trebuie să
profite părintele. Aceasta este esenţială în stabilirea unei legături apropiate cu el, în reuşita înţelegerii
comportamentului său. Comunicarea îl poate ajuta pe tânăr să se dezvolte armonios şi să-şi găsească
echilibrul interior.
Părinţii trebuie să lase la o parte furia sau disperarea şi să caute căi de a pătrunde în mintea copilului, de a-i cunoaşte grupul de prieteni, pentru a-l susţine în efortul de a se regăsi pe sine şi de a-şigăsi locul în această lume.

Educaţie pentru sănătate

53

Relaţiile părinţi-adolescenţi
Copilul care vorbea întruna şi punea omie de întrebări pe minut, acum şi-a redus vocabularul la câteva expresii monosilabice de genul: „nu ştiu”, „poate”, „amuitat”, „ha?”, „nu”, „aha”, „cine... eu?” etc.
În afară de acestea, aparatul de recepţie
nu înregistrează decât mormăieli, mârâieli, bombăneli şi tânguieli, iar puntea decomunicare a dispărut, părinţii şi adolescenţii par a vorbi două limbi diferite.
O mare parte din părinţi provin din familii în care nu li s-au oferit prea multe informaţii despre
schimbările fizice din adolescenţă, despre dezvoltarea sexuală, despre relaţiile de prietenie cu persoane de sex opus sau despre cum să facă faţă presiunii anturajului.

Sfaturi pentru părinţi
Comunicând cu adolescentul/a:• Fii sincer cu tine şi cu el/a.
• Spuneţi-i că veţi răspunde la orice întrebare, dacă nu veţi şti, veţi căuta împreună răspunsul.
• Dacă vă jenaţi să vorbiţi pe teme intime şi delicate, spuneţi-i copilului ce simţiţi.
• Întrebaţi-l ce părere are despre o ştire ori un film care atinge tema sexualităţii.
• Ascultaţi-i opiniile, întrebaţi ce părere au semenii lui.
• Utilizaţi un limbaj obişnuit. Dacă folosiţi termeni medicali, asiguraţi-vă că tânărul îi înţelege.
• Discutaţi pe teme delicate în situaţii fireşti (plimbare, la cafenea, în bucătărie).
• Discutaţi fără martori, fără persoane străine.
• Discutaţi calm şi lejer.
• Respectaţi confidenţialitatea.
Temele despre care părintele trebuie să vorbească cu adolescentul
Raporturile părinţi-copii sunt plasate sub semnul unei căutări reciproce, al înţelegerii şi al aprobării. Adolescentul, după ce a atins un prim palier al echilibrului sufletesc, doreşte să se apropie depărinţi şi să le arate afecţiunea sa: acum este politicos, gata oricând să iasă împreună cu adulţii la oplimbare, la un film. De obicei, este plin de afecţiune faţă de fraţii şi surorile mai mici, care preferă
compania acestuia, mai mult decât cea a părinţilor.
Adolescentul se destăinuie cu plăcere părinţilor, este vârsta confidenţelor legate de primele sale
flirturi; în schimb, le cere părinţilor confidenţe asupra trecutului lor sentimental. Ei sunt dispuşi să
asculte punctul de vedere al celor mai în vârsta. Această înţelegere, care este totuşi relativă, poate,fără îndoială, să ducă la evitarea multor experienţe sexuale premature şi traumatizante. Adolescentul
se vede adult şi revendică drepturile unui adult. Dar deoarece maturitatea lui fizică şi intelectuală nu
corespunde unei maturizări sociale, care i-ar permite să aibă statutul de persoană autonomă, conflictele sunt numeroase şi inevitabile.
Educaţia sexuală a copilului trebuie ancorată în adevăruri biologice. Acestea sunt descoperirile incontestabile din ştiinţele exacte, care pur şi simplu nu se dezbat. Populare sau nu, aceste descoperiri

54

Educaţie pentru sănătate

trebuie să stea la baza educaţiei sexuale din sec. XXI. Ignorarea acestoradevăruri cauzează suferinţă şi boli,îi determină pe tineri să nu poată
aprecia sau experimenta profunzimea şi puterea intimităţii adevărate.
Adolescenţii trebuie să înţeleagă că sexualitatea este ca un foc. Înfuncţie de împrejurări, focul poate
lumina şi încălzi sau poate distruge.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Identificaţi regulile de comunicare părinţi-adolescenţi.
3. Joc de rol Negocieri cupărinţii pentru participare lao serată şcolară.
4. Identificaţi temele pentru
discuţii pe subiecte delicate
cu fete/băieţi.

Tema 4. Comunicarea în relaţia de cuplu şi responsabilităţile
Motto:”Dragostea nu înseamnă să priveşti unul la celălalt, ci să priviţi împreună în aceeaşi direcţie.”(Antoine de Saint-Exupery)

Termeni-cheie: cuplu, relaţii, comunicare, negociere.
Oamenii au mare nevoie de intimitate, au nevoie să iubească şi să fie iubiţi. Cu toate acestea,ei întâmpină multe dificultăţi în a oferi şi a primi iubire, dat fiind că puţini ştiu ce înseamnă o relaţie
sănătoasă. Pentru o relaţie de cuplu armonioasă, dragostea nu este de ajuns, mai e nevoie şi de alţifactori.
Primul lucru de care e bine să ţinem seama este modul cum ne alegem partenerul. Suntem atraşi de oameni din diverse motive: ne amintesc de cineva din trecut, ne simţim importanţi, ne oferă
atenţie, cadouri etc.

Educaţie pentru sănătate

55

Într-o relaţie, contează şi caracterul, şi
personalitatea, şi valorile partenerilor. Nu
confundaţi sexul cu dragostea, mai ales la începutul unei relaţii, atracţia şi plăcerea sexuală
deseori sunt considerate dragoste.
Comunicaţi, spuneţi de ce aveţi nevoie înrelaţie, întrebaţi partenerul/a ce îşi doreşte, nuîncercaţi să îi ghiciţi gândurile. Dezacordurile
nu distrug o relaţie, ci nediscutarea lor.
Dacă nu vă place ce face sau ce spune partenerul, întrebaţi-l de ce procedează astfel.
Discutaţi şi exploraţi, fără a face presupuneri.
Rezolvaţi problemele atunci când apar, fără să lăsaţi sentimentele să clocotească. Ceea ce nu
merge bine într-o relaţie, adesea poate răni sentimentele celuilalt, partenerii începând să se apere,să se dezvinovăţească şi astfel devin străini sau
chiar duşmani.
“Este bine să discutăm pe mal, până ne urcăm în barcă.”Învăţaţi să negociaţi. Relaţiile moderne nu
se mai bazează pe rolurile stabilite de societate. Cuplurile îşi creează propriile reguli, astfelîncât fiecare acţiune cere negociere. Negocierea funcţionează mai bine atunci când exista
bunăvoinţă. Ascultaţi cu atenţie temerile şi nemulţumirile partenerului, fără să judecaţi. Apropierea nu are loc pur şi simplu, este nevoie de un efort constant pentru a o menţine. În absenţa ei,
oamenii se îndepărtează şi sunt deschişi la aventuri. O relaţie bună este un proces îndelung, carenecesită atenţie permanentă.
O relaţie este acordul de a petrece viitorul împreună; de aceea, verificaţi permanent dacă sunteţi
pe acelaşi drum.
Sexul este bun. Să faci sex este uşor, maigreu este să obţii intimitatea – pentru aceasta,
se cere onestitate, deschidere, dezvăluire desine, împărtăşirea temerilor, a tristeţilor, a îngrijorărilor, dar şi a speranţelor şi a viselor.
Cereţi-vă scuze! Oricine poate face o greşeală, dar pentru a avea o relaţie bună, este important să-ţi doreşti să repari greşeala.
Respectul de sine este fundamental într-o relaţie sănătoasă. E mult mai uşor să te placă cineva
atunci când te placi tu însuţi. Cu cât mai multe roluri au oamenii, cu atât mai multe surse de stimă desine au la îndemână. Iar munca este una din aceste surse.
Împărtăşeşte-i partenerului/ei interesele şi preocupările tale. Implică-l în ele, pentru a menţine
şi a îmbogăţi relaţia.
Cooperează şi împarte responsabilităţile. Relaţiile merg bine atunci când oferi şi primeşti. Sta-

56

Educaţie pentru sănătate

biliţi o listă de responsabilităţi, dar fiţi şi flexibili
atunci când cineva nu-şi poate onora obligaţiunile.
Păstrează-ţi energia şi ai grijă de sănătatea ta. Admite faptul că toate relaţiile auurcuşuri şi coborâşuri; nicio relaţie nu mergebine tot timpul; dar, lucrând împreună asupraei în perioadele dificile, o va face mai puternică.
Putem învăţa şi din relaţii proaste: A evada dintr-o relaţie nereuşită nu e o soluţie, căci, pe viitor, poţi repeta aceleaşi greşeli. Foloseşte această relaţie ca pe o oglindă în care să te vezi pe tine însuţi, pentru a înţelege ce parte din tine a creat
această relaţie. Schimbă-te pe tine înainte de a schimba relaţia.
“În cuplu drepturile se împart la 2, iar responsabilităţile se înmulţesc cu 2”. Fiecare cuplu
are anumite responsabilităţi şi îşi asumă anumite riscuri, îşi stabileşte anumite reguli. Deşi sunteţi
într-o relaţie, fiecare dintre voi este liber şi independent, poate face orice îşi doreşte fără să ceară
permisiunea celuilalt. Eşti liber, dar şi responsabil pentru această relaţie.
Cuplul poartă toată responsabilitatea pentru urmaşii care vor apărea în viaţa lor. Copiii trebuie să se nască atunci când părinţii sunt pregătiţi pentru acest eveniment miraculos, copilul
trebuie să fie dorit şi aşteptat. Adolescenţa nu este vârsta potrivită pentru rolul de părinte, căciar fi vorba de un “copil cu copil în braţe”. În situaţia dată responsabili vor fi adulţii, adică părinţii
adolescenţilor.

SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei.
2. Identificaţi responsabilităţile fiecărui partener.
3. Joc de rol Negocierea în cuplu pentru o călătorie la mare.
4. Dezbateri Rolul mamei şi cel al tatălui în educaţia copiilor.

Tema 5. Testarea voluntară la ITS şi HIV/SIDA. Servicii disponibile
de testare şi tratament
Motto: “Te priveşte! Priveşte pe fiecare! Cunoaşte-ţi statutul HIV!”(Sloganul Zilei Internaţionale de combatere a HIV/SIDA 2018)
Termeni-cheie: infecţie cu transmitere sexuală, testare, virus.
Ce este HIV?
HIV este un virus care afectează organismul uman. Oamenii se pot infecta cu HIV numai de la alţioameni.

Educaţie pentru sănătate

57

HIV înseamnă Virusul Imunodeficienţei Umane. O persoană cu HIV este numită corect “persoană
HIV pozitivă” sau “persoană care trăieşte cu HIV”. Alţi termeni ar putea fi clasificaţi drept discriminatorii.
De ce este periculos?
Sistemul imunitar reprezintă un grup de celule şi organe care apără organismul de viruşi şi
infecţii. Sistemul imunitar uman, de obicei, depistează şi ucide viruşii destul de repede.
Dacă sistemul imunitar atacă şi ucide viruşii,care este problema?
Diferiţi viruşi atacă diferite părţi ale corpului –unii pielea, alţii plămânii etc. Ceea ce face HIV
atât de periculos este faptul că el atacă sistemul
imunitar – anume acel sistem care, în mod normal, luptă cu viruşii. În particular, HIV atacă un tip special de celule ale sistemului imunitar, cunoscute sub denumirea de limfocite CD4 (T4). Odată ce apătruns în organism, sistemul imunitar nu va scăpa de el pe deplin niciodată.
O simplă examinare nu poate arăta dacă o persoană este infectată cu HIV. Infecţia poate fi detectată printr-un test de sânge după aproximativ trei luni de la pătrunderea virusului în organism.
Această perioadă se numeşte “seronegativă” ori “fereastra imunologică”. O persoană poate să arateşi să se simtă foarte bine timp de mai mulţi ani fără a şti că este infectată cu HIV. Însă odată cu slăbirea sistemului imunitar, ea devine extrem de vulnerabilă la boli, multe dintre care înainte puteau fi
tratate foarte uşor.
Ce prezintă SIDA?
Sistemul imunitar afectat nu este vulnerabil doar la HIV, ci şi la atacurile altor infecţii. Organismul
nu va mai putea lupta cu multe din bolile care nu prezentau nicio problemă în trecut.
Odată cu trecerea timpului, starea de sănătate a persoanei HIV pozitivă se înrăutăţeşte din ce în
ce mai mult, până în momentul (de regulă, după câţiva ani de la infectare) în care se îmbolnăveşte
de o boală severă. Anume în acest stadiu se spune că persoana are SIDA – Sindromul Imunodeficienţei Achiziţionate, o stare extrem de serioasă. La stadiul dat organismul nu se prea poate apără deinfecţii.
Fără tratament medical, infecţia HIV progresează până la stadiul SIDA în medie timp de zece ani,dacă persoana beneficiază de un regim alimentar rezonabil. În regiunile cu resurse limitate, cu alimentaţie proastă, virusul dezvoltă mul mai repede SIDA.
Medicamentele antiretrovirale pot prelungi perioada de tranziţie de la infecţia HIV la apariţia SIDA.
Terapia combinată este foarte eficientă şi poate prelungi viaţa persoanei infectate.
În Moldova, tratamentul antiretroviral (TARV) este gratuit şi garantat de stat.
Cum se transmite HIV?
Virusul HIV se găseşte în sângele şi în fluidele sexuale ale persoanei infectate, precum şi în laptele
mamelor infectate. Transmiterea are loc atunci când în organismul altei persoane pătrunde o cantitate suficientă de fluide.
Căile prin care te poţi infecta cu HIV:• Sangvină (transfuzie de sânge şi preparate de sânge netestate, instrumente nesterile, contact accidental cu sânge infectat ş.a.);• Sexuală (orice tip de relaţii sexuale neprotejate);• Mamă-făt (de la mama infectată în timpul sarcinii, naşterii, alăptării).

58

Educaţie pentru sănătate

Lichidele riscante pentru contaminarea cu HIV sunt: sângele, sperma, eliminările vaginale, laptele matern. HIV nu se transmite prin:• Utilizarea în comun a veselei şi tacâmurilor;• Înţepături de insecte/animale;• Atingeri, îmbrăţişări sau strângere de mână;• Mâncare gătită de o persoană HIV pozitivă;• Toaletă/baie/piscină;• Transport public.
Diagnosticarea infecţiei HIV
Deoarece persoana infectată arată perfect sănătoasă, pentru depistarea portajului de HIV se va testa
un lichid al organismului uman la anticorpii HIV.
La moment, în ţară se practică testul rapid dual (la HIV şi sifilis), rezultatul fiind gata în 20 min.
Acest test este gratuit. Se efectuează pentru persoanele mai mari de 16 ani, cu acordul acestora.
Dacă adolescentul nu a împlinit vârsta de 16 ani, testarea se face cu acordul acestuia şi al părinteluiori al tutorelui. Testarea poate fi efectuată la toate Centrele de Sănătate din localitate, la Centrele deSănătate Prietenoase Tinerilor din raion, la medicul
dermatovenerolog sau infecţionist şi este benevolă,confidenţială, gratuită, posibil anonimă.
Căile de prevenire a infecţiei HIV
1. Pentru calea sangvină – testarea sângelui
şi a preparatelor sangvine, evitarea utilizării
instrumentelor personale, folosirea instrumentelor de unică folosinţă, sterile.
2. Pentru calea sexuală – utilizarea corectă a prezervativului, relaţii monogamice, fidelitate
reciprocă în cuplu.
3. Pentru calea mamă-făt – testarea anticoncepţională a cuplului, testarea gravidei, tratament
antiretroviral în caz de HIV(+), refuzul alăptării la sân.
Luând în consideraţie răspândirea infecţiei HIV în lume, Organizaţia Mondială a Sănătăţii a stabilit
ziua de 1 Decembrie – Ziua Internaţională de Combatere a HIV/SIDA. Persoanele implicate în activităţile de combatere a HIV/SIDA poartă în piept o panglică roşie – semnul toleranţei faţă de cei cetrăiesc cu această maladie.
Infecţii cu transmitere sexuală
ITS este un termen generic aplicat pentru o serie deboli infecţioase care se transmit pe cale sexuală (vaginal,
anal şi oral). Incidenţa acestor boli se menţine ridicată, înciuda progreselor realizate de medicina modernă în diagnosticarea, tratarea şi vindecarea lor.
Cauzele ITS-urilor
În marea majoritate a cazurilor, agenţii patogeni pătrund în organism prin membranele mucoase –suprafeţele vaginului, uretrei, anusului şi cavităţii bucale. Pătrunderea în circuitul sangvin a agenţilor
patogeni este facilitată de orice tăietură sau leziune.

Educaţie pentru sănătate

59

Cele mai frecvente ITS sunt:––––chlamidia;
herpesul genital;
gonoreea;
hepatita B;

–
–
–
–

infecţia HIV;virusul papiloma uman (HPV);
sifilisul;tricomoniaza.

Simptomele ITS
Pacienţii care observă scurgeri neobişnuite ca aspect, culoare sau miros, orice fel de durere cu
localizare în zona genitală trebuie să se adreseze cât mai repede medicului specialist.
Iată câteva dintre semnele şi simptomele ITS care ar trebui să alerteze bolnava:– prurit în zona genitală şi eliminări;– dureri în timpul raportului sexual, în timpul urinării sau în zona pelviană;– dureri în gât (la persoanele care fac sex oral);– dureri în zona anusului (la persoanele care fac sex anal);– leziuni, papule sau vezicule în zona genitală.
Diagnosticul şi tratamentul unei ITS
Recunoaşterea din timp a simptomelor unei ITS, urmată de prezentarea la medic, reduce riscul decontaminare a altor oameni. Toate ITS pot fi diagnosticate comparativ uşor, sunt teste pentru toate
maladiile. În urma testării, se induce un tratament specific pentru maladia dată. Majoritatea bolilor sevindecă, însă unele au tratament simptomatic, printre acestea se număra: herpesul genital, virusul
papiloma uman (HPV) şi virusul imunodeficienţei umane (HIV). Pentru un rezultat eficient, tratamentul trebuie să fie indicat de un specialist. Din cele 24 de ITS, hepatita B şi virusul papiloma uman
(HPV) sunt singurele pentru care există vaccin.
Profilaxia ITS constă în:− limitarea numărului de parteneri sexuali;− practicarea monogamiei (relaţii sexuale cu o singură persoană);− evitarea unor relaţii sexuale cu cineva suspect deITS (leziuni, ulceraţii);− practicarea sexului protejat (utilizarea corectă aprezervativului);− vaccinarea împotriva hepatitei B şi HPV;
− informarea cu privire la ITS (cel informat este înarmat şi nu poate fi învins!)
SARCINI PENTRU REALIZARE
1. Comentaţi motto-ul temei.
2. Identificaţi situaţiile riscante pentru contaminarea cu ITS/HIV.
3. Elaboraţi un pliant/poster despre combaterea infecţiei HIV.
4. Identificaţi maladiile cu transmitere sexuală.
5. Enumeraţi structurile medicale şi nemedicale care vă pot oferi servicii de prevenire şi de tratament în cazul ITS/HIV/SIDA.

60

Educaţie pentru sănătate

MODULULVISănătatea şi mediul

Clasele X-XII

Modulul VISănătatea
şi mediul
Tema 1. Obiectivele dezvoltării durabile
ONU: contribuţie şi impact. Probleme majore
de mediu la nivel global cu efecte negative
asupra sănătăţii
Motto:”Există trei niveluri de dezvoltare a virtuţii. Primul
este cel în care îţi urmăreşti propriul interes fără adăuna celorlalţi şi pe care, eventual, îi poţi ajuta. Celde-al doilea nivel este cel în care acţiunile tale sunt
destinate mai întâi altora şi abia apoi ţie însuţi. La cel
de-al treilea nivel te preocupă în exclusivitate binele
altora, al societăţii şi al omenirii, fără a mai conta propria persoană.”(Lin Kai Ting)

Termeni-cheie: Obiectivele de Dezvoltare Durabilă, Organizaţia Naţiunilor Unite, Programul Naţiunilor Unite pentru Dezvoltare.
Obiectivele de Dezvoltare Durabilă (ODD), cunoscute şi ca Obiective Globale, sunt un apel universal
la acţiune pentru protejarea planetei, combaterea sărăciei, asigurarea păcii şi a prosperităţii în întreaga lume. Fiind 17 la număr, acestea se bazează pe succesele Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului(ODM), printre alte priorităţi de ultimă oră înscriindu-se: schimbările climatice, inegalitatea economică,inovaţiile, consumul durabil, pacea şi justiţia. Obiectivele sunt interconectate: de multe ori, cheia succesului implică abordarea unor aspecte dintr-un domeniu în corelare cu		aspecte din alte domenii.
Buna funcţionare a ODD-urilor are scopul de a îmbunătăţi nivelul de trai, într-un mod durabil, pentru generaţiile viitoare. Acestea oferă ghidare şi ţinte clare pentru toate ţările din lume, în conformitate cu propriile priorităţi şi cu provocările globale din domeniul mediului. Obiectivele de Dezvoltare
Durabilă abordează cauzele profunde ale sărăciei şi ne aduc împreună, pentru a face o schimbare
pozitivă pe această dimensiune.
Obiectivele de Dezvoltare Durabilă au intrat în vigoare în ianuarie 2016 şi vor fi incluse pe agenda deactivităţi şi de finanţare a Programului Naţiunilor Unite pentru Dezvoltare (PNUD) în următorii 15 ani. În
calitate de agenţie a Organizaţiei Naţiunilor Unite (ONU) pentru dezvoltare, PNUD se concentrează pea contribui la realizarea acestor obiective prin activităţi desfăşurate în aproximativ 170 de ţări.

Educaţie pentru sănătate

61

PNUD oferă suport guvernelor pentru a integra ODD-urile în planurile lor de dezvoltare şi în politicile naţionale. Acest proces de integrare este în curs de derulare şi sprijină numeroase ţări în direcţia
accelerării progreselor atestate în cadrul Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului.
Atingerea ODD-urilor presupune parteneriate dintre guverne, sectorul privat, societatea civilă şicetăţeni deopotrivă, pentru a ne asigura că le lăsăm generaţiilor viitoare drept moştenire o planetă
unde viaţa să fie mai bună.
Realizările-cheie ale ODM-urilor:• Mai mult de un miliard de oameni au fost scoşi din sărăcie extremă (din 1990);• Mortalitatea infantilă a scăzut cu peste 50 la sută (din 1990);• Numărul elevilor care nu frecventează şcoala s-a redus în jumătate (din 1990);• Infectarea cu HIV/SIDA a scăzut cu aproape 40 la sută (din 2000).
Agenda 2030 pentru Dezvoltare Durabilă este axată pe trei arii principale – economie, societate
şi mediu, urmărind îndeplinirea unui şir de obiective:
1. Fără sărăcie – Eradicarea sărăciei în toate formele sale.
2. Foamete „zero” – Eradicarea foametei, asigurarea securităţii alimentare, îmbunătăţirea nutriţiei şi promovarea unei agriculturi durabile.
3. Sănătate şi bunăstare – Asigurarea unei vieţi sănătoase şi promovarea bunăstării tuturor la
orice vârstă.
4. Educaţie de calitate – Garantarea unei educaţii de calitate şi promovarea oportunităţilor deînvăţare de-a lungul vieţii pentru toţi.
5. Egalitate de gen – Realizarea egalităţii de gen şi abilitarea tuturor femeilor şi fetelor.
6. Apă curată şi sanitaţie – Asigurarea disponibilităţii şi a managementului durabil al apei şi sanitaţie pentru toţi.
7. Energie curată şi la preţuri accesibile – Asigurarea accesului tuturor la energie la preţuri accesibile, într-un mod sigur, durabil şi modern.
8. Muncă decentă şi creştere economică – Promovarea unei creşteri economice susţinute, deschise tuturor şi durabile, a ocupării depline şi productive a forţei de muncă şi a unei munci
decente pentru toţi.
9. Industrie, inovaţie şi infrastructură – Construirea unor infrastructuri rezistente, promovarea
industrializării durabile şi încurajarea inovaţiei.
10. Inegalităţi reduse – Reducerea inegalităţilor în interiorul ţărilor şi de la o ţară la alta.
11. Oraşe şi comunităţi durabile – Dezvoltarea aşezărilor umane pentru a fi deschise tuturor, sigure, reziliente şi durabile.
12. Consum şi producţie responsabile – Asigurarea unor tipare de consum şi de producţie durabile.
13. Acţiune climatică – Luarea unor măsuri urgente de combatere a schimbărilor climatice şi aimpactului acestora.
14. Viaţa acvatică – Conservarea şi utilizarea durabilă a oceanelor, mărilor şi resurselor acvatice.
15. Viaţa terestră – Protejarea, restaurarea şi promovarea utilizării durabile a ecosistemelor terestre, gestionarea durabilă a pădurilor, combaterea deşertificării, stoparea şi repararea degradării solului, stoparea pierderilor de biodiversitate.
16. Pace, justiţie şi instituţii eficiente – Promovarea unor societăţi paşnice şi incluzive pentru o
dezvoltare durabilă, a accesului la justiţie pentru toţi şi crearea unor instituţii eficiente, responsabile şi incluzive la toate nivelurile.
17. Parteneriate pentru realizarea obiectivelor – Consolidarea mijloacelor de implementare şi derevitalizare a parteneriatului global pentru dezvoltare durabilă.

62

Educaţie pentru sănătate

Probleme majore de mediu şi sănătatea
Un mediu curat este esenţial pentru sănătatea umană şi bunăstare. Totuşi, legătura dintre mediuşi sănătatea umană este extrem de complexă şi dificil de evaluat, ceea ce face ca aplicarea principiului precauţiei să fie la ordinea zilei. Cel mai cunoscut impact se referă la poluarea atmosferei, la calitatea proastă a apei şi la igiena insuficientă. Zgomotul reprezintă o problemă emergentă de sănătate
şi de mediu, precum şi schimbările climatice, diminuarea stratului de ozon, pierderea biodiversităţii
şi degradarea solului.
În Europa, preocupările majore sunt legate de poluarea aerului, calitatea inferioară a apei, igiena
precară şi produsele chimice periculoase. Impactul aferent asupra sănătăţii cuprinde afecţiuni respiratorii şi cardiovasculare, cancerul, astmul şi alergiile, precum şi afecţiuni ale sistemului de reproducere şi tulburări de dezvoltare neurologică.
Pulberile fine în suspensie şi ozonul la nivelul solului constituie principalele ameninţări asuprasănătăţii de pe urma poluării aerului. Programul UE Un aer curat pentru Europa (CAFE) a estimat un
total de 348.000 de decese premature pe an provocate de expunerea la particulele fine (2,5PM). La
acest nivel de expunere, speranţa de viaţă medie se reduce cu aproximativ un an.
Cartea verde a UE privind expunerea la zgomote menţionează că aproape 20% din populaţia UE
suferă din cauza nivelurilor de zgomot inacceptabile de către experţi, care pot duce la enervare, perturbarea somnului, tulburări de auz etc.
Transportul, în special în zonele urbane, este unul dintre factorii-cheie care contribuie la expunerea umană la poluarea aerului şi la zgomot.
Impactul substanţelor chimice nou sintetizate asupra sănătăţii este mai puţin cunoscut. Există opreocupare aparte pentru efectele expunerii la amestecuri de produse chimice la niveluri scăzute şipe perioade îndelungate pe parcursul vieţii, în special în perioada preşcolară şi în timpul sarcinii.
Mulţi poluanţi devin obiectul unui control legislativ. Totodată, există procese emergente ecologiceale căror mecanisme n-au fost deocamdată înţelese şi explicate. Printre exemple se află câmpurile
electromagnetice, unele produse farmaceutice şi boli infecţioase. Elaborarea unor metode de „avertizare precoce” ar scurta timpul dintre detectarea unui eventual pericol şi o acţiune sau intervenţie
la nivel de politici.
Sănătatea umană a fost ameninţată întotdeauna de pericole naturale – furtuni, inundaţii, incendii,
alunecări de teren, secete. Consecinţele acestora sunt agravate de anumite acţiuni umane, cum ar fi
defrişarea, de schimbările climatice şi pierderea biodiversităţii.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Debrifaţi termenii-cheie.
3. Enumeraţi cel puţin câte 3 consecinţe, pentru om şi natură, ale exploziei de la Cernobâl, înurma căreia în atmosferă au nimerit circa 50 tone de combustibil nuclear (o bombă aruncată
deasupra Hiroshimei cântărea 4,5 t).
4. Care este varianta de răspuns corectă? Argumentaţi.
Care va fi impactul prelucrării unui teren agricol cu pesticide?
– Pesticidele nu se vor răspândi în afara terenului.
– Pesticidele se vor răspândi la distanţe nu prea mari de teren.

Educaţie pentru sănătate

63

–
–

Urme de pesticide vor fi depistate pe această suprafaţă şi peste câţiva ani.
Pesticidele vor fi depistate în apele subterane din zonă.

5. Realizaţi un interviu Cum mă implic în activităţi de salubrizare a localităţii?

Tema 2. Probleme majore de mediu la nivel naţional şi local.
Principalele surse de poluare şi modalităţi de reducere a efectelor
acestora asupra sănătăţii
Motto: ”Fiecare dintre noi este dator să lupte în câmpul paşnic al ştiinţei pentru binele patriei şial omenirii.”(Gheorghe Marinescu)
Termeni-cheie: poluare, resurse naturale, salubrizare, reducere, reciclare, reutilizare.
Poluarea resurselor de apă, în special a râurilor mici, şi diminuarea lor de-a lungul ultimilor ani reprezintă una dintre cele mai grave
probleme de mediu ale Republicii Moldova,
afirmă ecologiştii. De asemenea, solurile suntsărăcite de substanţe hrănitoare, iar suprafaţa de împădurire este tot mai mică, mai constată experţii în domeniul protecţiei mediului.
În acest context, deşi există numeroase strategii, protecţia mediului nu reprezintă
o prioritate pentru autorităţi, dar nici pentru
populaţie.
Protecţia resurselor de apă ar trebui să fie o prioritate a Guvernului, în contextul în care reţeaua
hidrografică devine tot mai săracă, fiind afectate atât râuleţele şi lacurile de mici dimensiuni, cât şi
râurile mari, ca Nistrul şi Prutul.
Solurile sărăcite de substanţe minerale naturale, cât şi poluarea aerului, mai ales în oraşele maimari, sunt alte probleme grave de mediu. De asemenea, suprafaţa de împădurire este în prezent una
mică, de aproximativ 11 la sută, iar cea a zonelor forestiere – de numai 5-6 la sută.
Vom avea un mediu mai curat şi mai sigur doar atunci când fiecare dintre noi va contribui la protecţia acestuia.
În Uniunea Europeană, mediul ambiant este o preocupare atât a guvernelor ţărilor membre, cât şia fiecărui cetăţean în parte.
În Republica Moldova, protecţia solului, managementul deşeurilor, sănătatea populaţiei şi asigurarea cu apă potabilă constituie principalele probleme de mediu.
Câteva dintre lucrurile pe care le-am putea face pentru a reduce efectele poluării:– Folosirea mai rară a automobilelor, înlocuirea cu mersul pe jos, ciclismul etc.
– Evitarea pierderilor: economisirea energiei termice, electrice etc.; repararea obiectelor stricate; reciclarea plasticului, a hârtiei, a sticlei etc. Află ce posibilităţi de reciclare există în zona în

64

Educaţie pentru sănătate

–
–
–
–

care locuieşti. Încearcă să nu arunci lucrurile dacă acestea ar mai putea avea o altă folosinţă.
Utilizează aparate casnice şi becuri cu un consum redus de energie, baterii reîncărcabile.
Economiseşte apa: purificarea acesteia necesită o cantitate mare de energie electrică. Un
robinet stricat poate consuma aproximativ 30 de litri de apă pe zi.
Află cât mai mult posibil despre problemele energetice şi cauzele ce le determină.
Află dacă în zona ta sunt asociaţii ecologice care ar putea să-ţi livreze mai multă informaţie.

Pentru a menţine în stare conservată factorii de mediu (apa, aerul, solul), pentru a preveni şi
a combate fenomenele nedorite care produc poluarea, este necesar să se respecte prevederile
Legii privind protecţia mediului înconjurător a Republicii Moldova:
 amplasarea obiectivelor industriale, a staţiilor de epurare şi a depozitelor de deşeuri menajere
la periferia localităţilor sau în zonele din afara lor; menţinerea, întreţinerea şi dezvoltarea spaţiilor verzi, a parcurilor; întreţinerea şi înfrumuseţarea clădirilor, a curţilor şi a împrejurimilor, a spaţiilor verzi din curţi
şi dintre clădiri; întreţinerea suprafeţelor de apă (lacuri etc.) din parcuri, din zone de agrement şi de interes
turistic;
 ”protecţia peisajului” şi menţinerea curăţeniei stradale.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Definiţi termenii-cheie.
3. Enumeraţi 3 cauze care au condus la agravarea problemelor ecologice în Republica Moldova
şi 5 măsuri necesare pentru soluţionarea lor.
4. Comentaţi importanţa producerii pure conform algoritmului de mai jos:

Educaţie pentru sănătate

65

5. Comentaţi enunţul: ”Natura poate să-ţi slujească de carte, de profesor, de povăţuitor. Nimicnu se poate compara cu tezaurul ei inepuizabil.”

6. ”Impactul negativ al deşeurilor asupra mediului a crescut alarmant, administrarea necorespunzătoare a acestora a determinat contaminarea solului şi a pânzei freatice, a provocat emisii de metan, dioxid de carbon, gaze toxice şi metale grele cu efecte directe asupra sănătăţii
populaţiei şi mediului. În acest context, verificarea salubrităţii aşezărilor şi managementul deşeurilor sunt prioritare.”Realizaţi un proiect de salubrizare a localităţii/sectorului în care locuiţi.

66

Educaţie pentru sănătate

MODULUL

VII
Prevenirea abuzului
de substanţe nocive

Clasele X-XII

Modulul VII
Prevenirea
abuzului desubstanţe nocive
Tema 1. Drogurile. Factorii care influenţează
consumul de droguri
Motto:”Drogurile te aduc până la porţile raiului, ca să ţi leînchidă în faţă pentru totdeauna.”(Mason Cooley)

Termeni-cheie: tipuri de droguri, factori favorizanţi, semnele abuzului.
Drogurile sunt substanţe care alterează funcţionarea unui organ ori a unui sistem
de organe, provoacă toleranţă, dependenţă
psihică şi fizică. Dependenţa psihică apare
atunci când orice substanţă care îţi induceo senzaţie de bine, mai mult sau mai puţin
falsă, activează sistemul de recompensare
a creierului, care eliberează dopamină sau
serotonină, responsabile pentru starea		despirit a omului. Dependenţa fizică implică
sevrajul (privarea unui toxicoman de drogulsău obişnuit), care intervine odată cu retragerea substanţei; o întâlnim în cazul alcoolului şi al drogurilor tari (heroina, metamfetamina, LSD şi cocaina).
Istoria drogurilor>> Oamenii cunosc proprietăţile drogurilor din cele mai vechi timpuri. Acestea erau folosite în
cadrul ceremoniilor religioase, al ritualurilor mistice, în scopuri terapeutice, dar şi pentru a

Educaţie pentru sănătate

67

induce o stare de plăcere, având în vedere efectele pe care drogurile le produc asupra organismului uman.
>> Astfel, în urmă cu circa 7.000 de ani, macul, din care se producea opiul şi derivatele sale, apare pe tăbliţele sumerienilor din Mesopotamia.
>> Prin intermediul babilonienilor, proprietăţile terapeutice ale macului sunt cunoscute în Persiaşi în Egipt. Grecii şi arabii îl utilizau în scopuri terapeutice şi ca analgezic, pentru a calma durerea, tusea şi diareea.
>> Descoperirile arheologice din America de Sud au demonstrat faptul că mestecatul frunzelor
de coca se practică încă din anul 3.000 î.Hr., cocaina reprezentând un simbol sacru.
>> 450 î. Hr. Istoricul grec Herodot descrie practica unor triburi mongole de a arunca seminţe decânepă pe o plită încinsă. După ce se aprind, acestea scot un fum al cărui miros îmbată, asemenea vinului. Cu cât sunt aruncate mai multe seminţe, cu atât mai turmentaţi sunt indivizii şiîncep să ţopăie, să cânte, să danseze.
>> Tentaţia de a ajunge la stări de euforie îşi are rădăcina în timpuri de mult apuse, chiar pevremea dacilor şi a romanilor se fumau ierburi cu efecte afrodiziace şi halucinogene (cânepa
indiană).
Alcoolul, tutunul şi drogurile generează o senzaţie de plăcere, care însă este înşelătoare. Potdăuna sănătăţii şi ne constrâng să căutăm mereu aceeaşi plăcere, până la dependenţă de substanţele care o induc. Persoanele care trăiesc momente grele sunt cele mai expuse riscului de a căuta
plăcerea în alcool, tutun, droguri sau în jocuri de noroc, devenind dependente de acestea.
Băuturile alcoolice sunt băuturilecare conţin alcool în diferite concentraţii: berea, vinul, aperitivele, spirtoasele (înordine crescătoare). În doze mici, provoacă un sentiment de veselie, dar şi diminuează autocontrolul, reduce capacitatea
de evaluare a riscurilor şi de autoapărare. La doze mai mari, apare somnolenţa,scade tensiunea nervoasă şi anxietatea.
Consumul de alcool. Mituri şi adevăruri
Mituri despre alcool, tutun şi droguri
Despre alcool, tutun şi droguri circulă o mulţime de mituri, care nu au nicio legătură cu realitatea.
Mit. Alcoolul în cantităţi mici nu poate face rău.
Pentru anumite persoane – copii, adolescenţi, femei gravide, mame care alăptează, bolnavi, şoferi etc. – alcoolul este periculos în orice cantitate. Singura certitudine ştiinţifică este că nu există omăsură „ideală” sau rezonabilă pentru consumul de alcool. Reducerea sau eliminarea completă aacestuia scade riscul de cancer, de boli ale tractului digestiv şi cardiovasculare.
Mit. Consumul de cantităţi mici de alcool face parte dintr-un stil de viaţă sănătos.
Consumul de alcool creşte riscul de boli cardiovasculare, de hepatită, de cancer, provoacă dependenţă. Conform cercetărilor medicale, alcoolul, indiferent de cantitatea consumată, poate cauza
cel puţin şapte tipuri de cancer: oral, esofagian, faringian şi laringian, hepatic, la intestinul gros (colon
şi rect) şi de sân.

68

Educaţie pentru sănătate

Mit. Băuturile închise la culoare sunt mai sănătoase.
Berea brună sau vinul roşu au în componenţa lor mai mulţi antioxidanţi decât berea blondă şi vinulalb, precum şi mai multe substanţe chimice, adăugate pentru a controla mai bine procesul de fermentare. Prin urmare, şansele să suferi de mahmureală sunt mai mari atunci când consumi băuturiînchise la culoare.
Mit. Dacă eşti mahmur, te ajută un duş rece şi o cafea tare.
Cafeaua nu face decât să te energizeze, la fel şi duşul rece. Odată ce efectele lor trec, mahmurealaşi oboseala îşi spun din nou cuvântul. Într-adevăr, duşul şi cafeaua te vor face să te simţi puţin mai bine,însă nu te vor ajuta să elimini mai repede alcoolul din organism, ci doar vor masca uşor urmările lui.
Mit. Zeama de murături alungă mahmureala.
Acesta este unul dintre cele mai eronate şi răspândite mituri. Medicii atrag atenţia că moarea îţi poate
face mai mult rău decât bine. Conţinutul ridicat de sare te deshidratează şi mai mult şi, chiar dacă moarea
îţi stinge setea, nu îţi oferă suportul necesar pentru refacere. Cel mai bun lichid pe care îl poţi consumadupă o petrecere este apa, iar dacă simţi nevoie de ceva acru, adaugă în ea puţin suc de lămâie.
Mit. Alcoolul îmbunătăţeşte digestia, deoarece stimulează secreţiile gastrice.
Alcoolul creşte apetitul, deci şi numărul de calorii ingerate. Din păcate, este un produs de fermentaţie a carbohidraţilor care furnizează 7 calorii/gram, adică aproape dublu comparativ cu proteinele.
Cu alte cuvinte, acesta ne afectează silueta, favorizând îngrăşarea, nu pierderea kilogramelor.
Mit. Alcoolul „merge bine” cu mesele copioase.
Alcoolul, mai ales în asociere cu mesele consistente, afectează întreg tractul digestiv (esofagul,
stomacul, ficatul, pancreasul, colecistul); poate să reactiveze boala de reflux gastroesofagian, să
precipite apariţia ulcerului, să producă o criză de colecist sau de pancreatită. Mai mult, acesta poate
provoca tulburări de ritm cardiac, palpitaţii sau fibrilaţii. Alimentele grase însă nu te vor ajuta mult în
prevenirea durerilor de cap de a doua zi. În plus, ficatul fiind suprasolicitat, s-ar putea să ai parte deconsecinţe şi mai neplăcute.
Mit. O băutură înainte de somn funcţionează ca un somnifer natural!
Alcoolul te poate trimite la culcare mai repede, dar prezenţa lui în organism nu îţi va asigura unsomn liniştit şi de durată. Oricum te vei odihni mai puţin.
Mit. Băuturile alcoolice potolesc setea.
Alcoolul sporeşte diureza, accelerează deshidratarea organismului şi, ca urmare, sporeşte setea.
Mit. Alcoolul încălzeşte.
Dă impresia încălzirii numai momentan şi numai la suprafaţa pielii. Apoi corpul se răceşte, crescând riscul degerăturilor la aer liber.
Alcoolul este interzis pentru:• copii şi adolescenţi: corpul lor nu reuşeşte încă să îl metabolizeze;• femeile care sunt însărcinate şi care alăptează: poate produce daune fătului (de ex., retard
mintal uşor);• persoanele dependente de alcool sau cu probleme legate de alcool: chiar şi la consumul unei
cantităţi mici revine dorinţa de a bea;

Educaţie pentru sănătate

69

•
•

şoferi sau pentru cei ce trebuie să realizeze activităţi care necesită o atenţie sporită;cei ce iau medicamente, îndeosebi psihoactive: alcoolul alterează efectul acestora.

Consumul excesiv şi prelungit de alcool poate genera:• afecţiuni ale aparatului digestiv (inclusiv cancer);• tulburări de memorie, demenţă;• dureri la picioare;• probleme de ordin sexual;• anxietate, depresie, gânduri de suicid, deliruri de gelozie şi de persecuţie cu halucinaţii auditive şi vizuale (aud şi văd lucruri care nu există).
Alcoolismul poate duce la:• suferinţa copiilor, destrămarea familiei;• închidere în sine, iritabilitate, violenţă, inclusiv asupra minorilor;• probleme la locul de muncă, absenţe;• datorii, sărăcie, pierderea locuinţei;• accidente casnice, de muncă, rutiere;• costuri pentru invaliditate.
Factorii care cresc riscul pentru consumul de droguri
Există diferiţi factori – personali, familiali sau sociali – care cresc, într-un fel sau altul, riscul pentru consumul de droguri. În astfel de cazuri, utilizarea drogurilor duce la dependenţă şi abuz cronic.
Factori de risc de ordin personal:
 Factori genetici. Narcomanii au, de cele mai multe ori, un istoric familial de consum al drogurilor. Cercetările medicale demonstrează faptul că există diferiţi factori predispozanţi de ordin
genetic care, în combinaţie cu factorii de mediu, pot duce la apariţia abuzului de droguri.
 Tipul de personalitate şi temperamentul. Adolescenţii cu un comportament rebel, rezistent laautoritatea părinţilor, care prezintă sentimente de vinovăţie sau de eşec, au o predispoziţie
aparte pentru consumul de droguri.
 Diferite afecţiuni. Adolescenţii cu afecţiuni psihice – deficitul de atenţie asociat cu hiperactivitatea, tulburări de comportament, depresie cronică, represie (ascunderea anumitor sentimente),
sindromul stresului posttraumatic sau tulburări anxios-depresive – sunt mai predispuşi pentru		
consumul de droguri. Acesta, la rândul său, le poate agrava starea de sănătate.
 Tentaţia, specifică vârstei respective, este un alt factor care predispune la consumul de droguri. Adolescenţii sunt curioşi să afle care sunt senzaţiile sau efectele generate de droguri.
Anturajul, informaţiile eronate din media le stimulează curiozitatea – deseori, pentru a încerca
aceste substanţe, este destul un mic impuls.
 Vârsta mică la prima utilizare. Folosirea tutunului şi a drogurilor la vârste fragede creşte considerabil riscul apariţiei abuzului şi a dependenţei.
Factori de risc familiali:
 Istoricul familial de utilizare a substanţelor toxice. Un studiu în domeniu arată că un adolescent ai cărui părinţi consumă droguri este supus unui risc de 3 ori mai mare să dezvolte dependenţă decât restul adolescenţilor.
 Viaţa familială dezorganizată este un alt factor în predispoziţia pentru consumul de droguri.
Adolescenţii din familii în care există conflicte, abuzuri fizice sau sexuale, stres psihic intens
presupun un risc mai mare de a consuma droguri. Compensarea pe plan emoţional şi căldura

70

Educaţie pentru sănătate



familială sunt de o importanţă majoră în familiile care încearcă să evite astfel de abuzuri.
Implicarea inadecvată a părinţilor în educaţia şi viaţa adolescentului cresc riscul pentru abuzul şi dependenţa de droguri. Extremele educaţionale, precum pedepsele grave(deseori corporale) sau permisivitatea exagerată a părinţilor, sporesc riscul pentru abuzuri.

Printre semnele care pot apărea odată cu abuzul de droguri se numără: atenţia redusă faţă de aspectul fizic, precum şi o igienă inadecvată; pierderea apetitului şi scăderea inexplicabilă în greutate;
 hiperemia conjunctivală, utilizarea necorespunzătoare şi frecventă a picăturilor pentru ochi şia odorizantelor bucale (guma de mestecat); absenteismul şi performanţa şcolară slabă; pierderea interesului pentru anumite activităţi şcolare sau extraşcolare, pentru sport sau alte
hobby-uri; comportamentul care trădează încercarea de a ascunde un secret; îndepărtarea de membrii familiei şi de prieteni; anturajul nou, prieteni care nu sunt prezentaţi familiei;
 comportamentul distructiv, infracţional, minciuna; comportamentul dispreţuitor faţă de familie şi de prieteni; atitudine ostilă, violentă; dezinteresul şi lipsa unor planuri de viitor.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Enumeraţi factorii care favorizează abuzul de substanţe.
3. Enumeraţi categoriile de persoane cărora le este interzisă utilizarea alcoolului şi a altor substanţe. Comentaţi.
4. Organizaţi o dezbatere cu genericul Drogurile – o soluţie falsă pentru problemele personale.
5. Elaboraţi un poster despre consecinţele abuzului de substanţe.
6. Formulaţi recomandări pentru tineri la tema Consumul de alcool. Mit şi realitate.

Tema 2. Vulnerabilitatea tinerilor faţă de consumul de substanţe nocive
Motto:”Drogurile sunt nişte ochelari după care se ascunde un om slab, care se teme de greutăţile vieţii. Eu promovez puterea, dar nu neputinţa.”(Till Lindemann)

Termeni-cheie: adolescent, vulnerabilitate, depresie, substanţe nocive, educaţie.
Tot mai mulţi tineri sunt dependenţi de droguri sau de alcool. Consumul abuziv este un fenomensocial cu efecte negative asupra corpului şi psihicului uman. Din păcate, adolescenţii au o vulnera-

Educaţie pentru sănătate

71

bilitate crescută faţă de alcoolism şi toxicomanie, deoarece perioada de dezvoltare pe care o traversează este amprentată de depăşirea dependenţei psihologice şi afective de părinţi, ei căzând
în capcana dependenţei de substanţe. Unii utilizează drogurile ca pe un mijloc de eliberare de sub
controlul părinţilor, neluând în considerare puterea exercitată de substanţe asupra lor.
Copiii se confruntă cu angoasa de separare încă din primii ani de viaţă. Cei care au avut norocul să
se dezvolte într-un cadru familial afectuos, să beneficieze de disponibilitatea părinţilor, de acceptareaşi încurajarea lor în câştigarea independenţei vor avea un scut împotriva toxicodependenţelor. Însăcopiii cu părinţi hiperprotectori sau cu părinţi indiferenţi se vor afla într-o stare de dependenţă relaţională şi la vârsta adolescenţei. Dacă tânărul nu va găsi în jurul său adulţi care să îl respecte, să îi ofere
dragoste, să îl încurajeze, respectându-i, în acelaşi timp, dorinţa de independenţă, riscul de a adopta
un comportament adictiv este mult mai mare.
Deseori, adolescentul fumează sau consumă alcool pentru a retrăi momentele de linişte din copilărie. El îşi poate aminti de clipele în care era mic şi părinţii îşi croiau timp de recreere fumând o ţigară şi
nederanjându-l. La acelaşi lucru ”visează” acum – să se liniştească aşa cum făceau părinţii, adică fumândsau consumând alcool. Este un model preluat de la cei din jur.
S-a constatat că o altă cauză a vulnerabilităţii faţă de consumul de substanţe este impulsivi­
tatea. Adolescenţii care nu au răbdarea să li se satisfacă anumite dorinţe ”se împrietenesc” mai repede cu alcoolul, drogurile sau calmantele. Dacă în copilărie părinţii i-au satisfăcut dorinţele imediat,		tânărul ar putea trăi sentimente de frustrare atunci când acestea nu-i sunt îndeplinite instant. De
exemplu: dacă nu primeşte bani atunci când îi cere, dacă iubita nu îl sună atunci când vrea etc., eldevine agitat şi, pentru a se calma, recurge la droguri sau la alcool.
În multe cazuri, pentru a se linişti şi a dormi, părinţii le administrează copiilor calmante. Astfel lecreează o falsă impresie de siguranţă. Ajunşi la adolescenţă şi confruntându-se cu aceleaşi nelinişti,pentru a-şi crea acea stare de confort şi de siguranţă, nereuşind să găsească echilibrul în interiorul
lor ori în familie, ei vor folosi o substanţă		– alcool, droguri, tutun.
Depresia este o stare frecvent întâlnită în adolescenţă. Problemele de acasă, eşecul şcolar, dramele amoroase, plictiseala şi confuzia se numără printre declanşatorii acesteia. La vârsta respectivă,momentele de tristeţe apar cu uşurinţă şi dispar la fel de repede. Substanţele periculoase pe care leutilizează adolescentul pentru a le depăşi îi întind o capcană. Îl fac să se simtă mai bine pe moment,
dar cu timpul depresia se întoarce cu simptome mult mai severe, creând un cerc vicios, care determină creşterea dozei şi a frecvenţei consumului. Astăzi, fiind trist, ia o doză şi i se face mai bine pentru
câteva ore. Însă când efectul drogului trece, tristeţea ce-l cuprinde e şi mai mare. Atunci mai ia odoză, eventual una mai mare, pentru a menţine starea de bine timp mai îndelungat. Când efectul trece, tristeţea devine şi mai puternică. Se instalează şi convingerea că nu va depăşi niciodată această
stare, că singura şansă de a se simţi bine este să consume alcool sau droguri. Aşa se formează acel
cerc vicios al toxicodependenţei.
De frică să nu sufere, mulţi adolescenţi îşi construiesc un zid între partea cognitivă, intelectuală şi
cea afectivă. Pot părea reci, fără sentimente, robotizaţi. În acest caz, ca un salvator vine consumul dedroguri sau de alcool, pentru a umple golul creat de lipsa emoţiilor. Adolescentul se teme să nu sufere, să nu fie părăsit şi, pentru a-şi satisface nevoile afective, apelează la substanţe toxice, întrucât		
are impresia că astfel deţine controlul şi că acestea îi sunt un prieten fidel, ce îi va fi mereu alături.
Tânărul îşi oferă un moment în care scapă de confuzia caracteristică vârstei. Se simte ca un ciudat
datorită schimbărilor fizice şi afective, aşa că trăieşte cu impresia că îşi poate controla senzaţiile şi îşi
poate ”dărui” o perioadă de stabilitate.
Anturajul este şi el un factor de vulnerabilitate. Arareori tinerii consumă alcool sau droguri pentru
prima dată singuri. De cele mai multe ori, aceste comportamente apar în grup şi le creează participanţilor impresia că astfel au ceva în comun, că trăiesc experienţe comune.

72

Educaţie pentru sănătate

Adolescenţilor şi tinerilor le este mult mai uşor să se deschidă şi să accepte principii şi valori, explicaţii
şi exemple de la o persoană neutră cum este psihologul. Specialistul le poate oferi un mediu securizat,căldură, susţinere (de care au nevoie şi pe care, posibil, într-o anumită etapă a dezvoltării lor, nu sunt		
dispuşi să o primească de la părinţi). Ei pot fi ajutaţi, prin şedinţe de autocunoaştere şi de dezvoltare
personală, să îşi antreneze abilităţile de a face faţă situaţiilor de viaţă stresante, de comunicare şi de relaţionare, de exprimare a emoţiilor şi de rezolvare de probleme. Având la îndemână strategii de adaptare
corespunzătoare, tânărul nu va mai avea nevoie să consume alcool sau droguri pentru a face faţă diverselor probleme. Ajutorul psihologului trebuie să fie secondat de implicarea părinţilor, care este esenţială
pentru dezvoltarea abilităţilor dobândite şi pentru starea de bine a viitorului adult.
Educaţie contra drogurilor
Te poţi feri de droguri?! Probabil că
majoritatea dintre noi ne-am pus cel puţin o dată această întrebare. Din păcate, laşcoală sau în familie se vorbeşte foarte puţin despre droguri.
Prima regulă a educaţiei împotriva drogurilor este aceea de a înţelege că, dacăsunt direcţionaţi corect şi li se aduc argumente ştiinţifice, adolescenţii pot lua decizii adecvate. Tendinţa actuală este de a-i informa, pentru luarea unor decizii în cunoştinţă de cauză.
Scopul unui mesaj vizând prevenirea consumului de droguri este simplu: adolescenţii trebuie să fieconştienţi de posibilele riscuri, dacă adoptă acest comportament.
Prezentăm câteva modalităţi prin care putem evita consumul de droguri:• ai grijă când îţi faci prieteni;• poţi avea şi alte păreri decât restul grupului, fără teama că vei fi izolat;• învaţă să spui “NU”;• vorbeşte-le prietenilor despre adevăratele efecte ale consumului de droguri şi fii sigur că le-ai
dat de gândit, chiar dacă pe moment nu vor recunoaşte acest lucru;• gândeşte-te de două ori înainte să accepţi o propunere în acest sens;• “bărbăţia” nu stă în cantitatea de alcool sau de droguri consumată;• părinţii ar trebui anunţaţi imediat că ţi s-a propus să consumi droguri sau că ai fost martorul
unor asemenea acte;• în astfel de situaţii, ajutorul poliţiei poate fi salvator, de aceea orice întârziere poate agrava
consecinţele.
Doar astfel ne putem salva atât pe noi, cât şi pe cei din jurul nostru de consumul de droguri, dealcool, de		tutun sau de alte stupefiante.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Enumeraţi stările de vulnerabilitate care îl fac pe adolescent să recurgă la utilizarea de substanţe nocive.
3. Enumeraţi structurile medicale şi nemedicale unde adolescenţii pot beneficia de servicii în
caz de abuz de substanţe nocive ori de dependenţă de ele.

Educaţie pentru sănătate

73

4. Realizaţi un studiu şi depistaţi locurile/spaţiile din localitatea voastră unde există pericol deutilizare a substanţelor nocive.
5. Formulaţi câteva recomandări pentru un mod sănătos de viaţă.

Tema 3. Accesul la servicii de informare, de consiliere şi medicale
pentru tinerii care fac abuz de substanţe nocive
Motto:„Cuvintele sunt cel mai puternic drog folosit de omenire.”								(Rudyard Kipling)
Termeni-cheie: servicii, specialist, acces, consiliere, profilaxie, tratament.
Adolescenţii care nu folosesc alcool sau droguri au o şansă destul de mică să consume astfel detoxice la maturitate (în special droguri). Profilaxia consumului de toxice trebuie să înceapă la o vârstă
relativ mică (chiar din şcoala primară) şi constă în educaţia familială corespunzătoare, în încurajarea
obiceiurilor sănătoase şi în promovarea unei bune comunicări.
Respectul de sine, relaţiile apropiate şi exemplele pozitive cresc încrederea adolescenţilor şi îi încurajează să îşi stabilească priorităţile, să ia decizii corecte în tot ceea ce fac.
Până la vârsta de 9-10 ani, copilul şi-a format o anumită atitudine faţă de folosirea toxicelor. Sunt recomandate următoarele sfaturi în educarea copiilor pentru evitarea consumului de substanţe nocive: oferirea unui model de viaţă pozitiv – consumul alcoolului în prezenţa adolescentului, a ţigărilor sau a drogurilor poate influenţa negativ opţiunile lui; împărtăşirea convingerilor proprii – părinţii exercită o anumită influenţă asupra tuturor
activităţilor/acţiunilor adolescentului, de aceea pot folosi mai multe metode prin intermediulcărora să îi explice pericolul şi consecinţele utilizării toxicelor; implicarea activă în educarea copilului. A păstra o legătură emoţională apropiată cu copilul este
un lucru destul de dificil, în special la vârsta adolescenţei, când acesta aspiră la mai multă independenţă şi intimitate. Este important ca părinţii să îi cunoască prietenii şi cum îşi petrece
timpul liber. Stabilirea unui orar şi petrecerea timpului liber în familie este o opţiune atunci când
se doreşte supravegherea indirectă a copilului; perseverenţa şi corectitudinea faţă de copil – extremele în educaţie (toleranţă exagerată, pedepse prea aspre) pot creşte riscul de consum şi de abuz de toxice în viitor. Nu sunt recomandate pedepsele fizice sau psihice, trebuie găsite alte alternative în disciplinarea copiilor(atribuţii casnice, limitări în distracţii ş.a.); încurajarea anumitor activităţi – părinţii trebuie să-şi încurajeze copiii în desfăşurarea unor
activităţi, cum ar fi: practicarea sportului, frecventarea unor cercuri de studiu, artistice; oferirea tuturor informaţiilor necesare. Orice părinte trebuie să se informeze din surse sigure (literatură din domeniu, persoane competente etc.) asupra riscurilor utilizării toxicelor. De
asemenea, nu trebuie să compare experienţa proprie cu cea a copilului, deoarece fiecare
individ este unic în felul său. Suspectând utilizarea toxicelor de către copil, nu trebuie sărezolve singur problema, ci să recurgă la ajutor specializat, deoarece în cazul unui abuz detoxice, acut sau cronic, este necesar tratament specializat (dezintoxicare şi psihoterapie).
Părinţii trebuie să cunoască şi semnele fizice sau psihice care apar în abuzul de toxice, pentru
a evita în timp util posibilele complicaţii (tulburări de dezvoltare, tulburări psihice, intoxicaţii
acute cu comă şi deces).

74

Educaţie pentru sănătate

Consiliere şi diagnosticareÎn cazul în care se suspectează consumul sau abuzul de toxice în rândul adolescenţilor, înainte
de a consulta un specialist, trebuie să se acorde atenţie tuturor semnelor şi simptomelor care potapărea. Specialiştii care pot diagnostica şi trata abuzul şi dependenţa de substanţe toxice sunt:

medicul de familie;
pediatrul;
echipa CSPT/YK;
psihologul;






psihiatrul;
toxicologul;
asistentul medical şcolar;
asistentul social.

Dacă medicul bănuieşte un
eventual abuz de toxice, anamneza şi examenul fizic general au
o importanţă mare în stabilirea
diagnosticului. Întrebările legate
de atitudinea adolescentului faţăde alcool sau droguri, comportamentul inadecvat al acestuia sau
un istoric pozitiv pentru utilizarea
toxicelor sunt parte a anamnezei
şi pot scoate în evidenţă anumite
semne caracteristice abuzului sau dependenţei de substanţe stupefiante. Adolescentul şi familia
sa au dreptul la intimitate şi confidenţialitate privind informaţiile oferite medicului.
Majoritatea adolescenţilor nu renunţă la consumul de toxice din proprie iniţiativă, astfel fiind
necesar un tratament de specialitate, personalizat pentru fiecare tânăr în parte (mai ales cel careinclude consiliere psihologică). De asemenea, trebuie să se identifice cu precizie şi substanţa careeste folosită, deoarece tratamentul de dezintoxicare diferă de la un drog la altul şi depinde de nivelul de utilizare: experimental, consum regulat sau dependenţă. Se vor aplica diferite tratamenteşi abordări: spitalizare, consiliere, terapie medicamentoasă, tratament de scurtă durată sau îndelungat ş.a.
Odată cu terminarea tratamentului, cea mai mare parte a adolescenţilor aleg să îşi continue studiile. Dacă tratamentul este de durată, nu este recomandată întreruperea studiilor în perioada dereabilitare (după dezintoxicare şi psihoterapie). Acest lucru sporeşte încrederea în sine şi oferă şansa
unei realizări academice în viitor. Activităţile şcolare trebuie combinate cu cele extraşcolare şi cu
psihoterapia de întreţinere.
Abuzul şi dependenţa de toxice constituie o problemă care nu afectează doar adolescentul, ci şifamilia acestuia. De un real folos în acest context este terapia familială, părinţii având posibilitatea
de a participa la programe speciale. Terapia de grup este foarte utilă, deoarece îi ajuta să înţeleagă
implicaţiile consumului şi abuzului de toxice şi, nu în ultimul rând, să stabilească o relaţie apropiată
cu adolescentul.
Stoparea consumului de alcool, de ţigări sau de droguri este doar primul pas în reabilitarea completă a adolescentului. Deseori există şi o dependenţă psihică pentru substanţa respectivă (legată deanumite probleme emoţionale), de aceea profilaxia unor eventuale recăderi poate întâmpina dificultăţi.
Recăderile sunt destul de frecvente în rândul adolescenţilor cu abuz de toxice şi nu trebuie considerate drept un eşec al tratamentului. Majoritatea apar în primele 3 luni după tratament, necesitândreluarea acestuia. Prin urmare, perioada de recuperare poate dura mai mult.

Educaţie pentru sănătate

75

Serviciile disponibile în Republica Moldova pentru adolescenţii cu abuz şi dependenţă desubstanţe nocive
Pentru adolescenţii şcolarizaţi, primele persoane care deţin informaţii despre serviciile din localitate şi din raion sunt: asistentul medical şcolar, medicul şcolar, psihologul şcolar. În instituţiile deînvăţământ se oferă servicii de informare privind acţiunea nefastă a substanţelor nocive asupra sănătăţii. Specialiştii de aici trebuie să discute cu părinţii sau cu tutorii şi să afle care sunt factorii familialice îi determină pe tineri să consume substanţe.
Dacă adolescentul nu doreşte să se adreseze specialiştilor din şcoală, următoarea treaptă este
echipa medicului de familie. Aşadar, medicul de familie şi asistenta medicală îl cunosc din copilărie,îi cunosc familia, mediul în care trăieşte şi este educat. Medicul de familie îi poate oferi consiliereşi ajutor medical, îl poate îndrepta la specialiştii de profil (psihiatru, psiholog, toxicolog etc.) sau
în instituţii medicale de profil de nivel republican. De asemenea, adolescentul poate apela la alte
structuri statale: asistenţă socială, primărie, poliţie ş.a.
Adolescenţii se pot adresa direct Centrului de Sănătate Prietenos Tinerilor (CSPT), care există în
fiecare raion şi care acordă servicii tinerilor din întreaga republică. Aici ei beneficiază de servicii deinformare, medicale, psihologice ş.a., la necesitate. Tot aici sunt oferite servicii membrilor familiei,
rudelor, tutorilor. Angajaţii CSPT se deplasează în şcolile din teritoriu pentru activităţi extraşcolare		(şedinţe, victorine, dezbateri, conferinţe, concursuri, flashmob-uri etc.) cu genericul Profilaxia abuzului de substanţe.
Adolescenţii şi membrii familiei lor pot recurge direct la ajutorul specializat al toxicologului (specialist de profil în secţia consultativă a spitalului raional) sau al angajaţilor Dispensarului Narcologic
Republican.
În caz de intoxicaţie acută cu substanţe nocive (alcool, droguri, tutun ş.a.), se solicită serviciul deurgenţă – 112. Adolescentului i se acordă servicii de reanimare, de dezintoxicare, apoi de consiliere
psihologică şi de reabilitare – în structurile medicale acestea fiind gratuite şi confidenţiale. În republică există şi un şir de centre private, ce acordă servicii contra plată.
Câteva modalităţi de evitare a eventualelor recăderi:– programul de recuperare prelungit contribuie la dezvoltarea unor abilităţi ce îl vor ajuta peadolescent să treacă peste situaţiile de criză şi eventualele recăderi;– tratamentul este complet dacă adolescentul nu a consumat toxice mai mult de 1 an (2 ani), această perioadă reclamând o atenţie sporită din partea specialistului şi a familiei, dat fiind faptul căadolescentul are o vulnerabilitate crescută şi riscul recurenţelor e mare;– implicarea în activităţi extraşcolare sau practicarea unui hobby, pentru a-i ocupa cât mai util
timpul liber;– tratament psihiatric adecvat – adolescenţii care au probleme legate de abuzul de substanţe
toxice deseori asociază anumite afecţiuni psihice (depresia, hiperactivitatea asociată) cu deficitul de atenţie, stresul posttraumatic ş.a.
Atitudinea faţă de adolescenţii dependenţi de toxiceÎn cele mai multe cazuri, familia are o influenţă destul de mare asupra adolescenţilor şi deciziilor
pe care le iau aceştia. Prin urmare, este recomandat ca informarea şi discuţiile legate de consumul
de substanţe nocive să facă parte din educaţia copilului.				
Educarea corectă a copilului– Evaluarea factorilor de risc. Părinţii trebuie să discute cu copiii despre eventualele riscuri carepot duce la dependenţă de substanţe toxice (adicţie), despre istoricul familial pozitiv.

76

Educaţie pentru sănătate

–

Analiza consecinţelor. Orice părinte trebuie să îi explice copilului că anumite decizii pot să îiafecteze întreaga viaţă. De exemplu, sexul neprotejat, care poate duce la o sarcină nedorită
sau la contactarea unei boli cu transmitere sexuală; consumul ocazional de toxice, care poate
duce la abuz şi dependenţă, având un impact negativ asupra vieţii în general.
– Educaţia legată de comportamentul în societate. Părinţii trebuie să îşi educe copiii în aşa felîncât aceştia să ştie să se comporte corespunzător în cazul unor evenimente sociale sau defamilie.
Adolescenţilor trebuie să li se explice următoarele: consumul de tutun, de alcool sau de droguri
nu le creşte popularitatea şi nu rezolvă problemele legate de şcoală, familie sau anturaj. Este foarte
important ca ei să ştie să se protejeze şi de situaţiile care pot implica un consum accidental de droguri (de ex., drogurile dizolvate în băuturi în barurile de noapte ş.a.).
Evaluarea corectă şi rapidă a situaţiei în cazul abuzului de toxice
Orice consum de alcool, de tutun sau de droguri în copilărie sau în adolescenţă trebuie considerat o problemă, urmând a fi luate măsurile de rigoare înaintea apariţiei unui eventual abuz sau a sindromului de dependenţă, care sunt mult mai greu de tratat. Dacă se suspectează consum de toxice,consultul de specialitate nu trebuie amânat.
În tratamentul de specialitate sunt recomandate următoarele:– începerea cât mai rapidă a tratamentului specializat. Părinţii trebuie să analizeze cu specialistul toate opţiunile terapeutice şi să decidă împreună metoda cea mai bună pentru fiecare cazîn parte;– implicarea părinţilor în tratamentul şi recuperarea adolescentului. Părinţii trebuie să le ofere
copiilor sprijinul psihic necesar pe toată perioada recuperării şi nu trebuie să recurgă la pedepse care pot afecta negativ evoluţia acestora;– terapia familială, deoarece în cazul unui eventual abuz sunt afectaţi toţi membrii familiei.
Aceştia trebuie să cunoască implicaţiile consumului de droguri, să înveţe să îşi ajute copilul şisă îl protejeze de eventualele recidive;– stabilirea unor planuri de viitor odată cu terminarea tratamentului, ceea ce presupune reevaluarea unor aptitudini care îl pot ajuta pe adolescent să îşi continue studiile şi să îşi fixeze unscop în viaţă;– profilaxia recidivelor. După terminarea tratamentului iniţial, majoritatea adolescenţilor au celpuţin o recădere. Recăderile sunt frecvente, deoarece dependenţa şi abuzul de substanţe
toxice sunt considerate afecţiuni cronice. De reţinut că acestea nu indică asupra unui eşecal tratamentului, prin urmare, sprijinul familiei şi al prietenilor pe toată perioada de reabilitareeste extrem de important.
Metode de prevenire
 Gândiţi-vă la atitudinea pe care o aveţi faţă de problemele legate de sex, droguri şi alcool.
Reflectaţi cum vă veţi comporta atunci când vor apărea astfel de probleme.
 Nimeni nu trebuie să îşi justifice decizia de a nu lua droguri. Fie că aveţi un angajament personal puternic, fie pur şi simplu nu doriţi să consumaţi droguri, alegerea este a dumneavoastră.
 Dacă vă sunt oferite droguri şi nu le doriţi, spuneţi un ”NU” ferm, fără a face o problemă din
aceasta.
 Nu este uşor să spui „NU”, dar trebuie să fiţi convingători, să susţineţi lucrurile în care credeţi.
Dacă le explicaţi semenilor de ce nu doriţi să luaţi droguri, puteţi câştiga respectul unor persoane.

Educaţie pentru sănătate

77

 Informarea în privinţa diverselor droguri, de la efectele la riscurile pe care le implică, vă ajută
să rezistaţi presiunii. Pe măsură ce vă creşte nivelul de cunoştinţe, vă va creşte şi nivelul deîncredere.
 Este firesc să doriţi să le faceţi pe plac prietenilor. La urma urmei, nimeni nu vrea să stea înafara grupului. Avem nevoie să simţim că aparţinem unui colectiv. Deşi s-ar putea să n-o arate
imediat, prietenii vă vor respecta mai mult dacă vor vedea cu câtă fermitate vă apăraţi valorile
şi interesele.
 Nu uitaţi că nu sunteţi singurul care îşi face griji legate de ceea ce gândesc alţi oameni despre
dumneavoastră. Încercaţi să vă concentraţi pe propria părere, poziţie – în cele din urmă, este
tot ce contează.
 Presiunea anturajului este un mod prin care oamenii solicită aprobare pentru comportamentul lor.

SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Elaboraţi un plan de acţiuni (pentru o lună) de combatere a unui viciu (fumat, abuz de alcool,utilizare de droguri) în instituţia voastră.
3. Enumeraţi structurile medicale şi nemedicale unde se oferă servicii de informare, educare,prevenire şi tratament privind abuzul de substanţe.
4. Descrieţi câteva modalităţi de susţinere a unui coleg/prieten care doreşte să renunţe la substanţe nocive.
5. Formulaţi recomandări pentru tineri la tema Consumul de alcool. Mit şi realitate.

78

Educaţie pentru sănătate

MODULUL

VIII
Viaţa fără violenţă
şi discriminareClasele X-XII

Modulul VIII
Viaţă fără violenţă
şi discriminare
Tema 1. Stigmatizarea şi discriminarea(HIV/SIDA, TBC, dizabilităţi, de gen etc.)
şi consecinţele acestora
Motto:„Discriminarea altora duce, în final, la propria discriminare.”Termeni-cheie: discriminare, stigmatizare, consecințe, tipurile discriminării, drepturile omului.
Ce este stigmatizarea?
Stigmatizarea vizează reacția generală a populației față de reprezentanții diferitelor grupuri sociale, definindu-i prin caracteristici distincte ori prin marcare și, drept consecință, devalorizarea lor.
Autostigmatizarea este prejudiciul întors împotriva propriei persoane. Conform DEX, verbul ”a stigmatiza” înseamnă ”a arunca asupra cuiva sau a ceva disprețul public, a condamna cu toată severitatea; a înfiera, a dezonora”. Toate aceste acțiuni afectează persoanele supuse stigmatizării.
Cele mai comune consecințe ale stigmatizării sunt: depresia, anxietatea, frica, furia; sentimentul
de izolare, de vină, de rușine și/sau refuzul de a cere ajutor.
De ex., persoanele dependente de droguri raportează
mai frecvent sentimente și experiențe legate de stigmatizare și, se pare, sunt cele mai afectate. Persoanele
cu depresie și tulburări de personalitate sunt mai afectate de grija ce le-o poartă ceilalți, dar și de sentimentele produse de stigmatizarea percepută, chiar dacă nu
există discriminare vizibilă.1
Stigmatizarea și autostigmatizarea pot fi înțelese mai bine prin intermediul stereotipurilor,
prejudecăților și discriminării.
1

http://www.sighet-online.ro/index.php?option=com_content&view=article&id=11017:ce-estestigmatizarea&catid=81:psihologie&Itemid=140

Educaţie pentru sănătate

79

Stereotipurile, fiind construcții sociale, reprezintă, de fapt, acordul comunității asupra etichetării
unui anumit grup de oameni. Ele sunt funcționale, deoarece oamenii pot genera impresii și expectații
legate de indivizii ce aparțin grupului stereotipizat. Prejudecățile se referă la cunoștințe declarative
care provoacă reacții emoționale negative de genul „toți oamenii ce suferă de boli mintale sunt violenți”. Prejudecata duce la furie, poate genera comportamente ostile și, în final, autodiscriminare,dacă este întoarsă împotriva propriei persoane.
Ce este discriminarea?
În diverse documente internaționale, discriminarea este definită drept orice deosebire, excludere,
restricție ori preferință în drepturi și libertăți a persoanei sau a unui grup de persoane în baza unor criterii
reale sau presupuse, criterii interzise de lege. Criteriile interzise de discriminare sunt: rasă, culoare, naționalitate, origine etnică, limbă, religie sau convingere religioasă, sex, vârstă, stare a sănătății, dizabilitate,orientare sexuală, opinie, apartenență politică, avere, origine socială, precum și orice alt criteriu similar.2
Discriminarea este acțiunea prin care unele persoane
sunt tratate diferit sau sunt lipsite de anumite drepturi în
mod nejustificat, din motive neîntemeiate, în baza unor
caracteristici pe care le posedă: culoarea pielii, convingerile, opinia, vârsta sau alte criterii similare.

Manifestările discriminării sunt diverse, cele mai frecvente fiind:Ableismul este un tratament nedemn față de o persoană pe motiv că are o dizabilitate sau că
cineva consideră că are o dizabilitate. În practică, sunt acțiuni care pot îngrădi participarea deplină
și eficientă a acesteia la viața societății, în condiții de egalitate cu ceilalți membri: de exemplu, cândnu este angajată în câmpul muncii din motive neîntemeiate; când o școală nu facilitează accesul unuicopil cu dizabilități în instituție (lipsa ascensorului, a rampei de acces etc.).
Sexismul este tratamentul prin care se exprimă superioritatea unuia dintre sexe și inferioritatea
celuilalt, cu discriminarea acestuia din urmă. De exemplu, o fată este descurajată să facă studii deinstalator, deoarece e considerată o profesie		„pentru bărbați”.
Ageismul – tratament nedemn față de o persoană sau de un grup de persoane din cauza vârstei
acesteia/acestora sau a presupusei vârste: de exemplu, ofense legate de vârstă la adresa unei persoane în etate, concedierea pensionarilor pentru că sunt „bătrâni”.
Discriminarea pe criterii de sănătate (HIV, boli mintale, TBC, adicții ș.a.). Persoanele infectate
cu HIV sunt frecvent victime ale stigmatizării și discriminării din partea administrației instituțiilor medicale, educaționale ș. a., cât și din partea oamenilor de rând, inclusiv tineri.
Discriminarea în bază (pe criterii) de sex – orice deosebire, excepție, limitare ori preferință
având drept scop ori consecință limitarea sau intimidarea recunoașterii, exercitării și implementării pebază de egalitate între femei și bărbați a drepturilor și libertăților fundamentale ale omului.3
Segregarea rasială – orice acțiune sau inacțiune care conduce direct sau indirect la separarea
ori diferențierea persoanelor pe baza criteriilor de rasă, culoare, origine națională sau etnică. Rasismul este un tratament nedemn față de o persoană din cauza culorii pielii, a naționalității, rasei, originii
sale etnice. De exemplu, unei persoane nu i se permite să se alăture unui grup doar pentru că are un
accent diferit sau culoarea pielii sale este diferită.
2
3

80

Legea nr. 121 din		25.05.2012 cu privire la asigurarea egalității. Pe: http://lex.justice.md/md/343361/
Legea nr. 5 din		09.02.2006 cu privire la asigurarea egalității de șanse între femei și bărbați. Pe: http://
lex.justice.md/md/315674/

Educaţie pentru sănătate

Xenofobia – teamă de persoane străine unui grup etnic, în baza stereotipului că cei veniți reprezintă un pericol pentru autohtoni.
Şovinismul – comportament ce reiese din credința că o națiune este superioară altor națiuni și
are dreptul la anumite privilegii.
Fanatismul religios – introducerea cu forța a unei anumite religii, favorizarea adepților acestei
religii. Discriminarea în baza religiei sau a convingerilor religioase presupune tratament nedemn fațăde o persoană pe motiv că aparține unui grup religios diferit sau nu aparține niciunui grup religios. De
exemplu, atunci când cineva afirmă că religia unei persoane este absurdă și o exclude din anumite
activități sau din toate activitățile.
Instigarea la discriminare – orice comportament prin care o persoană aplică presiuni sau afișează o conduită intenționată în scopul discriminării unei terțe persoane pe baza criteriilor stipulate
de lege.
Hărţuirea – orice comportament nedorit care conduce la crearea unui mediu intimidant, ostil,degradant, umilitor sau ofensator, având drept scop sau efect lezarea demnității unei persoane pebaza criteriilor stipulate de lege.
Cu regret, multe persoane sunt tratate discriminatoriu doar pentru că sunt diferite, adică „pentru
ceea ce reprezintă, pentru identitatea lor” – sunt de culoare, musulmani, creștini, bărbați, femei etc.
În unele situații, se ajunge până la ură. În această lume însă nu există două persoane identice, toțisuntem diferiți. Este oare corect să disprețuiești un om doar pentru „ceea ce reprezintă, pentru identitatea sa, pentru faptul că este diferit”?
Bullying-ul este una dintre cele mai frecvente forme de discriminare în școală. Studiile arată că,
la noi în țară, sute de copii trăiesc sentimente de frustrare, teamă, apatie, ostilitate, ca reacție la actede violență fizică și emoțională, la jigniri, tachinări, porecle, înjurături, bătăi.
Consecinţele discriminării
Consecințele discriminării pot fi de scurtă durată și de lungă durată. Consecințele de scurtă durată afectează persoana la un anumit moment, dar, odată cu soluționarea cazului, situația se poateîmbunătăți. Consecințele de lungă durată pot afecta persoana pentru întreaga viață – în plan personal (relațiile cu cei din jur, comportamentul), familial (relațiile cu partenerul, cu alți membri), profesional (încadrarea în câmpul muncii, salarizarea), social (bunăstarea) etc. În acest sens, trebuie săse înțeleagă că tolerarea discriminării, utilizarea acesteia împotriva altor persoane pot avea efect de„bumerang”, mai devreme sau mai târziu.
Ce trebuie de făcut în caz de discriminare?
În primul rând, tinerii trebuie să-și cunoască drepturile (la educație, la servicii de sănătate, laangajare în câmpul muncii, la crearea familiei etc.); să poată să le revendice (să le dobândească/să
le ceară); să se adreseze după protecție și asistență (să lupte pentru ele) instituțiilor abilitate; să demonstreze solidaritate și sprijin față de persoanele discriminate. Paralel cu necesitatea de a cunoaște
drepturile, este important de a cunoaște și responsabilitățile, pentru a putea înțelege ”cazul de discriminare” și a pătrunde în esența acestuia.
Dacă o persoană este discriminată sau observă că cineva este tratat nedemn, trebuie să acționeze, să vorbească despre aceasta. Orice copil care se confruntă cu o situație de discriminare – abuz,
violență – poate depune o plângere psihologului școlar, directorului, directorului adjunct, asistentuluisocial comunitar, dar și în boxa școlară pentru sesizările elevilor, dacă aceasta există.

Educaţie pentru sănătate

81

Consiliul pentru prevenirea și eliminarea discriminării și asigurarea egalității în Republica Moldova
are ca misiune protecția împotriva discriminării, asigurarea egalității și restabilirea în drepturi a tuturor persoanelor discriminate.
http://egalitate.md/contacts/
LINIA FIERBINTE (APEL DE PE TELEFONUL FIX) – 0-8003-3388
TELEFONUL COPILULUI – 116 111
Diferențele trebuie înțelese și apreciate. Lumea ar fi plictisitoare dacă oamenii ar fi la fel. De asemenea, tinerii trebuie să conștientizezi că toți suntem egali în drepturi. Fiecare are dreptul să fie tratat cu demnitate; nimănui nu-i place să fie tratat discriminatoriu, nedemn. Este important să-i tratezi
pe ceilalți așa cum îți dorești să fii tratat tu însuți. Atunci când sunt respectate diferențele, oamenii
pot trăi în armonie și înțelegere.
Toleranţa este respectul pentru libertățile altuia, pentru modul său de gândire și de comportare,pentru opiniile sale, de orice natură. Toleranța față de diversitate duce la prevenirea discriminării, ea
se bazează pe acceptare, comunicare, unitate.
 Acceptarea. Fiecare dintre noi trebuie să accepte faptul că sunt justificate necesitățile tuturor
grupurilor etnice din comunitate.
 Comunicarea. Orice conflict poate fi soluționat pe calea dialogului, a negocierilor constructive,a schimbului de idei. Prin comunicare pot fi găsite soluții acceptate de toate părțile.
 Unitate. Grupurile culturale care conviețuiesc în același spațiu trebuie să aibă viziuni comune șisă coopereze în atingerea unor scopuri.
Orice tip de discriminare înseamnă privarea/limitarea de posibilitatea de a-ți exercita drepturile,înseamnă o încălcare flagrantă a drepturilor omului.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentați enunțurile:– „Discriminarea altora duce, în final, la propria discriminare.”;– „Comportă-te cu ceilalți cum ai dori să se comporte ei cu tine.”, referindu-te la drepturile
persoanelor discriminate (cu dizabilități, cu boli mintale ș.a.).

2. Explicați cuvintele lui Mahatma Gandhi: „Civilizația ar trebui judecată în funcție de tratamentul
aplicat minorităților”.
3. Analizați art. 2 al Legii nr. 121 cu privire la asigurarea egalității (2012). Extrageți câteva manifestări negative ale discriminării.
4. Analizați situațiile de mai jos4 și aduceți alte exemple.
Discriminarea directă este atunci când Discriminarea indirectă este atunci când se fac reguli
cineva se comportă urât cu tine (sau cu comune, fără a se ține seama de faptul că unii oameni nu
alte persoane) pentru că ai o anumită se simt bine din cauza acestor reguli.
credință sau pentru că ești bărbat sau Exemplu: Administrația unei şcoli decide ca la orele de edufemeie ori ai o dizabilitate.
cație fizică elevii să poarte costume de sport; această măExemplu: Unui copil infectat cu HIV i se sură i-ar putea dezavantaja pe elevii săraci, care nu-şi pot
refuză înscrierea la şcoala din apropie- permite o astfel de îmbrăcăminte, deloc necesară pentru
rea casei unde locuieşte.
participare la activități sportive.
482

https://egalitate.md/wp-content/uploads/2016/04/Legea-121_site.pdf http://sutliana.wordpress.com/activitatea-comisiei/combaterea-discriminarii-ghidul-metodologic/

Educaţie pentru sănătate

5. Organizați un flashmob în sprijinul persoanelor stigmatizate și discriminate.
6. Organizați un concurs și o expoziție privind prevenirea/combaterea discriminării.
7.

Realizați un sondaj în comunitatea voastră despre respectarea drepturilor femeilor și fetelor.
Formulați câteva concluzii de bază și prezentați-le la lecția următoare.

8. Desfășurați o acțiune de caritate pentru o persoană sau o familie în care sunt persoane cu
dizabilități.
9. Realizați o listă a instituțiilor din Republica Moldova (notați și datele de contact) cărora tineriisupuși discriminării li se pot adresa pentru ajutor.

Tema 2. Consecinţele violenţei, inclusiv a violenţei sexuale, în plan
individual şi social, asupra fetelor şi băieţilor
Motto:”Oamenii se urăsc pentru că se tem, se tem pentru că nu se cunosc și nu se cunosc
pentru că nu comunică.”(Martin Luther King)

Termeni-cheie: violență, violență sexuală, consecințe, impact individual, impact social.
Conform legislației naționale, violența împotriva copilului reprezintă forme de rele tratamente
aplicate de către părinți/reprezentanții legali/persoana în grija căreia se află copilul sau de către oricealtă persoană, care produc vătămare actuală sau potențială asupra sănătății acestuia și îi pun în pericol viața, dezvoltarea, demnitatea sau moralitatea. Tipuri de violență5: fizică, sexuală, psihologică,spirituală, economică.
Violenţa în familie este recunoscută drept încălcare a drepturilor omului, în calitate defenomen care afectează grav sănătatea și bunăstarea membrilor familiei. Scopul principal al
reducerii violenței cu 50% în următorii 30 de ani reprezintă un punct de pornire fixat pe Agenda
globală 2030, fiind și un obiectiv specific al celor 17 obiective generale, un indicator de măsurare a rezultatelor țintite. Realizarea acestui scop implică un efort conjugat din partea mai multoragenții și necesită o abordare multidisciplinară.6
Consecinţe asupra sănătăţii. Există mai multe clasificări privind consecințele violenței domestice asupra stării de sănătate a victimei. În linii generale, acestea pot afecta persoana la nivel somatic,
psihic și social.
Nivel somatic:• sănătatea fizică: dizabilități, obezitate severă, disfuncții gastrointestinale, complicații somatice;• sănătatea sexual-reproductivă: disfuncții ginecologice, infertilitate, disfuncții sexuale, inflamații pelviene, sarcină cu complicații/avort spontan, sarcină nedorită, ITS, HIV;• consecințe fatale: omucidere, suicid, mortalitate maternă, SIDA.
56

http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view&view=doc&id=352587&lang=1
https://www.vrc.crim.cam.ac.uk/VRCconferences/conference/violencereductionreport

Educaţie pentru sănătate

83

Nivel psihic:• sănătatea psihică și comportamentală: stres posttraumatic, depresie, anxietate, fobie/panică,disfuncții ale somnului și digestiei, stimă de sine joasă, disfuncții psihosomatice, fumat, abuzde alcool și droguri, comportament suicidal, comportament sexual de risc etc.
Clasificarea consecințelor după Heise le polarizează în două blocuri mari: fatale și nefatale, urmate, la rândul lor, de ramificații concrete ale bolilor provocate.

IMPACTUL V.Î.F. ASUPRA SĂNĂTĂȚII după Heiseet al, 1999

REZULTATE FATALE
Femicid
SuicidMortalitatea maternă

SĂNĂTATEA
SOMATICĂ
Tr
Disfuncție
Stare de sănătate
ă
precară
Dizabilitatea
permanentă
Obezitate severă

PATOLOGIECRONICĂ
Sindromul durerii
cronice
Sindromul
colonului iritat
Tulburări
gastrointe nale
Fibromialgie
CancerAbuzul din partea
partenerului
Agresiunea sexuală
Abuzul sexual al copiluluiSĂNĂTATEAREPRODUCTIVĂ
Sarcină nedorită
ITS / HIV
Tulburări
ginecologice
Avorturi nesigure
Complicațiile
sarcinei
Avortul spontan /greutatea mică lanașterea copililui
Boala inflamatorie
pelvinăREZULTATE NEFATALE
impacturilor de sănătate

SĂNĂTATEMINTALĂ
StresulDepresia / anxietate
Fobii / atacuri depanică
Tulburările
nutriției
Disfuncție sexuală
scăzută
Abuzul desubstanțeCOMPORTAMENTE
DE SĂNĂTATE
ASOCIATE
Tabagism
Abuzul de alcool
sau substanțe
Acceptarea riscului
sexualății
fiziceAlimentația
excesivă

Conform aprecierilor Băncii Mondiale, violența domestică și violurile reduc durata vieții femeilor
cu 5-16%7, impactul acestor fenomene manifestându-se în plan social și personal, asupra comportamentului persoanei și a stării sale de sănătate.
Consecințe socioeconomice:• deteriorarea relațiilor familiale, divorț;• probleme în câmpul muncii (concedii de boală de durată și salarii incomplete, limitări în promovare în carieră);• deteriorarea calității vieții (costurile pentru tratament, recuperare etc. afectează nevoile debază ale victimei, ale întregii familii);• subminarea strategiilor de viață (limitări în studii, luarea deciziilor vizavi de propria viață etc.);• favorizarea plecării femeilor victime ale violenței domestice departe de casă: la muncă peste
hotare (evadarea din cadrul violent, încercarea de a deveni economic independente) ș.a.
Consecințe comportamentale:• pasivitate exagerată sau hiperactivitate/agresivitate;• tentative de suicid;• comportament autodistructiv, agresiv sau retras;
7

Health care for women subjected to intimate partner violence or sexual violence. A clinical handbook.
WHO, UNWomen, UNFPA, 2014.

84

Educaţie pentru sănătate

•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•

pierderea încrederii în sine;dezorientare în contextul familiei;
pierderea sentimentului de control asupra situației și asupra propriei persoane;
senzația că persoana înnebunește;neglijare personală (igienă, nutriție, vestimentație etc.);
neglijarea copiilor;
inadaptare școlară (la copii);delincvență;schimbarea comportamentului față de propriii copii;
îndepărtarea sau izolarea de prieteni și colegi de teama de a nu se afla despre situația dinfamilie;
suspiciune/neîncredere în adulți (la copii);
prostituție, trafic de ființe umane;la copii – durere/suferință pentru situația mamei;
la copii – neputința de a-și ajuta mama.

Concluzii
Violența în familie afectează în mod diferit, dar grav, toți membrii familiei. În raport cu drepturile
omului, violența în familie/violența partenerului intim este încălcare a drepturilor omului.
Totodată, din multitudinea consecințelor prezentate, este important să le înțelegem în mod special pe cele asupra fetelor și băieților, în plan personal și social. Recomandăm explorarea subiectului
având ca reper următorul tabel.
Tipul violenţei

Consecinţe
Consecinţe
în plan personal
în plan social
Violenţă fizică – vătămare intenționată Suferințe fizice, insom- Dificultăți de comunicare
a integrității corporale ori a sănătății prin nie, disfuncții alimentare, cu cei din jur, dificultăți delovire, îmbrâncire, trântire, tragere de disfuncții urinare, dureri învățare și note mici, compăr, înțepare, tăiere, ardere, strangulare, de cap, dureri de burtă/ portamente riscante/adicții,mușcare, în orice formă și de orice inten- stomac, întârzieri de dez- izolare și înstrăinare desitate, prin otrăvire, intoxicare, alte acți- voltare.
alte persoane, dificultăți deuni cu efect similar.
atașament și de relaționare.
Violenţă psihologică – impunere a voin- Suferință psihică, stimă Dificultăți de comunicareței sau a controlului personal, provocare a de sine și încredere în cu cei din jur, dificultăți destărilor de tensiune și de suferință psihică sine reduse, tulburări de învățare și note mici la școală,prin ofense, luare în derâdere, înjurare, anxietate, frică, neputință absenteism/abandon școlar,
insultare, poreclire, șantajare, distruge- în dirijarea/managementul comportamente riscante sau
re demonstrativă a obiectelor, prin ame- emoțiilor, depresie, stres autovătămare, izolare și înnințări verbale, prin afișare ostentativă a posttraumatic, tendințe străinare de alte persoane,
armelor sau prin lovire a animalelor do- suicidale, suicid.
dificultăți de adaptare socimestice; impunere a izolării prin detenție,ală, delincvență, subminarea
inclusiv în locuința familială; izolare destrategiilor de viață (limitări înfamilie, de comunitate, de prieteni; interstudii, pe viitor în încadrarea
zicere a realizării profesionale, interziceîn câmpul muncii etc.).
re a frecventării instituției de învățământ;deposedare de acte de identitate; privare
intenționată de acces la informație; alteacțiuni cu efect similar.

Educaţie pentru sănătate

85

Violenţă spirituală – subestimare sau Stima de sine și încrede- Dificultăți de comunicadiminuare a importanței satisfacerii ne- rea în sine reduse, an- re cu cei din jur, dificultăți
cesităților moral-spirituale prin interzi- xietate, frică, neputință de învățare și note mici lacere, limitare, ridiculizare, penalizare a în dirijarea/managemen- școală, absenteism/abanaspirațiilor membrilor de familie, prin in- tul emoțiilor, depresie, don școlar, comportamenteterzicere, limitare, luare în derâdere sau tendințe suicidale, suicid, riscante sau autovătămapedepsire a accesului la valorile cultura- diminuarea valorilor per- re, izolare și înstrăinare dele, etnice, lingvistice sau religioase; im- sonale și a încrederii în alte persoane, dificultăți depunere a unui sistem de valori personal oameni ș.a.
adaptare socială, delincveninacceptabile, alte acțiuni cu efect similarță, subminarea strategiilor
sau cu repercusiuni similare.
de viață (limitări în studii, înîncadrarea în câmpul munciietc.) ș.a.
Violenţă economică – privare de mijloa- Sănătate precară: insom- Absenteism/abandon școlar,ce economice, inclusiv lipsire de mijloace nii, disfuncții alimentare, comportamente riscante saude existență primară, cum ar fi hrană, me- dureri de cap, dureri de autovătămare, izolare și îndicamente, obiecte de primă necesitate; burtă/stomac, întârzieri străinare de alte persoane,
abuz de variate situații de superioritate de dezvoltare ș.a.
dificultăți de adaptare socipentru a sustrage bunurile; interzicere a Afecțiuni
alestării ală, delincvență, implicare
dreptului de a poseda, folosi și dispune psihoemoționale:stimă în activități ilicite (din cauzade bunurile comune; refuz de a susține de sine și încredere în sărăciei etc.), subminarea
material copilul; impunere la munci grele sine reduse, tulburări de strategiilor de viață (limitări înși nocive în detrimentul sănătății, alte ac- anxietate, frică, neputință studii, în încadrarea în câmțiuni cu efect similar.
în dirijarea/managementul pul muncii etc.) ș.a.
emoțiilor ș.a.
Ce este comun între aceste tipuri?
Toate tipurile, în pofida diferențelor de manifestare, conduc la suferințe fizice, psihoemoționale,sociale.
Violența sexuală asupra copilului se poate manifesta prin următoarele acțiuni:
 atragerea, convingerea, folosirea, coruperea, forțarea și obligarea minorului să participe laactivități sexuale sau asistarea unei alte persoane în timpul unor activități care servesc la obținerea de către adult a plăcerii; implicarea de către adult a copiilor dependenți/imaturi în activități sexuale pe care nu le înțeleg și la care nu sunt în măsură să consimtă în cunoștință de cauză sau care violează normele
tradiționale ale vieții de familie; impunerea participării în diverse tipuri de sex pervers (sex oral, sex anal, sex imitat ș.a.) sauacțiuni ce provoacă stări impuse (nuditate, exhibiționism ș.a.); relații și comportamente hetero- sau homosexuale; coruperea, obligarea, convingerea unui membru minor al familiei să realizeze un act sexual; hărțuirea sexuală; obligarea minorului la pornografie sau prostituție.

ATENȚIE!
Nimeni nu are voie să vă încalce spațiul intim, să atingă zonele intime și să vă agreseze!

86

Educaţie pentru sănătate

Consecinţe
Abuzul sexual asupra copiilor poate avea ca rezultat traume atât pe termen scurt, cât și petermen lung, incluzând psihopatologia în viața adultă.
La nivel personal, efectele psihologice, emoționale, fizice includ: depresia, stresul posttraumatic,
anxietatea, tulburări de nutriție, stimă de sine scăzută, tulburări disociative; somatizare, nevroze,tentative de suicid.
În plan social, efectele includ: comportament sexualizat, probleme școlare și de conduită – abuzul
de substanțe dăunătoare, comportament distructiv, criminalitate în viața adultă și altele.
Violența sexuală este exercitată mai ales de bărbați, mai puțin de femei. Persoanele afectate deaceasta pot fi atât adulți, cât și copii, mai des fetele și femeile.
ATENȚIE!
Victimelor violenței sexuale le vine greu să ceară ajutor, în special băieților, care se rușinează sau
se simt vinovați.
A cere ajutor este un semn de tărie personală, prin care arăți că nu permiți nimănui să te jignească.
Femeie sau bărbat, fată sau băiat – oricine are dreptul la ajutor.
Pentru intervenții de urgență/protecție, te poți adresa poliției, la numărul de telefon 112.
TELEFONUL COPILULUI – 116 111.
Pentru informații și consiliere, victimele se pot adresa serviciilor unor centre specializate: Centrul
de criză familială ”Sotis” din Bălți, Refugiul ”Casa Mărioarei” (Chișinău), Centrul Național de prevenire aabuzului față de copii CNPAC/Chișinău, Centrul ”ProFamilia” (Căușeni), Centrul ”Ariadna”(Drochia) ș.a.
Provocări în soluţionarea cazurilor de violenţă
• Nivel sporit de toleranță față de violența în bază de gen și violența împotriva femeilor/fetelor;• Neglijarea băieților și bărbaților ca potențiale victime ale violenței în familie;• Accesibilitatea scăzută la servicii de protecție și de asistență pentru femeile afectate deviolență domestică și sexuală (VS);• Perpetuarea stereotipurilor tradiționale în cazul violenței sexuale împotriva femeilor prin responsabilizarea acestora pentru VS (dacă femeia nu se supune bărbatului, poate fi pedepsită);• Deficiența mecanismelor de protecție legală a victimelor violenței sexuale;• Insuficiența datelor calitative în politicile naționale.
În acest context, reiterăm câteva principii în abordarea cazurilor de violență:• Prevalarea intereselor victimei;• Respectarea drepturilor victimei la o protecție promptă și sigură din partea organelor statului;• Nejustificarea violenței;• Responsabilitatea socială a comunității;• Toleranță zero față de violență.
Violenţa şcolară (bullying-ul) este produsul unui conflict între elevi, cumulând, totodată, o serie
de factori de risc: cultul violenței în societate și în familie, înrăutățirea condițiilor de trai, de sănătate.
Adesea, victime ale violenței în școală sunt copiii din familii defavorizate.8 La baza comportamentului
violent stă dorința abuzatorului de a aplica puterea și controlul. Studiile arată însă că bullying-ul are
impact – diferit – asupra tuturor actorilor implicați: victimă, martori, abuzatori.
8

Strategia pentru protecția copilului pe anii 2014-2020. Pe: http://lex.justice.md/md/353459/

Educaţie pentru sănătate

87

Violența şcolară poate avea drept consecinţe: la nivel personal: anxietate, depresie, somatizare, conduită suicidară, dar și comportamente
adictive (ca răspuns la violență); la nivel social: scăderea performanței școlare, absenteism școlar, abandon școlar, desocializare, probleme de angajare în câmpul muncii (pe viitor), comportamente agresive (ca răspuns
la violență), delincvență ș.a.
Recomandări
Dincolo de adoptarea unor prevederi legale, se impune o schimbare de valori și atitudini. Coloana
vertebrală a societății în alegerea abordărilor față de abuzul sexual asupra copiilor, pedepsele corporale, brutalitățile poliției o reprezintă schimbarea mentalității, transformarea credințelor care susțin și
justifică astfel de comportamente. Pentru a reduce substanțial fenomenul, sunt necesare schimbări
ale acestor credințe și valori sub aspect cultural. Promovarea în rândul populației a unor schimbări
cu privire la violența interpersonală de asemenea reclamă replicarea cunoștințelor și informațiilor
acumulate, bazate pe principiile modificării comportamentului, utilizate în arii precum: securitatea
traficului rutier, campaniile antifumat și de prevenire a HIV ș.a.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentați motto-ul temei.

2. Propuneți o listă a serviciilor disponibile pentru victimele violenței și discriminării.
3. Elaborați un poster/flyer dedicat prevenirii/combaterii violenței în familie.
4. Realizați un flashmob Nu violenței şi abuzului.
5. Desfășurați un sondaj de opinie în rândul elevilor Fenomenul violenței asupra adolescenților.
6. Studiu de caz Consecințele violenței asupra adolescenților.
7.

În baza tabelului de mai jos, identificați consecințele violenței asupra victimei și abuzatorului
adolescenți.

Stări emotive şi sentimente pe care leStări emotive şi sentimente pe care lesuportă victima în cadrul declanşării
suportă agresorul în cadrul declanşării
acţiunilor violenteacţiunilor violente Frică: de traumatizare, moarte, durere; de  Furie – provocată de neputința de a: dicta,
singurătate; de repetare a evenimentelor; deînfrânge, obliga, impune, supune etc.
„pierdere a autocontrolului” etc.
 Neîncredere în sine – incapacitatea de a găsi Incapacitate de a întreprinde ceva – depresie,soluții adecvate, de a controla situația și peanxietate, frică.
sine, de a influența pozitiv etc.
 Tristețe – neîncredere în sine și în cei din jur,  Sentiment de proprietar – convingerea
neajutorare.
că e unicul posesor al bunurilor familiale,

88

Educaţie pentru sănătate

 Sentiment de vină – se consideră responsabilă, regretă că n-a întreprins acțiuni pentru apreîntâmpina sau a curma violența.
 Rușine – de faptul că a fost neajutorat, că s-aadresat după ajutor, că n-a întreprins acțiuni
hotărâte.
 Supărare – de ce s-a întâmplat, de situația
creată; de rușinea, frica și chinurile suportate;de neînțelegerea de care au dat dovadă cei dinjur.
 Amintiri – despre evenimentele plăcute care au
avut loc cândva în cuplu.
 Decepție – de viață, de sine, de partenerulagresor.
 Speranță – în schimbarea stării lucrurilor, acomportamentului partenerului.
că este singurul care posedă dreptul de a
decide, că toți urmează să i se supună.
Sentiment de superioritate – se consideră		mai inteligent, mai harnic, împuternicit cu
mai multe drepturi.
Nu suportă anumite argumente – este abuziv
în apărarea propriilor convingeri, interese,orientări, nu-și recunoaște greșelile. Asemenea situații au loc doar în familie. La serviciu,
între prieteni se comportă ca o persoană supusă, comunicativă, docilă etc.
Își asumă drepturi excepționale – consideră
că se bucură de privilegii deosebite în cadrulfamiliei, este egocentric, lipsit de sentimentul compasiunii.
Nu-i respectă pe ceilalți membri ai familiei – îiconsideră mai puțin competenți și inteligenți.

Stări fizice şi psihice pe care le suportă victimadupă incident:Stări fizice şi psihice pe care le suportă agreso• Stări fizice – oboseală, insomnie, dificultăți de rul după incident:
memorie şi atenție, manifestări patologice ale • Stări fizice – relaxare, calm.
activității cardiace, migrene, dereglări ale di- • Stări psihice – satisfacție, încredere în sine,gestiei, disfuncții sexuale etc.
mulțumire de starea lucrurilor, inhibare a• Stări psihice – anxietate, confuzie, coşmaruri,
sentimentelor agresive.
neajutorare, tensiune psihică, nevroze, depresii, apatie etc.
Acest exercițiu poate fi realizat în grupuri
utilizând tehnica Turul Galeriei.
8. Formulați câteva propuneri: Cum putem
preveni fenomenul violenței, utilizândscara prezentată în imagine?

Tema 3. Gestionarea emoţiilor. Tehnici de autocontrol (agresor/agresat)
Motto: „Poartă-te cu alții așa cum ai vrea să se poarte ei cu tine.”									(Daniel Goleman)
Termeni-cheie: emoții, gestionare, autocontrol, tehnici, control, nonviolență.
Ce sunt emoţiile?
“Emoția este o reacție subiectivă la un eveniment relevant, caracterizată prin modificări fiziologice, experiențiale și comportamentale” 9 (Stroufe, 1996).
9https://www.slideserve.com/lali/dezvoltarea-emo-ional-i-social-a-copilului-i-adolescentului

Educaţie pentru sănătate

89

Abilitățile emoționale presupun:• a înțelege;• a exprima;• a regla emoțiile.
Ce este gestionarea emoţiilor?
Multe dintre situațiile în care nimeresc oamenii, inclusiv copiii, par greu de depășit. Deseori,această impresie este generată de emoțiile pe care ni le trezesc situațiile respective: panică, teamă,descurajare, frustrare sau furie. Toate aceste emoții ne influențează gândurile și acțiunile. De aceea,
atât copiii, cât și adulții au nevoie de mijloace/instrumente prin care să le gestioneze, astfel încât deciziile luate să fie cât mai raționale.
Gestionarea emoţiilor se referă la capacitatea noastră de a alege modalitatea prin care ne vom
exprima într-o anumită situație.
Pentru a ne gestiona emoțiile, este important să ținem cont de: ce exprimăm; cum exprimăm; când exprimăm; unde exprimăm; cui exprimăm.
Gestionarea emoțiilor reprezintă unul dintre elementele de bază ale inteligenței emoționale (alături de: cunoașterea emoțiilor personale, direcționarea emoțiilor către scop, empatia, capacitatea dea construi relații pozitive etc.). Acest lucru poate fi explicat prin faptul
că relațiile sociale sunt facilitate de inteligența emoțională, cele armoutilizarea
nioase fiind importante atât pentru împlinire personală, cât și pentruemoțiilorconștientizareareușitele profesionale.
în rezolvareaemoțională
problemelorCe înseamnă totuși inteligența emoțională și cum o putem evalua
la copii? Definiția cel mai frecvent întâlnită este “abilitatea de a recucalmareanoaşte și gestiona propriile emoții și emoțiile altora”. Include: conștipropriilor emoții
și ale altora
entizarea emoțională, abilitatea de a utiliza emoțiile în gândire și rezolvarea de probleme, abilitatea de a gestiona emoţiile: de a calma
propriile emoții și emoțiile altor oameni.”10
1) Conștientizarea propriilor emoții
Cum se manifestă:Exemplu: Un elev a luat penarul colegului şi l-a
Elevul poate răspunde la întrebarea: „Cum mă stricat. Colegul poate spune că este furios şisimt în această situație?”.
trist.
2) Gestionarea emoțiilor spre rezolvarea problemei
Cum se manifestă:Exemplu: Elevul cu penarul poate să aleagă înElevul cu penarul poate răspunde la întrebarea: tre a se răzbuna pe coleg sau a-i spune că l-a„Dat fiind faptul că mă simt acum așa cum mă deranjat gestul lui, ştiind care sunt consecințele
simt, ce ar trebui să fac?”.
fiecărei opțiuni.

1090

https://www.slideserve.com/lali/dezvoltarea-emo-ional-i-social-a-copilului-i-adolescentului

Educaţie pentru sănătate

3) Gestionarea emoțiilor
Automotivarea
Cum se manifestă:Exemplu: Chiar dacă este furios şi îşi doreşte să strice
Elevul cu penarul poate să-și spună: „Chiar un obiect de-al colegului, elevul alege să-şi exprimedacă mă simt..., trebuie să procedez...”.
nemulțumirea doar verbal.
Identificarea emoțiilor celorlalți
Cum se manifestă:Exemplu: Când colegul îşi cere scuze pentru penarul
Elevul cu penarul poate spune: „Cred că știu stricat, elevul cu penarul înțelege că acesta se simte
cum te simți”.
vinovat.
Gestionarea relațiilor
Cum se manifestă:Exemplu: Elevul cu penarul poate decide singur dacăElevul cu penarul poate lua decizii cu privire se va mai juca sau nu cu colegul care i-a stricat pela relațiile sale sociale.
narul.

Tehnici de autocontrol
Modalități de a face față emoțiilor negative:11
Autoliniştirea: Activități de relaxare pornind de la cele 5 simțuri: Atingeți ceva plăcut (o jucărie moale, un animal domestic).
 Ascultați ceva relaxant (muzică).
 Priviți ceva plăcut (picturi, fotografii).
 Gustați ceva plăcut (ciocolată, bomboană).
 Mirosiți ceva plăcut (floare, lumânare parfumată).
Distragerea atenției: Pentru o scurtă perioadă, luați-vă gândul de la grijile şi problemele cu carevă confruntați, prin: mișcare fizică; lectură; desen sau pictură; puzzle-uri; filme; muzică ș.a.
Acțiunea inversă: Întreprindeți o acțiune opusă unei porniri negative, aliniată unei emoții pozitive:
 Inspirație și încredere: priviți sau desenați imagini motivaționale, citiți un articol de dezvoltare
personală.
 Faceți ceva distractiv: urmăriți o comedie sau citiți o carte amuzantă.
Conştientizarea emoțiilor: Identificați şi exprimați sentimente: Listați emoțiile pe care le trăiți.
 Scrieți-le în jurnal.
 Desenați-le.

11

https://www.suntparinte.ro/gestionarea-emotiilor-negative

Educaţie pentru sănătate

91Înțelegere: Vă concentrați asupra momentului de față: Meditație și relaxare. Tehnicile de relaxare se bazează pe exerciții de respirație și de imaginație,pe concentrarea atenției asupra mișcărilor și senzațiilor din prezent:• exerciții de respirație: copilul inspiră adânc, ține aerul pentru câteva secunde, apoi expiră
încet – acestea îl pot ajuta să se calmeze;• exerciții de observare: presupun orientarea atenției către diverse aspecte ale situației prezente. De exemplu: „Numește 5 lucruri pe care le vezi, 4 lucruri pe care le poți atinge, 3
lucruri pe care le auzi, 2 lucruri pe care le miroși și un lucru pe care îl poți gusta”.
Plan de urgență: Apelați la cineva care vă poate ajuta atunci când nu reușiți să ieșiți de unul singur
dintr-o situație dificilă: familie, prieteni, psiholog sau consilier, alți specialiști.

Ştiaţi că...
Organismul uman răspunde la stres prin eliberarea unor hormoni de stres, care îl ajută să facă fațăși să depășească situațiile extreme, excepționale. Dar atunci când sunt produși prea mulți hormoni,o perioadă îndelungată de timp, organismul este suprasolicitat, inclusiv emoțional. Oamenii stresați
sunt emotivi, anxioși, iritabili și chiar depresivi. Metodele și tehnicile de relaxare pot fi modalități utile
de a face față stresului.
Gestionarea emoţiilor în situaţii de violenţă şi abuz
Există multiple modalități/modele de gestionare a emoțiilor în situații de violență și abuz. În acest
sens, trebuie să avem în vedere atât emoțiile victimelor, cât și pe cele ale abuzatorilor.
Un astfel de model este cel ce are la bază conceptele Roata egalității și Roata puterii şi controlului:
Roata egalității conține comportamentele și atitudinile necesare unei relații egalitariste și nonviolente,pe când Roata puterii şi controlului reprezintă tacticile și comportamentele principale utilizate de abuzatori pentru a stabili și menține controlul în relații.

Roata puterii şi controlului

Roata egalităţii

Roata puterii şi controlului: reprezintă tacticile specifice folosite de bărbații abuzatori. Acest instrument permite identificarea tacticilor necesare stabilirii și menținerii controlului într-o relație. Deșidorința de putere și control nu este, de obicei, un factor motivant, bărbații abuzatori obțin putere și
control în relații în rezultatul comportamentelor respective.
Roata egalităţii: descrie schimbările pe care trebuie să le înfăptuiască bărbații abuzatori pentru

92

Educaţie pentru sănătate

a ajunge de la aplicarea abuzului la un parteneriat nonviolent. De exemplu, tactica Abuzul emoțional depe Roata puterii şi controlului este contrapusă tacticii Respectul de pe Roata egalității. Pentru a identifica și explora abuzul și a încuraja schimbarea spre nonviolență, roțile pot fi utilizate doar împreună.
Recomandări
Exerciţii pentru persoanele agresive
Exerciţiul Ofensa
Scop: Dezvoltarea sensibilității emoționale, a empatiei.
Materiale necesare: Foi A4, creioane colorate.
Descrierea sarcinii: Participanții sunt așezați în cerc și primesc câte o foaie. Pe o măsuță, în mijlocul unuicerc, sunt puse câteva creioane colorate. Sarcina este de a desena o supărare, o ofensă personală, fie
reprezentând o față de om, fie altceva. Participanții au libertatea de a-și alege singuri culorile pe caredoresc să le folosească.
Desenele sunt transmise colegilor, în sensul acelor de ceasornic, ori pot fi acroșate pe perete.
Participanții, pe rând, trebuie să adauge ceva pe fiecare desen, ca, în final, acestea să reprezinte oemoție pozitivă. Activitatea se încheie atunci când desenele ajung la ”autor”.
Reflecții: Cum v-ați simțit atunci când ați desenat o ofensă personală? Dar când a trebuit să modificați desenul colegului? Ce ați simțit atunci când ați primit desenul corectat?
Exerciţiul Salutul „Omuleţul zâmbăreţ” (”Ploaie de idei”)
Scop: Mobilizarea participanților pentru activitate prin explorarea emoțiilor pozitive.
Materiale necesare: Foaie de flipchart/vatman, markere.
Descrierea sarcinii: Pe o foaie de flipchart/vatman, profesorul desenează o față de om (ochi, urechi,nas, gură, sprâncene etc.) zâmbind. Participanților le sunt adresate câteva întrebări: Din momentul
trezirii și până au ajuns la școală:- ce arome plăcute au simțit? (fiind vizat nasul);- ce lucruri frumoase/plăcute au văzut? (fiind vizat ochiul);- ce cuvinte plăcute au auzit? (fiind vizat urechea);- ce cuvinte plăcute au adresat cuiva? Cui? (fiind vizată gura).
Fiecare elev, fără a sta pe gânduri, va răspunde la întrebări și va împărtăși cum s-a simțit în aceste clipe.
Notă: Profesorul va atrage atenția asupra importanței de a trăi emoții pozitive, dar și de a le oferi
altora (de ex., prin cuvinte plăcute, încurajare, mulțumire etc.).

Exerciţiul Afară, gânduri grele...
Scop: Dezvoltarea abilităților de gestionare a emoțiilor negative; crearea unei atmosfere de lucru
constructive.
Descrierea sarcinii: Profesorul le propune participanților să scrie pe foițe gândurile/problemele careîi frământă la moment (pot scrie câte doresc). Aceste foițe sunt strânse ghem și aruncate la coșul
cu gunoi. Astfel cei prezenți se eliberează de probleme, de gândurile ce-i apasă.
Notă: Profesorul va atrage atenția participanților asupra modalităților de a face față unor probleme/de a-și stăpâni emoțiile pe cale nonviolentă.

Educaţie pentru sănătate

93

Exerciţiul Copacii şi vântul
Scop: Explorarea/înțelegerea agresivității proprii și a altora.
Descrierea sarcinii: Profesorul împarte clasa în două subgrupuri. Membrilor primului subgrup le ceresă-și imagineze că sunt copaci: ”Fiecare dintre voi trebuie să-și imagineze că este un copac (deex., stejar, salcâm, un puiet sau un conifer gigant) și să-l reprezinte cu ajutorul corpului”. Subgrupul ”copacii” va sta într-o anumită parte a încăperii, formând un fel de ”pădure”. Celui de-al doilea
subgrup profesorul ii va propune să-și imagineze că este un vânt (de ex., briză, vânt cald de sud,furtună, uragan etc.).
Profesorul dă startul activității: subgrupul VÂNTURILOR va trece ”suflând” printre membrii subgrupului PĂDURE. După terminare, participanții sunt invitați să facă schimb de roluri: cei care au avut
misiunea de a fi ”copaci”, vor interpreta rolul de ”vânt” și viceversa. La sfârșitul exercițiului, clasa se
va reuni pentru a-și expune părerea referitor la experiența trăită.
Reflecții: Ce copac și ce vânt ați ales? Cum v-ați simțit în timpul jocului?
Notă: Profesorul poate ajuta elevii să reflecteze asupra mâniei, agresivității și capacității de a o exprima. Interpretând rolul de VÂNT, avem posibilitatea de a reda o forță care ne duce spre exterior,pentru a comunica cu alții cu mai multă sau mai puțină agresivitate. În rolul de COPAC, putem arăta
capacitatea de utilizare a forței, a propriei energii pentru ”înrădăcinare”, adică în scopul afirmării
personale. În general, profesorul poate stimula un schimb de idei privind aspectul distructiv sau
constructiv al agresivității și posibilitățile fiecăruia de a o controla.
Exerciţii pentru victimele violenţei

Exerciţiul Cine sunt eu?
Scop: Cunoașterea interpersonală; dezvoltarea abilităților de reflecție asupra calităților personale;
formarea deprinderilor de relaționare binevoitoare cu cei din jur.
Materiale necesare: 2 foi de flipchart/vatman, markere, foițe cu lipici de 2 culori.
Descrierea sarcinii: Participanții sunt rugați să scrie, pe 2-3 foițe de o culoare (de ex., galbenă),lucruri care le place să le facă (de ex., să repare mașina, să gătească mâncare etc./câte unul pefoiță). Apoi, pe 2-3 foițe de o altă culoare (de ex., verde), ei vor scrie lucruri care nu le place să lefacă (de ex., să repare automobilul, să spele vesela etc./câte unul pe foiță), dar le fac, pentru că
trebuie.
Reflecții: Cu ce dificultăți v-ați confruntat în procesul îndeplinirii exercițiului? Cât de ușor/greu v-a
fost să scrieți aceste lucruri?
Notă: Profesorul va atrage atenția asupra faptului că sunt lucruri pe care oamenii preferă să le facă,dar și unele pe care, chiar dacă nu le place, trebuie să le facă. Suntem diferiți, dar avem și calități/preferințe comune. Oamenii trebuie să învețe să facă lucruri bune, chiar dacă uneori cred că nu preale pot face.
Această activitate poate îmbunătăți stima de sine.

94

Educaţie pentru sănătate

Exerciţiul Oglinda
Scop: Dezvoltarea abilităților de percepere și decodificare a emoțiilor altor oameni.
Descrierea sarcinii: Participanții formează perechi. Unul din parteneri va fi „oglindă” și va imita cu
exactitate mișcările și emoțiile colegului. Se imită tot: mimica, gesturile etc., acestea fiind foarte
variate. Peste 3-4 minute, moderatorul le propune partenerilor să facă schimb de roluri.
Notă: Profesorul poate solicita situații concrete din viață (părinte supărat pe copilul neascultător;o ceartă între frați din cauza computerului; entuziasmul unui elev că a primit o notă bună; fericirea
unei fete care se bucură de atenția băiatului drag etc.).
Reflecții: Ce dificultăți ați întâmpinat în procesul îndeplinirii exercițiului? Ați reușit să reproduceți
stările emoționale ale partenerului? Ce a fost mai greu: să fiți ”oglindă” sau să vă priviți în oglindă?
Cum să gestionăm emoţiile?
Există două modalități de a face acest lucru12.
1. Cea dintâi este bună pentru a neutraliza răspunsurile emoționale nedorite. Dacă te apucă
plânsul la serviciu sau ești furios pe o persoană nevinovată, pentru a neutraliza oricare dintre
aceste stări, îndepărtează imaginea de tine sau micșoreaz-o la mărimea unui timbru poștal.
Poți să revii la ea oricând, dacă dorești, fără să-ți pese de conținut. Fă-o suficient de mică,îndepărteaz-o destul de mult; treptat, ea își va pierde din intensitate.
2. Pentru a invoca o emoție pozitivă pe care vrei să o afișezi, amintește-ți de un moment când aitrăit-o și creează o imagine mare, luminoasă, apropiată. Apoi pășește în ea.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentați motto-ul temei.

2. Explicați citatul: „Libertatea mea se termină la vârful nasului tău”, cu referire la situații cunoscute – din comunitate sau din școală, despre care ați citit ori ați aflat din mass-media, cândanumite drepturi au intrat în conflict.
3. Analizați citatul: “Educația este cea mai puternică armă pe care o puteți folosi pentru a schimba lumea” (Nelson Mandela). Prezentați exemple.
4. Propuneți acțiuni concrete de transformare a Roții puterii şi controlului în Roata egalității,menționate în model:– de la utilizarea constrângerilor și amenințărilor LA negociere și corectitudine;– de la utilizarea intimidării LA comportament neamenințător;– de la utilizarea abuzului emoțional LA respect;– etc...
5. Analizați stările emoționale ale personajelor din
imagine13. Faceți asocieri cu situații de viață când
pot apărea astfel de emoții.
6. Elaborați planuri de securitate personală în situații

12

http://www.evenimentespirituale.ro/curs_brasov_gestionarea_emotiilor_tehnici_si_metode_443

Educaţie pentru sănătate

95

de: violență, violență sexuală, abuz, bullying. Notați în caiete câteva posibile scenarii de securizare a vieții în situații de violență. Discutați-le în grupuri.
7.

Propuneți tehnici de autocontrol al emoțiilor în situații stresante.

13

http://www.evenimentespirituale.ro/curs_brasov_gestionarea_emotiilor_tehnici_si_metode_443

96

Educaţie pentru sănătate

MODULUL

IXNoţiuni de bioeticăClasele X-XII

Modulul IXNoţiuni de bioetică
Tema 1. Introducere în bioetică. Noţiuni
generale (eugenie, eutanasie, legislaţie etc.).
Fertilizarea „in vitro”
Motto: ”Omul trebuie să tindă spre micșorarea răului în viaţa
tuturor fiinţelor asupra sorţii cărora el poate influenţa.”(T. Cotabinschi)
Termeni-cheie: bioetică, eugenie, fertilizare in vitro.

Bioetica constituie o orientare știinţifică interdisciplinară
ce se situează la hotarele dintre filozofie, ecologie, etică, biologie și medicină (bios – viaţă, ethos – obicei).
La finele secolului al XX-lea, bioetica a fost considerată cea mai revelatoare manifestare a vieţii
morale și sociale. În 1969, la New York, s-a deschis celebrul Hasting Center, fondat de filozoful Daniel
Callahan și psihiatrul Willard Gaylin, a căror preocupare era de a studia și a formula norme, prioritar
în domeniul cercetării biomedicale.
Noţiunea de bioetică a fost introdusă în 1970, în SUA, de oncologul Van Rensselaer Potter, în locul celei de morală medicală, cu scopul de a defini „o nouă disciplină care să combine cunoașterea
biologică cu cea a sistemului valorilor umane”. „Am ales, scria el, rădăcina bio- pentru a reprezenta
cunoașterea biologică, știinţa sistemelor fiinţelor și etica – pentru a reprezenta cunoașterea sistemului valorilor umane”.
Bioetica pornește de la o situaţie alarmantă determinată de progresul știinţei și al societăţii, exprimând îndoiala privind capacitatea de supravieţuire a umanităţii, în mod paradoxal tocmai ca efect aldezvoltării știinţifice. Aceasta nu trebuie să se focalizeze numai asupra omului, ci trebuie să cuprindă
și biosfera în întregul ei, orice intervenţie știinţifică a omului asupra vieţii, în general.
Bioetica este considerată de majoritatea oamenilor de știinţă o disciplină specifică, o sinteză acunoștinţelor medicale și etice. Trebuie recunoscut meritul savanţilor de a fi indicat o metodologie particulară a acestei discipline, cea interdisciplinară, atașând specialistului în bioetică oimportanţă mai mare decât moralistului tradiţional. Din această
perspectivă, termenul este adoptat în locul celui de morală medicală, chiar și pentru a o diferenţia de ea.
În consecinţă, etica biomedicală s-a născut ca o reacţie la intersecţia a trei câmpuri fundamentale: medicina clinică și cercetarea

Educaţie pentru sănătate

97

medicală, filozofia și disciplinele umaniste, sistemul de sănătate publică și puterea politicii sanitare.
Aceste sfere sunt într-o permanentă interdependenţă, indiferent dacă problema etică derivă din utilizarea celulelor stem embrionare sau din luarea deciziilor terapeutice la finalul vieţii. Bioetica reprezintă
un studiu interdisciplinar dinamic al unor probleme create de menţinerea valorilor medicale în contextul
dezvoltării știinţifice, un forum în ansamblul căruia interrelaţia dintre cercetare, discurs și practică au ca
obiect clarificarea controverselor etice izvorâte din dezvoltarea tehnologică medicală.
Ultimii patruzeci de ani au fost dominaţi de schimbări și progrese majore în domeniul medical. Explozia de cunoștinţe medicale a condus la o mai bună înţelegere a mecanismelor bolilor și la un salt
masiv al tehnologiei medicale. Concomitent, s-au schimbat și aspectele morale și atitudinile societăţii. Un val recent de scepticism privind sistemul sanitar, dorinţa de întărire a relaţiei medic-pacient,devierea tot mai accentuată de la medicina acută la medicina bolilor cronice, precum și reducerea
discrepanţei dintre competenţa medicului și cunoștinţele pacientului au contribuit la o acceptare
sporită a rolului esenţial al pacientului în îngrijirile medicale, mai ales în hotărârile terapeutice.
Percepţia asupra tehnologiilor medicale a fost și este influenţată de oportunitate, dar și de interesele statului și ale companiilor private. La problemele legitime legate de știinţă se grăbesc să răspundă mai multe discipline. De exemplu, cercetarea pe embrion – un subiect care a atras mai multedomenii: economic, politic, filozofic, teologic, juridic etc.
Din punct de vedere economic, se investesc sume fabuloase pentru proiectele de inginerie genetică; politic, Consiliul Europei încearcă să facă recomandări legislative statelor europene cu scopul
de a asigura obligativitatea unui minim de control asupra acestei tehnologii; teologic, bisericile ortodoxe, catolice și protestante au respins acest tip de cercetare; juridic, în ultimii ani, a apărut o nouăramură a dreptului – biodrept.
În aceste condiţii, ce se așteaptă de la bioetică? În mod simplist, pedagogic, răspunsul ar fi: unîndrumar de norme și principii ale acţiunii asupra naturii vii și asupra omului.
Dacă în trecut etica era percepută ca un fundament al oricărei practici profesionale, în prezent
asistăm la o particularizare a ei, la o abordare de tip cazuistic, individualist, în care ceea ce se știe,ceea ce este și ceea ce poate deveni sunt pilonii analizei morale a oricărei acţiuni. Fiecare temă decercetare, fiecare practică medicală implică aspecte etice unice, diferenţiate în funcţie de valorile
participanţilor (cercetători sau subiecţi umani), de rolul calităţii vieţii sau de cadrul de analiză (sisteme de sănătate, asigurări medicale etc.).
Analizând tematica, conceptele la care se face apel și metodele de studiu, bioetica trebuie să fieîntr-un triplu sens globală:• trebuie să fie o etică globală a supravieţuirii și a bunăstării umanităţii, în concordanţă cu mediul natural;• trebuie să cuprindă toate temele etic relevante ale bioștiinţelor și ale medicinii;• trebuie să trateze problemele interdisciplinar și cu o metodologie pluralistă, adică utilizând
metode care ţin atât de știinţele naturii, cât și de știinţele spiritului (trebuie depășită rupturaîntre cele două blocuri de știinţe).
Ca sinteză a știinţelor despre viaţă și sănătatea umană, bioetica își propune să protejeze viaţa sub
toate aspectele ei.
Scopul și misiunea bioeticii constau în explicarea situaţiilor problematice limitrofe:– eutanasia;– ingineria genică;– transplantologia;– implantarea organelor artificiale;– noile tehnologii ale nașterii copiilor;– clonarea.

98

Educaţie pentru sănătate

Fertilizarea in vitro
Fertilizarea in vitro (FIV) este un posibil tratament pentru infertilitate, care necesită recoltarea de ovocite și fertilizarea lor în laborator cu spermatozoizi. Atât ovocitele,cât și spermatozoizii pot proveni de la ambii parteneri (desex opus) sau de la donatori anonimi de spermă ori deovule.
FIV este procedura cea mai recomandată în cazul femeilor cu vârsta de peste 40 de ani, dar poate fi o opţiune
și pentru:• obstrucţie sau blocare a trompelor uterine;• tulburări ovulatorii;• insuficienţă ovariană prematură;• endometrioză;• legarea anterioară a trompelor;• fibrom uterin;• infertilitate din cauze necunoscute etc.
Cum se face fertilizarea în vitro?
Un ciclu complet de FIV presupune 5 etape de desfășurare.
Tratament de stimulare hormonală ovariană
În prima fază, medicul prescrie un tratament de stimulare hormonală ovariană. Presupune administrarea unor medicamente care ajută ovarele să elibereze mai multe ovocite la un singur ciclu menstrual(inducţie ovulatorie). Dezvoltarea ovocitelor este atent monitorizată cu ajutorul ecografiei.
Recoltarea ovulelor sau ovocitelorUrmătorul pas este recoltarea ovulelor sau ovocitelor, printr-o procedură numită aspiraţie foliculară. Ele sunt extrase printr-o incizie chirurgicală minoră, realizată în zona pelviană, în care se introduce un ac
lung, prin care ovulele sunt aspirate într-un recipient
special.
Colectarea spermei
Colectarea spermei este necesară imediat după recoltarea ovulelor. În general, are loc prin ejaculare, de lapartener, sau prin dezgheţarea unor rezerve achiziţionate de la banca de spermă cu donatori anonimi.
Inseminarea
Prin inseminare, sperma și ovulele sunt plasate în niște incubatoare speciale (medii de cultură)din laborator, în care are loc fecundarea. Medicul urmărește cu atenţie procesul fecundării, iar dacăsuspectează o fertilizare prea lentă, apelează la injecţie intracitoplasmatică cu spermă (injectarea
directă a unui spermatozoid într-un ovul, în vederea fecundării lui). Atunci când ovulul este fertilizat
și are loc diviziunea celulară, ovulele sunt considerate embrioni.

Educaţie pentru sănătate

99

Transferul embrionarÎn momentul în care ajung la stadiul de embrioni,
ei trebuie transferaţi în uter, pentru a obţine sarcina. Transferul embrionar sau embriotransferul este
ultima etapă a fertilizării in vitro și are loc cam la 2-3
zile de la recoltarea ovocitelor. Medicul alege câţiva embrioni și îi introduce cu ajutorul unui cateterspecial, dintr-un cauciuc flexibil, prin cervix în uter,
unde aceștia vor fi plasaţi pentru a se obţine sarcina. Pentru ca embrionii să fie plasaţi în locul cel mai
favorabil concepţiei, se va folosi o ecografie cu ultrasunete.
După realizarea acestor 5 etape, medicul așteaptă primele semne de sarcină sau se face o analiză
de sânge pentru a constata dacă procedura a avut succes sau nu. În cazul în care eșuează, după oanumită perioadă, se recurge la un alt ciclu de fertilizare in vitro.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei

2. Dezbateţi cu colegii afirmaţiile:– ”Problema mediului e mai importantă decât dezvoltarea economică.”– ”Dacă dorim să ajungem la o înţelegere cu natura, în majoritatea cazurilor va trebui să
acceptăm condiţiile pe care ni le impune.”– ”Bioetica constituie o orientare știinţifică interdisciplinară ce se situează la hotarele dintre
filozofie, ecologie, etică, biologie și medicină (bios – viaţă, ethos – obicei).”– ”Ca sinteză a știinţelor despre viaţă și sănătatea umană, bioetica își propune să protejezeviaţa sub toate aspectele ei.”
3. Stabiliţi 4-5 reguli care să stea la baza unui comportament bioetic.
4. Schiţaţi o listă de meserii pe care le practică oamenii. Realizaţi un miniproiect în care veţi include contribuţia umanităţii în rezolvarea unei probleme concrete din perspectiva bioeticii.
5. Jocul didactic Iarmarocul fermecat.
Profesorul le explică elevilor sarcina de realizat: ”Imaginaţi-vă că sunteţi la un iarmaroc, undeexistă toată informaţia cu referire la drepturi, libertăţi și calităţi genetice. Iarmarocul este unul
magic și poate să vă schimbe una din calităţi. Puteţi intra o singură dată și procura doar douălucruri: o informaţie importantă pentru viaţă și ”o posibilitate” de a schimba ceva în proprietăţile biologice sau trăsăturile de caracter”.
Fiecare elev va scrie pe o fișă informaţia de care are nevoie și trăsătura pe care dorește s-oschimbe. Fișele vor fi acroșate pe tablă, elevii explicând alegerea făcută.
Profesorul generalizează răspunsurile, apreciind opţiunile din perspectiva valorilor generalumane, a viciilor și a slăbiciunilor.
Evaluare:– Ce concluzii aţi tras?
– Dacă aţi avea din nou șansa să veniţi la iarmarocul fermecat, v-aţi schimba opţiunile sau nu?

100 Educaţie pentru sănătate

Tema 2. Donarea și transplantul de organe (legislaţie). Traficul deorganeMotto: ”Natura este o artă veșnică, iar cel mai măreţ și cel mai nobil obiect din natură este
Omul.”(Visarion Berlinski)
Termeni-cheie: donator, transplant, primitor, consimţământ.

Transplantul de ţesuturi și de organe este una dintre formele de vârf ale practicii medicale contemporane, care transformă suferinţa în nădejde pentru viaţă. Este o performanţă a știinţei și a practicii medicale.
Prin transplantul de ţesuturi și/sau de organe se înţelege acea activitate medicală complexă care,în scop terapeutic, înlocuiește ţesuturi și/sau organe umane compromise morfologic și funcţional cu
alte structuri similare, dovedite ca fiind sănătoase.
LEGEA REPUBLICII MOLDOVA privind transplantul de organe și ţesuturi umane nr. 473-XIV din
25.06.99 (Monitorul Oficial al Republicii Moldova nr. 94-95 din 26.08.1999)
Parlamentul adoptă prezenta lege organică care stabilește condiţiile și reglementează relaţiile
legate de transplantul de organe și ţesuturi umane în scopul garantării dreptului cetăţenilor la:– ocrotirea sănătăţii;– menţinerea integrităţii lor corporale;– protejarea demnităţii și identităţii tuturor fiinţelor umane;– alte drepturi și libertăţi fundamentale referitoare la ocrotirea sănătăţii.
Articolul 7. Consimţământul pentru transplant (1). Realizarea transplantului de organe și ţesuturi umane se admite numai cu consimţământul donatorului în viaţă și al recipientului.
PRINCIPII SPECIALE
Prelevarea și transplantul de organe și de ţesuturi se face numai în scop terapeutic; transplantul
va trebui să se dovedească a fi unicul remediu valid pentru prelungirea și îmbunătăţirea (în cazultransplantului de cornee, de piele etc.) vieţii unui pacient.
• Transplantul trebuie să aibă la temelie iubirea creștină a celui ce dăruiește și împlinirea ei îniubirea celui care primește. În acest sens, el va îndeplini următoarele condiţii:– să respecte demnitatea persoanei (donator, receptor, medic);– să aibă scop terapeutic;– să fie în folosul aproapelui;

Educaţie pentru sănătate

101

–
–
–

•
•

•
•
•

să respecte viaţa și chiar moartea persoanei;să respecte drepturile omului și dimensiunea duhovnicească a existenţei umane, chiar din
momentul conceperii acesteia;
să nu fie determinat de oportunisme politice sau economice, de curiozităţi medicale, lamodă în lumea noastră secularizată.

Donarea nu poate fi obiectul unor tranzacţii.
Pentru că prelevarea de organe presupune consimţământul donatorului, va fi de neacceptat
prelevarea de ţesuturi de la un embrion, dat fiind faptul că, deși fiinţă vie, acesta este în imposibilitatea de a-și da consimţământul.
Este inadmisibilă provocarea voită a mutilării sau a decesului prin prelevarea unor organe,chiar pentru a salva viaţa unei alte persoane.
Transplantul va fi bine justificat: se va urmări scopul imediat și pe termen lung al transplantării,ca și acordarea unei calităţi satisfăcătoare vieţii primitorului.
Realizându-se din iubire și din respect faţă de viaţa umană, transplantul va lua în calcul viaţa
persoanei în toată complexitatea ei, nu numai viaţa care se consumă sub formă și la nivel exclusiv biologic, ci și dimensiunea ei duhovnicească, eternă. Fiind o metodă excepţională detratament, transplantul este justificat după ce s-au epuizat toate celelalte forme și modalităţi
de tratament.

RESPONSABILITATEA MEDICILOR
 Medicul trebuie să conștientizeze importanţa înlăturării suferinţei bolnavilor.
 Echipa de transplant trebuie să informeze, sub toate aspectele și în detaliu, atât pe donator,
cât și pe primitorul de organe, cu privire la riscurile, beneficiile, procedura și consecinţele
prelevării și, respectiv, implantului de organe, încât cei vizaţi să poată lua hotărârea în deplină
cunoștinţă de cauză.
CONSIMŢĂMÂNTUL
• Deși se afirmă că donarea este expresie a iubirii, ea nu naște nicidecum obligaţia morală de adona; actul de donare este manifestarea deplină și indubitabilă a voinţei libere.
• Se impune solicitarea și obţinerea consimţământului în scris prealabil, expres și liber al donatorului sau al persoanei terţe căreia legea îi permite acest fapt; de asemenea, se va solicita șiacordul scris al primitorului.
• Rudele ar putea să ofere consimţământul pentru transplantul de organe în numele celor apropiaţi (copii, minori) și atunci când ei nu o mai pot face (din cauza situaţiei în care cei vizaţi segăsesc). De aceea, legea trebuie să prevadă reguli clare cu privire la consimţământ, pentru
evitarea bănuielii de comercializare a organelor de către rude.
• Este preferabil însă acordul prealabil al persoanei, pentru prelevarea de organe după decesul
ei sau măcar transmiterea către rude a dorinţei sale în acest sens, indiferent dacă poziţia este
pro sau contra; numai în cazul consimţământului explicit al persoanei se poate vorbi despre
un act de generozitate, deci de donare.
• Nonrefuzul rudelor la prelevarea de organe după decesul pacientului nu poate fi interpretat
drept consimţământ.
DONATORUL
1. În cazul donatorului viu, transplantul se va face numai cu respectarea următoarelor norme:– să fie major și să fie în deplinătatea facultăţilor mintale;

102 Educaţie pentru sănătate

–
–
–

–

să i se garanteze că viaţa nu îi va fi pusă în pericol;
să îi fie prezentate riscurile și consecinţele asupra sănătăţii și asupra capacităţii de muncă
pe care prelevarea de organe le poate provoca;
să fi dat în mod prealabil, liber, expres, conștient și informat consimţământul în scris pentru prelevare. În cazul donatorului minor, consimţământul va fi acordat de către părinţi saude către tutorii legali, respectându-se libertatea și demnitatea minorului;
actul de donare va fi expres, și nu prezumat.

2. În cazul donatorului decedat:– echipa care a constatat decesul unei persoane nu va fi aceeași cu cea care urmează săfacă transplantul;– medicii care constată decesul sunt responsabili pentru situaţiile în care moartea nu a intervenit efectiv sau nu a fost bine constatată.
PRIMITORUL• Primitorul iși va da consimţământul în scris pentru efectuarea transplantului și va fi informat
obiectiv asupra șanselor de reușită a transplantului.
• În selecţionarea pacienţilor cărora urmează să li se efectueze transplantul, se impune ca medicii care iau deciziile de transplantare să aplice exclusiv criteriul terapeutic, adică să se aibăîn vedere:– urgenţa transplantării;– posibilitatea de reușită;– previziunea ca organul să se poată transplanta;– prioritatea cererii.
• Întrucât transplantul are caracter terapeutic, selecţia pacienţilor nu trebuie să fie împiedicată
sau viciată de motive de ordin rasial, social, economic, religios etc., ci determinată de condiţii
optime de reușită a transplantului și de finalitatea acestuia.
Traficul de organe
Experţii în medicină consideră „drama
actuală” a lumii, cea a traficului de organe,o formă modernă de sclavie.		Victimele suntadesea „bărbaţi tineri, săraci și practic analfabeţi”.
Traficul de organe a devenit o afacere extrem de profitabilă în multe state ale lumii,
cifrele fiind alarmante: la nivel mondial, la fiecare oră, sunt uciși sau mutilaţi trei oameni,
pentru a li se preleva organele, care sunt vândute apoi pe piaţa neagră.
Faptul că numărul solicitanţilor este maimare decât cel al donatorilor reiese și din datele Organizaţiei Mondiale a Sănătăţii (OMS), careestimează că în fiecare an sunt efectuate aproximativ 120.000 de transplanturi (119.873 în 2014),
reprezentând aproximativ 10% din cererea totală. OMS consideră că între 5% și 10% din numărul
total de transplanturi provin de pe „o piaţă internaţională de organe”, însă trebuie avut în vedere
faptul că atunci când se vorbește despre o piaţă neagră, de fapt, se fac doar estimări. Din numărul celor aproape 120.000 de transplanturi efectuate în 2014, la nivel mondial, peste 50%, mai

Educaţie pentru sănătate

103

exact 79.768, au fost transplanturi de rinichi, iar 26.136 – de ficat, potrivit site-ului www.statista.
com.
Fenomenul ia amploare. Oamenii sunt în căutarea unor puncte de vânzare”, în timp ce „ţările și persoanele cu o putere de cumpărare mai mare încearcă să profite de persoanele care au
probleme de ordin financiar. Împinse de nevoile lor economice, acestea își donează o parte dinorgane.
Profilul victimelor reţelelor de trafic de organe urmează adesea un model similar: tineri sub pragulsărăciei și aproape analfabeţi, astfel încât nu înţeleg		riscurile pe care le implică aceste operaţiuni. Eitrăiesc în ţări sărace, care nu acordă prioritate luptei împotriva traficului și cu o legislaţie „foarte prostpusă în aplicare” pentru a face faţă fenomenului. De cealaltă parte, ţările din care provine receptorul
sunt, de obicei, bogate, dar cu cantităţi limitate de organe, situaţie în care este „dificil pentru un pacient să obţină un transplant”.
Principala problemă în combaterea traficului ilegal de organe este aceea că „de multe ori, acesta
are loc într-un context transnaţional”. Un subiect care merge într-o altă ţară pentru un transplant implică o problemă suplimentară, deoarece intră în joc două jurisdicţii diferite și „nu există o cooperareinternaţională în urmărirea unor astfel de practici”. Odată ce fac transplantul și se întorc în ţara lor deorigine, persoanele respective ar trebui să aibă „o anumită responsabilitate”, iar medicii să fie obligaţi
să raporteze aceste cazuri.
Preţul unui organ pe piaţa neagră poate ajunge la 150.000 de dolari (peste 140.000 de euro), dincare donatorul primește între 5% și 10% (în cel mai bun caz), iar restul se duce în buzunarele traficanţilor și intermediarilor.
În urmă cu ceva timp, datele Organs Watch arătau că un hindus poate primi aproximativ o mie dedolari pe piaţa neagră pentru un rinichi, în timp ce un român – 2.700 de dolari, iar un turc – până la10.000 de dolari. Profitul pentru mafia organelor este uriaș, chiar și în cazul unei singure tranzacţii. Cei
care au nevoie de un transplant sunt dispuși să plătească până la 200.000 de dolari pentru un rinichi.
Prin adoptarea unei Rezoluţii, în mai 2010, OMS condamnă cu fermitate practica ilegală decumpărare a unor părţi ale corpului uman pentru transplant și exploatarea celor mai sărace și
mai vulnerabile categorii de oameni, precum și traficul de fiinţe umane care rezultă din astfel depractici, în baza principiilor demnităţii umane și a solidarităţii. Traficul de organe încalcă principiile egalităţii, justiţiei și respectului faţă de demnitatea umană, iar această practică nu înseamnă
doar vânzare de organe, ci și o formă de sclavie, fiind exploataţi muncitori migranţi, refugiaţi caredoresc să scape de genocidul din ţările lor, prizonieri, minori, nevoiași și alte categorii de excluși,potrivit organizaţiei.
SARCINI PENTRU REALIZARE
1.

Comentaţi motto-ul temei.

2. Elaboraţi un eseu Aș putea găsi destule resurse pentru a-ţi mulţumi.
3. Realizaţi portretul unui donator de organe. Subliniaţi calităţile ce vă sunt proprii.
4. Jocul didactic Deprinderi sănătoase.
Elevii primesc câte o foaie de hârtie, pe care notează, individual, deprinderile pe care le posedă pentru un mod sănătos de viaţă. Apoi, în grupuri mici (4-5), citesc listele elaborate și,împreună, creează o listă a deprinderilor pe care le posedă grupul lor. Profesorul organizează
un asalt de idei și stabilește, în ordinea priorităţilor, deprinderile enumerate de elevi.

104 Educaţie pentru sănătate

Evaluare:• V-a fost ușor să enumeraţi deprinderile necesare pentru un mod sănătos de viaţă?
• Ce deprinderi vă afectează negativ sănătatea?
• Ce aţi învăţat de la colegi în sensul fortificării sănătăţii?
5. Elaboraţi judecăţi de valoare cu referire la transplantul de organe.

Educaţie pentru sănătate

105

Referințe bibliografice
Modulul I. Corpul uman, dezvoltarea umană şi igiena
Modulul II. Activitatea şi odihna
Acte legislative şi normative
1.
Cadrul de Referință al Curriculumului Național. MECC. Chișinău: Lyceum, 2017.
2. Standarde pentru educația sexuală în Europa. Biroul Regional OMS pentru Europa și BzgA.
Centrul Federal German de Educație pentru Sănătate, BzgA. Koln, 2010.
Monografii, articole
3. Alexeiciuc A., Velișco N. Ecologia și protecția mediului. Chișinău, 2003.
4. Cartaleanu T., Cosovan O., Goraș-Postică V., Lîsenco S., Sclifos L. Formarea de competențe
prin strategii didactice interactive. Chișinău: C.E. PRO DIDACTICA, 2008.
5. Crocnan E., Chebici S., Huțanu I. Educație pentru sănătate. București: Editura Didactică și
Pedagogică R.A., 2008.
6. Drumea L., Mija V., Mistreanu T., Parlicov E., Hanbecov N. Aspecte ale bioeticii în educație.
Materiale de reper pentru diriginți, cadre didactice și manageriale din învățământul primar și
gimnazial. Chișinău: Periscop, 2007. ISBN 978-9975-9987-2-7.
7.
Lazăr V., Căprarin D. Metode didactice utilizate în predarea biologiei. Craiova: Arves, 2008.
8. Marinescu M. Didactica biologiei. Teorie și aplicații. București: Paralela 45, 2010.
9. Promovarea sănătății și dezvoltării. Ghid pentru persoanele resursă din comunitate. Chișinău, 2012.
10. Sănătatea și dezvoltarea tinerilor. Studiu de evaluare a cunoștințelor, atitudinilor și practicilor
tinerilor. UNICEF. Asociația ”Sănătatea pentru tineri”. Chișinău, 2005.
11. Viața sexuală. Enciclopedia medicală a familiei. LAROUSSE. Biblioteca Adevărul, 2011.

Modulul III. Alimentația sănătoasă
Modulul V. Sănătatea reproductivă
Modulul VII. Prevenirea abuzului de substanțe nocive
Acte legislative şi normative
12. Codul penal al Republicii Moldova nr. 985-XV din 18.04.2002.
13. Codul contravențional al Republicii Moldova nr. 218-XVI din 24.10. 2008.
14. Legea ocrotirii sănătății nr. 411-XIII din 28.03.1995.
15. Legea privind sănătatea reproducerii nr. 138 din 15.06.2012.
16. Legea cu privire la profilaxia infecției HIV nr. 23-XVI din 16.02.2007.
17. Legea cu privire la circulația substanțelor narcotice și psihotrope și a precursorilor nr. 382
din 06.05.1999.
18. Legea privind controlul și prevenirea consumului abuziv de alcool, consumului ilicit de droguri și de alte substanțe psihotrope nr. 713 din 06.12.2001.
19. Legea viei și vinului nr. 57-XVI din 10.03.2006, care reglementează comerțul cu băuturi alcoolice.

106 Educaţie pentru sănătate

Educaţie pentru sănătate

106

20. Hotărârea Guvernului nr. 1208 din 27.12.2010 cu privire la aprobarea Strategiei naționale antidrog.
21. Legea Republicii Moldova privind protecția consumatorilor nr. 105-XV din 13.03.2003.
22. Legea cu privire la regimul produselor și substanțelor nocive nr. 1236 din		03.07.1997.
23. Legea privind produsele alimentare nr. 78		din 18.03.2004.
24. Legea privind securitatea generală a produselor nr. 422 din 22.12.2006.
Monografii, articole
21. Consilierea și testarea la HIV a adolescenților. Ghid pentru prestatorii de servicii. Chișinău,2014.
22. Moșin V. Ginecologie reproductivă. Chișinău, 2014.
23. Promovarea sănătății și dezvoltării. Ghid pentru persoanele resursă din comunitate. Chișinău, 2012.
24. Raportul european privind drogurile. Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie, 2018.
25. Sănătatea adolescenților, factorii determinanți comportamentali și sociali (CSCŞ). Raport sumar. Republica Moldova, 2014.
26. Sănătatea și dezvoltarea tinerilor. Studiu de evaluare a cunoștințelor, atitudinilor și practicilor
tinerilor. Chișinău, 2005.
27 Suveică L. Bazele nutriției. Ghid practic. Chișinău, 2011.
28. Suveică L. Dereglări de nutriție la adolescenți. Curs de formare de formatori în asistența adolescenților. 2012.

Surse web29. https://www.capital.ro/10-mituri-despre-alcool.html
30. http://www.castlecraig.ro/dependenta/dependenta-ca-boala/mituri-dependenta
31. https://www.investigatii.md/ro/investigatii/drepturile-copilului/copilarie-furata-de-droguri
32. https://www.rotary2050.org/alfabetiperlasalute/doc/04rumeno.pdf
33. https://books.google.md/books?id=8SpDBgAAQBAJ&pg=PA109&lpg=PA109&dq=comportament+riscant&source=bl&ots=
34. https://www.healthpromotion.ie/hp-files/docs/HPM00053RM.pdf
35. https://www.youtube.com/watch?v=doAZap1n4Tc
36. https://www.youtube.com/watch?v=acY69WYxoFI
37. https://www.csid.ro/diet-sport/dieta-si-nutritie/tot-ce-trebuie-sa-stii-despre-piramida-alimentara-13602680
38. https://monitorul.fisc.md/mic/care_sunt_cerinele_de_etichetare_a_produselor_alimentare.html
39. http://www.consumator.gov.md/libview.php?l=ro&idc=180&id=1259&t=/Sfaturi-utile-pentru-consumatori/Eticheta-elementul-de-baza-al-unui-produs
40. https://ru.scribd.com/doc/180149193/Aditivii-alimentari-si-impactul-lor-asupra-sanatatii-ppt

Modulul IV. Sănătatea mintală
Acte legislative şi normative
35. Codul nr. 1316 din 26.10.2000. Codul familiei. În: Monitorul Oficial nr. 47-48, art. nr. 210 din
26.04.2001.
36. Strategia intersectorială de dezvoltare a abilităților și competențelor parentale pentru anii

Educaţie pentru sănătate

107

2016-2022, aprobată prin Hotărârea Guvernului nr. 1106 din 03.10.2016. În: Monitorul Oficial
nr. 347-352, art. nr. 1198 din 07.10.2016.
37. Ordin MECC nr. 1209 din 08.08.2018 cu privire la Cursul “Educație parentală” în curricula deformare inițială. Pe: https://mecc.gov.md/sites/default/files/ordin_1209_din_08.08.18_cu_privire_la_educatia_parentala.pdf

Monografii, articole
38. Bostan D., Bodrug-Lungu V. Psihopedagogia familiei. Suport de curs. Chișinău: CEP USM,
2018. 78 p.
39. Kennedy-Moore E., Lowenthal M. S. Educație inteligentă pentru copii inteligenți. Chișinău:Litera, 2016. 372 p.
40. Manes S. 83 de jocuri psihologice pentru animarea grupurilor. Ştiințe ale Educației. Iași:Polirom, 2008. 208 p.
41. Ras P. Stima de sine: iubește-te pe tine pentru a trăi mai bine. Cum să progresezi și să ai maimultă încredere în propria persoană. București: Editura Niculescu, 2016. 166 p.
42. Relații armonioase în familie. Suport informațional. Ministerul Educației Republicii Moldova,
LaStrada, OakFoundation, 2016. 97 p.
43. Schiraldi G. R. Stima de sine. În: Didactica Pro…, nr. 2 (13), 2018, pp. 26-27.
44. Szentagotai-Tatar A., David D. Tratat de psihologie pozitivă. Iași: Polirom, 2017. 344 p.

Surse web45. https://dexonline.ro
46. https://www.la-psiholog.ro/info/ce-este-bunastarea-psihologica47. https://www.gettyimages.com/detail/photo/child-faces-royalty-free-image/117058793
48. http://mihaita19cm.blogspot.com/2012/12/ce-este-succesul-ce-este-succesul-as.html
49. https://yandex.by/collections/card/5b8ed8f655854d0095ea7f32/
50. https://www.csid.ro/boli-afectiuni/psihiatrie/stresul-definitie-cauze-factori-de-stres-simetode-de-combatere-13763206
51. https://www.csid.ro/lifestyle/psihologie-si-cariera/depresia-boala-tacuta-care-te-transforma-in-totalitate-cum-se-comporta-un-om-depresiv-16778841
52. https://www.dreamstime.com/stock-photo-outlier-group-negative-people-happy-manstanding-out-guy-multiethnic-frustrated-sad-desperate-stressed-smiling-positive-image85920261
53. http://www.adolescenteen.ro/sanatate/sanatatea-mentala-mentala-si-riscuri-psihologice/
54. http://psihologicablog.blogspot.com/2015/11/ii-sanatatea-mintala-determinanti.html
55. http://www.scritub.com/jurnalism/Massmedia-ca-factor-de-influen22963.php

Modulul VIII. Viața fără violență şi discriminare
Acte legislative şi normative
56. Convenția internațională nr. 1989 din 20.11.1989 cu privire la Drepturile Copilului. În: Tratate
Internaționale nr. 1, art. nr. 52 din 30.12.1998.
57. Declarație Universală nr. 1948 din 10.12.1948 a Drepturilor Omului. În: Tratate Internaționale
nr. 1, art. nr. 12 din 30.12.1998.

108 Educaţie pentru sănătate

58. Legea nr. 140 din 14.06.2013 privind protecția socială a copiilor aflați în situație de risc și apărinților separați de copii. Publicat: 02.08.2013 în Monitorul Oficial nr. 167-172, art. nr. 534.
Pe: http://lex.justice.md/md/348972/
59. Legea nr. 338 din 15.12.1994 privind drepturile copilului. În: Monitorul Oficial nr. 13, art. nr.
127 din 02.03.1995. Pe: http://lex.justice.md/viewdoc.php?id=311654&lang=1
61. Legea nr. 45 din 01.03.2007 cu privire la prevenirea și combaterea violenței în familie. În: Monitorul Oficial nr. 55-56, art. nr. 178 din 18.03.2008. Pe: http://lex.justice.md/md/%20327246/
62. Legea nr. 241 din 20.10.2005 privind prevenirea și combaterea traficului de ființe umane. În:
Monitorul Oficial nr. 164-167, art. nr. 812 din 09.12.2005. Pe: http://lex.justice.md/md/313051/
63. Lege nr. 121 din 25.05.2012 cu privire la asigurarea egalității. În: Monitorul Oficial nr. 103, art.
nr. 355 din 29.05.2012. Pe: http://lex.justice.md/md/343361/
64. Legea nr. 5 din 09.02.2006 cu privire la asigurarea egalității de șanse între femei și bărbați. În: Monitorul Oficial nr. 47-50, art. nr. 200 din 24.03.2006. Pe: http://lex.justice.md/
md/315674/
65. Hotărârea Guvernului nr. 434 din 10.06.2014 privind aprobarea Strategiei pentru protecția
copilului pe anii 2014-2020. În: Monitorul Oficial nr. 160-166, art. nr. 481 din 20.06.2014. Pe:
http://lex.justice.md/md/353459/
66. Hotărârea Guvernului nr. 270 din 08.04.2014 cu privire la aprobarea Instrucțiunilor privindmecanismul intersectorial de cooperare pentru identificarea, evaluarea, referirea, asistența
și monitorizarea copiilor victime și potențiale victime ale violenței, neglijării, exploatării și
traficului. În: Monitorul Oficial nr. 92-98 din 18.04.2014. Pe: http://lex.justice.md/viewdoc.
php?action=view&view=doc&id=352587&lang=1
67. Ordinul MECC nr. 77 din 22.02.2013 cu privire la Procedura de organizare instituțională și deintervenție a lucrătorilor instituțiilor de învățământ în cazurile de abuz, neglijare, exploatare,trafic al copilului.
Monografii, articole
68. Adăscăliță V., Josanu R., Moldovanu I., Epoian T. Prevenirea violenței în instituția de învățământ. Ghid metodologic. Chișinău, 2017. 116 p.
69. Leșco G. Sănătatea adolescenților. Factorii determinanți comportamentali și sociali. Raportsumar al studiului de evaluare a comportamentelor de sănătate ale copiilor de vârstă școlară
în Republica Moldova. Chișinău, 2015. 23 p.
70. Protecția copilului față de violență în instituția de învățământ. Culegere de acte normative.
Chișinău, 2017. 116 p.
71. Sîrbu S., Bodrug-Lungu V., Gradinaru I., Gorceag L., Bojenco D., Triboi I. Manual de lucru cu
abuzatorii. Manualul de instruire a specialiștilor în lucrul cu agresorii familiali. OAK Foundation. Chișinău: EuroPress, 2017, 296 p.
72. Studiul “Violența față de femei în familie”. Biroul Național de Statistică, UNDP, UNFPA, UNWomen. Chișinău: Nova Imprim SRL, 2011. 150 p.
Surse web73. https://www.unhcr.org/ro/wp-content/uploads/sites/23/2016/12/SGBVbookletROM-Extras-din-Ghidul-UNHCR-privind-prevenirea-%C5%9Fi-r%C4%83spunsul-la-violen%C5%A3a-sexual%C4%83-%C5%9Fi-de-gen.pdf
74. Material suport în domeniul activităților de prevenire a violenței față de copii pentru cadre
didactice, psihologi școlari și specialiști din DRÎTS elaborat de Centrul de Informare și Documentare privind Drepturile Copilului. Pe: http://drepturilecopilului.md/files/Material_suport_

Educaţie pentru sănătate

109

Fenomenul_violentei_fata_de_copii.pdf
75. Studiu “Siguranța copiilor pe Internet”. La Strada Moldova, 2017. Pe: http://lastrada.md/files/
resources/3/Siguranta_copiilor_pe_Internet__final.pdf
76. http://amicel.cnpac.org.md/pentru-profesionisti/tulburarile-de-anxietate
77. https://9vremparinti.ro/bullying-ce-este-si-cum-se-manifesta-acest-fenomen-ghid-pentruparinti/
78. https://iite.unesco.org/files/news/639352/Prevenirea-violen%C8%9Bei-%C3%AEn-institu%C8%9Bia-de-%C3%AEnv%C4%83%C8%9B%C4%83m%C3%A2nt-Ghid-metodologic-2017.pdf
79. https://www.publika.md/statistici-privind-violenta-in-familie-din-tara-noastra-peste-9000de-cazuri-in-primele-10-luni-ale-anului-_3024099.html#ixzz5flnnEtYu
80. https://covasnamedia.ro/social/mituri-despre-violenta-domestica---spune-nu-violentei-in-familie
81. https://www.aikiseishin.ro/blog/bullying/
82. https://www.blogintandem.ro/o-poveste-despre-bullying-copii-care-hartuiesc-alti-copii/
83. https://adevarul.ro/tech/internet/hartuirea-online-cyberbullying-ul-cele-mai-mari-probleme-internet-adolescenti-afectati-1_5a1bf67f5ab6550cb895be91/index.html
84. https://oradenet.salvaticopiii.ro/viata-ta-online/prietenii/ce-este-cyberbullying-ul
85. http://www.siguronline.md
86. https://siguronline.md/rom/parintii/informatii-si-sfaturi/siguranta-copilului-online-in-patru-pasi
87. http://www.mfa.gov.md/traficul-fiinte-umane/
88. https://sputnik.md/radio_podcasturi/20181018/22581084/Moldova-trafic-fiinte-umane.html
89. https://www.gettyimages.com/detail/photo/human-trafficking-royalty-free-image/505633283
90. http://lastrada.md/rom/traficul-de-fiinte-umane
91. https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC5843209/
92. http://www.migratiesigura.md
93. http://lex.justice.md/viewdoc.php?action=view&view=doc&id=352587&lang=1
94. http://lastrada.md/rom/telefoane-de-incredere
95. http://www.telefonulcopilului.md
96. http://www.sighet-online.ro/index.php?option=com_content&view=article&id=11017:ce-este-stigmatizarea&catid=81:psihologie&Itemid=140
97. http://egalitate.md/contacts/
98. https://egalitate.md/wp-content/uploads/2016/04/Legea-121_site.pdf
99. http://sutliana.wordpress.com/activitatea-comisiei/combaterea-discriminarii-ghidul-metodologic/
100. https://www.vrc.crim.cam.ac.uk/VRCconferences/conference/violencereductionreport101. https://www.slideserve.com/lali/dezvoltarea-emo-ional-i-social-a-copilului-i-adolescentului
102. https://www.suntparinte.ro/inteligenta-emotionala-definitie
103. http://www.evenimentespirituale.ro/curs_brasov_gestionarea_emotiilor_tehnici_si_metode_443

Modulul VI. Sănătatea şi mediul
Modulul IX. Noțiuni de bioetică
104. Cadrul de fererință al curriculumului național. MECC al Republicii Moldova. Lyceum . Chișinău
2017.

110 Educaţie pentru sănătate

105. Viața sexuală. Enciclopedia medicală a familiei. LAROUSSE. Biblioteca Adevărul.2 011.
106. Educație pentru sănătate. Elena Crocnan. Sultana Chebici. Irina Huțanu. Editura didactică și
pedagogică, R.A. 2008.
107. Metode didactice utilizate în predarea biologiei. Viorel Lazăr. Daniela Căprarin. Editura ARVES. 2008.
108. Formarea de competențe prin strategii didactice interactive. Tatiana Cartaleanu, Olga Cosovan, Viorica Goraș-Postică, Sergiu Lîsenco, Lia Sclifos.Prodidactica. Chișinău 2008.
109. Ecologia și protecția mediului. Angela Alexeiciuc, Nadejda Velișco. Chișinău 2003.
110. Promovarea sănătății și dezvoltării. Ghid adolescenților pentru persoanele resursă din comunitate. Chișinău 2012.
111. Standarde pentru Educația sexuală în Europa. Biroul Regional OMS pentru Europa și BzgA.
Centrul Federal German de Educație pentru Sănătate, BzgA. Koln 2010.
112. Sănătatea și dezvoltarea tinerilor. Studiu de evaluare a cunoștințelor, atitudinilor și practicilor
tinerilor. UNICEF. Asociația”Sănătatea pentru tineri”. Chișinău 2005.
113. Didactica biologiei. Teorie și aplicații. Mariana Marinescu.Editura Paralela 45. 2010.
114. Aspecte ale bioeticii în educație. Materiale de reper pentru diriginți, cadre didactice și manageriale din învățământul primar și gimnazial. Luminița Drumea.Violeta Mija. Tatiana Mistreanu.Eugenia Parlicov. Natalia Hanbecov.ISBN 978-9975-9987-2-7.

Educaţie pentru sănătate

111

Suportul didactic este elaborat în cadrul proiectului ”Educație pentru sănătate a tinerilor”,
implementat de Fondul Națiunilor Unite pentru Populație (UNFPA), cu sprijinul Ambasadei
Olandei și în parteneriat cu Ministerul Educației, Culturii și Cercetării al Republicii Moldova,
Centrul Educațional Pro Didactica, Rețeaua Tinerilor Educatori de la Egal la Egal "Y-PEER" și
A.O. Parteneriate pentru Fiecare Copil