TX7G	  Marquesas	  Islands	  2014	  DXpedition	  	  "Very	  often	  when	  lost	  in	  admiration	  at	  its	  beauty,	  I	  have	  experienced	  a	  pang	  of	  regret	  that	  a	  scene	  so	  enchanting	  should	  be	  hidden	  from	  the	  world	  in	  these	  remote	  seas,	  and	  seldom	  meet	  the	  eyes	  of	  devoted	  lovers	  of	  nature."	  –	  Herman	  Melville	  	  These	  words	  were	  used	  to	  describe	  Nuku	  Hiva	  Island,	  the	  location	  of	  the	  TX7G	  DXpedition	  that	  was	  on	  the	  air	  October	  19-­‐26,	  2014.	  	  	  In	  the	  Spring	  of	  2014,	  the	  idea	  of	  a	  Marquesas	  Islands	  DXpedition	  was	  formed.	  Jared	  (N7SMI),	  a	  relative	  newcomer	  to	  amateur	  radio	  with	  no	  DXpedition	  experience	  had	  a	  dream	  of	  working	  through	  the	  pileups	  on	  some	  exotic	  island.	  
Through	  a	  mutual	  friend,	  Jared	  was	  introduced	  to	  Grant	  (KZ1W)	  and	  Marquesas	  was	  chosen	  as	  their	  destination.	  Keith	  (VE7KW)	  and	  Don	  (VE7DS),	  both	  with	  notable	  DXpedition	  experience,	  later	  joined	  as	  CW	  operators.	  The	  four-­‐man	  team	  made	  over	  27,000	  QSOs	  in	  8	  days.	  	  The	  Marquesas	  Islands	  are	  part	  of	  French	  Polynesia	  and	  are	  located	  just	  South	  of	  the	  equator	  850	  miles	  northeast	  of	  Tahiti,	  2200	  miles	  southeast	  of	  Hawaii,	  and	  4000	  miles	  off	  the	  South	  American	  mainland.	  They	  are	  one	  of	  the	  more	  remote	  islands	  in	  the	  South	  Pacific.	  
At	  the	  time	  of	  the	  operation,	  Marquesas	  was	  #69	  on	  the	  Club	  Log	  Most	  Wanted	  List,	  and	  #41	  most	  wanted	  for	  Europe.	  There	  had	  been	  no	  large	  operations	  from	  Marquesas	  since	  the	  successful	  TX7M	  DXpedition	  in	  2011.	  	  After	  much	  research,	  the	  team	  decided	  to	  operate	  from	  Hatiheu	  village	  on	  the	  North	  shore	  of	  Nuku	  Hiva	  Island.	  Hatiheu	  is	  a	  very	  small	  village	  with	  ~200	  residents,	  5	  small	  oceanfront	  rental	  bungalows,	  and	  one	  store	  and	  restaurant.	  This	  QTH	  was	  utilized	  by	  TX7M	  and	  is	  a	  good	  beachside	  location	  for	  propagation	  to	  the	  northern	  hemisphere	  while	  providing	  reasonable	  accommodations.	  Previous	  DXpeditions	  from	  the	  more	  populated	  and	  accessible	  southern	  side	  of	  the	  islands,	  or	  from	  the	  central	  valley,	  experienced	  difficulties	  in	  getting	  signals	  out.	  It	  was	  decided	  that	  the	  fly-­‐in	  option	  of	  Nuku	  Hiva	  and	  the	  beachfront	  location	  and	  basic	  amenities	  of	  Hatiheu	  would	  be	  optimal.	  	  As	  an	  intra-­‐island	  fly-­‐in	  location,	  careful	  planning	  was	  necessary	  to	  fit	  within	  the	  strict	  baggage	  weight	  and	  size	  requirements,	  particularly	  for	  the	  once-­‐daily	  flight	  from	  Tahiti	  to	  Nuku	  Hiva.	  Each	  operator	  had	  a	  defined	  inventory	  and	  all	  items	  were	  weighed	  to	  the	  ounce.	  
The	  inventory	  included	  2	  X	  Elecraft	  K3	  transceivers,	  1	  X	  Icom	  IC-­‐7000	  transceiver	  (backup	  radio	  and	  for	  RTTY	  operations),	  1	  X	  Elecraft	  KPA500	  amplifier,	  1	  X	  THP-­‐550	  amplifier,	  single-­‐band	  filters	  for	  each	  band,	  2	  X	  SteppIR	  CrankIR	  vertical	  antennas,	  several	  whip	  antennas,	  and	  poles	  and	  wire	  for	  constructing	  other	  antennas	  that	  might	  be	  needed.	  	  The	  bungalow	  nearest	  the	  beach	  was	  designated	  as	  the	  radio	  shack,	  but	  it	  was	  still	  150	  feet	  from	  the	  beach.	  Approximately	  700	  feet	  of	  coax,	  primarily	  low	  loss	  RG8X,	  was	  secured.	  A	  hard-­‐packed	  dirt	  (mud	  after	  it	  rained)	  road	  separated	  the	  bungalow	  from	  the	  beach	  requiring	  the	  coax	  to	  be	  strung	  through	  the	  trees	  high	  above	  the	  road.	  The	  inventory	  was	  divided	  so	  that	  radio	  operations	  would	  be	  possible	  if	  any	  two	  operators	  did	  not	  arrive.	  
	  Oleg	  (US7UX),	  Alex	  (UT5UY),	  and	  Michel	  (FO5QB)	  from	  the	  TX7M	  team	  provided	  a	  wealth	  of	  information,	  and	  Wild	  Bill	  (WB6BFG)	  and	  Ellen	  (N6UWW)	  visited	  Hatiheu	  on	  vacation	  before	  our	  trip	  and	  provided	  a	  detailed	  reconnaissance	  report.	  The	  TX7G	  license	  and	  radio	  import	  authorizations	  were	  easily	  and	  quickly	  obtained	  via	  e-­‐mail	  with	  the	  French	  Polynesian	  authorities.	  After	  months	  of	  intense	  planning,	  the	  team	  was	  ready	  to	  depart	  on	  the	  adventure	  of	  a	  lifetime.	  	  The	  four	  team	  members,	  most	  of	  whom	  had	  never	  met	  the	  others,	  staged	  in	  Tahiti	  on	  October	  16	  and	  17.	  After	  cordial	  visits	  with	  local	  amateurs	  Philippe	  (FO4BM)	  and	  Michel	  (FO5QB),	  and	  some	  final	  coordination,	  they	  boarded	  the	  small	  ATR-­‐72	  aircraft	  for	  the	  3-­‐hour	  flight	  to	  Nuku	  Hiva.	  	  While	  Hatiheu	  village	  is	  less	  than	  10	  miles	  direct	  distance	  from	  the	  airport,	  it	  takes	  a	  2-­‐hour	  drive	  over	  	  the	  extreme	  terrain	  of	  the	  volcanoes	  Jared	  (N7SMI),	  Grant	  (KZ1W),	  Don	  (VE7DS),	  and	  Keith	  (VE7KW)	  that	  form	  the	  island	  to	  get	  there.	  
Traversing	  hairpin	  turns	  above	  steep	  cliffs,	  elevation	  was	  quickly	  gained	  from	  the	  arid	  and	  brown	  area	  of	  the	  isolated	  airport	  located	  on	  the	  northwest	  shore.	  The	  scenery	  quickly	  changed	  to	  mountain	  forest.	  Towering	  conifer	  trees	  (something	  all	  were	  surprised	  to	  see	  there)	  soon	  covered	  the	  rugged	  mountains	  and	  treacherous	  canyons.	  	  After	  reaching	  the	  summit	  at	  3800	  feet	  elevation,	  the	  view	  opened	  to	  a	  large	  central	  valley.	  	  While	  one	  would	  expect	  the	  mouth	  of	  a	  not-­‐so-­‐ancient	  volcano	  to	  be	  desolate,	  the	  green,	  lush	  mountain	  valley	  was	  instead	  lined	  with	  pine	  tree	  forests,	  winding	  streams,	  and	  cattle	  ranches.	  It	  seemed	  more	  a	  scene	  from	  the	  American	  West	  than	  a	  tropical	  island.	  We	  continued	  East	  through	  the	  valley	  to	  the	  more	  tropical	  regions	  of	  the	  island	  thick	  with	  coconut	  and	  palm	  trees,	  towering	  waterfalls,	  majestic	  volcanic	  spires,	  and	  breathtaking	  ocean	  bays.	  
After	  miles	  of	  rough	  and	  winding	  road,	  and	  several	  stops	  to	  attempt	  to	  photograph	  the	  beauty	  of	  the	  scenes	  before	  us,	  the	  first	  views	  of	  Hatiheu	  were	  obtained.	  	  The	  bungalows	  at	  Hinako	  Nui	  left	  much	  to	  be	  desired.	  While	  basically	  livable,	  insects	  abounded.	  Undetectable	  sand	  fleas	  would	  jump	  on	  our	  feet	  and	  ankles;	  their	  bites	  remained	  unfelt	  for	  a	  couple	  days	  and	  then	  itched	  persistently	  for	  weeks	  afterward.	  With	  cold-­‐
water	  showers	  and	  flushing	  toilets,	  the	  team	  did	  not	  complain.	  The	  amazing	  views	  of	  the	  bay	  and	  its	  surroundings	  made	  us	  quickly	  forget	  any	  mild	  discomforts.	  	  Panorama	  of	  Hatiheu	  Bay	  looking	  due	  north.	  The	  NW	  and	  NE	  mountains	  rise	  to	  1000’.	  	  	  The	  nearby	  Chez	  Yvonne	  restaurant	  provided	  three	  excellent	  meals	  daily	  from	  the	  local	  catch	  and	  French	  fare	  –	  fish	  and	  shrimp	  of	  many	  varieties,	  massive	  lobsters,	  pork,	  and	  goat.	  
Interestingly,	  chicken	  was	  not	  served	  despite	  there	  being	  many	  thousands	  of	  them	  roaming	  the	  island.	  A	  noisy	  goat	  next	  door	  to	  the	  shack	  disappeared	  mid-­‐week	  when	  we	  placed	  an	  order	  for	  that	  item	  on	  the	  menu.	  We	  were	  very	  well	  fed.	  	  We	  were	  especially	  surprised	  to	  find	  wireless	  internet	  available	  in	  the	  bungalows	  via	  the	  local	  post	  office	  next	  door.	  While	  expensive	  ($5/hour)	  and	  quite	  slow,	  it	  allowed	  access	  to	  e-­‐mail,	  solar	  numbers,	  propagation	  forecasts,	  and,	  most	  importantly,	  Club	  Log	  uploads.	  	  Antenna	  setup	  went	  quickly	  and	  we	  were	  soon	  on	  the	  air.	  Steve	  (VE2CSI),	  a	  Zone	  2	  station	  (one	  many	  would	  consider	  "good	  DX")	  and	  friend	  to	  our	  Canadian	  operators,	  was	  the	  first	  to	  answer	  our	  CQs.	  Initial	  pileups	  ranged	  from	  large	  to	  massive	  in	  the	  first	  days.	  One	  station	  was	  dedicated	  to	  CW	  for	  Don	  (VE7DS)	  and	  Keith	  (VE7KW)	  and	  another	  to	  SSB	  for	  Grant	  (KZ1W)	  and	  Jared	  (N7SMI).	  An	  RTTY	  station	  was	  brought	  online	  mid-­‐week.	  Initial	  propagation	  was	  good	  and	  the	  pileups	  were	  generally	  well	  behaved.	  Shifts	  were	  not	  pre-­‐defined,	  but	  we	  soon	  got	  into	  a	  routine	  of	  approximately	  4	  hour	  shifts	  for	  the	  CW	  operators	  and	  6	  hour	  shifts	  for	  the	  SSB	  guys.	  	  Antenna	  placement	  and	  coax	  routing	  had	  not	  been	  thoroughly	  pre-­‐planned	  due	  to	  unfamiliarity	  with	  what	  we	  would	  encounter	  when	  we	  arrived.	  We	  eventually	  settled	  on	  3	  vertical	  whips	  directly	  on	  the	  sea	  wall	  (just	  feet	  from	  high	  tide)	  each	  adjustable	  to	  two	  bands	  to	  provide	  full	  coverage	  for	  10-­‐20	  meters.	  A	  30	  meter	  vertical	  hanging	  from	  a	  fiberglass	  pole	  and	  CrankIR	  verticals	  tuned	  to	  40	  and	  80	  meters	  were	  erected	  slightly	  off	  the	  beach.	  Due	  to	  the	  baggage	  weight/size	  constraints,	  and	  to	  maximize	  QSO	  rate,	  we	  had	  determined	  to	  not	  operate	  160	  meters,	  nor	  to	  specialize	  on	  6	  meters.	  	  	  Despite	  single-­‐band	  contest	  filters,	  we	  quickly	  found	  notable	  station	  interference	  due	  to	  antenna	  proximity	  between	  10	  and	  12	  meters	  -­‐	  our	  primary	  bands	  for	  mid-­‐day	  operation.	  
Keith	  and	  Grant	  quickly	  fabricated	  a	  12	  meter	  dipole	  that	  was	  hung	  in	  the	  trees	  in	  front	  of	  the	  shack.	  On	  a	  coax	  switch,	  no	  notable	  difference	  was	  detected	  in	  transmit	  or	  receive	  signals;	  yet	  the	  cross-­‐polarization	  between	  the	  vertical	  and	  dipole	  removed	  nearly	  all	  interference	  between	  stations.	  	  We	  learned	  other	  lessons,	  sometimes	  the	  hard	  way.	  The	  Marquesas	  Islands	  are	  in	  a	  unique	  time	  zone	  –	  UTC	  minus	  9:30.	  With	  only	  a	  few	  thousand	  inhabitants,	  no	  modern	  operating	  system	  supports	  this	  time	  zone.	  We	  misconfigured	  computers	  and	  logged	  the	  first	  several	  hours	  of	  contacts	  with	  the	  wrong	  time,	  thus	  requiring	  log	  manipulation	  mid-­‐operation	  (N1MM	  made	  this	  easy).	  Setting	  all	  systems	  to	  UTC	  time	  resolved	  the	  issues.	  Not	  establishing	  clear	  labels	  and	  instructions	  for	  coax	  and	  antenna	  configurations	  resulted	  in	  frequent	  	  	  confusion	  and	  downtime	  for	  band	  changes.	  We	  also	  learned	  that	  we	  should	  have	  separated	  the	  SSB	  and	  CW	  stations	  into	  separate	  rooms	  for	  audio	  isolation	  –	  the	  SSB	  operators	  often	  got	  a	  bit	  enthusiastic	  in	  their	  volume.	  Despite	  these	  minor	  difficulties,	  two	  stations	  were	  on	  the	  air	  nearly	  24/7	  for	  the	  8	  day	  operation,	  and	  the	  team	  members	  all	  got	  along	  very	  well.	  	  On	  the	  first	  day	  of	  the	  DXpedition,	  the	  largest	  sunspot	  in	  24	  years	  rounded	  the	  horizon	  of	  the	  solar	  surface.	  We	  knew	  this	  would	  result	  in	  either	  exceptional	  or	  terrible	  propagation.	  
In	  some	  ways,	  both	  were	  realized.	  At	  times	  the	  propagation	  was	  absolutely	  phenomenal.	  
Our	  mid-­‐ocean	  location	  allowed	  propagation	  to	  nearly	  the	  entire	  populated	  world	  simultaneously.	  It	  was	  not	  uncommon	  to	  work	  6	  continents	  in	  short	  succession.	  We	  worked	  over	  1000	  stations	  in	  a	  row	  on	  a	  single	  band	  several	  times.	  	  Two	  large	  X-­‐class	  solar	  flares	  exploded	  mid-­‐week.	  While	  working	  10	  and	  12	  meters	  one	  day,	  we	  went	  from	  massive	  pileups	  to	  total	  radio	  blackout	  over	  the	  course	  of	  about	  20	  seconds,	  with	  US	  East	  Coast	  stations	  disappearing	  first,	  then	  West	  Coast,	  then	  finally	  Japan	  –	  as	  if	  someone	  draped	  a	  blanket	  over	  the	  earth.	  Jared	  on	  SSB	  and	  Keith	  on	  CW	  both	  looked	  at	  each	  other,	  shrugged,	  then	  went	  on	  a	  much-­‐enjoyed	  break.	  No	  stations	  were	  heard	  on	  any	  band	  for	  an	  hour	  before	  10	  and	  12	  meters	  picked	  up	  again,	  often	  with	  very	  localized,	  strong	  propagation	  –	  much	  like	  you'd	  expect	  on	  6	  meters.	  Radio	  blackouts	  mingled	  with	  strong	  propagation	  happened	  a	  few	  times	  throughout	  the	  week.	  	  Despite	  significant	  efforts,	  our	  numbers	  to	  Europe	  -­‐	  2919	  QSOs	  (10.7%)	  -­‐	  were	  not	  as	  high	  as	  we	  had	  hoped.	  We	  attribute	  this	  to	  the	  interesting	  propagation	  and	  radio	  blackouts,	  very	  strong	  aurora	  blocking	  the	  polar	  path,	  constant	  over-­‐calling	  and	  intentional	  QRM	  from	  a	  few	  EU	  operators,	  and	  terrain	  blocking	  long	  path	  and	  low	  angle	  takeoff	  toward	  Europe.	  
South	  America	  and	  Africa	  were	  also	  difficult	  as	  the	  radio	  horizon	  was	  greater	  than	  12	  degrees.	  On	  the	  contrary,	  with	  very	  significant	  terrain	  toward	  VK/ZL,	  we	  had	  no	  problem	  making	  contacts	  there.	  Due	  to	  very	  high	  local	  noise	  (S7-­‐8)	  and	  we	  made	  fewer	  80	  meter	  QSOs	  there	  than	  anticipated.	  	  In	  all,	  the	  TX7G	  team	  made	  27,236	  QSOs	  with	  11,663	  distinct	  call	  signs	  (42.8%	  unique	  rate).	  2,300	  QSOs	  were	  made	  in	  the	  CQ	  World	  Wide	  DX	  SSB	  contest	  in	  minimal	  operating	  time.	  There	  was	  some	  post-­‐operation	  discussion	  regarding	  the	  effectiveness	  of	  the	  contest	  in	  providing	  optimal	  opportunity	  –	  over	  800	  contest	  QSOs	  were	  band/mode	  duplicates	  from	  earlier	  in	  the	  week.	  Scheduling	  the	  DXpedition	  to	  place	  the	  contest	  early	  in	  the	  operation	  would	  have	  certainly	  decreased	  the	  duplicates	  count.	  But	  we	  had	  fun	  operating	  the	  contest	  and	  definitely	  won	  FO/M	  (Marquesas)	  being	  the	  only	  station	  on	  the	  air	  from	  that	  entity.	  
We	  made	  contacts	  to	  all	  continents	  (including	  RI1ANT	  in	  Antarctica),	  133	  DXCC	  entities,	  and	  contacted	  all	  50	  US	  states	  on	  7	  different	  bands	  in	  150.5	  hours	  operating	  time.	  With	  some	  slow	  times	  and	  notable	  efforts	  on	  80	  meters	  and	  RTTY	  (1251	  QSOs)	  our	  average	  QSO	  rate	  was	  still	  a	  very	  Marquesas Islands
respectable	  181	  QSOs/hour.	  	  We	  especially	  thank	  the	  many	  individual	  donors	  and	  our	  sponsors:	  The	  UK	  DX	  Foundation,	  DX	  News,	  Elecraft,	  Bridgerland	  Amateur	  Radio	  Club,	  Western	  Washington	  DX	  Club,	  Oceania	  Amateur	  Radio	  DX	  Group,	  Mediterraneo	  DX	  Club,	  Clipperton	  DX	  Club,	  SteppIR,	  Utah	  DX	  Association,	  Tigertronics,	  Array	  Solutions,	  DX	  Italia,	  Mile-­‐Hi	  DX	  Association,	  Nippon	  DX	  Association,	  KF7P	  Metalwerks,	  and	  Club	  Log.	  	  73,	  	  Jared	  (N7SMI),	  Grant	  (KZ1W),	  Keith	  (VE7KW),	  and	  Don	  (VE7DS)	  The	  TX7G	  Marquesas	  Islands	  2014	  DXpedition	  Team	  TX7G