MINISTERUL EDUCAŢIEI, CULTURII ŞI CERCETĂRII
AL REPUBLICII MOLDOVACURRICULUM NAȚIONALEDUCAȚIE MUZICALĂ
CLASELE V-VIII

			• Curriculum disciplinar			• Ghid de implementareChişinău, 2020
1

CURRICULUM DISCIPLINAR
Aprobat:- Consiliul Național pentru Curriculum, proces-verbal nr. 22 din 05.07.2019- Ordinul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr. 906 din 17.07.2019
COORDONATORI:
 Angela CUTASEVICI, Secretar de Stat în domeniul educației, MECC
 Valentin CRUDU, dr., șef Direcție învățământ general, MECC, coordonator
al managementului curricular Valentina GAICIUC, consultant principal, MECC, coordonator al grupului
de lucru  
EXPERȚI-COORDONATORI:
 Vladimir GUȚU, dr. hab., prof. univ., USM, expert-coordonator general Ludmila URSU, dr., prof. univ., UPS „Ion Creangă”, expert-coordonator pe
ariile curriculare Arte și SportGRUPUL DE LUCRU: Marina MORARI (coordonator), dr., conf. univ., USARB
 Liliana CÎȘLARI, grad did. întâi, IPG „Victor Coțofană”, s. Chetrosu, r. Drochia
 Pavlina ZAVATIN, grad did. superior, IPLT „George Coșbuc”, mun. Bălți

Educaţie muzicală : Curriculum naţional : Clasele 5-8 : Curriculum disciplinar : Ghidde implementare / Ministerul Educaţiei, Culturii şi Cercetării al Republicii Moldova ;coordonatori: Angela Cutasevici, Valentin Crudu, Valentina Gaiciuc; grupul de lucru:
Marina Morari (coordonator) [et al.]. – Chişinău : Lyceum, 2020 (F.E.-P. "Tipografia
Centrală"). – 80 p. : fig., tab.
Referinţe bibliogr.: p. 77-79 (47 tit.). – 2000 ex.
ISBN 978-9975-3437-7-0.
373.5.091:78(073)E 192

GHID DE IMPLEMENTARE
Elaborat în conformitate cu prevederile Curriculumului disciplinar, aprobatla ședința Consiliului Național pentru Curriculum, prin ordinul Ministerului
Educației, Culturii și Cercetării nr. 906 din 17.07.2019
COORDONATORI:
 Angela CUTASEVICI, Secretar de Stat în domeniul educației, MECC
 Valentin CRUDU, dr., șef Direcție învățământ general, MECC, coordonator
al managementului curricular Valentina GAICIUC, consultant principal, MECC, coordonator al grupului
de lucru  
EXPERȚI-COORDONATORI:
 Vladimir GUȚU, dr. hab., prof. univ., USM, expert-coordonator general Ludmila URSU, dr., prof. univ., UPS „Ion Creangă”, expert-coordonator pe
ariile curriculare Arte și SportGRUPUL DE LUCRU: Marina MORARI (coordonator), dr., conf. univ., USARB
 Pavlina ZAVATIN, grad did. superior, IPLT „George Coșbuc”, mun. Bălți

3

PRELIMINARII
Curriculumul la disciplina Educație muzicală pentru clasele a V-a – a VIII-a (în continuare – Curriculumul), precum și manualul, ghidul metodologic, softurile educaționaleetc., face parte din ansamblul de produse/documente curriculare și reprezintă o componentă esențială a Curriculumului Național.
Elaborat în conformitate cu prevederile documentelor de politici educaționale:
Codul Educației al Republicii Moldova (2014), Cadrul de referință al CurriculumuluiNațional (2017), Curriculumul de bază: sistem de competențe pentru învățământul general (2018), dar și cu Recomandările Parlamentului European și ale Consiliului Uniunii Europene privind competenețele-cheie din perspectiva învățării pe parcursul întregiivieți (Bruxelles, 2018), Curriculumul reprezintă un document reglator, care are în vedereprezentarea interconexă a demersurilor conceptuale, teleologice, conținutale și metodologice ale disciplinei Educație muzicală în clasele a V-a – a VIII-a, accentul fiind pus pe
sistemul de competențe ca un nou cadru de referință al finalităților educaționale.
Curriculumul face parte din a doua generație de curricula centrate pe competențe.
Necesitatea schimbărilor a fost determinată de realități diverse, precum:• funcționarea Curriculumului anterior [4] mai mult de un ciclu curricular:
2010-2019;• promovarea unor noi politici educaționale, printre care: implementarea evaluării
criteriale prin descriptori (ECD) la disciplina Educație muzicală în ciclul gimnazial,conceptualizarea unui sistem al managementului curriculumului etc.;  
• aspectele vulnerabile, identificate în procesul monitorizării curriculumului
anterior.
Dezvoltarea curriculară a fost reperată printr-un proces de evaluare sistemică și holistică a Curriculumului anterior, în baza unei metodologii aprobate [13, 14]. Demersul
dezvoltativ s-a axat pe paradigma dată de Cadrul de referință al Curriculumului Național[1], ținând cont de:• abordările postmoderne și tendințele dezvoltării curriculare pe plan național șiinternațional;• necesitățile de adaptare a Curriculumului disciplinar la așteptările societății, lanevoile elevilor, dar și la tradițiile școlii naționale;• valențele disciplinei în formarea competențelor transversale, transdisiplinare,specifice;• necesitățile asigurării continuității și a interconexiunii dintre nivelurile și trepteleînvățământului general: educație timpurie, învățământ primar, învățământ gimnazial și învățământ liceal.

4În cadrul proiectării Curriculumului, s-a acordat atenție intensificării abordărilor
integrate:• la nivel transdisciplinar:- fundamentarea Curriculumului pe atributele viitorilor cetățeni, definite deProfilul de formare a absolventului de la treapta gimnazială de învățământ
[1, p. 27-32]; evidențierea, în cadrul competențelor specifice, a valorilor și a atitudinilor formate preponderent prin disciplină;- promovarea activităților centrate pe elev, a activităților de învățare (inter)activă, experiențială prin sarcini de lucru, prin proiecte, studiu de caz, în combinare
judicioasă cu tipuri de activități specifice educației muzicale a elevilor de vârsta
respectivă;- corelarea cu procesele globale de tehnologizare prin propunerea unor activități
de învățare și produse evaluabile, care valorifică TIC, în cheia implementării Strategiei „Moldova Digitală 2020” [11];• la nivel interdisciplinar:- corelarea competențelor specifice disciplinei cu cele specifice Educației plastice(din aceeași arie curriculară Arte);- recomandarea unor proiecte STEAM1 ca activități de învățare;• la nivel intradisciplinar:- revizuirea unităților de competență în contextul dinamic al formării competențelor
specifice pe unități de învățare, pe clase;- eșalonarea sistemelor de finalități preconizate pentru sfârșitul fiecăreia dintre
clasele a V-a – a VIII-a, care vor conduce progresiv elevii spre dobândirea competențelor specifice disciplinei;- reconfigurări, optimizări, descongestionări judicioase ale conținuturilor;- evidențierea termenilor specifici disciplinei, care trebuie să intre în vocabularul
activ al elevului în cadrul fiecărei unități de conținut;- listarea produselor școlare evaluabile în fiecare unitate de învățare;- asigurarea numărului de ore necesar pentru un parcurs eficient de predare –învățare – evaluare: dobândirea, înțelegerea, aplicarea, analiza și sinteza
achizițiilor; realizarea ECD.
Curriculumul cuprinde următoarele componente structurale: Preliminarii, Repere conceptuale, Administrarea disciplinei, Competențe specifice disciplinei, Unități deînvățare, Repere metodologice de predare – învățare – evaluare, Bibliografie.
Curriculumul are următoarele funcții:• de conceptualizare a demersului curricular al disciplinei Educație muzicală înclasele a V-a – a VIII-a;
1

STEAM (Science, Technology, Engineering, Arts and Mathematics) este o abordare educațională modernă, interdisciplinară a cercetării și a inovării, prin care se combină științele, tehnologia, ingineria, matematica și artele (muzica,
artele plastice, teatrul, coregrafia etc.).

5

• de reglementare și asigurare a coerenței dintre disciplina dată și alte discipline,
dintre predare, învățare și evaluare, dintre produsele curriculare specifice disciplinei, dintre componentele structurale ale Curriculumului disciplinar, dintre
standardele și finalitățile curriculare;• de proiectare a demersului educațional/contextual (la nivel de clasă concretă);• de evaluare a rezultatelor învățării etc.
Realizarea acestor funcții determină categoriile de beneficiari: cadre didactice, autori de manuale/suporturi didactice, manageri în educație, alte persoane interesate,
inclusiv părinți. Beneficiarul principal al acestui document este elevul (care are un statut
specific în acest sens).
Curriculumul fundamentează și ghidează activitatea cadrului didactic, facilitează
abordarea creativă a demersurilor de proiectare didactică de lungă și de scurtă durată,dar și realizarea propriu-zisă a procesului de predare – învățare – evaluare. Profesorul,în funcţie de specificul resurselor umane şi materiale, are dreptul: să modifice timpul
efectiv pentru parcurgerea conţinuturilor; să utilizeze personalizat și să completeze activităţile de învăţare și produsele recomandate; să proiecteze şi să realizeze strategii
originale de predare – învăţare şi evaluare, optând pentru tehnici şi metode variate; săelaboreze planuri educaționale individualizate pentru elevii cu CES [12].
Autorii manualelor şi ai altor auxiliare didactice au obligațiunea de a respecta integral cerinţele şi recomandările Curriculumului în elaborarea conţinuturilor şi a activităţilor de predare – învăţare – evaluare. Autorii de manuale au dreptul să schimbe ordinea parcurgerii conţinuturilor și să grupeze în diverse moduri elementele de conţinut
în unităţi de învăţare, respectând logica internă de dezvoltare a conceptelor specificedisciplinei.
Managerii în educație vor utiliza Curriculumul pentru monitorizarea calităţii procesului educaţional.
În scopul creării condiţiilor necesare păstrării, dezvoltării şi exprimării identităţii etnice, culturale, lingvistice şi religioase a minorităţilor naţionale, și în conformitate cu Legea nr. 382 din 19.07.2001 cu privire la drepturile persoanelor aparținând minorităţilor
naţionale şi la statutul juridic al organizaţiilor lor, aprobată de Parlamentul Republicii
Moldova, se recomandă selectarea, adaptarea și îmbogățirea repertoriului muzical deinterpretare în baza folclorului și a creațiilor autentice de valoare artistică, în corespundere cu tradițiile și obiceiurile din comunitate.

6

I. REPERE CONCEPTUALE
I.1. Curriculumul la disciplina Educație muzicală pentru clasele a V-a – a VIII-a:abordare sistemică
Fiind parte componentă a Curriculumului Național, „Competența școlară este
Curriculumul reprezintă un sistem de concepte, proce- un sistem integrat decunoștințe, abilități, atitudinise, produse și finalități care, în integritatea sa, asigură și valori dobândite, formate
toate experiențele planificate riguros pentru a fi forma- și dezvoltate prin învățare,te elevilor în cadrul disciplinei Educație muzicală, spre a a căror mobilizare permite
identificarea și rezolvarea
atinge finalitățile învățării la cele mai înalte standarde de diferitor probleme în diverse
performanță permise de posibilitățile lor individuale.
contexte și situații.”Cadrul de referință
• În plan conceptual, Curriculumul „conferă” un
al Curriculumului Naționalrol prioritar finalităților exprimate în termeni decompetențe, care devin și criterii pentru selectarea și organizarea conținuturilor,
alegerea strategiilor de instruire și de evaluare.
Sistemul de competențe abordat prin Curriculum se structurează pe 3 niveluri:
A. Competențele-cheie/transversale/transdisciplinare se formează și se dezvoltă
progresiv și gradual pe niveluri și trepte de învățământ. Competențele-cheie constituie ocategorie curriculară esențială, fiind definite la un nivel înalt de abstractizare și generalizare (vezi Codul Educației al Republicii Moldova, art. 11(2)). Transversalitatea și transdisciplinaritatea pot fi evidențiate drept caracteristici importante ale competențelor-cheie,
deoarece acestea traversează diferite sfere ale vieții sociale, precum și frontierele disciplinare.
B. Competențele specifice disciplinei Educație muzicală derivă din competențelecheie/transversale/transdisciplinare, se formează și se dezvoltă progresiv și gradual peîntreg parcursul studierii disciplinei, din clasa a V-a până la finele clasei a VIII-a.
C. Unitățile de competență sunt constituente ale competențelor și facilitează formarea competenţelor specifice, reprezentând etape/„pietre de temelie” în achiziţionarea/
construirea acestora. Unitățile de competență se formează și se dezvoltă pe parcursulunităților de învățare, al anilor de studii.
Curriculumul include și sisteme de unități de competență prezentate la sfârșitul fiecăreia dintre clasele a V-a – a VIII-a, care reprezintă competențe specifice disciplinei,
manifestate gradual la etapa dată de învățare. Aceste finalități au funcția de stabilire aobiectivelor de evaluare finală.

7• În concepția Curriculumului, conținuturile, care constituie un mijloc de formare
a competențelor, devin mobile, flexibile şi oferă profesorului libertatea și responsabilitatea să decidă măsura și modalitatea de valorificare a acestora în procesul
educațional, în funcție de diverși factori de impact (specificul elevilor, al localităţii
sau al zonei geografice, al resurselor disponibile etc.).
În sens larg, sistemul de conținuturi al Curriculumului reflectă cele 4 domenii intercorelate, specifice disciplinei Educație muzicală: Audiție, Interpretare, Creație, Reflecție
– prin care se formează/dezvoltă cultura muzicală a elevului, ca parte componentă aculturii spirituale. În sens îngust, conținuturile de învățare includ cunoștințe (declarative
și procedurale) și valori umane.
• Activitățile și produsele de învățare recomandate în Curriculum prezintă liste deschise de contexte semnificative de manifestare a unităților de competență proiectate pentru formare/dezvoltare (activități de învățare) și pentru evaluare (produse
evaluabile) în contextul unității respective de conținut. Cadrul didactic are libertatea
și responsabilitatea să valorifice aceste liste în mod personalizat, dar și să le completeze în funcție de specificul clasei concrete de elevi, de resursele disponibile etc.
• Sistemele de finalități, conținuturi, activități și produse de învățare recomandate
sunt strâns corelate între ele, generând unitățile de învățare, eșalonate pe parcursul
anului școlar. Unitatea de învățare reprezintă o structură didactică deschisă și flexibilă, cu următoarele caracteristici: este unitară din punct de vedere tematic; determină la elevi un comportament generat prin integrarea unităților de competență și
a competențelor specifice; se realizează în mod sistematic și continuu într-o anumită
perioadă; finalizează prin evaluare. Curriculumul propune 4 unități de învățare în
fiecare clasă.
• Din punct de vedere procesual, Curriculumul se axează pe următoarele aspecte generale:- promovarea concepţiei constructiviste şi interactive: centrarea pe cel ce învaţă,interacţiunea elevului cu alţi elevi/cadre didactice;- realizarea intra-, inter- şi transdisciplinarităţii în contexte autentice de învăţare,asigurând formarea eficientă a competenţelor;- valorificarea principiilor individualizării, a diferenţierii, a personalizării în procesulde învăţare, asigurarea eficientă a incluziunii şcolare;- crearea mediilor de învățare cu eficiență înaltă;- redimensionarea evaluării rezultatelor şcolare, axându-se pe evaluarea nivelului de manifestare a competenţelor elevilor în contextul evaluării criteriale prindescriptori.

8I.2. Curriculumul la disciplina Educație muzicală pentru clasele a V-a – a VIII-a:de la instruire în arte – la educație prin și pentru valorile artei
Curriculumul abordează educaţia muzicală ca un proces individual continuu deautodesăvârșire spirituală a personalităţii prin multiple forme de relaționare cu arta muzicii. Educaţia, şi nu instruirea profesională, este dezideratul principal al disciplinelor dinaria curriculară Arte. Educația muzicală a elevilor poartă un caracter artistic și se întemeiază pe natura vie a comunicării elev – artă și raportul artă – viață. Disciplina Educație
muzicală, prezentată/valorificată în plan pedagogic în Curriculum, are un rol important înformarea/dezvoltarea personalității elevilor, în formarea unor competențe necesare pentru învățarea pe tot parcursul vieții, dar și pentru integrarea în societatea actuală.
Concepția Curriculumului are la bază schimbarea accentului de pe instruirea muzicală – pe educație prin și pentru muzică, în contextul educației artistico-estetice a elevilor.
Prin muzica interpretată, audiată, creată, se va modela comunicarea elevului cu lumea, autocunoașterea, integrarea în mediul social și formarea viziunii despre și pentruviață. Atât prin specificul şi conţinutul său, cât şi prin posibilităţile sale formative, muzica
solicită nu doar fondul intelectual, ci și cel afectiv al elevului, cu implicaţii directe în declanşarea unor stări, a unor trăiri şi sentimente, făcându-l sensibil în faţa marilor probleme ale vieţii, contribuind la creşterea unui suflet frumos, armonios, cu o aleasă educaţie
pentru valorile spi­rituale, cu extinderi în ţinuta etică individuală, morală, civică etc. Arta îlajută pe elev să trăiască plenar, să simtă mai puternic și mai profund viața, îi deschide noi
orizonturi pentru a se cunoaște și a se cultiva prin activitatea artistică creatoare, pentru
a cunoaște și a se integra în viață. Cunoscând/valorificând lumea prin potențialul artelor,
elevul se cunoaşte/se construieşte pe sine ca fiinţă spirituală, ceea ce constituie nivelul
suprem al oricărei educaţii.
Valorile educaţiei muzicale promovate prin Curriculum reunesc:• trăirea muzicală, drept chintesenţă a activităților muzicale;• lecţia de educaţie muzicală, ca formă de activitate (creaţie) muzical-pedagogică,concepută în baza principiilor dramaturgiei artistice;• sistemul activităţilor muzical-didactice, ca produs derivat din domeniile de activitate muzicală: creaţie – interpretare – audiere – reflecție;• cultura muzicală, care înglobează rolul, funcţiile şi finalităţile culturii în general,în procesul căreia elevul, cunoscând/valorificând lumea, se cunoaşte/se construieşte pe sine ca fiinţă spirituală;• educaţia muzicală propriu-zisă, ca muzicalizare a fiinţei umane prin cultivarea
unor structuri specifice: sentiment muzical – simţ  deosebit al muzicii, gândire
muzicală – judecată în sonorităţi-trăiri, conştiinţă muzicală – capacitate de a auzi
artistic-sonor lumea, inteligenţă muzicală – grad superior al culturii muzicale;• educaţia prin muzică care, odată cu formarea competenţelor-cheie/transversale/transdisciplinare, urmăreşte devenirea spirituală a personalității.

9

II. ADMINISTRAREA DISCIPLINEI

2

Statutul
disciplineiAriacurriculară

Obligatorie

Arte

Clasa
V
VI
VII
VIII

Nr. de ore pesăptămână
1
1
1
1

Nr. de ore
pe an234
34
34
34

Repartizarea orientativă a orelor pe unități de învățare
Clasa
V

VI

VII

VIII

Unităţi de învățare (module)
1. Muzica în viaţa mea
2. Expresivitatea discursului muzical (limbajul muzical)
3. Organizarea ideilor muzicale într-o creație (forma muzicală)4. Varietatea genurilor muzicale
Ore la discreţia cadrului didactic
1. Muzica și alte arte
2. Muzica și natura
3. Muzica cu program
4. Muzica fără program
Ore la discreţia cadrului didactic
1. Imaginea și dramaturgia creației muzicale  
2. Imaginea muzicală în creații vocale
3. Imaginea muzicală în creații instrumentale
4. Dezvoltarea imaginii în muzica dramatică
Ore la discreţia cadrului didactic
1. Valori perene ale muzicii naționale și universale
2. Curente și stiluri muzicale
3. Muzica din zilele noastre
4. Muzica – valoare a Eului
Ore la discreţia cadrului didactic

Nr. de ore
5
10
5
10
4
10
5
10
5
4
10
5
7
8
4
8
7
10
5
4

III. COMPETENȚE SPECIFICE DISCIPLINEI
1. Receptarea muzicii în situații de învățare și cotidiene, exprimând atitudine pozitivă
pentru cunoașterea de sine și a lumii prin arte.
2. Interpretarea expresivă a muzicii în contexte educaționale și socioculturale, demonstrând deschidere pentru valorizarea experiențelor artistice.
3. Aprecierea creațiilor muzicale în limbaj specific, dând dovadă de spirit critic și respect față de valorile naționale și cele ale altor culturi.
4. Explorarea relațiilor dintre muzică și Eul personal, manifestând cultură muzicală caparte componentă a culturii spirituale.
2

Poate varia în funcție de structura anului școlar și datele calendaristice.  

10

11

2.1. Caracterizarea expresivității
creației muzicale cu ajutorul
elementelor de limbaj.
2.2. Exprimarea prin cânt aconținutului afectiv și ideatical creațiilor muzicale.
2.3. Utilizarea terminologiei
muzicale în caracterizarea
mesajului creației muzicale.

Activități și produse de învățare recomandate• Ritmul în viață și muzică (de laDiscuție:raportul de durate a sunetelor – - edificarea expresivității melodiei cu ajutorul elementelor de limbaj:
la desenul ritmic din muzică).
ritm, tempo, nuanțe dinamice și timbru.
Ritmurile muzicii de dans și marș Exerciții:• Melodia – principal mijloc de- intonarea sunetelor scăriței Do cu expresivitatea tipurilor deexpresie muzicală
muzică: cântec, dans și marș;• Intensitatea muzicii.
- fredonarea melodiei din piesa muzicală audiată;Expresivitatea nuanțelor dinamice - ritmico-timbrale la măsură binară și ternară.
• Gradațiile de tempo în muzică

2. Expresivitatea discursului muzical

Studiu euristic/studiu de caz:  
- colaborarea elementelor de limbaj muzical în edificarea
evenimentului sonor.
Exerciții:- încălzirea vocii;- modelarea expresivității interpretării cântecului cu ajutorul
elementelor de limbaj muzical.
Activități muzical-didactice:- interpretarea artistică a cântecelor cu și fără acompaniament;- audiția pieselor muzicale cu respectarea regulilor;- dramatizarea unor evenimente sonor-artistice.
Produse evaluabile:- caracterizarea muzicii;- cultura cântului.

1. Muzica în viața meaUnități de conținut

1.1. Specificarea elementelor• Rolul muzicii în viața omuluilimbajului muzical, care dau • Însușirile sunetului muzical.
expresie creației muzicale
Evenimentul sonor în creația
audiate/interpretate.
muzicală
1.2. Manifestarea elementelor• Activitățile muzicale în viața
de cultură vocal-corală laomului. Triada creație –interpretarea expresivă ainterpretare – audiție.
cântecelor.
Comunicare și exprimare prin
1.3. Recunoașterea
muzică
caracteristicilor caredetermină adecvarea muzicii
la o situație dată.

Unități de competență

CLASA a V-aIV. UNITĂȚI DE ÎNVĂȚARE

12

Activități comunicative:- relatarea informațiilor despre formele muzicale compuse, utilizândtermeni specifici;- prezentarea procedeelor de dezvoltare a ideilor muzicale prin
repetare, contrast, variațiuni.
Exerciții:- recunoașterea auditivă a repetărilor/elementelor noi din melodie;- observarea unor modalități de dezvoltare a discursului muzical;- reprezentarea grafică și spațială a formei muzicale.
Activități muzical-didactice:- audiții muzicale comentate;- analiza formei creațiilor muzicale după un plan;- improvizarea acompaniamentului ritmic la cântecele dinrepertoriul studiat.
Proiect STEAM:  - „Miracolul formelor” / „Magia formei în exprimarea ideilor”.
Produse evaluabile:- planul de interpretare a cântecului;- partitura ascultătorului.

3. Organizarea ideilor muzicale într-o creație (forma muzicală)• Timbrurile vocale, instrumentale
Activități muzical-didactice:și orchestrale. Instrumentele- modelizarea planului de interpretare muzicală a cântecului;
muzicale populare și clasice.
- cânt vocal-coral;
Melodii celebre din muzica- fredonatul melodiilor din cântece și piese celebre studiate;națională și universală
- dramatizarea cântecelor învățate;• Intensitatea muzicii.
- improvizații muzicale: melodice, ritmice, ritmico-timbrale;
Expresivitatea nuanțelor dinamice - audiții muzicale comentate/cu notițe paralele;• Melodia – principal mijloc de- elaborarea conturului melodic din piesele audiate;expresie muzicală. Melodii- elaborarea posterului „Elementele limbajului muzical”.
celebre din muzica națională și
Proiect STEAM:
universală
- „Ritmul în viață și în arte” / „Limbajul în comunicare și exprimare”.
Produse evaluabile:- fredonatul melodiei;- cultura audiției.

3.1. Identificarea modalităților de • Componentele expresive și
organizare a ideilor muzicale
structurale ale discursului muzicalîn formele muzicale simple/ • Forme muzicale simple:
compuse.
monopartită, bipartită, tripartită
3.2. Demonstrarea elementelor • Forme muzicale compuse: rondo,
de cultură auditivă întema cu variațiuni
activitățile muzicale.
3.3. Interpretarea vocal-corală
după gestul dirijoral(atenție, inspirație, emiterea
sunetului).
3.4. Reprezentarea structurii
formelor muzicale prinlimbajul altor arte.

2.4. Recunoașterea dupăauz a melodiilor celebredin muzica națională șiuniversală audiată.

13

•
•
•
•

•
•
•
•

• Genurile muzicale primare înviața oamenilor: cântecul, dansul,marșul• Cântul vocal și coral în genurile
cantată, oratoriu• Expresivitatea și descriptivitatea
muzicii în genurile sonată șiconcert• Muzica dramatică în genul deoperă și balet

Activități comunicative:- forme din viață și din natură exprimate în muzică.
Exerciții:- de interpretare vocală în canon;- de recunoaștere auditivă a trăsăturilor expresive, specificegenurilor muzicale primare.
Activități muzical-didactice:- dramatizare a evenimentelor sonore în diferite forme muzicale;- joc „Dialoguri muzicale” pe melodii improvizate, structurate înformă de rondo, temă cu variațiuni.
Proiecte individuale și de grup:- „Crearea formei de rondo din repertoriul de cântece însușite”;- „Sfaturi utile pentru vizitarea sălilor de concert”.
Produse evaluabile:- planul de interpretare a muzicii;- proiect individual/de grup.
La sfârșitul clasei a V-a, elevul poate:interpreta expresiv creații vocal-corale după gestul dirijoral (atenție, inspirație, emiterea sunetului);caracteriza expresivitatea creațiilor muzicale cu ajutorul elementelor de limbaj și al terminologiei specifice;deosebi genuri și forme muzicale după algoritmul sonor;
recunoaște după auz melodiile celebre din muzica națională și universală audiată,manifestând ca valori și atitudini specifice predominante:
atitudine pozitivă pentru cunoașterea de sine și a lumii prin arte;deschidere pentru valorizarea experiențelor artistice;spirit critic și respect față de valorile naționale și cele ale altor culturi;
cultură muzicală ca parte a culturii spirituale.

4.1. Distingerea sonorității
genurilor primare încreațiile muzicale audiate/interpretate.
4.2. Comentarea expresivității
și a descriptivității muzicii
în genurile vocale și
instrumentale.
4.3. Fredonarea expresivă a
melodiilor din creațiile
muzicale audiate.
4.4. Comunicarea reprezentărilor
asociative apărute în cadrul
experiențelor artisticepersonale.

4. Varietatea genurilor muzicale

14

MODULUL 1: Imnul de Stat al Republicii Moldova, muz. Al. Cristea, vers.
A. Mateevici; E. Doga, piesa „Eterna”; Canonul „Dona Nobis Pacem”, autor
necunoscut; S. Rahmaninov, Vocaliză, Op. 34, nr. 14; Gh. Cucu, piesa corală
„Frumosul vine pe apă”.
MODULUL 2: C. Dimitrescu, „Dans țărănesc”; E. Grieg, „Marșul trolilor”
din albumul „Piese lirice”; F. Schubert, Trio op. 100 – Andante con moto;
J. Massenet, piesă pentru vioară și pian „Meditație”; E. Doga, „Baladaromantică” muzică pentru spectacolul „Păsările tinereții noastre” dupăI. Druță; E. Elgar, piesa „La capricieuse”, Opus 17; Gh. Mustea, „Vals”;
J. Offenbach, „Barcarola” din „Povestirile lui Hoffmann”.
MODULUL 3: F. Chopin, Preludiul nr. 7, a-moll; P. Ceaikovski, piesele „Cântec
vechi francez”, „Cântec german” din Albumul pentru copii; L. van Beethoven,„Bagatelă”, a-moll; L. van Beethoven, Rondo (mișcarea a III-a) din Sonata„Patetica” pentru pian, nr. 8, c-moll; Joseph J.-B. Arban, Variațiuni la tema
„Carnavalul din Veneția”; W. A. Mozart, Variațiuni pentru pian la tema „Ah,vous dirais-je, Maman” KV265.
MODULUL 4: A. Vivaldi, numere din cantata „Gloria”; G. F. Handel, corul„Aleluia” din Oratoriul „Messiah”; W. A. Mozart, Sonata pentru pian nr. 16,
C-dur; secvențe din opera „Flautul fermecat” de W. A. Mozart; secvențe
din opera „Aurul Rinului” de R. Wagner; secvențe din baletul „Luceafărul”
de E. Doga, secvențe din baletul „Frumoasa din pădurea adormită” de P.
Ceaikovski.

Repertoriul muzical pentru audiții muzicale
MODULUL 1: Imnul de Stat al Republicii Moldova, muz.
Al. Cristea, vers. A. Mateevici; Canonul „Dona Nobis Pacem”,
autor necunoscut; Cântecul „Copilăria”, muz. D. Radu, vers.
C. Dragomir.
MODULUL 2: Cântecul „Țara mea”, muz. E. Doga, vers.
V. Covalschi; Cântecul „Cât trăim pe-acest pământ”, muz.
T. Chiriac, vers. N. Dabija; colinde.
MODULUL 3: Cântecul „Moara”, muz. G. Kiriac, vers. V.
Cosmovici; cântecul „Eminescu”, muz. I. Aldea-Teodorovici,
vers. Gr. Vieru; cântecul „Bardul din Mircești”, muz. P. Mezzetti,vers. C. Scrob; cântecul „Litere latine, păsări vrăjitoare”, muz. D.
Chițenco, vers. V. Romanciuc.
MODULUL 4:  L. van Beethoven, canonul „Ars longa, vita brevis”;
cântecul „Fata de păstor”, muz. T. Teodorescu, versuri populare;cântecul „Țară de soare”, vers. Gr. Vieru, melodie populară;cântecul „Copilărie”, muz. I. Rotari, text I. Gorpin.

Repertoriul muzical pentru interpretare vocal-corală

15Unități de conținut
Activități și produse de învățare recomandate
1. Muzica și alte arte
1.1. Analiza  specificului genurilor • Arta muzicii şi arta cuvântului:Studiu de caz:  
muzicale academicecaracteristici specifice şi comune.
- asociații libere dintre elementele de limbaj muzical și limbajul
generate de simbioza muzicii
Convenţionalitatea limbajului artistic
altor arte: literatură, arte plastice, coregrafie.
cu alte arte.
• Relația muzică – dans în creațiile
Exerciții:1.2. Compararea posibilităţilor
muzicale populare și academice- asocierea versurilor cu muzica audiată și invers;
expresive şi descriptive ale• Muzica şi artele plastice: mijloace- fredonatul temelor accesibile din creații muzicale;limbajului muzical şi ale
specifice de redare/exprimare a- acompaniamentul ritmico-timbral.
limbajului altor arte.
realităţii
Activități muzical-didactice:
1.3. Interpretarea expresivă a• Muzica şi teatrul. Sincretismul artelor - audiţii comentate;repertoriului de cântece înîn genurile muzicii dramatice- analiza-caracterizare a  imaginii artistice cu acelaşi subiect înfuncţie de caracteristicilecreaţii muzicale, creații literare, plastice și coregrafice;poetice şi muzicale.
Elemente noi de limbaj specific- interpretarea expresivă a creațiilor vocal-corale cu și fără1.4. Transpunerea impresiilor
disciplinei: sincretismul artelor, simbioza
acompaniament;trăite prin muzică în limbajul muzicii cu alte arte, caracteristicile- improvizații muzicale.
altor arte (literatură, arte
muzicale și poetice în cântec, genurile
Proiect de grup:
plastice, coregrafie, teatru). muzicii dramatice.
- „Sincretismul artelor în teatrul muzical” / „Viața și realitatea
exprimate în muzică și în alte arte”.
Eseu:- „Muzica în familia artelor” / „Arta muzicii și arta coregrafică”.
Proiect STEAM:- „Imagini redate și exprimate în arte și în științe”.
Produse evaluabile:- afișul și invitația la un program cultural-artistic pentru școală,comunitate;- eseu;- fredonatul temelor muzicale din creații celebre.

Unități de competență

CLASA a VI-a

16

3.1. Cercetarea evoluției
discursului muzical încreațiile de muzică cu
program.

• Clasificarea genurilor de muzică
instrumentală. Program – tablou în
genurile muzicale

Expunere cu oponent: „Tipurile de program atribuit muzicii”.
Conversație euristică: „Trăsături specifice muzicii cu program –tablou și program – subiect”.

3. Muzica cu program

2.1. Exprimarea artistică a stărilor • Imaginea naturii în creaţii deStudii de caz pe exemple de material audio și video:
sufletești, a stărilor de spirit
muzică populară (creaţii folclorice- forme și fenomene din natură exprimate în muzică;declanșate de natură în
instrumentale)- procedee de redare a naturii în creații muzicale.
creațiile muzicale audiate și • Tema naturii în creaţia compozitorilor Exerciții:interpretate.
autohtoni. Mijloace şi procedee de- recunoașterea auditivă a interacțiunii elementelor limbajului
2.2. Utilizarea adecvată aredare a naturii în muzică (imitaţii
muzical în redarea naturii;
terminologiei muzicale în
directe şi indirecte, reproduceri şi- fredonatul temelor muzicale accesibile.
caracterizarea procedeelor
descrieri muzicale, sugestii muzicale Activități muzical-didactice:de redare a imaginiispaţiale etc.)- audiții muzicale comentate/cu notițe paralele;naturii în creațiile audiate/• Creaţii celebre din tezaurul muzicii- interpretarea sincronizată a creațiilor vocal-corale cu și fărăinterpretate.
universale, dedicate naturii
acompaniament;
2.3. Improvizarea evenimentelor- analiza-caracterizare a creațiilor audiate;sonore asociate fenomenelor Elemente noi de limbaj specific- comentariul muzical.
și anotimpurilor naturii.
disciplinei: creații folclorice
Eseu:
2.4. Interpretarea expresivă ainstrumentale, procedee de expresie- „Natura – sursă de inspirație pentru muzica populară și muzica
pieselor vocal-corale despre muzicală, interacțiunea elementelor deprofesionistă”.
natură, sincronizat, cu și fără limbaj muzical, compozitori autohtoni, Proiect individual/de grup:  
acompaniament.
tezaurul muzicii universale.
- „Fenomenele naturii descrise în muzica populară și academică”.
Proiect STEAM:- „În mijlocul naturii” / „Privind pe geam”.
Produse evaluabile:- repertoriu de cântece despre natură;- proiect individual;- eseu.

2. Muzica și natura

17

Exerciții:- recunoaşterea auditivă a temelor/a laitmotivelor din creaţiile
studiate;- fredonatul temelor muzicale din creaţii cu program;- identificarea semnificației elementelor de limbaj muzical;- înviorarea vocii:- perfecționarea intonației, lărgirea diapazonului etc.
Activități muzical-didactice:- audiții comentate;- lectura creaţiilor literare, care stau la baza subiectului creaţiei
muzicale;- melogestica;- interpretarea vocal-corală cu elemente de dramatizare;- comentariul muzical în baza unui plan;- improvizarea melodiilor pe versuri propuse.
Proiect STEAM:- „Creăm metamorfoze”/ „Cum se schimbă lumea?!” .
Produse evaluabile:- eseu: „Lumea interioară a omului în limbajul artelor”.
- portofoliu: „Personalități și evenimente istorice reprezentate în
muzica cu program”.
- repertoriu de creații muzicale cu program celebre.

4.1. Recunoaşterea diferenţelor • Caracterul pur al muzicii fărădintre imaginile muzicale ale
program: de la miniatură până lacelor două tipuri de muzică:creații muzicale de proporții
cu şi fără program.
• Expresivitatea limbajului și a formei
4.2. Manifestarea spirituluiîn muzica fără program
creativ în activitatea de• Sensurile sonorităților șiinterpretare muzicală areprezentările asociative în creațiile
repertoriului de piesede muzică fără program
vocal-corale.

Studiu de caz pe exemple de material audio și video:- afișul unui concert de muzică instrumentală.
Exerciții:- distingerea auditivă a structurii melodiei;- determinarea sonorităților muzicale și a reprezentărilor
asociative în creații de muzică fără program;- melogestica;- fredonatul temelor muzicale din creațiile audiate independent;- crearea imaginilor asociative în cadrul percepţiei muzicii pure.

4. Muzica fără program

3.2. Diferențierea posibilităților
• Istoria – sursă de inspirație pentru
de expresie a conținutului demuzica cu program.
imagini în creațiile muzicale  
Program – subiect în genurile
cu diverse tipuri de program:muzicaleprogram – tablou, program – • Lumea interioară a omului în creațiile
subiect.
muzicii cu program
3.3. Caracterizarea posibilităților
de redare a realității istorice Elemente noi de limbaj specificși a lumii interioare a omului disciplinei: discurs muzical, laitmotiv,
în muzica cu program.
muzica cu program, tipuri de program
3.4. Interpretarea/fredonarea
muzical, program – tablou, program –expresivă a unui repertoriu
subiect.
de cântece și a temelor
muzicale din creațiile
muzicale audiate.  

18

•
•
•
•

•
•
•

•
•

Elemente noi de limbaj specificdisciplinei: imagine muzicală, muzică
pură, reprezentări asociative, muzică
fără program.

Activități muzical-didactice:- audiții  cu o problematică muzicală (fără cunoașterea autorului
sau a interpretului creației muzicale);- interpretarea artistică a creațiilor vocal-corale cu și fărăacompaniament;- prezentarea „cărții de vizită” a unei săli de concert, a unuicompozitor, a unei creații muzicale celebre;- comentariul muzical.
Proiect de grup:- „Forme muzicale în muzica fără program”.
Proiect STEAM:- „Dacă aș călători cu mașina timpului…”
Produse evaluabile:- partiturile ascultătorului la creații muzicale studiate în clasă și
independent;- piese de identitate ale unui program artistic: invitație, afiș,apreciere valorică;- repertoriu preferat de creații muzicale fără program celebre.
La sfârșitul clasei a VI-a, elevul poate:
compara posibilităţile expresive şi descriptive ale limbajului muzical şi cele ale limbajelor altor arte;interpreta expresiv repertoriul de cântece în funcţie de caracteristicile poetice şi muzicale, cu și fără acompaniament, cu elemente dedramatizare;caracteriza posibilitățile de redare a realității istorice și a lumii interioare a omului în muzica cu program;transpune impresiile trăite prin muzică în limbajul altor arte (literatură, arte plastice, coregrafie, teatru);
integra valorile muzicii cu și fără program în activitatea culturală personală,manifestând ca valori și atitudini specifice predominante:
atitudine pozitivă pentru cunoașterea de sine și a lumii prin arte;deschidere pentru valorizarea experiențelor artistice;spirit critic și respect față de valorile naționale și cele ale altor culturi;
cultură muzicală ca parte a culturii spirituale.

4.3. Integrarea valorilor muzicii
cu și fără program în
activitatea culturală/artistică
personală și a clasei.

19

Repertoriul muzical pentru audiții muzicale
MODULUL 1: „Cântec de leagăn” din repertoriul M. Tănase; C. Porumbescu, „Tatăl
nostru”; „Căluşarii”, dans popular din repertoriul Ansamblului Naţional Academic dedansuri Populare „Joc”; J. Strauss, Suita de valsuri „Povestiri din pădurea vieneză”;
N. Rimski-Korsakov, Suita simfonică „Şeherazada”; I. Mureşeanu, Uvertura „Ștefan
cel Mare”; M. Musorgski, piesa „Baletul puişorilor ieşiţi din găoace” din suita pentru
pian „Tablouri dintr-o expoziţie”; G. Enescu, Rapsodia română nr. 2; M. K. Ciurlionis,
poemul simfonic „Marea”; C. Porumbescu, fragmente din opereta „Crai nou”;
W. A. Mozart, fragmente din opera „Bastien și  Bastienne”; P. Ceaikovski, secvențe
din baletele „Spărgătorul de nuci”, „Lacul lebedelor”; W. A. Mozart, fragmente dinbaletul „Les Petits Riens” (Micile nimicuri); C. Porumbescu, secvențe din opereta„Crai nou”.
MODULUL 2: Tabloul muzical „Ciocârlia”; Tabloul muzical „Dimineaţa în sat”;
G. Enescu, Suita nr. 3 pentru orchestră „Săteasca”;  M.  Jora, Suita simfonică
„Priveliști moldovenești”; L. van Beethoven, Simfonia a 6-a „Pastorala”, mișcarea a
IV-a „Furtuna”.
MODULUL 3: J. Haydn, scena „Furtuna” din oratoriul „Anotimpurile”; E.  Grieg,
tabloul „Dimineaţa” din suita simfonică „Peer Gynt”; P. Ceaikovski,  ciclul de piese
pentru pian „Anotimpurile”; G. Verdi, Corul sclavilor evrei din opera „Nabucco”;
F. Chopin,  Studiul pentru pian, nr. 12, opus 10, c-moll; D. Şostakovici,  fragmente din
Simfonia nr. 7; Gr. Dinicu, „Hora mărţișorului”; L. van Beethoven, „Oda bucuriei”
din finalul Simfoniei nr. 9.
MODULUL 4: Gr. Dinicu, „Hora staccato”; C. Porumbescu, Balada pentru vioară și
pian; G. Enescu, Preludiu la unison din Suita nr. 1 pentru orchestră; W. A. Mozart,
Simfonia nr. 40 în g-moll; W. A: Mozart, mișcarea I. Serenade. Allegro din „Mica
serenadă nocturnă”.

Repertoriul muzical pentru interpretare vocal-corală
MODULUL 1: cântecul „Izvorul veşniciei” muz. E. Doga,vers. Gr. Vieru; cântecul „Brâul amestecat”, muz.
P. Văiculescu, versuri populare; cântecul „ValurileDunării”, muz. I. Ivanovici, vers. C. Scrob; cântecul„Moara”, muz. D. Georgescu-Kiriac, vers. V. Cosmovici;
cântecul popular suedez „Trei băieţi”; cântecul „Noi
lumea o vom colora”; „Cântecul gamei” din musicalul„Sunetele muzicii”, muz. R. Rodgers, vers.
O. Hammerștein.
MODULUL 2: cântecul „Ţara mea” muz. V. Doni, vers.
Gr. Vieru; Cântecul popular „Luncile s-au deșteptat”, din
colecția lui T. Popovici; cântecul „Fata de păstor” muz.
T. Teodorescu, versuri populare; cântecul „Revedere”,
muz. D. Georgescu-Kiriac, vers. M. Eminescu; Cântecul„Codrii mei frumoși”, muz. E. Doga,  vers. P. Cruceniuc;
MODULUL 3: cântecul „Primăvara” muz. P. Ceaikovski,vers. Gr. Vieru; cântecul „Cucul” muz. E. Doga, vers.
Gr. Vieru; cântecul „Bardul din Mircești” muz. P.
Mezzetti, vers.  C. Scrob; „Hristos a înviat”, muz. dupăG. Musicescu; L. van Beethoven, „Oda bucuriei” din
Simfonia a 9-a, vers. F. Schiller.
MODULUL 4: Cântecul „La mijloc de codru des” muz.
I. Mureşeanu, vers. M. Eminescu; Cântecul popular „Săpornim hora inel”; „La Moldova” muz. T. Zgureanu, vers.
A. Roşca.

20

Activități și produse de învățare recomandate
Studiu de caz:- interdependența dintre imagine și dramaturgie într-o piesă
muzicală (pe exemplul formelor muzicale simple).
Exerciții:- încălzirea vocii pentru interpretare în ansamblu;- recunoașterea auditivă a mijloacelor de expresivitate, careedifică imaginea muzicală într-o piesă;- identificarea după auz a nucleului semantic din piesele audiate;- elaborarea partiturii personale la piesele audiate.
Activități muzical-didactice:- interpretarea pieselor corale cu acompaniament improvizat;- interpretarea pieselor corale în variate aranjamente la unison,solist – grup, pe grupe, alternativ;- audiţii problematizate;- fredonatul melodiei pieselor muzicale audiate în formă dedialog, „lănțișor sonor”;- melogestica;- improvizații ritmico-timbrale în variate aranjamente;- modelizarea imaginii și a dramaturgiei pentru interpretarea
pieselor vocal-corale;- caracteristica imaginii în raport cu dramaturgia în creațiile
muzicale audiate;- reprezentarea grafică a etapelor de edificare a imaginii și adramaturgiei într-o piesă muzicală (forme simple).
Proiect STEAM:- „Imaginea lumii/a vieții în arte și în științe”.
Produse evaluabile:- planul de interpretare a imaginii muzicale din piese vocale;- comentariul muzical.

1. Imaginea și dramaturgia creației muzicaleUnități de conținut

1.1. Deosebirea după auz a• Noţiunea de imagine muzicală.
constituenților principali
Caracteristici ale imaginii muzicale
ai imaginii muzicale din• Etapele de constituire a imaginiicreațiile audiate.  
muzicale într-o creație: început,
1.2. Explicarea roluluiînaintare – continuare, culminaţie,interacțiunii elementelorsfârșitde limbaj muzical (nucleul• Rolul limbajului muzical în edificarea/
semantic) în edificarea
expresivitatea imaginii într-o creație
imaginii într-o creație.
1.3. Aplicarea creativă a
Elemente noi de limbaj specificdeprinderilor de interpretare disciplinei: imaginea muzicală,vocal-corală a pieselor în
expresivitatea imaginii, dramaturgie
variate aranjamente la
muzicală, nucleu semantic, etape deunison, solist – grup, pe
constituire a unei imagini muzicale.
grupe, alternativ, cu și fărăacompaniament.
1.4. Transpunerea percepției
personale a imaginii muzicaleîn variate reprezentări și în
limbajul altor arte.

Unități de competență

CLASA a VII-a21

3.1. Distingerea auditivă adezvoltării imaginii muzicaleîn creațiile audiate șiinterpretate: început,înaintare – continuare,culminație, sfârșit.

• Nucleul semantic în miniaturile
instrumentale: piesă
• Procedeele de dezvoltare a muzicii:
repetiția, contrastul, asemănarea șiprogresia (pe exemplul genului deconcert)Studiu de caz pe exemple de material audio și video:- procedee de dezvoltare a imaginii muzicale în creațiile
instrumentale;- rolul laitmotivului în dramaturgia unei creații muzicale
instrumentale.

3. Imaginea muzicală în creații instrumentale

2.1. Cercetarea auditivă a• Clasificarea genurilor de muzică
Exerciții:dezvoltării imaginii creațiilor
vocală. Dezvoltarea muzicii într-o- încălzirea vocii pentru interpretare în ansamblu, cu divizarea lavocale laice și religioasepiesă vocală
două voci;prin audiții și interpretare• Dezvoltarea imaginii în muzica vocală   - diferențierea auditivă a genurilor muzicale vocale laice și deartistică.
religioasă, academică
cult;
2.2. Elaborarea planului de- elaborarea partiturii personale la piesele audiate.
interpretare a imaginii
Elemente noi de limbaj specific
Activități muzical-didactice:
muzicale la cântece în
disciplinei: genurile muzicii vocale,- interpretarea pieselor corale cu acompaniament improvizat;
procesul de învățare
lied, cantată, oratoriu, muzică vocală
- audiţii problematizate;
colectivă.
religioasă, legitățile dezvoltării muzicale, - improvizații ritmico-timbrale în variate aranjamente;
2.3. Descrierea argumentată aplanul de interpretare a imaginii- modelizarea imaginii și a dramaturgiei pentru interpretarea
impresiilor muzicale proprii, muzicale, impresii muzicale.
pieselor vocal-corale;
starea interioară personală în- caracteristica imaginii în raport cu dramaturgia în creațiile
urma contactului cu muzica
muzicale vocale audiate.
de diferite genuri vocale.
Proiect de grup:- „Idealurile credinţei în muzică”.
Proiect STEAM:- „Vocea – o minune irepetabilă”.
Produse evaluabile:- teme muzicale din genurile vocale studiate fredonate dinmemorie;- comentariul muzical.

2. Imaginea creațiilor muzicale vocale

22

Exerciții:- recunoaşterea formei muzicale din creații instrumentale;- frazare și articulație expresivă  în cadrul cântului vocal-coral.
Activități muzical-didactice:- audiții  muzicale comentate, cu notițe paralele;- fredonatul temelor muzicale din creațiile muzicale
instrumentale;- reprezentarea evoluției dramaturgiei muzicale prin melogestică
(intensitatea sonoră, gradația de tempo, sensul mișcării
melodiei);- utilizarea procedeelor de dezvoltare muzicală în cadrul
improvizaţiilor muzicale;- comentariul muzical.
Proiect STEAM:- „Dezvoltarea unei idei/unui fenomen”.
Produse evaluabile:- partitura ascultătorului la unele piese instrumentale audiate;- comentariul muzical la creația instrumentală îndrăgită;- portofoliul „Genurile instrumentale în muzica națională șiuniversală”.
Studii euristice:- structura unui spectacol de operă și balet: elemente
constituente;- caracterul sincretic al artelor în spectacolul de balet.
Exerciții:- încălzirea vocii pe teme muzicale din spectacole de operă și
balet;- notarea grafică a elementelor de dramaturgie muzicală în
timpul audiției;- improvizarea structurilor melodice/ritmice, a modelelor deacompaniament la teme muzicale din creațiile interpretate/
audiate.

4. Dezvoltarea imaginii în muzica dramatică

Elemente noi de limbaj specificdisciplinei: genurile muzicii
instrumentale (piesă, sonată, concert,simfonie, uvertura), nucleul semantic,
procedee de dezvoltare a muzicii,
repetiția, contrastul, asemănarea șiprogresia.   

• Forma muzicală ca expresiea dramaturgiei în creațiile
instrumentale (pe exemplul formei
de temă cu variaţiuni în sonată)• Principiul dezvoltării muzicii înbaza unui motiv în genurile muzicii
simfonice (pe exemplul simfoniei)

4.1. Comentarea muzicii audiate/ • Genurile muzicii dramatice: opera,
interpretate după un planbaletul, suita coregrafică
structurat: elemente de• Concepția spectacolului de operă.
limbaj, forma muzicală,Libreto și dramaturgia muzicală în
imaginea și dramaturgia
genul de operă
muzicii etc.
• Simbioza artelor în dramaturgia
4.2. Perceperea semnificației
muzicală a baletului
mijloacelor de expresie
muzicală în edificarea
imaginii în operă și în balet.

3.2. Comentarea argumentată aprocedeelor de dezvoltare a
imaginii în creațiile muzicale
instrumentale audiate.
3.3. Fredonarea din memoriea temelor muzicale dincreațiile instrumentale
accesibile și îndrăgite.
3.4. Reprezentarea evoluției
dramaturgiei muzicale
din creațiile audiate prin
mijloacele altor arte.  

23

•
•
•
•

•
•

•

•
•

Activități muzical-didactice:- cercetarea dezvoltării imaginii în genurile de muzică dramatică
prin audiții;- audiții cu vizualizarea partiturii;- fredonatul;- melogestica;- comentariul muzical conform unui plan structurat;- interpretarea vocală, corală a temelor muzicale, a laitmotivelor;- improvizarea acompaniamentului ritmic la creațiile muzicale
din repertoriul studiat.
Proiect individual/de grup:- „Interpreții  celebri  de operă ” / „Tainele unui spectacol debalet”.
Proiect STEAM:- „Armonia contrastelor”.
Produse evaluabile:- comentariul muzical;- partitura ascultătorului;- teme muzicale din creații dramatice fredonate din memorie.
La sfârșitul clasei a VII-a, elevul poate:
distinge auditiv dezvoltarea imaginii muzicale în creațiile audiate și interpretate (început, înaintare – continuare, culminație, sfârșit);explica rolul interacțiunii elementelor de limbaj muzical (nucleul semantic) în edificarea imaginii într-o creație de muzică vocală, instrumentală,dramatică;aplica creativ abilitățile de interpretare vocal-corală a unor piese în variate aranjamente la unison, solist – grup, pe grupe, alternativ, cu și fărăacompaniament;
argumenta impresiile muzicale proprii, starea interioară personală ca rezultat al contactului cu muzica de diferite genuri;transpune percepția personală a imaginii și a dramaturgiei muzicale din creațiile studiate în reprezentări prin limbajul altor arte,
manifestând ca valori și atitudini specifice predominante:
atitudine pozitivă pentru cunoașterea de sine și a lumii prin arte;deschidere pentru valorizarea experiențelor artistice;spirit critic și respect față de valorile naționale și cele ale altor culturi;
cultură muzicală ca parte a culturii spirituale.

4.3. Improvizarea structurilor
Elemente noi de limbaj specificmelodice, ritmice și a unor
disciplinei: genurile muzicii dramaticemodele de acompaniament (opera, baletul, suita), inspirația
la teme muzicale din creațiile folclorică, Barocul muzical, libreto,
audiate.
simbioza artelor în operă și în balet.
4.4. Prezentarea argumentată
a propriilor atitudini și
aprecieri față de muzica
audiată și interpretată lalecție și în afara lecției.  

24

Repertoriul muzical pentru interpretare vocal-corală
MODULUL 1: cântecul „Măi, stejar” după G. Musicescu;„Ecoul” muz. Carl Maria von Weber, aranjamentul Ioan
D. Chirescu;  C. M. von Weber, „Barcarola” din opera„Oberon”.
MODULUL 2: J. Brahms, „Cântec de leagăn”; romanța „Sarape deal”  vers.  M. Eminescu, muz. V. Popovici; cântec
popular „S-a dus cucul”; melodie populară „Cântă puiul
cucului” în prelucrare de Iu. Ţibulschi; colinde.
MODULUL 3: cântecul „Mama”, adaptare după F. Chopin;cântecul „Moldova”, vers T. Ştirbu, muz. S. Croitoru; cântecul„Hora prieteniei” vers. I. Podoleanu, muz. E. Doga; cântecul„Ca flori de tei” vers. Gr. Vieru, muz. W. A. Mozart, adaptarede Iu. Ţibulschi; „O, lume, ce frumoasă eşti” muz.
L. van Beethoven.
MODULUL 4: „Floricică de pe apă” după T. Brediceanu; „La
oglindă” vers. G. Coşbuc, muz. T. Popovici; „Mi-e dor” vers.
Şt. O. Iosif, muz. T. Popovici; „Pasărea albastră” vers.
Gr. Vieru, muz. A. Tamazlâcaru.

Repertoriul muzical pentru audiții muzicale

MODULUL 1: G. Enescu, Rapsodia nr. 1; F. Schubert, „Serenada”; M. Ravel,„Bolero”; P. Ceaikovski, uvertura-fantezie „Romeo şi Julieta”; N. Rimski-Korsakov,
tabloul simfonic „Zborul cărăbuşului”.
MODULUL 2: G. Musicescu, corul „Răsai, lună”; Gh. Mustea, vers. A. Mateevici,
corul  „Basarabenilor” în interpretarea capelei corale „Moldova”;  Gh. Mustea„Cetatea Babilon”; T. Chiriac, poemul muzical „Mioriţa”; W. A. Mozart, secvențe
din „Recviem”; F. Schubert, piesa corală „Teiul”; G. Musicescu, Concertul coralnr. 1.
MODULUL 3: F. Chopin, Sonata pentru pian nr. 2 în b-moll; L. van Beethoven,
Sonata „Patetica”; Şt. Neaga, Concertul pentru vioară şi orchestră, D-dur;
N. Rimski-Korsakov, tabloul simfonic „Zborul cărăbuşului”; N. Paganini, Capriciul
nr. 24; P. Ceaikovski, „Capriciul italian”; W. A. Mozart, Simfonia nr. 40;
L. van Beethoven,  Uvertura „Egmont”.
MODULUL 4: G. Enescu, Preludiu la unison din suita orchestrală nr. 1;  A. Lloyd
Webber, Tim Rice, Opera-rock „Jesus Christ Superstar”; T. Brediceanu, Tabloul
muzical „La seceriş”; Suita corală „Evantai folcloric romanesc” în interpretarea
Coralei „Armonia”; G. F. Handel, suita pentru orchestră nr. 1, „Muzica apelor”;
A. Adan, fragmente din baletul „Gizel”; P. Ceaikovski, fragmente din opere și
balete.

25

1.1. Identificarea după auz a
unor formaţii instrumentale
şi vocale, a unor interpreţi
reprezentativi ai culturii
muzicale naţionale.
1.2. Compunerea mișcărilor
plastice/corporale potrivite
expresivității muzicii audiate
și interpretate.
1.3. Argumentarea interesului
pentru promovarea
valorilor muzicii naționale șiuniversale.

Unități de competență

Activități și produse de învățare recomandate

Studiu de caz pe exemple de material audio și video:- „Genurile reprezentative ale folclorului național – doina șibalada”.
Exerciții:- interpretare corală a cappella;- coordonarea cântului în ansamblu la două voci;- fredonatul temelor din creațiile audiate;- acompaniament ritmico-timbral conform cântecelor.
Activități muzical-didactice:- interpretarea artistică a creațiilor vocal-corale cu și fărăElemente noi de limbaj specific disciplinei:
acompaniament;maeștri, capodopere, interpreți celebri, - audiţii comentate;valori culturale.
- vizionarea spectacolelor de operă și balet;- improvizații de ritmuri și melodii pe texte folclorice și de autor.
Proiect individual/de grup:- carte de vizită „Creația  muzicală a compozitorului (…)” /„Teatre celebre de operă” / „Măiestria  interpretativă a MarieiBieșu”.
Proiect STEAM:- „Perenitatea culturii naționale”.
Produse evaluabile:- improvizații de ritmuri și melodii pe texte folclorice;- carte de vizită;- repertoriu muzical al interpreților celebri și al compozitorilor
culturii naționale.

• Valorile folclorului muzical naţional:
doina, balada• Maeștri și capodopere ale muziciinaționale: G. Enescu, E. Doga• Interpreţi celebri ai culturii muzicalenaţionale: N. Sulac, M. Bieșu,Ansamblul Academic de Stat dedansuri populare „Joc”, Capela Corală
Academică „Doina”

1. Valori perene ale muzicii naționale și universaleUnități de conținut

CLASA a VIII-a26

3.1. Interpretarea expresivă aunor melodii  din creații
celebre create în sec. al
XX-lea – al XXI-lea.
3.2. Comentarea creațiilor
muzicale conform unuialgoritm/unei scheme privindconținutul de idei, imagine,formă, limbaj, stil.

2.1. Coordonarea aspectelor
intonaționale și ritmice lainterpretarea repertoriului decântece.  
2.2. Deținerea în memorie a unor
teme muzicale/melodii dincreații academice de largă
popularitate, de diferite
curente și stiluri.
2.3. Realizarea unei prezentări
orale în fața colegilor desprecompozitori, creații, curenteși stiluri muzicale.

Studiu comparat:- „Stiluri și curente artistice în muzică și în alte arte”.  
Exerciții:- de recunoaștere auditivă a trăsăturilor expresive specificestilurilor artistice;- fredonatul temelor/laitmotivelor din creații celebre.
Activități muzical-didactice:- imaginarea unui interviu cu un compozitor;- prezentarea publică a unor lucrări muzicale la alegere;- interpretarea artistică a creațiilor vocal-corale;- vizionarea spectacolelor și a programelor de concert;- analiza-caracterizare a muzicii conform unui plan;- comentariul muzical;- discuții libere despre conținutul afectiv și ideatic al unorlucrări.
Proiect de grup:- „Școala muzicală națională (…)”.
Produse evaluabile:- comentariul muzical;- teme muzicale fredonate din creații academice de largă
popularitate.

• Culorile sonore ale Impresionismului• Muzica jazz
• „Revoluția muzicii internaționale” –rock-and-roll• Muzica de divertisment la răscrucea
sec. al XX-lea – al XXI-lea: pop, disco,techno, rap etc.
• Muzică pentru teatru și film

Discuții libere:- conținutul afectiv și ideatic al unor lucrări muzicale
interpretate/audiate;- interpretul preferat/formația de muzică preferată;- impresii despre sentimentele provocate de audierea anumitor
piese muzicale.

3. Muzica din zilele noastre

Elemente noi de limbaj specificdisciplinei: curent muzical, stil muzical,
Barocul muzical, Clasicismul muzical,
Romantismul muzical.

• Evoluția stilurilor muzicale• Apogeul muzicii Baroc în creația
compozitorului J. S. Bach
• Creații muzicale remarcabile ale
Clasicismului muzical vienez(J. Haydn, W. A. Mozart,
L. van Beethoven)• Specificul Romantismului muzical.
F. Chopin – poetul pianului• „Vârsta de aur” a operei în Italia(G. Verdi)

2. Curente și stiluri muzicale

27

4.1. Manifestarea culturii
vocale la interpretarea unorcreații muzicale de factură
academică și divertisment.
4.2. Utilizarea criteriilor deapreciere valorică a creaţiilor
muzicale de factură populară
şi cultă din tezaurul muziciinaţionale.

Exerciții:- de recunoaștere auditivă a trăsăturilor expresive specificegenurilor muzicale contemporane;- fredonatul temelor muzicale din creații celebre;- acompanierea ritmico-timbrală a pieselor interpretate;- comunicare/prezentare Power Point.
Activități muzical-didactice:- audiții muzicale comentate;- analiza-caracterizare a muzicii conform unui plan;- interpretarea creațiilor muzicale cu elemente de dans șimișcări corporale;- improvizarea acompaniamentului ritmic pentru cântecele dinrepertoriul studiat.
Eseu:- „Relaţia om – muzică în contemporaneitate”.
Proiect individual:- „Varietatea muzicii în zilele noastre ”.
Proiect STEAM:- „Divertismentul în viața omului”.
Produse evaluabile:- judecăți estetice referitoare la diversitatea muzicii
contemporane;- repertoriu de cântece interpretat cu elemente de dans șimișcări corporale.

• Varietatea trăirilor umane redate în
muzică. Sentimentul de dragoste ca
laitmotiv al vieţii
• Virtuţile omului modern în muzică
• Valorile societăţii democratice înmuzica din toate timpurile• Istoria muzicii văzută ca evoluţie a
Eului

Studiu de caz pe exemple de material audio și video:- rolul muzicii în exprimarea trăirilor, a virtuților  și a valorilor.
Exerciții:- dezvoltarea unei melodii, având un incipit dat;
- improvizație ritmică „Percuție corporală”;- mișcare scenică potrivită tipului de lucrare muzicală
interpretată;- jocuri de improvizație vocală/instrumentală.

4. Muzica – valoare a Eului

3.3. Formularea  aprecierilor
Elemente noi de limbaj specificestetice despre diversitatea
disciplinei: Impresionism, conținut
muzicii contemporane
de idei, judecăți estetice, creații
(curente, stiluri, formaţii
contemporane.
ş.a.) în raport cu diferite
fenomene ale vieții și domeniide activitate umană.

28

•
•
•
•

•

•
•
•

Elemente noi de limbaj specificdisciplinei: cultură vocală, cultură deaudiție a muzicii, criterii de aprecierevalorică a creației, tezaurul muziciinaționale, valorile muzicii.

Activități muzical-didactice:- comentariul muzical;- discutarea impresiilor personale despre lucrările audiate;- interpretarea muzicală în public a unor creații vocal-corale  reprezentative pentru sărbătorile și manifestările clasei/aleșcolii;- elaborarea unui repertoriu muzical ideal al omului cult.
Proiect de grup:- obiceiuri şi tradiţii muzicale în viaţa de familie;- repertoriul muzical ideal al omului cult.
Proiect STEAM:- „Virtuțile omului modern”.
Produse evaluabile:- cultura vocală (la interpretarea unor creații de factură
academică, de divertisment);- cultura de audiție a muzicii;- repertoriul muzical.
La sfârșitul clasei a VIII-a, elevul poate:deține în memorie unele teme muzicale/melodii din creații academice de largă popularitate, de diferite curente și stiluri;
manifesta cultură vocală la interpretarea unor creații muzicale de factură academică și divertisment;
emite judecăți estetice despre diversitatea muzicii (curente, stiluri, interpreți, formaţii artistice ş.a.) în raport cu diverse fenomene ale vieții
și domenii de activitate umană;exprima Eul personal și interesul pentru muzică prin implicare în proiecte de promovare a valorilor culturale,
manifestând ca valori și atitudini specifice predominante:
atitudine pozitivă pentru cunoașterea de sine și a lumii prin arte;deschidere pentru valorizarea experiențelor artistice;spirit critic și respect față de valorile naționale și cele ale altor culturi;
cultură muzicală ca parte a culturii spirituale.

4.3. Explicarea preferințelor
interpretative față de douăsau mai multe versiuni ale
aceleiași lucrări muzicale.
4.4. Transpunerea valorilor
muzicii audiate/interpretate
în viziunea personală despre
sine și viață.

29

Repertoriul muzical pentru interpretare vocal-corală
MODULUL 1: melodie populară de doină vocală; piesa„Doruleț” muz. Ioan D. Chirescu; cântec popular „Coborâi
din deal în vale”; „Hora prieteniei” vers. I. Podoleanu, muz.
E. Doga.
MODULUL 2:  J. S. Bach „ Iisus Prunc”; „Cântec deprimăvară” muz. W. A. Mozart;  liedul „La mare”, vers.
H. Heine, muz.  F. Schubert.
MODULUL 3: cântec napolitan „Santa Lucia”; cântecul„Primăvara” din opereta „Sânge vienez” muz. J. Strauss;piesa „Yesterday” versuri şi muzică de J. Lennon și PaulMc Cartney.
MODULUL 4: „Să cânte tinereţea” muzică și versuri de
A. Grigoriu şi Romeo Iorgulescu; Imnul tineretului studios,„Gaudeamus igitur”; piesele „O serenadă”, „Sfântă ni-i
casa”, vers. Gr. Vieru, muz. I. Aldea-Teodorovici.

Repertoriul muzical pentru audiții muzicale

MODULUL 1:  Doina  „Du-te, dorule-n pustie” de S. Vicoveanca; Balada „Miorița”
N. Sulac; E. Doga fragmente din baletul „Luceafărul”; G. Enescu, „Poema română”;
Cântecul popular în interpretarea lui  N. Sulac, „Așa-i viața omului”; V. Bellini,aria  „Casta Diva ” din opera „Norma” în interpretarea Mariei Bieșu; Suita  „Nunta
Moldovenească” în interpretarea Ansamblului Academic de Stat de dansuri
populare „Joc”; piesa „Hora Mare” în interpretarea Capelei Corale Academice„Doina”.
MODULUL 2: J. S. Bach, Tocata și fuga în d-moll; J. Haydn  Simfonia  nr.  94,
„Surpriza”; L. van Beethoven, fragmente din Simfonia nr. 3 „Eroica”; W. A. Mozart„Mica serenadă nocturnă”, Simfonia nr. 25; G. Verdi, aria Violetei „Addio delpassato” din opera „Traviata”; F. Chopin, valsul în cis-moll.
MODULUL 3: C. Debussy, „Reverie”, „Claire de lune”; G. Gershwin „Rapsodie en
blues”; E. Presley, piesa „Blue Suede Shoes”; piesa „Rain” din repertoriul Beatles;
piese din repertoriul interpreților M. Jackson, Toto Cutugno, Lara Fabian și alții;Romanța „Ochiul tău iubit”, muz. E. Doga, vers. M. Eminescu; I. Aldea-Teodorovici,
piesă pentru saxofon-solo „Imensitate”.
MODULUL 4: muzică pentru filme și spectacole de E. Doga; fragmente din baletul„Luceafărul” de E. Doga; creații din repertoriul interpreților Edith Piaf, Charles
Aznavour, Mireille Mathieu, Patricia Kaas; I. Aldea-Teodorovici,  „Reaprindeți
candela”; L. van Beethoven, Simfonia nr. 5; C. Orff, fragmentul „O, Fortuna” dincantata „Carmina Burana”.

V. REPERE METODOLOGICEDE PREDARE – ÎNVĂȚARE – EVALUARE
Curriculumul fixează următoarele precepte referitoare la metodologia predării –învățării – evaluării disciplinei Educație muzicală în clasele a V-a – a VIII-a:• asigurarea accesului egal la educaţie a tuturor copiilor, inclusiv a celor cu cerinţe
educative speciale (CES), promovând individualizarea și diferențierea în procesul
educațional;• centrarea pe elev, și nu pe conținuturile de învățare, acestea constituind un mijloc de realizare a finalităților;• unitatea abordărilor psiho- și sociocentriste: fiecare copil este valoros prin unicitatea sa și prin aceasta conferă valoare societății; totodată, însușirea valorilor
societății susține valoarea personalității copilului.  
Orientarea generală este condiționată de accentul pus pe învățare, iar predarea șievaluarea se orientează spre activizarea învățării.
Proiectarea strategiilor didactice este determinată de Curriculum, dar se realizează
în mod personalizat, în funcție de factori multipli: necesităţile de instruire ale elevilor;
specificul disciplinei; personalitatea didactică a profesorului; cultura organizaţională aşcolii; accesul la mijloacele comunicaţionale şi informaţionale moderne etc.
Promovând diversificarea şi personalizarea strategiilor didactice, Curriculumul accentuează: orientarea spre învăţarea activă; orientarea spre a învăţa să înveţi; orientarea spre formarea de competenţe; orientarea spre dezvoltarea creativităţii elevilor.
Se va da prioritate strategiilor specifice pedagogiei artelor și celor activ-participative,
asigurându-se, astfel, valorificarea creativităţii elevilor şi a profesorilor în cadrul activităţilor didactice.  
Curriculumul direcționează metodologia disciplinei Educație muzicală spre crearea
situațiilor de învățare care îi pot oferi elevului experienţe în cunoașterea de sine și alumii prin arta muzicii, în exprimarea de sine prin limbajul specific muzicii, în însușirea
valorilor aferente acestei arte. Comunicarea elev – muzică implică receptarea și interpretarea expresivă a muzicii, aprecierea creațiilor muzicale, care exprimă valorile
personale ale elevului. Aici se încadrează și explorarea relațiilor dintre muzică și Eul
personal în diferite situații de învățare și cotidiene, contexte educaționale și socioculturale. Prin urmare, procesul educațional trebuie organizat astfel încât elevii să aibăoportunităţi de a recepta, a interpreta, a evolua, a crea, a discuta, a valoriza şi a cumulaexperienţe artistice nu doar în clasă, ci şi în afara ei, manifestând cultură personală în
promovarea tezaurului național și universal al muzicii.

30

Disciplina şcolară Educaţie muzicală este studiată la fel ca alte fenomene – fizice,
lingvistice, biologice etc. – și este important să înțelegem că muzica e o artă, iar
cunoașterea ei se deosebește de cunoașterea unei științe, chiar și atunci când devineobiectul unei discipline școlare. În crearea situațiilor de învățare la disciplina Educație
muzicală, se va ține cont de păstrarea raportului dintre valorile culturii naționale șiuniversale, includerea repertoriului muzical din diverse paliere ale muzicii (populare,religioase, academice, de divertisment), raportarea conținuturilor la diverse forme deinițiere muzicală (audiție, intrerpretare, creație, reflexie) și gradul de dezvoltare a culturii muzicale a elevilor.

EU (elevul)♪ → Descoperirea muzicii din interior♪ → Realizarea relaţiei intime „elev – muzică”♪ → Edificarea Eului prin muzică
♪ → Devenirea muzicii ca valoare a Eului

MUZICAAUDIȚIE INTERPRETARE CREAȚIE REFLECȚIE

Figura 1. Relaţia „Eu (elevul) – Muzica” în procesul educațional
Asigurarea stării de bine la lecții constituie o condiție indispensabilă pentru succesul învățării disciplinei Educație muzicală. Inserția unor elemente distractive, alternarea
tipurilor de activitate, diversificarea mediilor și a mijloacelor didactice utilizate, precumși a modalităților de aplicare a acestora, motivează elevul să vină la ore și să învețe cuplăcere, să dobândească experiențe artistice pozitive și să le valorizeze în alte domenii
și contexte.
Evaluarea rezultatelor școlare la disciplina Educație muzicală este o componentă
funcțională importantă a procesului educațional. Strategiile de evaluare se concep astfel încât să solicite elevilor eforturi intelectuale, practic-acţionale şi să îi ajute să se
dezvolte şi să se modeleze în plan cognitiv, spiritual, psihomotor şi afectiv-motivaţional.
Evaluarea se va axa pe măsurarea – aprecierea competenţelor disciplinare, care suntconcepute ca finalităţi de bază ale procesului de învăţământ şi ca rezultate autentice aleînvăţării necesare elevului în viaţa de adult. Astfel, scopul evaluării la disciplina Educație
muzicală vizează stimularea evoluţiei experienţelor muzicale şi a gradului de formare acompetenţelor specifice disciplinei date.
31

În funcție de momentul unui act evaluativ într-un parcurs de învățare, la disciplina
Educație muzicală se vor realiza: evaluarea inițială – predictivă; evaluarea formativă –continuă; evaluarea sumativă – finală.
• Evaluarea iniţială (EI) este oportună la început de an şcolar/semestru/unitate deînvățare, pentru a determina gradul de formare la elevi a preachiziţiilor necesare
studierii cu succes a noului conținut. Nu are rol de control, iar rezultatele se valorifică în scopul eficientizării procesului ulterior de predare – învăţare – evaluare.
Evaluarea inițială poate fi atât instrumentală (pe baza unor instrumente de evaluareelaborate), cât și noninstrumentală.
• Evaluarea formativă (EF) se proiectează, la nivel de lungă durată, la finele unităților deînvățare (al modulelor). La nivel de scurtă durată, poate fi complementată la anumitelecții, la discreția cadrului didactic. Evaluarea formativă: are ca obiectiv cunoaşterea sistematică şi continuă a rezultatelor curente şi a progresului elevilor; oferă profesorului
posibilitatea intervenţiei imediate; permite aplicarea în timp optim a unor măsuri corective, care să modifice rezultatele elevilor în sensul dorit; este instrumentală și serealizează pe bază de produse, prin conceperea unor probe relevante.
• Evaluarea sumativă (ES) se proiectează la finele unui parcurs de învăţare semnificativ: semestru, an şcolar; se raportează la unităţile de competenţă şi la unităţile deconţinut proiectate pentru semestrul dat, respectiv – la finalitățile stipulate la sfârșitul
clasei date; este instrumentală și se realizează pe bază de produse recomandate, princonceperea unor subiecte care să acopere întreaga arie tematică abordată.
Pentru a elabora instrumente de evaluare, profesorul trebuie să selecteze și, eventual, să îmbine produse relevante din lista celor recomandate în Curriculum, urmărind
unitățile de competență supuse evaluării și conținutul parcurs în contextul respectivei
strategii de evaluare:
Lista
produselor
recomandate
Produseaxate peaudiția
muzicii

P1. Cultura audiției
P2. Partitura ascultătorului
P3. Caracterizarea muzicii
P4. Repertoriul muzical de audiție
ProduseP5. Cultura cântului
axate peP6. Planul de interpretare a cântecului/interpretare a muzicii
muzicală
P7. Fredonatul temelor muzicale/al laitmotivelor din creații celebre
P8. Repertoriul de cântece

32Strategia
de evaluare
recomandată
(EI, EF, ES)
EI, EF, ES
EI, EF
EI, EF
EI, EF, ES
EI, EF, ES
EF
EF
EF, ES

Oportunități
de realizare în
format digital

Produseaxate pecreațiemuzicală
elementară

ProdusecumulativeP9. Improvizația muzicală (de ritmuri/
melodii)
P10. Acompaniament ritmico-timbral
al pieselor interpretate/audiate
P11. Melogestica (gestul mâinii înspațiu)P12. Mișcări muzical-ritmice/elementede dans și mișcări corporale larepertoriul de cântece
P13. Proiect individual/de grup
P14. Cultura cântului și a audiției
P15. Comentariul muzicalP16. Repertoriul de cântece/de audiție

EF
EF
EF



EF
EF, ESEF, ESEF, ESEF, ES

Rezultatele școlare ale elevilor la disciplina Educație muzicală în clasele a V-a –a VIII-a vor fi apreciate în bază de criterii și descriptori, fără note. La evaluările formative la sfârșit de module și la evaluările sumative la sfârșit de semestru/an școlar, în bazăde criterii și descriptori, se vor acorda calificative: foarte bine (FB), bine (B), suficient(S) (Figura 2).
ELEVULCARE A DOBÂNDIT COMPETENȚE
• constituite• care necesită
stabil,antrenament pentru
capabile deconsolidare
autodezvoltare• aflate în curs de formare

indicatori deperformanțăREALIZEAZĂ PRODUSE ȘCOLARE• corect• complet• coerent• fără ezitări

• cu greşeli mici
• cu greşeli
• cu incompletitudini mici • cu incompletitudini• cu incoerențe mici
• cu incoerențe
• cu ezitări mici, depășite • cu ezitări depășite caca rezultat al ghidării
rezultat al sprijinului(întrebărilor orientative)(indicațiilor, explicațiilor)
oferite de către profesor oferit de către profesor

descriptori deperformanță

ATESTĂ REZULTATELE ȘCOLARE APRECIABILE PRIN
Foarte bine

Bine

Suficientcalificative

Figura 2. Aprecierea rezultatelor școlare la disciplina „Educație muzicală”în clasele a V-a – a VIII-a, în contextul ECD
33

Curriculumul promovează orientarea demersului evaluativ către stimularea autoreflecției, a autocontrolului şi a autoreglării, în ideea acceptării elevilor ca parteneri în actul evaluării. Evidențiem condițiile necesare pentru realizarea eficientă a autoevaluării: prezentarea sarcinii de lucru (a produsului) și a criteriilor de succes; încurajarea elevilor pentru a-şi pune întrebări referitoare la modul de realizare asarcinii (conștientizarea criteriilor);
 aplicarea controlată a unor grile de autoverificare; încurajarea evaluării în cadrul grupului sau al clasei (evaluarea reciprocă); completarea unei fișe de autoevaluare la finalizarea unei sarcini de lucru relevante.
Orientările metodologice de predare – învățare – evaluare, enunțate mai sus, generează necesitatea creării unor medii de învățare cu eficiență înaltă și favorabileînvățării centrate pe elev, care se caracterizează prin următoarele:• întrebările elevilor sunt apreciate/valorează mai mult decât răspunsurile lor;
• ideile vin din surse diferite;• sunt utilizate diverse tipuri de învățare: învățarea bazată pe lucrări practice, pe
cercetare, pe proiecte, pe sarcini de lucru; instruirea directă; învățarea reciprocă; învățarea prin excursii; învățarea în muzee; învățarea online (e-learning);învățarea ludică etc.;• învățarea din clasă „se descarcă” într-o comunitate conectată: pentru a avea sens
în lumea reală, învățarea trebuie să înceapă și să sfârșească prin racordare la lumea reală;• învățarea este personalizată dintr-o varietate de aspecte implicate;• evaluarea este persistentă, autentică, transparentă și niciodată represivă;• criteriile de succes sunt echilibrate și transparente;• experiențele pozitive de învățare sunt valorizate în permanență [24].

34

GHID
DE IMPLEMENTAREA CURRICULUMULUIDISCIPLINAR

35

Introducere
Curriculumul Naţional, ediția 2019, reprezintă o prioritate şi un factor de asigurare acalităţii învăţământului din Republica Moldova, fiind realizat în conformitate cu un suport fundamental – Cadrul de referinţă al Curriculumului Naţional (2017), Curriculumul
de bază: sistem de competenţe pentru învăţământul general (2018), suportul analitic– Rapoarte de evaluare a curriculumului şcolar (2018) şi suportul managerial oferit deMinisterul Educaţiei, Culturii şi Cercetării al Republicii Moldova.
Curriculumul Național pentru clasele gimnaziale (2019) vizează demersuri inovative
cu referire la:• Abordarea sistemică a curriculei pe discipline din perspectiva postmodernităţii
și a tendinţelor actuale de dezvoltare curriculară pe plan naţional și internaţional.
• Valorificarea noului sistem de competenţe-cheie pentru învăţarea pe parcursulîntregii vieţi (Bruxelles, 22 mai 2018).
• Atribuirea disciplinelor şcolare, prin demersuri curriculare, a noilor oportunităţi
şi valenţe în formarea personalităţii elevului: orientarea spre dezvoltarea competenţelor transversale prin achiziționarea competenţelor specifice disciplinelorşcolare.
• Valorificarea unei noi viziuni asupra conceptului de competenţă: structura, gradualitatea, etapele de formare etc.
• Asigurarea coerenţei dintre competenţele transversale – competenţele specifice disciplinei – unităţile de competenţe; competenţele transversale – disciplineleşcolare; abordarea intradisciplinară și interdisciplinară.
• Diversificarea tehnologiilor didactice şi de evaluare, inclusiv a celor axate pecompetenţe și pe descriptori de performanţă.
• Introducerea unor termeni noi: „unităţi de competenţe”, „produse de învăţare”,„finalităţi planificate la sfârșitul anului de învăţământ”.
• Crearea mediilor de învăţare și a unui cadru motivaţional pentru învăţare.
Ca parte componentă a Curriculu­mului Național, Curriculumul la disciplina Educație
muzicală pentru clasele a V-a – a VIII-a reprezintă un document reglator şi un act normativ prevăzut pen­tru a fi implementat în procesul educațional al ciclului gimnazial. Scopul
documentului de față constă în concretizarea și va­lorificarea politicilor educaționale lanivelul învățământului gimnazial.
Ghidul de implementare a curriculumului la disciplina Educație muzicală pentru clasele a V-a – a VIII-a, ca produs curricular alături de alte produse, îndeplinește funcții deinformare, de formare, de îndrumare și este elaborat în corespundere cu următoarele
cerințe față de produsele curriculare:• orientarea strategică a învățării copilului către viaţa de succes a adultului demâine;• valorificarea capabilităţilor fiecărui copil în context local/naţional, precum și încadrarea în tendinţele de globalizare;36• promovarea caracterului prietenos pentru reprezentanţii grupurilor-ţintă: cadrele didactice şi părinţii.
Ghidul se adresează, în special, cadrelor didactice, autorilor de manuale școlare,
studenților de la specialitățile corespunzătoare, dar și altor persoane interesate de didactica educației muzicale în învățământul general.
Constituit din trei capitole, Ghidul oferă cadrelor didactice referințe conceptuale
ale curriculumului, explicații argumentate referitoare la demersurile inovative, sugestii metodologice și procesuale pentru demersurile de proiectare didactică și realizarea
propriu-zisă a procesului educațional al elevilor.

37

I. REFERINȚE CONCEPTUALE
ALE CURRICULUMULUI LA DISCIPLINAEDUCAȚIE MUZICALĂ, CLASELE A V-A – A VIII-A
1.1. Conceptul de curriculum la disciplina Educație muzicală, claselea V-a – a VIII-a
Sistemul de învățământ din Republica Moldova actualmente se află într-un context
politic, economic, valoric, demografic specific și este influențat puternic atât de factorii
externi: globalizarea, internaționalizarea, informatizarea etc., cât și de factorii interni,
provocați de acest context. Totodată, în sistemul de învățământ se produc schimbări
de anvergură: finanțarea sistemului per elev, descentralizarea unor funcții manageriale, reconstrucția rețelelor instituțiilor de învățământ, redimensionarea formării continue a cadrelor didactice și manageriale etc. În această ordine de idei, reactualizarea
Curriculumului Național reprezintă o prioritate, dar și un factor de asigurare a calității
învățământului din Republica Moldova.
Din perspectiva fundamentelor conceptuale și a orientărilor de dezvoltare acurriculumului național, teoria generală a curriculumului ca o nouă categorie a științelor
educației dezvoltă și asigură integralitatea teoriei educației și a teoriei instruirii din perspectiva cadrului proiectiv, având finalitatea ca obiect/element prioritar. Astfel, teoria
curriculumului vizează:• definirea conceptului de curriculum;• integralitatea abordării psihocentrice și sociocentrice a educației;• sincronizarea componentelor constitutive ale curriculumului educațional;• sincronizarea și integralitatea predării – învățării – evaluării;• afirmarea rolului prioritar al competențelor în funcție de care se structurează
celelalte elemente ale paradigmei curriculare;• integralitatea „cunoștințe – capacități – atitudini/valori”;• integralitatea „cunoaștere – aplicare – transfer”.
Concepţia învăţării sistemice a disciplinelor se caracterizează printr-o claritate şi oprecizie mai mare a conţinuturilor. Definirea curriculumului, în acest sens, se prezintă
astfel: ,,un plan general de conţinuturi ori de materiale specifice de instruire, pe careşcoala le oferă elevului” [1, p. 38].
Abordarea sistemică a procesului de învăţământ constituie fundamentul construirii/conceperii curriculumului (ediția 2019). Conceptul de „sistem”/„abordare sistemică”
corelează cu un ansamblu unitar de componente aflate în permanentă conexiune șiinterdependență. În același timp, fiecare componentă poate realiza funcțiile specifice
proprii, corelate cu anumite finalități sau fiecare componentă se constituie din elemente aparte. Criteriul de bază al unității sistemului este rezultatul interconexiunii componentelor acestui sistem. Modalitatea realizării conexiunii reprezintă integralitatea
dintre componente, generând forma de structură. Abordarea sistemică a procesuluide învăţământ îi asigură acestuia coerenţă şi eficienţă funcţională. În momentul realizării proiectării procesului, se au în vedere relaţiile şi coordonatele componentelor38

procesului de învăţământ. Prin urmare, acesta se raportează la suprasistemul în care se
concretizează – sistemul de învăţământ. Privit ca sistem, procesul de învăţământ articulează trei categorii de variabile reprezentate astfel: un flux de intrare (resurse umane,materiale şi financiare: spaţii şcolare, contingente de elevi, alocări bugetare şi resurse
extrabugetare etc.), un proces (procesul de învăţământ care angajează resursele în vederea atingerii obiectivelor) şi un flux de ieşire (reprezentat de rezultatele sistemului,adică seriile de absolvenţi, înzestraţi cu competenţe şi atitudini prevăzute de cererea
socială de educaţie) [18].
Finalitățile sistemului de învățământ sunt determinate de profilul absolventului [1,p. 14, 27] și de competențe ca rezultate ale învățării. Finalitatea educației determină orientările axiologice în plan subiectiv, la nivel de sistem (prin ideal și scop/profil de personalitate și competențe transversale) și de proces (prin obiective/unități de competențe),pentru realizarea funcției de bază: de formare – dezvoltare a personalității, care are
un caracter obiectiv [29]. Ca unități dinamice dintre ideal, scop și obiective, finalitățile
educației sunt rezultatul unor opțiuni mereu în schimbare, nu pot fi anticipate și permit
deschideri spre valori actualizate, care să dinamizeze atât individul, cât și societatea.
Portivit Codului Educației al Republicii Moldova [3], art. 11, alineatul (1), „Educația
are ca finalitate principală formarea unui caracter integru şi dezvoltarea unui sistem decompetenţe care include cunoştinţe, abilităţi, atitudini şi valori ce permit participarea
activă a individului la viaţa socială şi economică”.
Sistemul de competenţe-cheie pentru învăţarea pe parcursul întregii vieţi
reprezintă un pachet transferabil și multifuncţional de cunoştinţe, deprinderi (abilităţi)și atitudini de care au nevoie toţi indivizii pentru împlinirea și dezvoltarea personală,pentru incluziune socială și inserţia profesională. Acestea trebuie dezvoltate până lafinalizarea educaţiei obligatorii și trebuie să acţioneze ca un fundament pentru învăţarea în continuare, ca parte a învăţării pe parcursul întregii vieţi [28, p. 7]. Taxonomia competențelor-cheie poate fi consultată în Codul Educației al Republicii Moldova,
art. 11, alineatul (5). Muzica drept artă poate deveni mijloc de educație, care nu se
limitează la domeniul estetic și poate să se extindă spre domeniile extraestetice. Prin
potențialul artei muzicale, spre exemplu, pot fi formate/atinse competența de a învățasă înveți, competențe sociale și civice etc. Conținutul/imaginea creației muzicale poate
deveni mijloc de educație, de formare, de instruire etc. – dezvoltarea personalității elevului prin cultura veritabilă.
Competenţele transversale derivă din competențele-cheie, extinzându-le și dezvoltându-le. Transversalitatea este o caracteristică importantă a competențelor-cheie:
acestea traversează diferitele sfere ale vieții sociale, precum și frontierele disciplinare.
Caracterul transferabil accentuează valoarea pe care o aduce instruirea centrată peformarea acestor competențe [19, p. 147-153]. Taxonomia competențelor transversale
poate fi consultată în Cadrul de referință al Curriculumului Național (2017), la paginile
18-22. În Curriculumul Național la disciplina Educație muzicală, pentru clasele de gimnaziu (ediția 2019), perspectivele de formare a competențelor transversale au fost asigurate prin actualizarea, dezvoltarea, revizuirea etc. fiecărui element din construcția
curriculumului: competențe specifice, unități de competențe, unități de conținut,
activități de învățare și produse evaluabile, sistemele de finalități de la sfârșitul fiecărei
clase ș. a.

39

Conceptul de competenţă „reprezintă un pachet transferabil şi multifuncţional decunoştinţe, capacităţi, deprinderi, abilități, valori şi atitudini care permit împlinirea şidezvoltarea profesională a individului, incluziunea socială şi inserţia profesională în domeniul respectiv. Competenţa „se naşte” şi se dezvoltă la confluenţa sensurilor datede verbele a şti, a şti să faci, a şti să fii, a şti să convieţuieşti, a şti să devii, deci nu este
rezultatul acţiunii educaţionale numai pe domeniul cognitiv, ci se raportează şi la cel
afectiv-atitudinal şi psihomotor” [1, p. 15].
Conceptul de competență se manifestă într-o logică triplă: (1) logica curriculară:dezvoltarea unor competențe este o finalitate şi determină conţinutul şi forma programelor de studii; (2) logica acţiunii într-o situaţie: competenţa persoanei se construieşte prin acţiune într-o anumită situaţie, devenind competenţă acţional-situaţională; (3)logica învățării: demersurile de învățare iniţiate în sălile de clasă vizează constituirea
competenţelor de către elevi, devenind competenţa construită.
Structura competenţei poate fi stabilită în raport cu una sau altă definiţie/abordare a acestui fenomen, dar şi cu gradul de complexitate şi formele de manifestare. Înbaza unei analize critice a rezultatelor implementării curriculumului centrat pe obiective (2010), precum și axându-se pe studierea experienţei ţărilor europene, s-a decis
trecerea la un curriculum centrat pe competenţe. În viziunea fondatorilor teoriei curriculumului centrat pe competenţe, obiectivele sunt tratate ca indicatori de competenţă.
Obiectivele educaţionale sunt privite ca „intrări” în procesul de învăţământ, iar competenţele – ca ieşiri din acest proces [33, pag. 63].
Competenţa ca finalitate, prin modul de manifestare, include următoarele componente:• acţiune/activitate reprezentată printr-un verb;• indicator al timpului de finalitate (cunoaştere, aplicare, integrare/transfer);• aspectul condiţional al finalităţii (domeniul, disciplina, subiectul);• indicatorul general privind nivelul de realizare a acţiunii sau a produsului în contextul dat de învăţare.
Componenţa şi gradul de complexitate a competenţelor de dobândit corespund
relevan­ţei acestora pentru viitorul parcurs educaţional şi particularităţilor de vârstă aleelevilor. Competența poate fi abordată din perspectiva a trei ipostaze: ca instrument al
calității și al performanței, ca obiectiv al curriculumului școlar și ca rezultat al învățării.
Competențele specifice disciplinelor școlare reprezintă sisteme integrate decunoștințe, abilități, valori și atitudini pe care fiecare disciplină de studiu își propune
să le creeze și să le dezvolte pe întreaga perioadă de școlarizare – din momentul încare elevul intră în sistemul educaţional şi până în momentul în care îşi încheie parcursul. Competențele specifice disciplinei sunt proiectate în baza competențelor transversale/transdisciplinare, a competențelor pe trepte de învățământ, a taxonomiei
competențelor acceptate, dar și în conformitate cu structura logică și valențele formative ale disciplinei date. Astfel, ele ar trebui atinse până în ultimul an de studiu al
disciplinei incluse în parcursul şcolar.

40

Abilități

Cunoștințe

Valori, atitudini

Abilităţi fundamentale
exprimate acţionalCunoştinţe/Domenii ale
cunoaşterii/Strategii
și tehnologii specificedomeniului

Valori/Atitudini/
Contexte de realizare
a competenţei

Figura 1. Componentele structurale ale competenței specifice disciplinei
Este necesar a menționa caracterul integrator al competențelor specifice prin: (a) sinergia abilităților muzicale (audiție, interpretare, creație), care, totodată, determină domeniul de cunoaștere și strategiile specifice educației muzicale; sinergia cunoștințelor
muzicale și despre muzică, care, concomitent, reprezintă și valori în sine; (b) interpătrunderea și relaționarea contextelor de realizare a competențelor; (c) perceperea elevului ca purtător, creator și promotor al valorilor culturii muzicale etc. În conformitate
cu particularitățile formării graduale și pe etape a competențelor la elevi, în curriculum(ediția 2019) este introdusă noțiunea de „unitate de competență” ca pre-achiziție în
formarea competențelor în funcție de finalități.
Unitățile de competență sunt constituente ale competențelor și facilitează formarea competenţelor specifice, reprezentând etape în achiziţionarea/construirea acestora. Unitățile de competență sunt structurate şi dezvoltate la fiecare modul pentru fiecare dintre clasele a V-a – a VIII-a  pe parcursul unei unități de învățare/a unui an şcolar,
fiind prezentate în curriculumul disciplinar respectiv.
Unitățile de conținut constituie mijloace informaţionale, prin care se urmărește realizarea sistemelor de unităţi de competenţă proiectate pentru unitatea de învăţare
dată. Respectiv, se vizează realizarea competenţelor specifice disciplinei, dar și a celor transversale/transdisciplinare. Fiind o componentă a curriculumului pe discipline,„unitățile de conținut” indică modalitatea concretă, mijlocul cu ajutorul căruia, prinpredare-învățare, se pot realiza finalitățile curriculare.
Materia educației muzicale este divizată pe module, pe unități de învățare centrate
pe conținuturile de bază („ideile-ancoră”), aplicabile în sensul instruirii diferențiate, individualizate prin obiective concrete, realizabile gradual. Tema fiecărui modul se divideîn 3-5 subteme care pot deveni mobile, flexibile şi care oferă profesorului libertatea
și responsabilitatea de a decide măsura și modalitatea de a le valorifica în procesul
educațional, în funcție de diverși factori de impact (specificul elevilor, al localităţii sau
al zonei geografice etc.).
Conținuturile reprezintă „substanța” asupra căreia și prin care se acționează prinstrategii didactice, pentru atingerea unui nivel performant în realizarea finalităților
proiectate. În sens larg, sistemul de conținuturi ale curriculumului reflectă cele patru
domenii intercorelate, specifice disciplinei Educație muzicală: Audiție, Interpretare,Creație, Reflecție – prin care se formează/dezvoltă cultura muzicală a elevului/elevilor,ca parte componentă a culturii spirituale. În sens îngust, conținuturile de învățare cuprind cunoștințe (declarative și procedurale) și valori umane.

41

Unităţile de conţinut includ liste de termeni specifici disciplinei: cuvinte/sintagmecare trebuie să facă parte din vocabularul activ al elevului la finalizarea respectivei unităţi de învăţare.
Activitățile de învățare și produsele școlare recomandate prezintă o listă deschisă de contexte semnificative de manifestare a unităţilor de competenţă proiectate
pentru: receptarea muzicii în situații de învățare și cotidiene, interpretarea expresivă
a muzicii în contexte educaționale și socioculturale, explorarea relațiilor dintre muzică
și universul spiritual propriu, aprecierea artistică a creațiilor muzicale. În construcţia
curriculară şcolară actuală, pe deplin se justifică prezența competențelor centrate peconexiunile cu viața, într-o manieră transdisciplinară, pentru că acest tip de proiectare
vizează, mai ales, achiziţiile finale sesizabile ale învăţării, care, valorificate la modul acţional şi racordate la aşteptările societăţii, formează trăsături esențiale de personalitate.
Într-un asemenea cadru pedagogic, curriculumul la disciplina Educație muzicală reprezintă un concept integrator al disciplinei, redimensionat pe un parcurs didactic modern
şi sistematic.
Promovarea învățării centrate pe elev reprezintă ideea-cheie a metodologiei propuse în curriculumul dat și constă în activitatea de construire individuală a cunoașterii;
subiectul se informează, selectează, apreciază, analizează, compară, clasifică, transferă,descoperă, rezolvă, concluzionează etc. – elevul realizează demersuri constructiviste.
Profesorul tinde ca procesul de predare – învățare – evaluare să nu se rezume doarla furnizarea de informații (ce să învețe), ci sprijină/îndrumă elevii să învețe (cum săînvețe) și să gândească, exersându-și competențele de gândire superioară, activă, logică, analitică, critică [1, p. 49].
Drept condiții pentru implementarea eficientă a curriculumului (ediția 2019),
evidențiem:• promovarea unui management eficient al implementării curriculumului înînvățământul primar;• asigurarea unui climat psihologic și relațional favorabil;• fortificarea mediului de învățare adecvat;• crearea unui cadru motivațional pentru cadre didactice și elevi;• acceptarea conștientă de către subiecții procesului educațional a schimbărilor
din cadrul curricular;• parteneriatul eficient cu părinții în cheia „Strategiei intersectoriale de dezvol­tarea abilităţilor şi a competenţelor parentale pentru anii 2016-2022”;• parteneriatul eficient cu reprezentanții comunității [12].

1.2. Demersuri inovative ale curriculumului la disciplina Educație muzicală
Curriculumul la disciplina Educație muzicală în clasele a V-a – a VIII-a reprezintă documentul normativ principal al tuturor acţiunilor educative. Ca disciplină şcolară obligatorie în clasele a V-a – a VIII-a, Educația muzicală face parte din aria curriculară Arte,împreună cu disciplina Educație plastică.

42

Curriculumul la disciplina Educație muzicală are următoarele funcții:• de conceptualizare a demersului curricular specific disciplinei Educație muzicală;• de reglementare și asigurare a coerenței dintre disciplina dată și alte discipline,
dintre predare, învățare și evaluare, dintre produsele curriculare specifice disciplinei, dintre componentele structurale ale curriculumului disciplinar, dintre
standardele și finalitățile curriculare;• de proiectare a demersului educațional/contextual (la nivel de clasă concretă);• de evaluare a rezultatelor învățării etc.
Documentul oferă profesorilor un cadru flexibil de organizare a educației muzicale, lăsând o marjă considerabilă de libertate nu numai în privinţa alegerii repertoriului
muzical pentru audiții și interpretare muzicală, ci şi a proiectării parcursului didacticeducaţional, a integrării modulelor de conţinuturi în activitatea artistic-educațională
extracurriculară. O funcționalitate evidentă în acest context are interesul permanent
al elevului pentru „modelarea” sa ca receptor, purtător și promotor al valorilor culturii
muzicale naționale și universale.
Pe parcursul ultimilor ani, perspectivele de dezvoltare a curriculumului la disciplina Educație muzicală s-au realizat prin piesele curriculare elaborate: manuale, ghiduri
pentru cadre didactice, cercetări științifice etc., respectând, de fiecare dată, valorile
educației muzicale (Figura 2).

EU (elevul)♪ →  Descoperirea muzicii din interior♪ → Realizarea relaţiei intime „elev – muzică”♪ → Edificarea Eului prin muzică
♪ → Devenirea muzicii ca valoare a Eului

MUZICAAUDIȚIE INTERPRETARE CREAȚIE REFLECȚIE

Figura 2. Relaţia „Eu (elevul) – Muzica” în procesul educațional [21; 26]
Noutatea prezentului curriculum rezidă în mai multe aspecte, precum:→ Redefinirea competențelor specifice în conformitate cu:(a) domeniile de activitate muzical-artistică specifice învățământului general: audiție
(receptare), interpretare (vocală, corală, instrumentală etc.), creație muzicală elementară și reflexie (analiză-caracterizare a muzicii în raport cu propriile valori),(b) nivelurile receptării unei creații muzicale (auzire – la nivel fiziologic, ascultare – lanivel psihologic, percepție – la nivel spiritual),(c) conexiunea dintre muzică și viață în situații de învățare și cotidiene.
Competențele specifice Educației muzicale asigură:43• corelarea componentei Valori și atitudini specifice la nivelul ariei curriculare Arte.
• cunoașterea sinelui și a lumii prin valorile muzicii naționale și universale – element de conexiune între clasele primare și gimnaziale;• contexte variate de formare/dezvoltare a culturii muzicale a elevilor: situații deînvățare și cotidiene, contexte educaționale și socioculturale;• promovarea culturii personale, a tezaurului național și universal al muzicii;• formarea/dezvoltarea elevului ca purtător, creator și promotor al culturii muzicale.
→ Reorganizarea unităților de conținut conform principiului modular concentric peparcursul temporal al anului școlar.
Au fost reconcepute temele modulelor din clasa a V-a, astfel încât să fie asigurată
continuitatea educației muzicale dintre clasele primare și cele gimnaziale. Conținuturile
modulelor din clasa a V-a reperează experiențele învățării din clasele primare: în primul
modul sunt generalizate conținuturile clasei întâi, în modulul doi – conținuturile clasei
a doua și, parțial, conținuturile din clasa a treia, în modulul trei – conținuturile clasei a
treia și în modulul patru – conținuturile clasei a patra, toate fiind abordate la un nivel
mai înalt de sinteză. Cadrul didactic poate reveni, pentru activitatea de audiție, la unele
exemple muzicale incluse în curriculumul pentru învățământul primar. În acest context,
sugerăm cadrelor didactice să valorifice din manualul clasei a V-a numai repertoriul muzical pentru interpretare, iar pentru predare – învățare, să utilizeze manualele școlare și
ghidurile profesorilor de Educație muzicală din clasele primare.
Au fost reorganizate temele modulelor pentru clasa a VI-a, astfel încât se vor studia
conexiunile muzicii cu alte arte, cu natura, cu istoria. Este important de menționat că în
cadrul temelor „Muzica cu și fără program” se va continua studiul corelației muzicii cu
alte domenii (natura, istoria, științele), în corespundere cu evoluția genurilor muzicale(vocale, instrumentale).
Au fost restructurate unitățile de conținut din clasa a VII-a, studiul chipului și al dramaturgiei muzicale fiind incluse în primul modul – ca inițiere pe baza unor creații de forme mici, iar în modulele doi, trei și patru se vor studia chipul și dramaturgia în creațiile
vocale, instrumentale și, finalmente, în muzica dramatică (opera, baletul). Bineînțeles,nu poate fi studiat chipul creației muzicale fără a face referință la dramaturgia muzicală
și invers. Ordonarea temelor se raportează la clasificarea genurilor muzicale și respectă
gradualitatea procesului de învățare.
Au fost dezvoltate unitățile de conținut din clasa a VII-a, astfel încât elevii să evalueze muzica zilelor noastre, înainte de a identifica muzica precum o valoare a eului.
→ Revizuirea unităților de competență prin corelare cu competențele specifice șiunitățile de conținut, urmărind gradualitatea, complexitatea, transferabilitate și contextualitatea competențelor.
→ Diversificarea activităților de învățare recomandate, cu accent pe: (a) echilibrulși  armonizarea raportului dintre domeniile de audiție – interpretare – creație muzicală
în cadrul unei lecții; (b) valorificarea achizițiilor din domeniul cunoașterii elementelorde limbaj muzical în cadrul activităților muzicale (adică, pe cale practic-aplicativă); (c)transpunerea achizițiilor obținute la disciplină în contexte educaționale și cultural-artistice, în mediul familiei/școlii/comunității; (d) cunoașterea sinelui și a lumii prin valorile
muzicii naționale și universale (păstrarea echilibrului dintre volumul muzicii naționale44și universale în repertoriul de audiție și interpretare); (e) propunerea unor teme pentru
activități comunicative, proiecte individuale/de grup și proiecte STEAM.
Activitățile comunicative orientează cadrele didactice spre unele aspecte importante în studiul temei, care pot fi abordate în discuții dirijate, în cadrul analizei-caracterizări
a muzicii audiate.
Exercițiile reunesc oportunitățile de formare – dezvoltare a culturii de interpretare,audiție și creație muzicală a elevilor. Activitățile muzical-didactice reprezintă activitățile
muzicale propriu-zise.
Proiectele STEAM integrează activități/materii de studii (de la diferite disciplineumaniste) într-o paradigmă de învățare coerentă, bazată pe aplicații din lumea reală.
Sunt sugerate produsele evaluabile pentru a stabili mai eficient finalitățile activităților
de învățare ale fiecărei unități de conținut.
→ Introducerea sistemelor sintetice de finalități educaționale pentru fiecare clasă.
Elementele de inovație ale curriculumului național (ediția 2019) la disciplina Educație
muzicală nu intră în contradicție cu principiile specifice lecţiilor de Educaţie muzicală
[27, p. 45]:
• principiul psihologismului: emotivitate, pasiune, degajare interioară, trăire spirituală, inspiraţie, delectare;• principiul dramaturgiei artistice: Initio-Motus-Terminus: impuls – dezvoltare –culminaţie – deznodământ – încheiere;• principiul dinamismului derulării: „spectacol” original, personajele căruia suntcopiii, muzica, profesorul;• principiul integrităţii formei/conţinutului: obţinută prin sincretismul activităţilor
de învăţare, al subiectului lecţiei şi al percepţiei/trăirii muzicii;• principiul creativităţii: proces viu, operă/creaţie originală a profesorului şi a elevilor [idem].

45

II. REFERINȚE PROIECTIVE ALE CURRICULUMULUILA DISCIPLINA EDUCAȚIE MUZICALĂ,CLASELE A V-A – A VIII-A
2.1. Curriculumul ca sursă de proiectare didactică
Proiectarea şi desfăşurarea tuturor acţiunilor demersului Educației muzicale în funcţie de condiţiile concrete ale procesului educaţional vizează următoarele repere:• precizarea/adaptarea conţinuturilor Educației muzicale la competenţele specifice şi a unităților de competenţă formate prin muzică ca disciplină şcolară;• selectarea/combinarea tehnologiilor specifice Educației muzicale cu tehnologiile
general-didactice;• elaborarea, în această bază, a proiectelor didactice de lungă şi de scurtă durată,ale altor forme de activitate didactic-educaţională și artistică;• desfăşurarea procesului educaţional în baza principiilor Educației muzicale, aplicând combinaţiile/sistemele de tehnologii specifice Educației muzicale optime,stabilite individual;• proiectarea şi realizarea evaluării şcolare la fazele iniţială, curentă şi finală.
Cadrele didactice vor utiliza curricula la proiectarea şi realizarea pro­cesului educaţional în cadrul clasei. Curriculumul stimulează creativitatea şi libertatea cadrelor didactice. În premisa realizării competenţelor proiectate și a parcur­gerii integrale a conţinuturilor obligatorii, învăţătorul, în funcţie de specificul resurselor umane şi materiale, aredreptul:• să modifice timpul efectiv destinat pentru parcurgerea conţinuturilor;• să utilizeze personalizat și să completeze activităţile de învăţare și produseleșcolare recomandate;• să proiecteze şi să realizeze strategii originale de predare – învăţare – evaluare,
optând pentru tehnici şi metode variate.
Pentru elevii cu CES, cadrele didactice vor elabora planuri educaționale individu­
alizate în baza curriculei disciplinelor.
Scopul artelor în sistemul de învățământ general este să scoată în evidență lumea
şi sinele prin mijloace artistice. Noţiunea educaţie muzicală este interpretată ca procesindividual, continuu, de autodesăvârșire spirituală a personalităţii prin multiple forme
de contactare cu arta muzicii. Educaţia, şi nu instruirea profesională, este dezideratul
principal al disciplinelor din aria curriculară Arte. Educația muzicală a elevilor poartă un
caracter artistic și se întemeiază pe comunicarea dintre elev – artă activă și pe raportulartă – viață.
Studiul muzicii la lecțiile de Educație muzicală în gimnaziu este axat pe patru domeniide activitate muzicală: audiție, interpretare, creație muzicală și reflexiune; iar învățarea
este centrată pe dimensiunile: cunoștințe, capacități, deprinderi, atitudini și valori ca
ansamblu/sistem integrat, ce formează și dezvoltă o competență școlară. Această

46

viziune conceptuală este determinată de definiția competenței școlare promovată
prin Codul Educației și prin Cadrul de Referință al Curriculumului Național: Competența
școlară este un sistem integrat de cunoștințe, abilități, atitudini și valori dobândite, formate și dezvoltate prin învățare, a căror mobilizare permite identificarea și rezolvarea
diferitor probleme în diverse contexte și situații.
Disciplina şcolară Educaţie muzicală este studiată la fel ca alte fenomene – fizice, lingvistice, biologice etc., însă este important să înțelegem că muzica este artă și
cunoașterea ei diferă de cea a unei științe, chiar și atunci când devine obiectul unei
discipline școlare. În practica școlară poate fi realizată adecvat metodologia educației
muzicale dacă profesorul cunoaște muzica, concepția disciplinei (1995) și valoareaunităților de conținut propriu-zise. Punctul de plecare al conţinutului învăţământului
este informaţia, ea fiind elementul care se transmite, inițial, de la formele cele mai simple (concrete), respectiv reprezentări achiziționate în activitățile muzicale (de natură
practică) şi, apoi, prin forme abstracte şi complexe: noţiuni, judecăţi, teorii, principii,
concepţii. Procesul de formare a deprinderilor și a aptitudinilor muzicale va fi însoțit deinformații necesare cunoașterii și nu invers.
Cunoaşterea muzicii este un proces complex de conştiinţă, care provoacă emoţii,impresii, sentimente şi idei în cadrul practicilor de audiţie/interpretare/creaţie.
Accesul la esenţa muzicii este înlesnit de convergenţa trăirii şi a înţelegerii, a sensibilului şi a mentalului, a desfătării şi a cugetului. Trăirea emoţiei reprezintă exigenţa
unei educaţii muzicale, a unei educaţii în receptarea/interpretarea muzicii care este
prezentă în toate momentele actului muzical. Trăirea emoţională a muzicii reprezintă
punctul de plecare al cunoaşterii artistice, care, mai apoi, accede spre experienţa mintală, punând în vibraţie raţiunea (căutarea răspunsurilor, a explicațiilor, a cunoștințelor
etc.). Astfel, în toate activitățile muzical-didactice din cadrul lecțiilor de Educaţie muzicală, descoperirea fenomenului sonor-artistic va solicita, inițial, retrăirea emoțională,apoi, cunoașterea propriu-zisă, care neapărat se va raporta la valori.
Există două abordări ale educației muzicale: (1) Educaţia pentru muzică – vizează
pregătirea pentru interpretarea/receptarea, înţelegerea şi asimilarea cât mai adecvată
şi profundă a mesajului artistic; (2) Educaţia prin muzică – vizează valorificarea potenţialului educativ al operei de artă muzicală în vederea formării generale a personalităţii
umane a elevului. În sistemul de învățământ general, aceste două căi de educație seinterpătrund, dar prioritate deține educația prin muzică. În acest sens, cunoaşterea muzicală permite realizarea premiselor pentru înţelegerea, receptarea şi integrarea muzicii
în viaţă.
Prin muzica interpretată, audiată, creată se va modela comunicarea elevului cu
lumea, autocunoașterea și formarea viziunii despre și pentru viață.
Valorile educaţiei muzicale în învăţământul preuniversitar reunesc [34]:→ trăirea muzicală drept chintesenţă în activitățile muzicale;→ principiul modular în traseul de realizare a curriculumului;→ lecţia de Educaţie muzicală ca formă de activitate (creaţie) muzical-pedagogică, concepută în baza principiilor dramaturgiei artistice;→ sistemul activităţilor muzical-didactice ca produs derivat din cele patru domenii deactivitate muzicală: creaţie – interpretare – audiere – reflexie;47

→ cultura muzicală, care înglobează rolul, funcţiile şi finalităţile culturii în general, în
procesul căreia elevul, cunoscând/valorificând lumea, se cunoaşte/se modelează pesine ca fiinţă spirituală;→ educaţia muzicală propriu-zisă, ca muzicalizare a fiinţei umane prin cultivarea unor
calităţi specifice: sentimentul muzical = simţ deosebit al muzicii, gândirea muzicală =judecată în sonorităţi-trăiri, conştiinţa muzicală = capacitate de a auzi artistic-sonor
lumea, inteligenţa muzicală = grad superior al culturii muzicale [22];→ educaţia prin muzică, alături de cultivarea unor competenţe specifice, urmăreşte
devenirea spirituală a personalității.
Trăirea emoţiei, exigenţa unei educaţii muzicale, a unei educaţii în receptarea/interpretarea muzicii este prezentă în toate momentele actului muzicii: audiţie – interpretare – creaţie [38, p. 75]. Primul pas în orice formă de inițiere muzicală este trăirea, pe
care se sprijină, în cele din urmă, toate judecăţile pe care ni le formăm asupra celor trăite. Din trăire, selectăm elementele de cunoaştere/identificare a oricărui fapt spiritual.
Când muzica este percepută ca fiind desprinsă de impactul ei emoţional şi intelectual,ea devine act veritabil de cunoaştere. Emoţia reprezintă punctul de plecare al cunoaşterii muzicii, care accede spre experienţa mintală, pune în vibraţie raţiunea pentru areveni la imaginea artistică prin retrăirea mult mai colorată şi mai nuanţată. Absenţa
conceptelor în limbajul artistic nu înseamnă absenţa gândirii, respectiv a unei gândiri
muzicale, ultima menționată având caracteristicile sale specifice.
Cunoaşterea muzical-artistică este imagistică, conţinutul ei fiind „cucerit” de natura dublă a omului – emoţionalul şi raţionalul. Arta îşi îndeplineşte rostul prin judecata
explicativă a mişcărilor emoţional-afective. Valenţele educative ale artei pot fi potenţate în cazul cunoaşterii artistice cu referire la cea științifică, care pune în valoare actul detrăire şi gândire, care se întrepătrund, colaborează și se completează.
Studiul oricărei creaţii muzicale parcurge inevitabil câteva axe: imaginea muzicală,limbajul muzicii, forma/genul muzicii. Prin urmare, studiul conţinutului mesajului sonorartistic (al imaginii muzicale) presupune descoperirea mijloacelor de expresie muzicală
(melodie, ritm, tempo, nuanţe dinamice, timbru etc.) şi invers – cercetarea limbajului muzical înlesneşte înțelegerea/descoperirea imaginii muzicale dintr-o creaţie, dacătrăirea emoţiei este prezentă în toate momentele actului muzicii: audiţie – interpretare – creaţie. Se recomandă identificarea a 1-3 elemente de limbaj, care contribuie laedificarea imaginii muzicale a creației muzicale audiate. În așa fel, procesul de analiză
– caracterizare a muzicii se va întemeia pe propria experiență auditivă a elevilor și elementele analizate/caracterizate se vor raporta la tema studiată.
Muzica exprimă şi, totodată, determină cea mai vastă gamă a trăirilor umane. Nu
pot fi educate capacităţile de a medita despre muzică fără a o audia; nu poate fi emisă
o apreciere valorică a unei creaţii fără activitatea de receptare a acesteia; nu putem
percepe frumosul în opera de artă fără „altoirea” sensibilităţii, a capacităţii de a trăiemoţional mesajul sonor.
Este important să respectăm succesivitatea modulelor, care asigură avansarea treptată pe traseul Educației muzicale. Achizițiile noi se întemeiază pe cele precedente și,
astfel, se asigură continuitatea logică și firească a procesului de învățare. Dacă vom analiza succesiunea temelor propuse, vom descoperi un principiu de organizare modulară aunităților de învățare, care se manifestă pe orizontală şi pe verticală.

48

Principiul modular stă la baza organizării unităților de conținut și se manifestă în trei
perspective de abordare:• pe orizontală, prin care se stabilește conexiunea dintre temele curriculare dincadrul unui an de studii;• pe verticală, prin care se stabilesc legături între temele modulelor din clase diferite;• pe diagonală, prin care pot fi stabilite multiple conexiuni între temele modulelordin clase diferite.
Pentru a asigura continuitatea educației muzicale a elevilor dintre învățământul primar și cel gimnazial, unitățile de conținut din clasa a V-a reunesc teme prin care se
revine la parcursul didactic din clasele primare, dar cu un grad sporit de generalizare și
cu exemple de repertoriu muzical noi. Pentru a facilita comprehensiunea „pașilor” deînaintare în lumea artei muzicale, fiecare an de studii are un titlu generic (cu care, totodată, demarează educația muzicală în fiecare clasă):- În clasa a V-a – „Muzica în viața mea”;- În clasa a VI-a – „Muzica cu și fără program”;- În clasa a VII-a – „Imaginea și dramaturgia creației muzicale”;- În clasa a VIII-a – „Valori perene ale muzicii naționale și universale”.
În clasa a V-a se va descoperi rolul muzicii în viața omului, se vor specifica însușirile
sunetului muzical, prin mijlocirea cărora se edifică evenimentul sonor în creația muzicală. Menționăm că nu se recomandă învățarea tuturor însușirilor sunetului muzical în
cadrul unei singure lecții. Se propune studiul, mai întâi, al duratei sunetului (care generează ritmul muzical), apoi – al înălțimii sunetelor (care generează melodia). Activitățile
muzicale în viața omului vor fi raportate la triada creație – interpretare – audiție. Prinurmare, elevul va participa în diverse contexte de comunicare și exprimare prin muzică
în calitate de:- creator prin modelizarea planului de interpretare a unui cântec, în cadrul
activităților de improvizație de ritmuri, motive/melodii, acompaniament etc.,- interpret de creații vocale, vocal-corale, interpret la instrumente muzicale pentru copii și la pseudoinstrumente (interpretare a ritmurilor, acompaniament lapiesele vocale etc.),- auditor (ascultător, receptor, consumator) de creații muzicale în procesul deaudiții muzicale.
Expresivitatea discursului muzical va fi descoperită prin intermediul elementelor delimbaj muzical studiate în diversitatea activităților muzical-didactice. În creațiile interpretate și audiate se va identifica și se va caracteriza expresivitatea și descriptivitatea
muzicii (revenire la tema din clasa a doua și dezvoltarea acesteia la un nivel mai marede complexitate).
Organizarea ideilor muzicale într-o creație va fi determinată de identificarea formei muzicale (simplă/compusă) în creațiile interpretate și audiate. În repertoriul pentru
activitatea de audiție pot fi incluse creațiile muzicale audiate în clasa a doua (la tema
respectivă).
Inițierea elevilor în lumea genurilor muzicale se va realiza prin distingerea
expresivității și descriptivității creațiilor muzicale, de la genurile primare din viața oamenilor (cântecul, dansul, marșul) și până la o viziune de ansamblu privind cântul vocal/

49

coral și interpretarea instrumentală în cele mai reprezentative genuri (pentru muzica
vocal-corală: cantată, oratoriu; pentru muzica instrumentală: sonată, concert; pentru
muzica dramatică: operă și balet).
Pe parcursul clasei a V-a se vor actualiza toate cunoștințele din domeniul citit-scrisului muzical, care sunt incluse în curriculumul din clasele primare. În cadrul evaluărilorinițiale profesorul va constata gradul de inițiere a elevilor în domeniul citit-scrisului muzical și va planifica judicios care/câte materii, în ce succesiune vor fi învățate pentru a
recupera abilitățile muzicale necesare în studiul curriculei din clasa a V-a. Cunoștințele
din domeniul citit-scrisului muzical vor fi achiziționate exclusiv prin activități practice,activități de creație muzicală, sub formă de joc muzical.
Nu se vor utiliza caietele de note și scrisul muzical clasic. Tehnicile reunesc: sistemul
relativ de reprezentare a raportului de înălțime a sunetelor în scărița Do (eventual,aplicabilă în tonalitățile oportune pentru cânt), gestul melodios al mâinii, reprezentarea grafică (prin simboluri accesibile) a raportului de durată și înălțime etc. Studiul elementelor de citit-scris se subordonează necesității de a percepe/a caracteriza limbajul
muzical al pieselor muzicale studiate.
În clasa a VI-a se vor compara posibilităţile expresive şi descriptive ale limbajului
muzical şi ale limbajului altor arte (literatură, coregrafie, arte plastice, teatru). Mijloacele de expresie muzicală (melodie, ritm, tempo, nuanțe dinamice, timbru, formă etc.)
vor fi comparate, asemănate, deosebite de mijloacele limbajului literaturii, ale artelor
plastice și ale coregrafiei.
Sistemul de elemente ale limbajului muzical va fi conștientizat în modalitatea de reprezentare a naturii prin mijloace muzical-artistice, ca apoi să fie concretizate și specificate în cele două tipuri de organizare a discursului muzical: muzică cu și fără program.
Anume aici este necesară respectarea gradualității și a sistematizării în selectarea repertoriului muzical: de la piese mici, miniaturale spre creații complexe; de la genuri
primare la forme muzicale compuse.
Studiul muzicii cu program va anticipa studiul muzicii fără program, chiar dacă,eventual, definirea, descrierea și explicarea diferențelor se propune la începutul acestor două module. Se recomandă studiul creațiilor cu program despre natură, istorie.
Astfel, va fi asigurată abordarea modulară a unităților de conținut pe orizontală (peparcursul celor patru module ale unei clase). Este esențială parcurgerea unor traseede cunoaștere/cercetare/descoperire a unor creații muzicale (expresivitatea limbajului
muzical, asociațiile privind mesajul ideatic și afectiv – elemente ale imaginii muzicale,organizarea ideilor muzicale într-o formă etc.), care se vor aduna în experiențe artistice– model pentru activitatea independentă, în situații de învățare și cotidiene, în diverse
contexte educaționale și socioculturale. Alegerea repertoriului muzicii fără program va
depinde de achizițiile elevilor: Care genuri de muzică pură deja cunosc? Cu care genuri
de muzică instrumentală s-au familiarizat în clasele precedente? Se recomandă studiulcreațiilor instrumentale în următoarea ordine: piesa miniaturală, sonata, concertul,
simfonia. Este evident că la lecții nu se va audia integral un concert sau o simfonie, ci
unele fragmente sau o mișcare (una dintre părțile creației muzicale).
În clasa a VII-a culminează studiul tipologiei imaginii muzicale prin diferențierea
caracteristicilor și a etapelor de constituire a imaginii muzicale într-o creație (început, înaintare – continuare, culminaţie, sfârșit). Rolul limbajului muzical în edificarea/

50

expresivitatea imaginii într-o creație se va stabili conform principiului modalităților deorganizare a genurilor muzicale în muzică vocală, instrumentală și dramatică (respectatși în clasele anterioare). Bineînțeles, noțiunea de imagine muzicală nu este operată în
Educația muzicală pentru prima dată în clasa a VII-a. Din clasa întâi elevii au început săstudieze imaginea muzicală (temele: Ce exprimă muzica? Ce „povestește” muzica? ș. a.).
La fiecare lecție de Educație muzicală, în cadrul fiecărei activități muzical-didactice (dindomeniile audiție, interpretare, creație) este inevitabilă referința la imaginea muzicii
audiate/interpretate/create etc., însă expresia „imagine muzicală” nu era cunoscută înclasele anterioare, operându-se cu expresia „conținutul muzicii”.
În clasa a VIII-a elevii vor explora relațiile dintre muzică și universul spiritual propriu,
pe baza exemplelor valorilor perene ale muzicii naționale și universale. Ei își vor sistematiza percepțiile referitoare la diverse curente și stiluri muzicale, accedând la muzica
din zilele noastre. Relația „eu – muzică” din clasa întâi va culmina cu tema „Muzica –
valoare a Eului”.
Calitățile conținuturilor educației, care permit formarea – dezvoltarea permanentă
a elevilor, sunt:→ caracterul obiectiv, istoric, dinamic, integral și deschis;→ amplificarea, diversificarea și specializarea;→ prelucrarea pedagogică.
În procesul de planificare a conținuturilor Educației muzicale se va ține cont de păstrarea raportului dintre valorile culturii naționale și cele universale, includerea repertoriului muzical din diverse paliere ale muzicii (populare, religioase, academic, de divertisment), raportarea conținuturilor la diverse forme de inițiere muzicală (audiție,interpretare, creație, reflexie) și gradul de dezvoltare al culturii muzicale a elevilor.

2.2. Proiectarea didactică de lungă durată
Deosebim două tipuri de proiectare didactică: proiectarea de perspectivă (tematico-calendaristică, de lungă durată) şi proiectarea lecţiei/activităţii muzicale (de scurtă
durată).
Care variabile intervin în alegerea variantei de lecţie de Educaţie muzicală?
• poziţionarea actului instructiv: începutul/mijlocul/sfârşitul temei;• caracteristicile grupului de elevi (mărimea, omogenitatea, nivelul pre-achiziţiilor
în domeniul muzicii etc.);• recomandările Curriculumului disciplinar;• gradul de asigurare informaţională (material muzical, material teoretic, suport
intuitiv video, acces la internet etc.);• stilul de predare al profesorului.
Etapele de proiectare didactică derivă din algoritmul procedural, ce corelează patruîntrebări esenţiale:• Ce voi face?    
↔ Competențe care necesită a fi fixate şi atinse,• Cu ce voi face? ↔ Conţinuturile – resurse educaţionale de care dispune       sau trebuie să dispună pedagogul,

51• Cum voi face?   ↔ Metodologie – stabilirea unei strategii educaţionale,                 coerente şi pertinente, pentru atingerea         finalităților propuse,• Cum voi şti că ceea ce trebuia făcut a fost făcut/a fost atins? ↔ Evaluare – elaborarea metodologiei (sistem de metode şi tehnici) de evaluare a rezultatelorșcolare.
Actualmente, în practica şcolară, lecţia de Educație muzicală se manifestă biaspectual: pedagogic – ca lecţie şcolară-tip (prin valorificarea principiilor didacticii generale)și artistic – ca activitate muzicală (în baza principiilor specifice actului artistic). Elaborarea unui conţinut modern pentru lecţia de Educaţie muzicală, din punct de vedere
didactic, presupune îmbinarea unei totalităţi de materie (având în vedere progreseleştiinţei, interdisciplinaritatea, transdisciplinaritatea, materialul informativ şi repertoriul
muzical) cu cele mai recente rezultate ale cercetărilor psihologice, pedagogice şi metodice; din punct de vedere muzicologic, presupune adecvarea proceselor de învăţare aconţinuturilor potrivit specificului artei muzicale şi a actului de cunoaştere artistică; dinpunct de vedere filosofic, presupune orientarea axiologică şi relevanţa conţinuturilorînvăţării față de finalitatea educaţiei muzicale – cultura muzicală ca expresie a spiritualităţii omului. Însă simpla transpunere a metodelor moderne de învăţământ în demersul
didactic nu tocmai conduce la „modernizarea” lecţiei. Toate evenimentele didacticeale lecţiei de Educaţie muzicală trebuie să fie subordonate legilor artei şi specificului
cunoaşterii artistice în realizarea demersului curricular.
Proiectarea de lungă durată:• este un document administrativ, care se întocmește de către cadrul didactic laînceputul anului şcolar pentru fiecare clasă și admite operarea unor ajustări, dezvoltări pe parcursul anului, în funcție de dinamica reală a clasei de elevi;• trebuie să constituie un instrument funcțional, care să asigure un parcurs ritmic
al conţinuturilor și al evaluărilor în cheia paradigmei ECD, edificat în baza structurii anului școlar și orientat spre realizarea finalităților curriculare de către elevii
clasei.
• este oportun să dea dovadă de un caracter personalizat, realizând o confluență
a normativității didactice cu creativitatea și competența profesională a pedagogului, benefică, întâi de toate, pentru elev; proiectările de lungă durată planificate pot fi folosite ca repere pentru demersul personalizat [33, p. 10].
Proiectul de lungă durată include: antetul, proiectarea administrării disciplinei șiproiectarea unităților de învățare. Propunem următoarea structură a proiectului delungă durată:1. Antetul proiectului de lungă durată va include următoarele elemente:• Disciplina: se scrie denumirea disciplinei în conformitate cu Planul-cadru;• Competențele specifice disciplinei: se transcriu din curriculumul disciplinar;• Bibliografie, se listează produsele curriculare aferente disciplinei:- produse curriculare principale: curriculumul disciplinar, manualul şcolar aprobat de MECC;

52

- produse curriculare auxiliare: ghid de implementare a curriculumului pentruînvăţământ gimnazial, ghiduri metodice pentru cadrele didactice, instrucţiuni
metodologice, softuri educaţionale etc.
2. Proiectarea administrării disciplinei se axează pe reflectarea numărului de ore (pesăptămână, an de studii) şi corelarea acestora cu unităţile de învăţare.
Indicațiile pentru completarea rubricilor prevăd următoarele aspecte:• Nr. de ore/săptămână – se scrie în conformitate cu Planul-cadru.
• Nr. de ore/an – se calculează în funcție de structura anului școlar, care este stabilită pentru fiecare an şcolar în parte de către MECC al Republicii Moldova.
• Unităţile de învăţare – pot fi eşalonate preluând denumirile unităţilor de conţinut (ale modulelor) din curriculumul disciplinar (v. Repartizarea orientativă aorelor pe unităţi de conţinut pe clase).
• Nr. de ore/modul – se proiectează orientativ, ținând cont de: recomandările
curriculumului la disciplină (v. Repartizarea conținuturilor pe clase și unități detimp); complexitatea conţinuturilor; ritmul de învățare al elevilor etc.
• Evaluări – se proiectează ținând cont de recomandările descrise în curriculum;
se vor proiecta evaluări iniţiale (EI), evaluări formative (EF) şi evaluări sumative(ES) la fine de semestre, iar la fine de module se vor proiecta şi realiza evaluări
formative.
• Observații – în această rubrică se înregistrează modificările care, eventual, vor
surveni pe parcursul anului şcolar.
3. Proiectarea unităţilor de învăţare în cadrul proiectării de lungă durată poate reflecta următoarele aspecte:Unități decompetență

1.1.
1.2.
1.3.

Detalieri de conținut

Nr. de Dataore

ResurseModulul 1. Muzica în viaţa mea – 6 ore
Rolul muzicii în viața
1
Manual, cl. 1, pp.
omului.
5-26Audiție: Imnul de Stat al
Republicii Moldova,
M. cl 2, pp. 5-10
Muz. Alexandru Cristea,
http://www.
vers. Alexe Mateevici;
presedinte.md/hymn
C. Rusnac,
http://moldovenii.
„Sărbătoreasca”
md/md/people/292/
Interpretare: „Copilăria”,
audio-album/id/240
muz. D. Radu,vers. C. Dragomir.
Creație: improvizații ritmice.

Evalu- Obs.
are

P11
P5

Indicațiile pentru completarea rubricilor prevăd următoarele aspecte:• Unităţi de competență – în variantă schematică, se transcriu numerele de ordine
ale tuturor unităților de competență raportate la unitatea de conținut pentru
modulul dat în curriculumul disciplinar (de exemplu: 1.1; 1.2; 1.3 etc.). Dacă seconsideră necesar, se transcriu din curriculum.
53• Detalieri de conținut – se eșalonează temele pentru unități de 1-3 ore, carereunesc: (a) cunoștințele muzicale, (b) materialul muzical pentru activitatea deaudiție, interpretare, creație. Se explicitează, mai succint sau mai desfășurat,
parcursurile elevilor la fiecare lecție. Înscrierile din această rubrică trebuie săevidenţieze formulări esenţializate, care se vor trece în catalogul clasei la fiecarelecţie.
• Numărul de ore – se eşalonează câte o oră pentru fiecare detaliere de conţinut
corespunzătoare.
• Data – se trec datele calendaristice pentru fiecare subiect tematic indicat în coloana anterioară, ținând cont de structura anului școlar şi de orarul clasei.
• Resurse – se indică paginile din manual și, eventual, din suporturi didactice auxiliare (inclusiv link-urile pentru repertoriu), pentru fiecare oră. La discreția profesorului, pot fi notate și alte elemente (materiale didactice, forme de organizare aactivităţilor ş.a.).
La nivelul unității de conținut, nu este obligatoriu de a proiecta metodele și formele activității didactice la lecții; referințe la acest aspect pot fi făcute în detaliereaconținuturilor, dacă sunt necesare.
• Evaluare – înscrierile din această coloană vor indica lecțiile în cadrul cărora seproiectează evaluarea: inițială (EI); formativă (EF); sumativă (ES).
• Observații – în această rubrică se înregistrează modificările care, eventual, vor
surveni pe parcursul anului şcolar; la fel, se pot face înregistrări privind aspectele
evaluării (unităţi de competenţă evaluate/produse).
Un cadru didactic experimentat și creativ poate elabora variante personalizate inedite ale proiectului de lungă durată la nivel de clasă.

2.3. Proiectarea didactică de scurtă durată
Proiectul didactic de scurtă durată oferă o schemă raţională și personalizată a desfăşurării lecţiei, în baza a trei repere intercondiţionate:• obiectivele lecţiei – ceea ce ne propunem să realizăm;• conţinuturi şi strategii didactice – elementele necesare pentru a realiza ceea ce
ne-am propus;• strategii de evaluare – modul în care măsurăm eficienţa învăţării.
Proiectarea didactică de scurtă durată include: (1) antetul, (2) demersul didactic/
scenariul didactic/desfăşurarea lecţiei/a activităţii.
A proiecta o lecţie în clasă înseamnă a efectua următoarele operaţii [15]:1. analiza generală a lecţiei prin consultarea curriculumului, a manualului şi a altor
surse bibliografice (Ce vom preda?);2. încadrarea activităţii respective în sistemul de lecţii sau în proiectul de lungă
durată (Unde ne situăm?);3. stabilirea competențelor/subcompetențelor pentru fiecare temă (Ce urmărim în
activitatea respectivă?);4. stabilirea resurselor necesare realizării (Cu ce vom realiza cele propuse? Ce muzică se va audia? Ce muzică se va interpreta? Ce legități ale artei muzicale se vor
cerceta?);54

5. identificarea strategiilor didactice adecvate educației muzicale (Cum procedăm
pentru a realiza ceea ce ne-am propus?);
6. selectarea, structurarea logică şi esenţializarea conţinutului potrivit unei dramaturgii emoționale (La ce activități muzical-didactice ne raportăm în predare –învățare?);7. determinarea formelor de evaluare (Cum vom şti dacă am realizat ceea ce ne-am
propus?);8. stabilirea modalităţilor de aplicare (Cum vom realiza transferul?).
Calităţile şi specificul artei muzicale pot condiţiona organizarea procesului de predare – învăţare – evaluare la lecţia de Educație muzicală prin: caracterul comunicării
dintre profesor – elev – muzică, calitatea materialului muzical, tehnologiile şi conţinutul
logistic al demersului educativ.
Deosebirile esenţiale dintre lecţia de Educaţie muzicală și alte discipline școlare:
1 – conţinutul muzicii ca artă condiţionează atât forma/structura lecţiilor, cât şi metodologia de realizare a elementelor acesteia;
2 – principala trăsătură a lecţiei de Educaţie muzicală este faptul că e o lecţie deartă: cunoaşterea muzicii presupune unitatea emoţiilor şi a raţiunii, a conştiinţei şi asimţurilor;
3 – muzica acţionează asupra întregii personalităţi a elevului, adică asupra psihicului,a motricităţii, a proceselor fiziologice și spirituale etc.;
4 – fiecare eveniment didactic al lecţiei de Educaţie muzicală trebuie să dinamizeze
elevul şi să-i genereze o atitudine cointeresată pentru muzică;5 – toate componentele lecţiei se realizează în baza unităţii dintre elementele emoţional – raţional și artistic – tehnic;
6 – la lecţia de Educaţie muzicală domină activităţile de tip colectiv: cântul vocalcoral, audiţia muzicii etc.;
7 – rezultatele educaţiei muzicale din cadrul lecţiei sunt condiţionate de următorii
factori: calitatea materialului de studiu, nivelul de dezvoltare al capacităţilor de cunoaştere a elevilor (dezvoltarea generală şi specifică – muzicală), eficienţa metodelor practicate, asigurarea didactică a demersului lecţiei, personalitatea pedagogului.       Factorii sus-numiţi nu pot fi stabiliţi o dată şi pentru totdeauna, deoarece toţi elevii
sunt diferiţi, o clasă se distinge de altele, iar nota de personalitate în derularea lecţiei poate fi adusă, mai ales, de către profesor. În concluzie, nu poate fi prestabilită în
mod definitiv o structură stabilă a lecţiei de Educaţie muzicală. Prezentăm ca argument
afirmația academicianului Dmitrii Kabalevski: lecţia de muzică trebuie să păstreze mereu integritatea care reuneşte toate elementele componente într-o singură noţiune –muzică, artă muzicală... Profesorul trebuie să fie liber de puterea schemei care solicită
un standard în realizarea lecţiei [33, p. 16].
În structura unui proiect didactic delimităm cinci compartimente [37]:• Antetul: date generale (foaia de antet care cuprinde informații generale despre
procesul de realizare a lecției);• Demersul didactic: schiţa scenariului lecţiei (organizată într-un tabel în care sedezvăluie raportul elementelor procesului educațional potrivit etapelor);55

• Scenariul desfăşurat al lecţiei (descrierea desfășurată a scenariului lecției în formă liberă);• Matricea de evaluare a rezultatelor şcolare (specificarea rezultatelor/produselorșcolare evaluate, a criteriilor și a tehnologiilor de evaluare proiectate);• Anexe: materialul-suport pentru lecţie (portrete, CD-uri, planșete, postere, tabele, imagini, tablouri, prezentări în program digital Power Point, filme etc.).
Deoarece metodologia de formare a competenţei şcolare presupune un proces deparcurgere a patru etape succesive de formare, propunem următorul modelul de structurare a etapelor unei lecții: Evocare – Realizarea sensului – Reflecţii (ERR), care este
un cadru integrat și-l ajută pe profesor să caute modalităţi de a-i încuraja pe elevi săînveţe activ.
Descriem pe scurt acest model E-R-R-E.
Evocarea este partea de debut a lecţiei, primul pas în procesul de formare a competenţelor, care corelează tema şi cunoştinţele achiziționate anterior. În timpul evocării serealizează mai multe activităţi cognitive importante. În primul rând este creat un context în care elevul îşi aminteşte ce ştie despre un anumit subiect, începe să se gândească la subiectul pe care în curând îl va examina în detalii. Este important faptul că, prinaceastă activitate iniţială, elevul stabileşte un punct de plecare bazat pe cunoştinţele
sale, pe experienţa proprie de învăţare, care poate fi suplinită cu altele noi. Elevii compară cunoştinţele proprii cu cele ale colegilor, reorganizează cunoştinţele anterioare
într-o schemă nouă.
Evocarea poate include următoarele elemente din lecția tradițională: momentul organizatoric, reactualizarea temei, verificarea temei pe acasă, anunţarea noului conţinut
etc. Bugetul de timp pentru etapa de evocare nu va depăși 8 – 10 minute, încadrate la
maximum într-o activitate muzical-didactică (audiția fragmentelor din creații muzicale, încălzirea/exersarea vocilor, interpretarea unui cântec deja însușit etc.). Stimularea
elevilor în explorarea temei lecției poate fi susținută cu întrebări de tipul: Care este
subiectul? Ce ştiţi despre el? Ce vreţi şi/sau trebuie să aflați despre el? De ce trebuie să
cunoaşteţi aceste aspecte?
În etapa de evocare se produc următoarele procese cognitive:• evocarea/amintirea cunoştinţelor şi a experienţelor anterioare ale elevilor latema care va fi studiată;• analizarea calităţii şi a cantităţii cunoştinţelor şi experienţelor anterioare ale elevilor la tema care va fi studiată; identificarea lacunelor, a erorilor, a aspectelor
neclare (confuzii, neînţelegeri), a valorii şi a limitelor acestora;• compararea propriilor cunoştinţe şi a experienţelor anterioare cu cele ale colegilor;• sistematizarea/restructurarea cunoştinţelor şi a experienţelor anterioare într-o
schemă nouă;• stabilirea interesului şi a scopului pentru explorarea subiectului.
Realizarea sensului este etapa esenţială, care conduce la construirea sensurilor noi
ale cunoaşterii prin activitățile de bază – interpretarea vocal/corală și audiție. În acest
context, are loc contactul cu noile informaţii şi experienţe. Elevii acumulează un sistem56

de cunoştinţe fundamentale, aplicând şi monitorizând propriile înţelegeri. Cunoștințele
muzicale sunt asimilate și valorificate în activități muzicale practice prin formare/dezvoltare a aptitudinilor muzicale. Etapa de realizare a sensului poate include următoarele elemente din lecția tradițională: predarea/învățarea cunoştinţelor sau a temei noi,aprofundarea în temă, consolidarea materiei etc.
Sarcinile esenţiale ale acestei etape de lecție vizează: (a) menţinerea implicării şia interesului elevilor, stabilite în faza de evocare; (b) susţinerea eforturilor elevilor în
monitorizarea propriei înţelegeri; (c) completarea schemelor cognitive iniţiale cu noi informaţii. Astfel, la nivelul realizării sensului, se încurajează stabilirea scopurilor, analiza
critică, analiza comparată şi sinteza, aprecierea artistică/valorică a muzicii etc., elemente indispensabile pentru etapa a doua de formare a competenţelor.
În etapa de realizare a sensului se produc următoarele procese cognitive:• confruntarea cu noile informaţii sau experienţe;• formularea şi adresarea întrebărilor la tema studiată;• formularea răspunsurilor la întrebări;• analiza informaţiilor şi experienţelor noi (analiză critică, analiză comparativă);• rezolvarea problemelor diverse;• procesarea/înţelegerea informaţiilor (identificarea elementelor esenţiale aleconţinutului, identificarea conexiunii dintre cunoştinţele anterioare şi noile informaţii, stabilirea naturii şi semnificaţiei acesteia, integrarea noilor informaţii
în corpusul cunoştinţelor vechi (sinteza), care, în felul acesta, se suplinesc şi se
dezvoltă.
Bugetul de timp pentru această etapă este cel mai mare – până la 30 de minute,încadrate în maximum trei activități muzical-didactice.
Reflecţia este o etapă pentru gândire, învăţare şi formare de competenţe, în carese realizează conectarea noilor cunoştinţe la propriul sistem de cunoştinţe. La această
etapă, elevii îşi consolidează cunoştinţele noi şi îşi restructurează activ schema cognitivă iniţială, pentru a include în ea noi concepte. În baza ideii că învăţarea înseamnă
schimbare care se manifestă sub forma unui alt mod de a înţelege, de a se comporta, dea gândi, aceasta este etapa în care elevii însuşesc cu adevărat cunoştinţe şi abilităţi noi.
Această schimbare are loc doar atunci când cei care învaţă se implică activ în restructurarea tiparelor vechi, pentru a include în ele „noul”.
Reflecţia, ca etapă importantă în procesul de formare a competenţelor, urmăreşte
câteva aspecte esenţiale: (a) crearea condiţiilor pentru ca elevii să exprime în propriile
lor cuvinte ideile şi informaţiile atestate sau asimilate; (b) generarea unui schimb sănătos de idei între elevi, prin care să-şi dezvolte vocabularul şi capacitatea de exprimare;(c) crearea contextului pentru exteriorizarea atitudinilor în raport cu cele învăţate.
În cadrul etapei de reflecție se conturează sistemul de cunoştinţe, abilităţi şi atitudini, pentru a definitiva ciclul firesc de formare a competenţei elevului; se explorează
noua cunoaştere într-o manieră proprie, rezolvând noi sarcini de învăţare prin cânt,audiții și creație muzicală elementară și prin activități derivate acestor domenii dereferință pentru cunoașterea muzicii.
Bugetul de timp pentru această etapă de lecție nu va depăși 8 minute și va realiza conexiunea inversă (feedbackul), concluziile, tema pe acasă, evaluarea rezultatelor57şcolare etc. În cadrul activităților muzical-didactice se vor consolida cunoştinţele noi,pentru ca, ulterior, să se includă concepte noi, se vor exprima prin cuvinte proprii ideile
şi informaţiile asimilate într-un context personal semantizat, se va genera un schimb deidei/opinii pentru dezvoltarea vocabularului, a capacităţii de exprimare – moment alschimbării şi al reconceptualizării în procesul de învăţare.
Propunem următoarele formule de întrebări: Ce aţi aflat nou? Ce putem învăța dinaceastă experiență? Ce întrebări puteți formula pentru a extrage informaţii/experiențe
relevante, ce nu au fost menţionate la etapa evocare? Ca reacţie la răspunsurile elevilor, se întreabă: Cum argumentaţi această opinie? Care este corelaţia dintre informaţia
dată şi cunoştinţele/experiențele voastre anterioare? Cum va influenţa această informaţie acţiunile ulterioare ale voastre? Care este impactul acestor idei asupra convingerilor voastre?
În etapa de reflecţie se produc următoarele procese cognitive:• reformularea cunoştinţelor/experiențelor muzicale într‑un limbaj propriu;• atribuirea unei semnificaţii cunoştinţelor/experiențelor noi, într‑un context personal;• restructurarea schemelor pentru a include în ele „noul”;• dobândirea unui alt mod de a înţelege;• formarea unui set nou de comportamente;• formarea unei convingeri noi;
• conştientizarea valorii propriilor cunoştinţe şi ale celorlalţi;• sesizarea diversi­tăţii opiniilor şi a faptului că informaţiile şi ideile se schimbă permanent;• conştientizarea dificultăţilor pe care le au elevii în învăţare şi căutarea soluţiilor
pentru a le depăşi.
Extinderea este etapa ce urmează după reflecţie și are menirea să ofere diferite
situaţii de integrare. Astfel, corelaţia dintre teorie şi practică devine evidentă. Elevii
realizează un transfer de cunoaştere, aplicând cele însuşite la ore în situaţii de integrare
simulate.
Activitățile muzical-didactice specifice lecției de Educaţie muzicală reprezintă formele de ințiere a elevilor în lumea muzicii: audiția muzicii, cântul coral, citit-scrisul muzical, activitatea muzical-ritmică, executarea la instrumente muzicale pentru copii, jocul
muzical, improvizațiile ritmice/melodice/ritmico-timbrale etc.
O lecție poate să fie structurată astfel: în etapa Evocare poate fi realizată una dintre
activitățile muzicale (sub formă de sensibilizare, actualizare, generalizare), în etapa Căutarea sensului – pot fi realizate 2 – 3 activități muzicale (audiție, interpretarea creației),
în etapa Reflexiune și extensie – poate fi realizată o activitate sau poate lipsi activitatea
muzicală propriu-zisă.
Proiectarea demersului didactic se completează cu activitatea educativă extracurriculară, în care muzica poate fi domeniul de interes și activitatea de bază, prin care se
realizează educația (ansamblul vocal/corul, ansamblul folcloric, orchestra etc.), dar și ca
mijloc al educației prin asociere cu alte arte sau activități de educație (program artistic,
spectacol, lansare de carte etc.). Muzica poate fi eficient articulată în diverse forme deorganizare a activităților de educație: concert, concurs, program artistic, șezători etc.
destinate elevilor și părinților.
58

III. REFERINȚE METODOLOGICE ȘI PROCESUALE
ALE CURRICULUMULUI LA DISCIPLINAEDUCAȚIE MUZICALĂ ÎN CLASELE A V-A – A VIII-A
3.1. Logica și principiile de elaborare a strategiilor didactice în baza
curriculumului
Strategia didactică reprezintă modalitatea eficientă, prin care profesorul îi ajută peelevi să acceadă (să aibă acces) la cunoaştere şi să-şi dezvolte capacităţile intelectuale,
priceperile, deprinderile, aptitudinile, sentimentele şi emoţiile. Metodologic, strategiile
didactice cuprind un ansamblu complex şi circular de metode, tehnici, mijloace de învăţământ şi forme de organizare a activităţii, complementare, pe baza cărora profesorul
elaborează un plan de lucru cu elevii, în vederea realizării cu eficienţă a învăţării.
Alegerea strategiilor se face în funcţie de: obiective, natura conţinutului, particularităţile elevilor, competenţele cadrului didactic, condițiile de dotare, timpul disponibil.
Astfel, strategiile sunt instrumente importante aflate la dispoziţia profesorului, de acăror cunoştinţe şi utilizare depinde eficienţa muncii educative. Profesorul, cunoscândvarietatea strategiilor, particularităţile elevilor cu care lucrează, obiectivele pe care trebuie să le atingă, trebuie să acţioneze pentru a-şi valorifica pe deplin personalitatea,
devenind el însuşi un creator al strategiilor, al metodelor şi al procedeelor didactice.
Curriculumul la disciplina Educaţie muzicală pentru clasele a V-a – a VIII-a (2019)
fixează următoarele precepte privind strategiile didactice:• asigurarea accesului egal la educaţie al tuturor copiilor, inclusiv al celor cu cerinţe educative speciale (CES), promovând individualizarea şi diferenţierea în procesul educaţional;• centrarea pe elev şi nu pe conţinuturile de învăţare, acestea constituind mijlocul
de realizare a finalităţilor;• unitatea abordării psiho- şi sociocentriste: fiecare copil este valoros prin unicitatea sa şi prin aceasta conferă valoare societăţii, totodată, însuşirea valorilor
societăţii susţine valoarea personalităţii copilului [35, p. 198].
Orientarea generală este determinată de accentul pus pe învăţare, iar predarea şievaluarea se orientează spre activizarea învăţării. În acest sens, în premiza respectării
particularităţilor de vârstă ale elevilor, strategiile vor fi orientate de următoarele paradigme:- paradigma învăţării ca elaborare (inter)activă de cunoștințe – învăţarea în grup,
prin reciprocitate, în contextul alternării formelor de organizare: „o grupare flexibilă şi mobilă a elevilor, cu treceri de la activităţi desfășurate în grupuri mari, laacţiuni în grupuri mici, omogene şi apoi la activităţi individuale” [17, p. 36];
- paradigma – construcţie a cunoaşterii (constructivism) care subliniază importanţa învăţării autonome, a implicării în situaţii deschise de formare şi comunicare, amanagementului cunoaşterii. Elevul se formează ca un „constructor” al învăţării
şi al propriei cunoaşteri, cadrul didactic având rolul de model şi de manager alsituaţiilor de instruire, oferind sprijin activ şi încurajând autonomia.

59

- paradigma învăţării ca autoexplorare şi autodescoperire (de exemplu, strategiile
de reflecţie sau cele metacognitive) – odată cu reflectarea asupra experienţelor
proprii, elevii reuşesc să integreze noua achiziţie. Reflecţia este importantă şi învederea formării competenţei de învăţare/a învăţa să înveţi, care include conştientizarea procesului şi a nevoilor proprii de învăţare [ibidem, p. 198].
Proiectarea strategiilor didactice este determinată de curriculum, dar se realizează
personalizat, în raport cu factori multipli:- necesităţile de instruire ale elevilor;- specificul disciplinei;- personalitatea didactică a profesorului;- cultura organizaţională a şcolii;- accesul la mijloacele comunicaţionale şi informaţionale moderne etc.
Promovând diversificarea şi personalizarea strategiilor didactice, curriculumul accentuează:• orientarea spre învăţarea activă;• orientarea spre a învăţa să înveţi;• orientarea spre formarea de competenţe.
Principiile didactice exprimă exigenţele procesului educaţional la disciplina Educație
muzicală:a) Principiul integrării teoriei cu practica urmărește ca acţiunea de evaluare să plaseze elevii în situaţii faptice (interpretare – audiţie – creaţie – reflectare), printrăirea unor stări raportate la realitate, la aspectele practice ale vieţii. Acest principiu pretinde la un dialog permanent între teorie şi practică, la realizarea unei
complementarităţi între cunoaşterea intuitivă şi cea raţională, ca modalitate sigură de sporire a cunoaşterii şi a experienţei.
b) Principiul accesibilităţii se centrează pe dimensionarea acţiunii de evaluare în
consens cu posibilităţile psihice de vârstă şi individuale ale copiilor; prin solicitarea maximală a experienţei şi a competenţelor muzicale ale elevilor, înscrise în
limitele posibilului şi necesarului.
c) Principiul sistematizării şi continuităţii procesului educaţional presupune integrarea acţiunii de evaluare în procesul de predare – învăţare; asigurarea eficacităţii
procesului de educaţie muzicală prin stabilirea unei relaţii între logica evaluării şilogica formării culturii muzicale.
d) Principiul intuiţiei cere realizarea demersului evaluativ în cadrul contactului direct al elevului cu fenomenul artistic – muzica; doar pe cale intuitivă putem aprecia prezenţa/absenţa trăsăturii evaluate, gradul de intensitate, dinamica trăirii
mesajului muzical.
e) Principiul participării active şi conştiente a elevului în activitatea de predare –învăţare – evaluare solicită menţinerea elevilor într-o stare de trezie spirituală,în care ei trăiesc sentimentul muzicii, gândesc, meditează, reflectează, merg pecalea edificării culturii muzicale personale (implicat, cointeresat, participativ).
f) Principiul corelării educaţiei muzicale cu viaţa asigură realizarea condiţiei fundamentale a existenţei artei: conexiunea ei cu viaţa. Misiunea profesorului, conchide I. Gagim, este de a demonstra în procesul de predare – învăţare – evaluare60că legile muzicii se suprapun legilor spiritului uman, care îi dă viaţă, iar legile
acestuia se suprapun legilor vieţii universale [57, p. 74].
g) Principiul unităţii educaţiei, instruirii şi dezvoltării muzicale reclamă evaluarea
acestora ca pe un rezultat integru, care întruchipează finalitatea acestui proces– cultura muzicală.
Potrivit unei clasificări tradiționale, metodele specifice Educației muzicale pot fi clasificate în trei compartimente: (1) metode intuitive, (2) metode verbale, (3) metodepractice:
Metode intuitive
metodevizual-auditive;
metodeintuitiv-vizuale.

Metode verbale
metodacaracterizării
verbale a muzicii;
metoda explicației
muzicii.

Metode practicetransferul impresiilor muzicale în mișcări plastice;
vocalizarea muzicală;jocurile didactice;orchestrarea operelor muzicale;transmiterea naturii muzicii în desen;dramatizarea/înscenarea cântecului etc.

Propunem profesorilor următoarele metode specifice Educației muzicale:• metoda observării muzicii (Yu. Aliev);• metoda empatiei (E. Nikolaev) ;• metoda trăirii muzicii (N. Vetlughina) ;• metoda generalizării muzicale (D. Kabalevsky) ;• metoda perspectivei și retrospectivei cunoștințelor muzicale;• metoda meditației despre muzică (D. Kabalevsky, E. Abdullin);• metoda conversației muzicale (L. Bezborodova) ;• metoda dramaturgiei emoționale (E. Kritskaya, L. Shkolyar);• metoda stimulării imaginației (I. Gagim);• metoda „reinterpretării” artistice a muzicii (I. Gagim);• metoda caracterizării poetice a muzicii (I. Gagim);• metoda asemănării și contrastului (B. Asafiev);• metoda creării contextului artistic prin „ieșiri” dincolo de granițele muzicii (Jl. V.
Goryunova);• metoda de înțelegere în stil intonațional a muzicii (B. Lihaciov);• metoda perceperii/însușirii intonațional-stilistice a muzicii (M. Krasilnikova);• metoda modelării procesului artistic și creativ;• metoda analizei conținutului (ideatic și afectiv) lucrărilor (Jl. V. Shkolyar);• metoda analizei faptelor sesizate empiric;• metoda de comparație (identificarea asemănărilor și a diferențelor, identificarea,
decodificarea – reprezentarea conținutului într-un alt sistem de semne);• metoda diferențierii stilului (N. Vetlugina);• metoda comparației elementelor contrastante;• metoda de inducere a empatiei (L. Goryunova);• metoda de creare a contextului artistic (D. Kabalevsky);• metoda de creare a unei atmosfere de acceptare emoțională internă a unei opere de artă (Melik-Pashaev A.);61

• metoda convingerii prin mijloacele muzicii;• metoda asociației caracterului muzicii (motorică, tactile, verbale, vocale, faciale,
intonaționale, coloristice etc. (B. Rachina));• metoda demonstrării intuitiv-auditive;• metoda de cercetare a imaginii muzicale prin intermediul combinației diferitor
tipuri de muziciere;• metoda intonației plastice;• metoda gestului melodios al mâinii (melogestica);• metoda improvizației;• metoda asociațiilor de viață;• metoda compoziției și improvizației;• metoda modelării procesului artistic și creativ.
În funcție de obiectivele urmărite în cadrul procesului de predare – învățare, cadrul
didactic va identifica/va alege metodele potrivite (a) perceperii senzorial-afective a muzicii, (b) explicării și (c) analizei acesteia pentru fiecare domeniu de activitate: audiție,interpretare, creație muzicală elementară.

3.2. Strategii didactice de predare – învățare specifice disciplinei
Educație muzicală
Strategia didactică este:• „un ansamblu de acțiuni și operații de predare – învățare, în mod deliberat structurate sau programate, orientate în direcția atingerii, în aceste condiții de maximă eficacitate, a obiectivelor prestabilite” [17, p. 276];• „o acțiune decompozabilă într-o suită de decizii – operații, fiecare decizie asigurând trecerea la secvența următoare pe baza valorificării informațiilor dobândite
în etapa anterioară. În acest sens, strategia devine un model de acțiune care
acceptă in initio posibilitatea schimbării tipurilor de operații și succesiunea lor”
[43, p. 144];• „un grup de două sau mai multe metode și procedee integrate într-o structură
operațională, angajată la nivelul activității de predare – învățare – evaluare, pentru realizarea obiectivelor pedagogice generale, specifice și concrete ale acesteia, la parametrii de calitate superioară” [20, p. 422];• „un ansamblu de procedee prin care se realizează conlucrarea dintre profesor
și elevi în vederea predării și învățării unui volum de informații, a formării unor
priceperi și deprinderi, a dezvoltării personalității umane” [40, p. 441];• „aspectul dinamic, activ, prin care cadrul didactic dirijează învățarea” [31, p. 193].
Strategiile didactice de predare – învățare presupun îmbinarea tuturor elementelor
procesului instructiv-educativ în condiţii/contexte concrete. Strategia a fost definită ca
un mod de combinare și organizare cronologică a ansamblului de metode și mijloace
alese pentru a atinge anumite obiective. Strategia de predare – învăţare (strategii didactice) este expresia unităţii organice a metodelor, a procedeelor, a mijloacelor de62învăţământ şi a modurilor de organizare a învăţării (frontal, pe grupe şi individual), în
derularea lor secvenţială pentru atingerea obiectivelor instructiv-educative [43, p. 146].
Strategiile didactice se clasifică în funcție de mai multe criterii:a) activitatea dominantă în procesul instruirii (predare, învățare, evaluare);b) natura obiectivelor dominante: cognitive, afective, psihomotorii, în combinaţii
variate ale lor;c) modul de dirijare a învăţării: dirijare pas cu pas (algoritmică); semidirijare (semialgoritmică); nedirijare (creativă).
d) tipul de raţionament abordat: inductiv, deductiv, transductiv, analogic, combinat.
STRATEGII DIDACTICE DE PREDARE – ÎNVĂȚARE
Situații de învățare
Mijloace

Resurse educaționale
MetodeTehnici

DOMENIILE DE ACTIVITATE MUZICALĂ
Audiție

InterpretareCreație

Figura 3. Strategiile didactice de predare – învățare a Educației muzicale – ca sistem
Strategia didactică este un termen unificator, integrator, care reunește sarcinilede învățare cu situațiile de învățare, reprezentând un sistem complex și coerent demijloace, metode, materiale și alte resurse educaționale, care vizează atingerea unor
obiective. În concluzie, bunul mers al procesului de învăţământ şi rezultatele pe care leobținem depind de metodele folosite.
Situațiile de învățare determină totalitatea împrejurărilor care condiționează, la un
moment dat, condițiile acțiunii de însușire și asimilare a cunoștințelor. O situație sedefinește ca un ansamblu de circumstanțe în care se află o persoană. Din punct devedere educațional, există situații spontane și situații create intenționat. Situațiile didactice (de predare – învățare) se concep de către profesor pentru a provoca elevii săacționeze în vederea atingerii obiectivelor dorite. „Situația didactică este creată prinintermediul relației didactice dintre un profesor, o cunoștință și elevii aflați într-un cadru spațio-temporal al clasei” [30, p. 187]. Prin urmare, profesorul este cel care areintenția clară de a-i face pe elevi să învețe. În acest sens, concretizăm faptul că situațiile
de învățare sunt determinate în mare măsură de resursele (mijloacele) utilizate. Ele reprezintă elementele fundamentale ale procesului de „construire” a cunoștințelor și dedezvoltare a competențelor.
63

Mijloacele de învăţământ reprezintă ansamblul de obiecte, dispozitive, aparate
care contribuie la desfăşurarea eficientă a activităţii didactice. Ele reprezintă materiale
auxiliare, care beneficiază de un anumit potenţial pedagogic valorificabil în procesul deînvăţământ. Mijloacele de învățământ din cadrul lecției de Educație muzicală pot fi: (a)muzicale (instrumente muzicale, CD-uri, partituri, enciclopedii, înregistrări audio-videoetc.), (b) intuitive (planșete, fișe, portrete, panouri, postere, tablouri etc.), (c) tehnice(boxe, laptop, proiector, centru muzical, televizor etc.).
Metodele sunt instrumente importante, aflate la îndemâna profesorului, a căror utilizare asigură eficienţa muncii educative. Profesorul, cunoscând varietatea metodelor,
particularităţile elevilor cu care lucrează, obiectivele pe care trebuie să le atingă, trebuie să întreprindă acțiuni prin care să-şi valorifice pe deplin personalitatea, devenind elînsuşi un creator al metodelor şi al procedeelor didactice [41, p. 46].
Tehnicile didactice reprezintă modalități de realizare practică a metodelor și reunesc o totalitate de operații intelectuale pentru practicarea unei acțiuni. Spre exemplu,
metoda acțiunii emoționale include următoarele procedee/tehnici de realizare: crearea
efectului mirării, crearea situației de succes, crearea situației de joc etc.
Resursele educaționale se referă la cunoștințele și abilitățile pe care elevii le mobilizează pentru a trata o situație de învățare. Cunoștințele devin resurse cognitive
doar dacă elevii le posedă și le pot accesa din memorie. În cadrul procesului de predare – învățare este important ca elevii să poată selecta, mobiliza și integra propriilecunoștințe într-o situație sau alta. Resursele pot fi interne, externe și proprii situației.
Resursele interne pot fi cognitive (cunoștințe, capacități, abilități), conative (atitudinale)și fizice (corporale, gestuale):
RESURSELE EDUCAȚIONALE

Externe:- Materiale (un instrument,
un text, un calculator etc.)- Sociale (o rețea desocializare, un expert, oreuniune etc.)- Procedurale (un algoritm,
un model)Interne:- Cognitive (cunoștințe,capacități, abilități)- Conative (atitudinale)- Fizice (corporale, gestuale)

Proprii situației de învățare
Figura 4. Tipologia resurselor educaționale

64

Dezvoltarea unei competențe poate avea loc doar în unele situații. Acest procescomplex de formare nu se poate desfășura într-o singură situație particulară și nici în
mai multe aleatorii, ci într-un ansamblu de circumstanțe specifice, cu anumite caracteristici comune, ce se referă la competența dată.
În organizarea unui învăţământ centrat pe elev, profesorul devine un coparticipantalături de elev la activităţile desfăşurate. El însoţeşte şi ghidează elevul pe drumul sprecunoaştere. Elevii înşişi trebuie să organizeze ceea ce au auzit şi au văzut într-un tot
ordonat şi plin de semnificaţii. Dacă elevilor nu li se oferă ocazia de a discuta, de a investiga, de a acţiona şi, eventual, de a preda, învăţarea nu are loc.
Activitățile muzical-didactice specifice lecției de Educație muzicală reprezintă formele de inițiere a elevilor în lumea muzicii: audiția muzicii, cântul coral, citit-scrisul muzical, activitatea muzical-ritmică, executarea la instrumente muzicale pentru copii, jocul
muzical, improvizațiile ritmice/melodice/ritmico-timbrale etc.
În pedagogia muzicală s-au fundamentat următoarele activități muzical-didacticeprincipale: audiția, interpretarea (vocală, corală, instrumentală), creația, reflecția. Din
aceste activităţi derivă diferite forme de iniţiere muzicală:• audiția muzicii (ascultarea creațiilor muzicale, vizionarea spectacolelor/programelor etc.),• cântul (interpretare vocală/corală a cântecelor și a melodiilor din alte creații),• improvizaţia (ritmică, melodică, timbrală, armonică etc.),• activităţi muzical-ritmice (mişcări ritmice, mişcări plastice etc.),• jocul (jocuri muzicale, artistice, cu caracter reproductiv, cu caracter creativ etc.),• interpretarea la instrumente muzicale pentru copii,• citit-scrisul muzical (învățarea elementelor de notație muzicală, solfegierea (colectivă, pe grupuri, individuală) etc.
În formularea competențelor specifice pot fi identificate principalele abilități muzicale, pe care se va edifica întreaga educație: receptarea muzicii (audiția, analiza-caracterizare, aprecierea artistică și valorică etc.), interpretarea expresivă a muzicii (vocală,vocal-corală, instrumentală, orchestrală etc.), aprecierea creațiilor muzicale, explorarea relațiilor dintre muzică și Eul personal.
Receptarea muzicii – abilitate cultivată în diverse activități muzical-didactice:audiția muzicii, interpretarea muzicală, creația muzicală elementară. A recepta muzicaînseamnă a primi/a sesiza/a recepționa creația muzicală (a. în interpretarea cuiva sau
în interpretare personală; b. în interpretare vie sau înregistrată) pe calea senzațiilor auditive. Prin receptarea muzicii, elevii își vor forma cultura audiției muzicii prin trecerea
de la auzire – ascultare la percepție. Creațiile muzicale ca „povestiri sonore” trebuie„lecturate” atent cu auzul și cu sufletul, pentru a le desluși sensul.
Prin perfecţionarea continuă a priceperii de a asculta muzică, elevii pot pătrunde
sensul ei. Ca proces psihic-spiritual, percepţia muzicii (auzirea, simţirea, trăirea şi înţelegerea) este proprie tuturor formelor de inițiere muzicală. Este important să-i învățăm
pe copii să perceapă mesajul sonor-artistic nu numai în timpul audițiilor nemijlocite, ciși în cadrul propriei interpretări sau al activității de creativitate muzicală elementară.
Percepţia antrenează în acţiune întreaga fiinţă a copilului, mobilizând alte procese psihice cu care conlucrează: memoria, gândirea, imaginaţia, atenţia, voinţa etc. Prin formele65

de inițiere muzicală, elevul acumulează experiența muzicală în perceperea adevărată,trăită şi conştientizată a muzicii. Astfel, experienţa muzicală pune în valoare autonomia
personală a copilului prin „descoperirea” spiritualităţii în mesajul sonor, prin crearea şistimularea nevoilor pentru valori culturale [38, p. 76].
Audierea unei creații muzicale necesită mobilizarea întregii ființe a elevului: aatenției, a voinței, a imaginației, a afectivității, a gândirii, a memoriei etc. Elementele
culturii de audiție reunesc un șir de comportamente, deprinderi și capacități, care seformează treptat: stabilirea/păstrarea liniștii, concentrarea atenției, urmărirea discursului muzical de la început până la sfârșit, trăirea intensă a conținutului ascultat, confruntarea ideilor melodice din creație, cercetarea expresivității limbajului muzical, descoperirea imaginii muzicale etc. Prin receptarea muzicii are loc cunoașterea propriu-zisă
a acesteia, care este, de fapt, o cunoaștere intuitivă, iar descoperirea adevărului e posibilă nu prin raţionalizare/explicare, dar prin trăire şi înțelegere. Experiențele cunoașterii
muzicii pot contribui la perceperea ei adevărată – temelia tuturor activităților muzicale.
„Activitatea de percepţie a muzicii este redefinită ca ansamblul acţiunilor de a auzi, asimţi, a trăi, a înţelege, a imprima în sine (a interioriza), a atribui un sens muzicii” [26].
Exprimarea prin muzică – expunerea propriilor sentimente, idei, impresii, atitudinietc., utilizând expresivitatea limbajului muzical. În educația elevilor se practică forme
variate de exprimare prin muzică: de la executarea unui ritm, a mișcărilor plastice/
muzical-ritmice, fredonarea unui motiv/unei melodii, până la interpretarea vocal-corală
a unor creații, interpretarea la instrumente muzicale pentru copii/pseudo-instrumenteetc.
Exprimarea prin muzică presupune inițierea elevilor în: (a) activitățile de interpretare (vocală/instrumentală) și (b) creație muzicală elementară. Devenind parte a propriei culturi (precum este lectura unei cărți, vizionarea unei spectacol etc.), activitățile
muzicale exprimă interiorul uman și valorile personale prin dimensiunile sensibilității,ale creativității și ale interesului pentru frumosul artistic. Prin exersare, exprimarea prin
muzică a elevilor devine mai expresivă cu referire la constituentele creației muzicale:imagine, limbaj și formă.
În rezultatul educației muzicale se formează cultura de interpretare muzicală a elevilor. Fiecare activitate muzicală se manifestă prin anumite elemente de cultură muzicală. Cântul, fiind cea mai accesibilă activitate muzicală din viața oamenilor, se bazează peurmătoarele elemente de cultură vocală: poziţia corpului, respiraţia, emisia sunetului,
intonaţia şi acordajul, dicţia, echilibrul sonor etc. Nu în ultimul rând, elevii învață săînțeleagă și să execute principalele gesturi dirijorale utilizate în conducerea interpretării
vocal-corale de către cadrul didactic (atenție, început/sfârșit, respirație, filarea sunetului etc.).
A cânta solo, în ansamblu sau cor înseamnă a interpreta muzică „pe viu”, în modactiv și direct. Interpretarea cântecelor cu acompaniament viu trebuie să prevaleze asupra interpretării cu acompaniament înregistrat (fonogramă). La baza acestor activități
va sta percepția vie a muzicii cântate – trăirea, simțirea, înțelegerea ei, pătrundereaprin cânt și cântec în muzică, însușirea prin cânt și cântec a legilor artei sonore. Finalitatea activităților de exprimare prin muzică nu este o totalitate de cântece învățate, ci
descoperirea muzicii în muzică, „intrarea și înaintarea în frumosul ei” [idem].

66

Activitățile de creație muzicală elementară pot fi efectuate atât vocal, cât și instrumental. Produsele creației muzicale pot fi exprimate în scris sau oral. Există douăabordări ale activităților de creație muzicală elementară: (1) creație axată pe muzică:mișcări muzical-ritmice, plastice, de dans, declamații pe fond muzical, scenete etc.; (2)creație muzicală propriu-zisă: improvizații (ritmice, melodice, timbrale, …), muziciere la
instrumente muzicale pentru copii, percuție corporală, acompanierea ritmică/ritmicotimbrală a cântecului la instrumente muzicale pentru copii/pseudo-instrumente, compunere de ritmuri/melodii/plan de interpretare a imaginii muzicale din cântec etc.
Cea mai accesibilă activitate muzical-didactică la lecția de Educație muzicală este activitatea de cânt. Pentru a stimula interesul copiilor pentru activitatea de cânt, melodiile trebuie să fie atrăgătoare şi plăcute, să-i cucerească prin însăşi valoarea lor artistică
şi educativă. Buna organizare a activității de cânt la lecția de Educație muzicală și, mai
cu seamă, înafara orelor trebuie să contribuie la realizarea educației estetice, intelectuale, morale, iar ca mijloc specific, să înlesnească formarea și dezvoltarea deprinderilor
muzicale, stimulând plăcerea de a cânta și de a audia muzică. Bineînțeles, măiestria
pedagogică a profesorului în realizarea adecvată a învățării cântecelor este un factorhotărâtor în ceea ce priveşte valorificarea acestuia în procesul educațional curricularși extracurricular. Dacă profesorul urmează metodologia însușirii unui cântec, valorile
activității de cânt pot contribui eficient la formarea/dezvoltarea personalității elevuluiîn domeniul estetic și extraestetic. Prin urmare, cântecul și activitatea de cânt vocalcoral pot deveni mijloace de formare a caracterului copilului, a viziunii asupra vieții, amoralității și a poziției civice.
În demersul lecției, activitatea de cânt nu va depăși 15 minute și se va îmbina cu
alte activități muzical-didactice (audiție, creație elementară, joc muzical etc.) în traseul cunoașterii temei. Activitatea de cânt este una colectivă și aprecierile gradului deformare a elementelor de cultură interpretativă vor fi adresate grupului. Paradigma„Fiecare clasă – cor” nu și-a pierdut caracterul imperativ, deoarece, prin cânt, elevii se
pot uni într-un gând, într-o simțire, în jurul unor valori.
Selectarea repertoriului de cântece ține de competența cadrelor didactice. Pentru
a putea fi executate de către copii în cadrul lecției și al activităților cultural-artisticela nivel de clasă/școală, cântecele trebuie să fie accesibile, adecvate particularităților
vocal-auditive ale acestora și posibilităților lor de interpretare. În aceeași măsură, cântecele trebuie să fie bine realizate artistic, să-i emoționeze pe elevi, să constituie un
mijloc de formare a sentimentelor estetice puternice și durabile. Cele mai frecventegreșeli în procesul de selectare și învățare a repertoriului de cântece în clasele gimnaziale sunt cauzate de:• alegerea pieselor pe placul maturilor (din sursele internet, televiziune, radio);• nepotrivirea cântecului posibilităților de interpretare ale copiilor (spre exemplu:
ambitusul cântecului depășește ambitusul vocilor copiilor, intonații dificile în melodie, mișcarea prin salt a melodiei etc.);• interpretarea cu voce forțată, pe intensități mărite (fie pentru a depăși sonoritatea fonogramei, fie pentru ca elevii să fie auziți mai tare); de fapt, vocile copiilor,mai ales în clasele I-a și a II-a, sunt, în predominant, mici și fragile;• executarea mișcărilor de dans în timpul interpretării cântecului pe durata tuturor
strofelor și a refrenului (respirația în timpul mișcărilor de dans și cânt deseori nu

67se sincronizează, elevii sunt nevoiți să respire în mijlocul cuvântului cântat), ceea
ce provoacă surmenaj, stare de nervozitate, uneori – aritmie;• învățarea pe de rost a textului din cântec aparte de melodie sau în faza de intonare nesigură (deseori falsă) a melodiei; textul se învață doar prin cânt sau rostireîn ritmul propriu cântecului;• necorespunderea conținutului ideatic al cântecului temei modulului.
Ideea fundamentală este de a începe studiul muzical cu piese ușoare, ajungându-se treptat la piesele mai dificile, pe măsură ce pregătirea muzicală a copiilor atingeo dezvoltare corespunzătoare. Repertoriul anual trebuie să cuprindă lucrări diverse: catematică (religioasă şi laică); ca stil (diverse epoci stilistice – de la Renaştere la creaţia
contemporană); ca modalitate de interpretare (a cappella, cu acompaniament de piansau orchestră); din creaţia naţională şi universală; din folclorul național şi internaţional;  
din palierele muzicii populare/religioase/academice/de divertisment etc.
Criteriile de selectare a repertoriului de cântece sunt: accesibilitatea, valoarea
artistică, valoarea educativă, valoarea didactică. Respectarea acestor criterii ține decompetența cadrului didactic. Elevii însă percep valoarea cântecelor prin frumusețea
și firescul liniei melodice, prin varietatea ritmurilor, prin sensibilizarea sufletelor și aminților, prin mesajul versurilor.
Unitățile de competență sunt structurate pe domeniile principale ale Educaţiei muzicale, acestea fiind reflectate în Standardele educaţionale: audiţia/receptarea muzicii; interpretarea muzicii (vocală/corală/instrumentală); creaţia muzicală elementară,inclusiv în sinteză cu alte arte; reflexia (caracterizarea muzicii, aprecierea artistică). În
practica Educației muzicale reflexia nu este un domeniu aparte, independent, ci se asociază cu celelalte domenii. Prin urmare, audiția muzicii este urmată neapărat de reflexiune; interpretarea și creația muzicii se realizează integrat cu reflexia.
Reflexiunea artistică întregește experiența artistică. Prin reflexiune se creează ostare de gândire (meditare) asupra conținutului ideatic al muzicii, asupra conținutului
unor acțiuni și sentimente, idei și gânduri. Reflexiunea determină cunoașterea, generalizarea, valorizarea, aprecierea și autoaprecierea. Necesitatea reflexiunii în procesul
de educație artistică are la bază supoziția potrivit căreia studiul operelor de artă poatefi extins dincolo de cadrul educației estetice. Prin artă pot fi formate și dezvoltate nu
doar aptitudinile artistice. Potențialul operelor de artă ascunde posibilități inepuizabileîn formarea și dezvoltarea unei personalități, care prin reflexiunea artistică poate să se
cunoască pe sine însăși, să descopere valori, să-și formeze viziunea asupra lumii etc.
Prin reflexiune elevii pot să se identifice cultural.
În lista activităților de învățare se propun teme pentru discuții dirijate, exerciții didactice, activități muzical-didactice: audiția, interpretarea, creația, proiecte individuale, de grup.
Temele pentru discuții dirijate sunt propuse pentru a favoriza discuția și dezbaterea
în grup, cu participarea directă a elevilor la un schimb reciproc de informații și idei, deimpresii și păreri, de critici și propuneri pe baza unei teme muzicale.
Discuțiile dirijate pot contribui la: a) aprofundări și clarificări ale unor idei, noțiuni;b) consolidări și sistematizări ale datelor cunoașterii; c) explorări ale unor analogii, similitudini și diferențe; d) efectuări ale unor analize, comentarii etc. În baza unei
discuții susținute se va valorifica experiența muzicală și artistică a elevilor, se va stabili

68conexiunea dintre muzică și viață, pentru a extinde cunoștințele dobândite și pentru
a asigura transferul lor în situații noi de învățare și cotidiene. În cadrul discuției pot
fi aplicate diverse metode și tehnici interactive (asaltul de idei, problematizarea etc.),
metode de prezentare vizuală a ideilor/gândurilor, tehnici de informare și documentare
etc. Temele pentru discuții dirijate pot fi utilizate în calitate de element integrator lalecție, întru asigurarea punților de legătură dintre diferite activități muzicale.
Exercițiile didactice se referă la metodele de învățare prin acțiune practică. Muzica
nu poate fi învățată altfel decât prin activități practice. Ea există doar în momentul sunării, adică în actul de interpretare (vocală/instrumentală/orchestrală), de audiție (dereceptare a muzicii interpretate pe viu/ înregistrate), de creație muzicală (improvizație,muziciere, compunere etc.). Sub aspect metodologic, exercițiul didactic are importanța
unei „metode acționale”, care vizează formarea, dezvoltarea și perfecționarea aptitudinilor muzicale ale elevilor.
Prin exersare se cultivă elementele culturii de interpretare muzicală. Exercițiile pot
fi organizate sub formă de joc, dând dovadă de creativitate. Prin exersare se dezvoltă
sensibilitatea auzului, se formează deprinderile auditive și de intonație/emisie sonoră,se automatizează unele modele comportamentale, se învață raportul de durată și deînălțime a sunetelor muzicale. Cadrul didactic va urmări efectuarea exercițiilor propuse în raport direct cu unitățile de competență și unitățile de conținut din curriculum.
Utilizarea exercițiilor muzicale facilitează realizarea cu succes a activităților muzicaldidactice.
Modelul A
Etapelelecției
EvocareActivități
 Audiția
problematizată

 Cânt coral(învățarea
cântecului)
Realizarea  Improvizații
ritmicesensului Audiție (crearea
partiturii
ascultătorului)
Reflecție

 Acompanierea
ritmico-timbrală acântecului

Modelul B
Etapelelecției
EvocareActivități

Activități

 Interpretarea
muzicală

Evocare Discuție dirijată/brainstorming Audiție: variantede interpretare aunei creații
Realizarea  Mișcări muzicalritmice
sensului Învățarea
cântecului

Reflecție

Modelul C
Etapelelecției Elaborarea Planului
de interpretare a
imaginii muzicale
Realizarea  Interpretarea
vocal-corală
sensului Audiții muzicale(crearea conturului
melodiei)

 Improvizații
melodice:
Reflecție
dialoguri muzicale

 Lucru în grup:
aprecierea artistică
a creației muzicale

Strategia didactică prefigurează traseul metodic cel mai potrivit, cel mai logic și
mai eficient pentru abordarea unei situații concrete de predare și învățare. În continuare, prezentăm modele de structurare a strategiilor de predare – învățare la lecția de
Educație muzicală.

69

3.3. Strategiile și instrumentarul de evaluare a rezultatelor învățării
Acţiunea de evaluare la lecțiile de Educaţie muzicală capătă relevanţă prin revendicarea explorării legilor şi principiilor artei. Un suport pentru actul de evaluare îl constituie principiile didactice generale şi specifice, care exprimă exigenţele procesului educaţional la Educaţia muzicală (Vezi subcapitolul 3.1.).
Precum calea didactică de însuşire a muzicii trebuie să poarte amprenta specificuluiartei muzicale, astfel şi tehnologiile de evaluare a rezultatelor şcolare se raportează laacest specific. Experienţa educaţiei muzicale demonstrează că elevii pot studia ani în şir
muzica, dar totuși rămân insensibili faţă de ea. Cauzele acestui fenomen sunt realizarea
demersului didactic doar la nivelul informativ-teoretic, lipsa experienţei de receptare acreaţiilor artistice, absenţa necesităţii sufleteşti de a contacta cu muzica.
Caracterul învăţământului artistic impune o tratare specifică a metodelor de evaluare: sunt stabilite două grupe de metode de evaluare la Educaţia muzicală – metode directe şi intuitiv-indirecte. Astfel, pe lângă modalităţile de evaluare „obiectivă”, directă,care se aplică în mod special la aprecierea aspectului informativ-instructiv al procesuluide învăţare (cunoştinţe, aptitudini muzicale etc.), se folosesc pe larg şi metode indirecte, tangenţiale, intuitive, care se aplică la determinarea aspectului formativ-educativ(atitudini, interese, cultură artistică etc.).
Scopul actului de evaluare la lecţia de Educaţie muzicală nu presupune doar evidenţa reuşitei/nereuşitei elevilor, ci vizează mai mult stimularea interesului elevilor
pentru studiul muzicii, pentru cunoașterea sinelui și a lumii prin muzică. Comunicarea
publică a nereuşitei sau demonstrarea nivelului slab de dezvoltare a capacităţilor muzicale ale unor elevi poate influenţa negativ asupra întregului proces educaţional. În
cadrul disciplinei Educaţie muzicală, aprecierea didactică poate fi realizată prin intermediul diverselor probe, care nu vor fi percepute de către elevi ca probe de evaluare,ci ca activităţi de învăţare. Acţiunile de evaluare urmează a fi racordate la condiţiile
procesului de educaţie muzicală. În funcţie de acest criteriu, metoda de evaluare se
aplică doar în situaţia când îşi dovedeşte eficienţa în măsurarea/aprecierea naturii conţinuturilor verificate şi este determinată de obiectivele corespunzătoare acestora. Există obiective educaţionale – în special aparţinând domeniului afectiv – care contribuie
decisiv la dezvoltarea personalităţii elevului şi care nu pot fi măsurate prin metodeclasice/tradiţionale. În contextul imperativelor educaţiei muzicale, renunţarea la aceste
obiective nu poate fi o soluţie.
Problema evaluării culturii muzicale rezidă în disfuncţionalitatea educaţiei muzicale, viciate de preluarea principiilor docimologiei şcolare în învăţământul artistic general,fără a pune în relief specificul cunoaşterii şi al educaţiei muzicale [33]:• Cunoaşterea muzicii este un proces complex de conştiinţă, care provoacă emoţii,impresii, sentimente şi idei în cadrul practicilor de audiţie/interpretare/creaţie.
Accesul la esenţa muzicii este înlesnit de convergenţa trăirii şi a înţelegerii, a sensibilului şi a mentalului, a desfătării şi a cugetului. Trăirea emoţională a muzicii
reprezintă punctul de plecare al cunoaşterii artistice, care, mai apoi, accede spreexperienţa mintală, punând în vibraţie raţiunea.

70• Specificul cunoaşterii artistice se manifestă în caracterul ei practic şi senzitiv dereceptare a fenomenului artistic, prin valoarea actului de trăire, după care urmează raţionalizarea muzicii. Astfel, raţiunea împlineşte cunoaşterea artistică,facilitând înţelegerea lumii sensibile a muzicii.
• Trăirea emoţiei este una dintre exigenţele educaţiei muzicale. Muzica de la sinenu educă. Fluxul de stări apărute în timpul actului muzical (de audiţie – interpretare – creaţie) poate deveni stimul pentru activitatea de educaţie.
• Actul de educaţie muzicală se efectuează la nivelurile informativ-teoretic şi formativ-aplicativ, aflate în raport de reciprocitate, completându-se, în sensul că
instruirea nu o poate înlocui, ci doar asigură o mai bună receptare a muzicii, întimp ce contemplarea propriu-zisă valorifică virtuţile instruirii. Atingerea acestor
niveluri poate asigura şi realizarea scopului fundamental al educaţiei – formarea
culturii muzicale.
• Educaţia muzicală trebuie să se axeze pe multiplele experienţe de trăire emoţională a imaginii artistice în toate momentele actului muzical: audiție, interpretare,creație, reflexie (aspectul formativ-aplicativ al procesului educaţional); iar ansamblul cunoştinţelor (aspectul informativ-teoretic) tinde să înlesnească contemplarea şi înţelegerea valorilor de artă, formând cultura teoretică a elevului.
Misiunea profesorului este de a demonstra în procesul de predare – învăţare – evaluare că legile muzicii se suprapun legilor spiritului uman, care îi dă viaţă; iar legile acestuia se suprapun legilor vieţii universale [26, p. 74].
Constituentele cunoaşterii şi asimilării artei muzicale în instituțiile de învățământ
general sunt: experienţa muzicală (trăirea emotivă, atitudinile) adunată în cadrulaudițiilor/interpretării/creației muzicale şi competenţa muzicală (cunoştinţe, aptitudini
muzicale). În procesul de educaţie muzicală se formează cultura muzicală a elevilor ca
parte constituentă a culturii spirituale. Conţinutul educaţiei muzicale este elaborat în
baza principiului modular de organizare a unităților de conținut. În concluzie, temele
modulelor constituie şi legităţile fundamentale ale artei muzicale şi ale formării culturii
muzicale, din cunoaşterea cărora derivă edificarea culturii muzicale a elevilor. Acţiunea
de evaluare se axează nu pe aprecierea/măsurarea/notarea cunoştinţelor – capacităţilor – atitudinilor, ci pe evoluţia experienţei muzicale şi a gradului de formare a competenţelor muzicale ale elevilor în raport cu tema modulului.
În procesul de predare – învăţare – evaluare a disciplinei Educaţie muzicală în sistemul de învățământ general, începând cu 1 septembrie 2019, va fi implementată Evaluarea criterială prin descriptori (ECD) în toate clasele (de la I-a până în a VIII-a). ECD
reprezintă un sistem de eficientizare permanentă şi diferenţiată a predării, învăţării şievaluării prin introducerea criteriilor şi descriptorilor, fără acordarea notelor. Descriptorii, fiind criterii calitative de evaluare, care descriu modul de manifestare a competenţelor elevului, permit determinarea gradului de realizare a acestora (minim, mediu,
maxim). În conformitate cu nivelul atins, descriptorii permit acordarea de calificative(suficient, bine, foarte bine).
Obiectivul principal al ECD rezidă în îmbunătăţirea rezultatelor obţinute individualsau în grup, contribuind la motivarea pentru învăţare, la (auto)corectarea greşelilor,
prin urmare, la o evoluţie a dezvoltării personalităţii şcolarului mic. Din acest punctde vedere, paradigma ECD susţine ideea că fiecare copil este unic, diferit de ceilalţi,71

valoros. ECD nu urmărește doar constatarea/fixarea stării lucrurilor, dar tinde să contribuie la individualizarea traseului de dezvoltare continuă a copilului, prin proiectare,monitorizare și ghidare competentă.
Actualmente, obiectul evaluării în şcoală îl constituie rezultatele școlare individualeale copilului. Rezultatele școlare includ un spectru larg de achiziţii ale elevilor în domeniul cognitiv (cunoştinţe, priceperi, capacităţi, abilităţi), dar și întregul ansamblu decomportamente care contribuie la dezvoltarea personalităţii elevului (comportamenteşcolare din plan afectiv şi psihomotor, deprinderi autoevaluative etc.).

PRODUSELE ȘCOLARE LA EDUCAȚIA MUZICALĂ
Domeniul interpretării
muzicale

Domeniulaudiției

Domeniul creației
muzicale elementare- cultura cântului- repertoriul de cântece- planul de interpretare- fredonatul- acompaniamentul ritmic
pentru melodia unei pieseetc.

- cultura auditivă
- partitura ascultătorului- fredonatul melodiei- caracterizarea verbală amuzicii- răspunsul oral
- lucrarea scrisă etc.

- improvizația muzicală
- mișcările de dans/plastice- imaginile pictografice- melogestica- lucrarea scrisă
- acompaniamentul muzicaletc.

Figura 5. Produsele școlare la Educația muzicală în clasele a V-a – a VIII-a
Produsul școlar reprezintă un rezultat școlar proiectat pentru a fi realizat de către
elev și măsurat, apreciat de către cadrul didactic, însuși de către elev, de către colegi și,
eventual, părinții acestuia. Produsul evaluat și criteriile de evaluare se iau din Metodologia evaluării criteriale prin descriptori.
Pentru Educaţia muzicală sunt prevăzute următoarele produse:(a) în domeniul audiției: cultura auditivă, partitura ascultătorului, fredonatul melodiei, caracterizarea verbală a muzicii etc.;(b) în domeniul interpretării muzicale: cultura cântului, repertoriul de cântece, acompaniamentul ritmic pentru melodia unei piese etc.;(c) în domeniul creației muzicale elementare: improvizații ritmice/melodice, mișcări
de dans/plastice, imagini pictografice, melogestică etc.
Aceste produse sunt în mare măsură de ordin spiritual, reprezintă totalitatea valorilor achiziționate în domeniul artei muzicale și viziunea elevilor asupra vieții (idealuri,
gusturi, necesități, credințe, atitudini, comportamente etc.). Cunoștințele muzicale șicele despre muzică nu au nicio valoare fără aplicabilitatea lor în activitățile muzicale
propriu-zise. Evaluarea culturii muzicale a elevilor se va realiza preponderent în cadrul
formelor practice de interpretare muzicală, de exteriorizare a trăirilor interioare fațăde muzică prin: tehnica partitura ascultătorului, reprezentarea conturului melodic cu

72

gestul mâinii în spațiu (cu ochii închiși), reprezentarea grafică pe caiet a formei muzicale
etc. Testele de cunoștințe muzicale nu vor depăși 10-15 % din volumul probelor de evaluare aplicate la clasă pe parcursul unui an de studii.
Descrierea produselor școlare specifice educației muzicale
Partitura ascultătorului – totalitatea notițelor (verbale, pictografice) prin care se
reprezintă gradul de înțelegere a muzicii dintr-o creație în temeiul efortului auditiv și lăuntric trăit în timpul audiției (reaudițiilor). Notițele pot fi organizate într-un tabel sau figură, dispuse astfel încât să poată fi urmărite concomitent (în timpul audiției), cu referire la: elementele de structură, conturul melodiei, expresivitatea elementelor de limbaj
muzical, imagine etc. – diverse aspecte ale unei creații muzicale. În funcție de subiectullecției, partitura ascultătorului poate fi elaborată în baza anumitor criterii, prin care seformează înțelegerea muzicii, viziunea elevului/elevilor asupra creației muzicale, princare se construiește relația elevului-receptor cu creația muzicală. În procesul de elaborare a partiturii ascultătorului pot fi utilizate următoarele tehnici: fredonarea motivelor, melogestica, meloritmia, meditația (reflexia) muzicală, caracterizarea, comentariul,
discuția dirijată, reprezentarea plastică etc.  
Răspunsul oral – metodă de comunicare orală, bazată pe limbajul oral, pe cuvântul
rostit. Conținutul răspunsului oral poate fi organizat sub formă de informare, narațiune,
descriere, explicație, comunicare bazată pe limbajul audiovizual (adică al asocierii imaginii, sunetului și cuvântului). În răspunsul oral poate fi utilizată terminologia muzicală,pot fi caracterizate/comparate elementele de limbaj muzical, poate fi argumentată opinia/atitudinea față de muzică. Răspunsul oral al elevului depinde de felul în care cadrul
didactic formulează întrebarea/cerința/sarcina.
Cultura cântului – manifestare artistică produsă de voce cu toată puterea aptitudinilor, a deprinderilor și a cunoștințelor mobilizate la executarea unei creații muzicale.
Deprinderile de bază pentru interpretarea vocală a unei melodii sunt: ţinuta, respiraţia,emisia, dicţia, audierea, cântul în grup şi individual. Cele mai relevante elemente ale culturii cântului sunt: poziția la cânt, emisia sunetului, respirația, intonația justă, pronunția
ritmică a textului, exprimarea stării emoționale prin cânt etc. În procesul de evaluare aculturii cântului este bine de anunțat elevii despre elementele culturii cântului supuseaprecierii (2-3).
Planul de interpretare (a cântecului) – un proiect elaborat cu anticipare, cuprinzând
unele condiții de interpretare prin raportare la: (1) forma muzicală strofică/strofică cu
refren din cântec (modalitatea de executare a fiecărui element din forma muzicală –introducere, strofă, refren, ritornelă), (2) expresivitatea elementelor de limbaj muzical (melodie, tempo, nuanțe dinamice etc.), (3) acompaniament (de pian, fonogramă,la instrumente muzicale pentru copii etc.), (4) integrarea mișcărilor ritmice/de dans în
procesul de interpretare muzicală, (5) dramatizarea mesajului muzical (adaptarea imaginii muzicale la condițiile reprezentării scenice). Cadrul didactic stabilește/alege caremijloace de expresie se includ în planul de interpretare. Planul de interpretare a unuicântec poate fi un produs de activitate individuală sau în grup.
Repertoriul de cântece – totalitatea de cântece învățate și cunoscute, pe care elevul le păstrează în memorie și le poate interpreta expresiv solo sau în cor, cu sau fărăacompaniament, în situații de învățare și cotidiene, manifestând cultură interpretativă

73și atitudine creativă. Repertoriul de cântece învățat la lecțiile de Educație muzicală poate avea o tematică diversă: (a) viață școlară, (b) natură, (c) copilărie, (d) obiceiuri și
tradiții populare, (e) patrie și neam etc. Repertoriul de cântece al elevului/clasei deelevi se formează în activitatea de cânt vocal-coral din cadrul lecției, pe parcursul unuisemestru/an școlar.
Fredonatul temelor muzicale – îngânare (reproducere lentă, fără cuvinte, cu guraînchisă, ca pentru sine) a unei melodii. Pot fi fredonate melodii din creațiile audiate șiinterpretate, melodii din creații muzicale de diferite genuri și stiluri muzicale, melodii
instrumentale/vocale. Fredonatul motivelor, al melodiei, al temei muzicale în procesul cercetării auditive a unei creații muzicale facilitează înțelegerea mesajului/imaginii,
sporește observarea evoluției în dezvoltarea muzicii etc. Există mai multe tipuri de fredonat: (a) sub formă de murmur – cânt nedeslușit, (b) prin șuvoi de aer, (c) prin fluierat(încet), (d) prin intonarea pe diverse vocale/silabe. În funcție de puterea intensității
sonore, fredonatul poate fi: (1) audibil, (2) aproape inaudibil, (3) mut (inaudibil/mintal).
Fredonatul temelor muzicale se utilizează în activitatea de audiție.
Lucrarea scrisă (individuală/în grup) – executarea de către elev/elevi a diferitor
sarcini în scopul aplicării cunoștințelor, a deprinderilor muzicale la soluționarea unor
probleme artistice, de creație, de cercetare/descoperire etc. Lucrarea scrisă poate firăspunsul la una sau mai multe întrebări, un eseu, o descriere, o caracterizare (în baza
anumitor repere), rezultatele unui proiect de cercetare, o apreciere artistică/valorică, odescriere a unor experiențe speciale etc. Deseori, lucrarea scrisă are o temă și punctede reper pentru executare.
Caracterizarea muzicii – explicarea muzicii ca formă de pătrundere în arta muzicală
în rezultatul contactului direct. Conținutul unei creații muzicale poate fi descoperit/
cercetat/înțeles cu simțul și cugetul. În procesul de caracterizare a muzicii se dezvoltă/se manifestă gradul de înțelegere a mesajului sonor-artistic, se formează deprinderea
de a utiliza terminologia muzicală. Într-o creație pot fi caracterizate: imaginea, forma(structura), elementele de limbaj, dramaturgia emoțională etc. În cadrul caracterizării
pot fi integrate: explicația, analiza, aprecierea muzicii. Caracterizarea muzicii poate fi
realizată oral și în scris, individual și în grup.
Cultura auditivă – totalitatea deprinderilor manifestate în procesul de receptare aunei creații muzicale raportate la anumite reguli de cunoaștere/pătrundere în sensurile
ei. Cultura auditivă ține de sensibilitatea auzului, dar se exprimă comportamental. Nu
mai puțin importantă este urmărirea lucrării în timpul sunării – „activismul” interior al
receptorului, care este de natură spirituală. Cultura auditivă poate fi manifestată princomportament exterior și ca activitate interioară. Elementele culturii auditive: concentrarea atenției, păstrarea liniștii (a tăcerii triple: până la sunarea muzicii, pe parcursulsunării, imediat după încetarea sunării), retrăirea emoțională a evenimentelor sonore,urmărirea evoluției/dezvoltării mesajului sonor, atribuirea semnificației/înțelegerea
sensului expresiilor sonor-artistice, meditarea/gândirea muzicii etc. Deoarece activitatea de audiție este un act participativ și creativ, aceasta solicită activizarea imaginației
și a gândirii; fără implicarea acestora nu poate fi formată cultura auditivă.
Improvizația muzicală – rezultatul activității de improvizație muzicală, produsul
creativității muzicale spontane. Improvizația muzicală poate fi considerată ca: (a) activitate de creație/compunere spontană, (b) rezultat al activității de creație muzicală,74

(c) compoziție muzicală în formă liberă. Pentru a improviza muzical se impun două aptitudini cu caracter creativ: de compunere și de interpretare. În practica educației muzicale sunt valorificate improvizațiile: ritmice, melodice, ritmico-timbrale. Inițial, elevii
improvizează îmbinări de silabe ritmice în măsură binară și ternară – formule ritmice, din care se constituie un desen ritmic (cu sau fără text). Improvizațiile melodice seinițiază (după improvizațiile ritmice) în procesul de însușire a raportului de înălțime asunetelor din scărița muzicală: pe 2 sunete (sol și mi), pe 3 sunete (sol, mi, la), pe 4 sunete (do, mi, sol, la), conform metodologiei de însușire a sunetelor din scărița muzicală.
La improvizațiile ritmico-timbrale sunt necesare cunoștințe în domeniul raportului dedurată a sunetelor (sau a silabelor ritmice) și deprinderi de interpretare la instrumente
muzicale pentru copii. Varietatea timbrală a instrumentelor muzicale poate fi înlocuită
cu percuția corporală și cu diverse posibilități de emisie prin ciupire, lovire, pocnire etc.
Improvizația muzicală poate fi individuală și colectivă.
Melogestica – reprezentarea spontană (in actum – în procesul sunării muzicii „peviu” sau în variantă înregistrată) a liniei melodice cu ajutorul mișcărilor plastice ale
mâinilor în spațiu. Mâna/mâinile urmează în spațiu „traiectoria” dezvoltării motivului/
melodiei. Melogestica poate fi executată cu o mână sau cu ambele (sub formă de dialog). Fiecare mână poate demonstra diferite motive (la diferite instrumente/voci), cu oconfigurație variată. Uneori, ambele mâini „proiectează” aceleași mișcări.
Acompaniamentul muzical – totalitatea elementelor (armonice, ritmice) subordonate uneia sau mai multor linii melodice vocale sau instrumentale; partea muzicală,instrumentală sau orchestrală, care însoțește și susține un solist sau un ansamblu coral.
Sunt trei tipuri de acompaniament muzical: (a) instrumental (acompanierea unei lucrări
de un singur instrument), (b) orchestral (acompanierea unui instrument/voce/cor deorchestră), (c) vocal (acompanierea unei linii melodice de o melodie cântată cu voce).
În Educația muzicală se practică cel mai des acompaniamentul ritmic al melodiilor dincântece. Elevii acompaniază ritmic o melodie prin executarea repetată a unei formule/desen ritmic (învățat după auz sau după notație muzicală).
Un rol aparte îl joacă autoevaluarea – formă de organizare şi apreciere reprezentândexpresia unei motivaţii lăuntrice faţă de învăţare. Ea are efect formativ şi se raportează
la diferite capacităţi ale elevului, în funcţie de progresul realizat şi dificultăţile pe caretrebuie să le depășească. În acest sens, caietele elevilor constituie spaţiul de învăţare,ameliorare și recuperare. În procesul evaluării, verificând caietele, profesorul se va axa
pe succesul elevilor. Sarcina cadrului didactic este de a pregăti elevii pentru autoevaluare,de a-i face să înţeleagă criteriile în baza cărora îşi apreciază propria activitate. Implicarea
elevilor în aprecierea propriilor eforturi şi rezultate are multiple efecte benefice. Cadrele
didactice dobândesc confirmarea aprecierilor lor în opinia elevilor cu privire la rezultatele
constatate, iar elevul exercită rolul de subiect al acţiunii pedagogice, de participant lapropria formare. Autoevaluarea stimulează motivaţia intrinsecă faţă de învăţătură şi atitudinea responsabilă faţă de propria activitate, îi ajută pe elevi să aprecieze rezultatele.
Evidențiem condițiile necesare pentru realizarea eficientă a autoevaluării:• prezentarea sarcinii de lucru (a produsului) și a criteriilor de succes;• încurajarea elevilor pentru a-şi pune întrebări referitoare la modul de realizare asarcinii (conștientizarea criteriilor);• aplicarea controlată a unor grile de autoverificare;75• încurajarea evaluării în cadrul grupului sau al clasei (evaluarea reciprocă);• completarea unei fișe de autoevaluare la finalizarea unei sarcini de lucru relevante.
Pentru a proiecta procesul evaluării și a elabora instrumente de evaluare, cadrul
didactic trebuie să selecteze produsul(ele) relevant(e) din lista celor recomandate (seadmite și propunerea unui produs opțional) în corespundere cu unitatea(unitățile) decompetență supusă(e) evaluării, prin corelare cu conținutul de învățare și activitățile deînvățare și evaluare recomandate.
În funcție de momentul unui act evaluativ într-un parcurs de învățare, se disting:evaluarea inițială (EI) – predictivă; evaluarea formativă (EF) – continuă; evaluarea
sumativă (ES) – finală. În cadrul acestora, la disciplina Educaţie muzicală, se vor faceevaluări prin criterii și descriptori, fără calificative. Ținând cont de caracterul formativ
al evaluării inițiale, se va urmări respectarea consecutivității şi a valorii tipurilor de evaluare care stimulează elevul printr-un feedback permanent din partea cadrului didactic.
În continuare, enumerăm câțiva pași pentru realizarea ECD la disciplina Educație muzicală:1. Se planifică probele de evaluare în fiecare clasă pe perioada a două module consecutive: o evaluare inițială, nu mai puțin de 3 evaluări formative și o evaluare sumativă.
2. Se stabilesc produsele școlare potrivite pentru fiecare probă de evaluare (la alegerea cadrului didactic). Rezultatele unei probe de evaluare pot fi adunate pe parcursul
a 1-2 lecții consecutive. O probă de evaluare poate reuni un produs sau mai multe
produse care reprezintă diferite domenii de activitate sau un domeniu (audiție, interpretare sau creație). Formele de evaluare vor fi individuale și de grup.
3. Se aplică autoevaluarea rezultatelor școlare individuală și de grup, ca evaluare deproces sau ca evaluare de produs. Probele de autoevaluare vor crea starea de bineși vor stimula interesul pentru muzică. Lucrul în caiet va include diverse modalități
de autoapreciere, corelate cu prevederile curriculare. Unele dintre cele mai recomandabile criterii pot fi: retrăirea emoțională, caracterul participativ și atitudinea
pozitivă.
4. Se evaluează produsele școlare în baza unor criterii de apreciere. Cadrul didactic
stabilește care și câte criterii de evaluare va utiliza în proba de evaluare, informândelevii despre aceasta. Criteriile de evaluare reprezintă obiectivele operaționale ale demersului lecției și exprimă gradul de formare a elementelor culturii muzicale a elevului. Criteriile de evaluare sunt valide și pentru evaluarea de proces (la fiecare lecție).
5. Se apreciază rezultatele probelor de evaluare cu ajutorul descriptorilor deperformanță. Cadrul didactic alege descriptorii (din lista propusă la fiecare produsșcolar) potriviți pentru a explica și a argumenta elevului de ce este evaluat cu unul
dintre calificative: foarte bine, bine, suficient. Rezultatele la fiecare probă se notează
prin calificative.
6. Se introduc rezultatele probelor de evaluare în catalogul clasei: nu mai puțin de
3 probe de evaluare formativă (pe parcursul a 2 module consecutive), 1 probă sumativă (la sfârșitul modulului 2 și 4) și media probelor incluse în registru. Evaluareainițială nu se notează în catalogul clasei. Monitorizarea progresului elevilor poate fi
asigurată la fiecare lecție: de către elevi – în caietul de clasă, de către cadrul didactic– în registrul asociativ al clasei (la necesitate).

76

BIBLIOGRAFIE
Cadrul legal și normativ
1. Cadrul de referință al curriculumului național, aprobat prin Ordinul Ministerului Educației,Culturii și Cercetării nr. 432 din 29 mai 2017.
2. Cadrul de referinţă al curriculumului universitar/aut.: Nina Bîrnaz, Otilia Dandara, VioricaGoraș-Postică [et al.]; coord.: Vladimir Guțu; Min. Educației al Rep. Moldova. – Chișinău: CEP
USM, 2015.
3. Codul Educației al Republicii Moldova, modificat LP138 din 17.06.16, MO184-192/01.07.16
art.401, intrat în vigoare 01.07.16.
4. Concepţia educaţiei în Republica Moldova, 2000.
5. Concepția educației muzicale în învățământul preuniversitar./ Autori: C. Rusnac, E. Doga,
T. Chiriac, E. Mamot, E. Coroi, I. Gagim [et al.]; examinată și aprobată la ședința Colegiului
Ministerului Învățământului din 20.04.1995. – Chișinău, 1995.
6. Curriculum pentru învățământul primar, aprobat la Consiliul Național pentru Curriculum, Ordinul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr. 1124 din 20 iulie 2018.
7. Evaluare criterială prin descriptori la disciplinele educație muzicală, educație plastică,educație tehnologică și educație fizică, în clasa a V-a. Metodologie de implementare. MECC,
Chișinău, 2018.
8. Legea Nr. 382 din 19.07.2001 cu privire la drepturile persoanelor aparținând minorităţilor naţionale şi la statutul juridic al organizaţiilor lor, aprobată de Parlamentul Republicii Moldova.
9. Metodologia privind implementarea evaluării criteriale prin descriptori, clasa I (ediția a II-a,actualizată și completată) (ed. I apr. la Cons. Naţ. pentru Curriculum, Ord. ME nr. 862 din 07
sept. 2015; ediția a II-a apr. la Consiliul Științifico-Didactic al IȘE din 27.12.2017).
10. Standarde de eficiență a învățării, Ministerul Educației al Republicii Moldova, 2012.
11. Strategia de dezvoltare a educației pentru anii 2014-2020 ,,Educația 2020”, publicat:
21.11.2014 în Monitorul Oficial Nr. 345-351; art Nr. 1014.
12. Strategia intersectorială de dezvoltare a abilităților și competențelor paren­tale pentru anii
2016-2022, MECC, publicat: 07.10.2016 în Monitorul Oficial Nr. 347-352, art. Nr. 1198
13. Strategia Moldova Digitală 2020, publ.: 08.11.2013 în Monitorul Oficial Nr. 252-257, art.
Nr. 963.
14. Strategia Naţională Educaţie pentru toţi, publ.: 15.04.2003 în Monitorul Oficial Nr. 070,
art. Nr. 441.
Studii/rapoarte
15. Evaluarea curriculumului naţional în învăţământul general. Studiu. Chișinău: MECC, IȘE,2018.
16. Bucun N., Guţu Vl., Ghicov A. [et al.] Evaluarea curriculumului școlar. Ghid metodologic.
Chișinău: IȘE, 2017.35
17. Morari M. Studiu curricular: Evaluarea curriculumului educațional la disciplina Educație muzicală. În: Evaluarea curriculumului educațional. Ariile curriculare Arte, Sport, Tehnologii.
(studii curriculare) / Universitatea de Stat din Moldova, UNICEF Moldova. Coord. Guțu Vl.,
dr. hab., prof. univ., Universitatea de Stat din Moldova, Chișinău: CEP USM, 2018.
Literatură în domeniu
18. Bularga T. Psihopedagogia interesului pentru muzică. Chișinău, 2008.
19. Cerghit I., Metode de învățământ, Iași: Polirom, 2006.

77

20. Chiș V., Activitatea profesorului între curriculum și evaluare, Cluj: Presa universitară clujeană, 2001.
21. Ciolan L. Învățarea integrată. Fundamente pentru un curriculum transdisciplinar, Iași: Polirom, 2008.
22. Cosumov, M., Gagim, I. Educaţia muzicală permanentă. Studiu monografic. Univ. de Stat
„Alecu Russo” din Bălți, Chișinău: Pontos, 2016.
23. Crișciuc, V., Gagim, I. Teoria și metodologia predării cunoștințelor muzicale. Studiu monografic. Univ. de Stat „Alecu Russo” din Bălți, Chișinău: Pontos, 2016.
24. Educație muzicală. Ghid de implementare a curriculumului modernizat pentru învățământul
primar și gimnazial. Autor: Marina Morari. Ministerul Educației al Republicii Moldova, Inst.
de Ştiinţe ale Educaţiei, Chișinău: Lyceum, 2011.
25. Evaluarea curriculumului naţional în învăţământul general, Chișinău: MECC, IȘE, 2018.
26. Gagim, I., Ce este muzica și cum să o înțelegem, Bălți: Indigou Color, 2019.
27. Gagim, I. Dicționar de muzică, Chișinău: Știința, 2008.
28. Gagim, I., Ştiinţa şi Arta educaţiei muzicale, Chişinău: Editura ARC, 2006.
29. Gagim, I., Fundamentele psihopedagogice şi muzicologice ale educaţiei muzicale//Referatştiinţific al tezei de doctor habilitat în baza lucrărilor publicate în pedagogie, Chişinău, 2004.
30. Gremalschi A., Formarea Competenţelor-cheie în învăţământul general: Provocări și constrângeri. Studiu de politici educaţionale, Chișinău, 2015.
31. Guţu V., Curriculum educaţional: Cercetare. Dezvoltare. Optimizare, Chişinău, 2014.
32. Heick T. The characteristics of a highly effective learning environment. https://www. teachthought.com/learning/10-characteristics-of-a-highly-effective-learning-environment/
33. Jonnaert Ph. ș. a. Crée des conditions d’apprentissage. Un cadre de référence socioconstructiviste pour une formation didactique des enseignants, Bruxelles: De Boeck, 2003.
34. Manolecu M., Elemente structurale ale curriculumului școlar, semnificații și interacțiuni.
Aplicații, Iași: Editura Polirom, 2008.
35. Morari M. Evaluarea criterială prin descriptori la disciplina Educaţie muzicală. În: Curriculumșcolar: provocări și oportunități de dezvoltare. Materialele conferinţei ştiinţifice internaţionale, 7-8 decembrie 2018, Chişinău / coord. şt.: Lilia Pogolşa, Nicolae Bucun; col. de red.:
Nelu Vicol [et al.], Chişinău: Lyceum, 2018.
36. Morari M. Implementarea curriculumului pentru învățământul primar: Educație muzicală.
În: Ghid de implementare a curriculumului pentru învățământul primar. / Aprobat la Consiliul Naţional pentru Curriculum (Ordinul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr. 1124
din 20 iulie 2018/ Ministerul Educației, Culturii și Cercetării al RM, Chișinău, 2018.
37. Morari M. Studiu curricular: Evaluarea curriculumului educațional la disciplina Educație
muzicală. În: Evaluarea curriculumului educațional. Ariile curriculare Arte, Sport, Tehnologii. (studii curriculare) / Universitatea de Stat din Moldova, UNICEF Moldova. Coord. Vl.
Guțu, dr. hab., prof. univ., Universitatea de Stat din Moldova. – Chișinău : CEP USM, 2018,
pp. 5 – 23.
38. Morari M. Orientarea valorică a educației artistice. În: Valorile moral-spirituale ale educației.
In memoriam Mihail Terentii. Materialele Simpozionului Pedagogic Internațional, 3-4 aprilie
2015. Coord. șt.: Liliana Pogolșa [rt al.], Chișinău: Institutul de Științe ale Educației, 2015.
39. Morari M. Problema evaluării rezultatelor şcolare la educaţia muzicală. În: Artă şi Educaţie
artistică. Revistă de cultură, Ştiinţă şi Practică educaţională. № 1, 2006, Bălţi, pag. 54-62.
40. Morari M. Studiu curricular: Evaluarea curriculumului educațional la disciplina Educație muzicală. În: Evaluarea curriculumului educațional. Ariile curriculare Arte, Sport, Tehnologii.
(studii curriculare) / Universitatea de Stat din Moldova, UNICEF Moldova. Coord. Vl. Guțu,dr. hab., prof. univ., Universitatea de Stat din Moldova, Chișinău: CEP USM, 2018.

78

41. Morari M. Criterii de evaluare a rezultatelor educației muzicale. În: Evaluarea în sistemul
educațional: deziderate actuale. Materialele Conferinței Științifice Internaționale, 9-10 noiembrie 2017, Institutul de Științe ale Educației, Chișinău, 2017, pp. 186-189.
42. Morari M., Educație muzicală. În: Educație artistică în preșcolaritate: Ghid teoretico-metodologic./ Autori: M. Morari, V. Pâslaru, L. Alekseeva [et al.]; coord.: Marina Morari, Vladimir
Pâslaru; Univ. de Stat „Alecu Russo” din Bălți, Chișinău: Pontos, 2016.
43. Morari M. Educație muzicală. Ghid de implementare a curriculumului modernizat pentruînvățământul primar și gimnazial. Chișinău: Lyceum, 2011.
44. Morari, M., Teoria muzicii: Elemente de limbaj muzical. Curs universitar, Bălți: Presa universitară bălțeană, 2008.
45. Nicola I., Tratat de pedagogie școlară, București: Editura Aramis, 2003.
46. Păcurari O.(coord.), Strategii didactice inovative, București: Editura Sigma, 2003.
47. Pâslaru Vl. Educația artistic-estetică: reconstituirea esenței. În: Educația prin artă înînvățământul preuniversitar. Materialele Conferinței Republicane, 8-9 decembrie 2001, Comisia Națională a RM pentru UNESCO, Ministerul Învățământului din RM. Chișinău: Grafema
Libris, 2002.

79

80