Malmmineralogisk undersökning av Pb-, Zn-, Cuoch Ag-förande kvartsgångar i Värmskogsområdet,mellersta Värmland
Christina Nysten
Polymetallic (Pb-Zn-Cu-Ag-Au-Sb-As-Bi-Cd-Te-Se-Ge…) quartz veins occur
in an area from Eidsvoll in southeastern Norway to west of Lake Vänern insouthwestern Sweden. They most likely formed during the waning stage of thec. 1 Ga Sveconorwegian orogeny. In Värmskog parish, Värmland county,
several mineralized quartz veins of different types are known. Of these, threeof the larger vein deposits, Vegerbol, Karlsbol and Södra Gärdsjön, have been
investigated. Despite a history of mining activities (mostly for silver) and
exploration from the mid-1800s up until the present day, details about their ore
mineralogy have remained essentially unknown. In order to classify andcharacterize them better, the present study was undertaken. The main ore
minerals in the veins are galena, sphalerite, chalcopyrite, tetrahedrite sensu
lato and pyrite. Additionally, this investigation showed the occurrence of anarray of silver-bearing phases such as argentian tetrahedrite to freibergite,
native silver, polybasite, pyrargyrite, jalpaite, aguilarite, cervelleite, hessite andmatildite. These are the main and accessory silver carriers in the studied
deposits. Gold (argentiferous) was also found, as well as the nickel-cobalt
sulphide siegenite.
The silver contents of the tetrahedrites may vary within one deposit, ranging
from tetrahedrite sensu stricto to freibergite. A weak positive correlation
occurs between silver and iron in the tetrahedrites. Cadmium was found bothin the tetrahedrites and in the sphalerites. Many sphalerites, however, are very
pure ZnS. The complex accessory ore mineralogy, including native gold aswell as tellurium and selenium-bearing phases (Vegerbol), makes these vein
deposits comparable to mineralized veins to the west and southwest of the
Värmskog area.
Combining mineralogical and textural observations with previous studies, thevein mineralizations most likely formed during a change in tectonic regime, inrecurrently active brittle structures, at temperatures ranging from c. 350 down
to below 100°C. The occurrence of pyrite and hematite and the lack ofpyrrhotite and magnetite points to an oxidizing ore-forming environment withrelatively high sulphur activity.
Finally, in order to assess the possibility of connecting two of the mined vein
systems, VLF (Very Low Frequency) electromagnetic measurements were
performed across the strike of a possible continuation between the Vegerbol
and Karlsbol deposits. The VLF survey showed a significant anomaly wheresuch a continuation was to be expected, thus indicating an overall strike lengthof at least 1 km for that vein system.

Uppsala universitet, Institutionen för geovetenskaper
Examensarbete NV3, Berggrundsgeologi, 30 hp
ISSN 1650-6553 Nr 254
Tryckt hos Institutionen för geovetenskaper,
Geotryckeriet, Uppsala universitet, Uppsala, 2013.

Examensarbete vid Institutionen för geovetenskaper
ISSN 1650-6553 Nr 254

Malmmineralogisk undersökning
av Pb-, Zn-, Cu- och Ag-förande
kvartsgångar i Värmskogsområdet,mellersta Värmland

Christina Nysten

Examensarbete vid Institutionen för geovetenskaper
ISSN 1650-6553 Nr 254

Malmmineralogisk undersökning
av Pb-, Zn-, Cu- och Ag-förande
kvartsgångar i Värmskogsområdet,mellersta Värmland

Christina Nysten

Handledare: Erik Jonsson

Abstract
Polymetallic (Pb-Zn-Cu-Ag-Au-Sb-As-Bi-Cd-Te-Se-Ge…) quartz veins occur in anarea from Eidsvoll in southeastern Norway to west of Lake Vänern in southwestern
Sweden. They most likely formed during the waning stage of the c. 1 Ga
Sveconorwegian orogeny. In Värmskog parish, Värmland county, several mineralized
quartz veins of different types are known. Of these, three of the larger vein deposits,
Vegerbol, Karlsbol and Södra Gärdsjön, have been investigated. Despite a history ofmining activities (mostly for silver) and exploration from the mid-1800s up until thepresent day, details about their ore mineralogy have remained essentially unknown. In
order to classify and characterize them better, the present study was undertaken. The
main ore minerals in the veins are galena, sphalerite, chalcopyrite, tetrahedrite sensu
lato and pyrite. Additionally, this investigation showed the occurrence of an array ofsilver-bearing phases such as argentian tetrahedrite to freibergite, native silver,
polybasite, pyrargyrite, jalpaite, aguilarite, cervelleite, hessite and matildite. These are
the main and accessory silver carriers in the studied deposits. Gold (argentiferous)
was also found, as well as the nickel-cobalt sulphide siegenite.
The silver contents of the tetrahedrites may vary within one deposit, ranging fromtetrahedrite sensu stricto to freibergite. A weak positive correlation occurs between
silver and iron in the tetrahedrites. Cadmium was found both in the tetrahedrites andin the sphalerites. Many sphalerites, however, are very pure ZnS. The complex
accessory ore mineralogy, including native gold as well as tellurium and seleniumbearing phases (Vegerbol), makes these vein deposits comparable to mineralizedveins to the west and southwest of the Värmskog area.
Combining mineralogical and textural observations with previous studies, the veinmineralizations most likely formed during a change in tectonic regime, in recurrently
active brittle structures, at temperatures ranging from c. 350 down to below 100°C.
The occurrence of pyrite and hematite and the lack of pyrrhotite and magnetite points
to an oxidizing ore-forming environment with relatively high sulphur activity.
Finally, in order to assess the possibility of connecting two of the mined vein
systems, VLF (Very Low Frequency) electromagnetic measurements were performed
across the strike of a possible continuation between the Vegerbol and Karlsbol
deposits. The VLF survey showed a significant anomaly where such a continuation
was to be expected, thus indicating an overall strike length of at least 1 km for thatvein system.

Sammanfattning
Polymetalliska (Pb-Zn-Cu-Ag-Au-Sb-As-Bi-Cd-Te-Se-Ge…) kvartsgångar förekommer inom ett område från Eidsvoll, Norge i norr, till sydväst om Vänern i Sverige. De
tros ha bildats under den svekonorvegiska orogenesens (ca 1 Ga) slutskede. I
Värmskogs socken, Värmland, förekommer mineraliserade kvartsgångar av flera olika
typer. Bland dessa har tre undersökts med avseende på malmmineralogi. Dessa kallas
för Vegerbol, Karlsbol och Södra Gärdsjön, och de har brutits i huvudsak på silver.
Trots att brytning och prospekteringsarbeten pågått från 1800-talet fram till i dag har
det saknats detaljerade mineralogiska beskrivningar över fyndigheterna. Denna studie
har genomförts för att bättre kunna karakterisera och klassificera dessa mineraliseringar. Huvudmalmmineral vid dessa förekomster är blyglans, zinkblände, kopparkis, pyrit och för Södra Gärdsjön även tetraedrit. Denna undersökning har påvisat
förekomsten av silverförande faser som silverhaltig tetraedrit till freibergit, gediget
silver, polybasit, jalpait, aguilarit, cervelleit, hessit och matildit, vilka utgör bådehuvudsakliga och accessoriska silverbärare i de undersökta förekomsterna. Guld(silverhaltigt) har också hittats, samt ett Ni-Co-förande mineral, siegenit.
Silverinnehållet i tetraedriterna varierar inom en och samma förekomst, några
analyser har givit freibergitsammansättningar. En svag positiv korrelation finns
mellan silver och järnhalt i tetraedrit. Kadmium förekommer både i tetraedrit och izinkblände. Många zinkbländen består dock av rent ZnS. Förekomsten av relativt
komplexa accessoriska mineral inklusive guld och Se-Te-faser (Vegerbol) visar att
dessa gångar är jämförbara med liknande förekomster väster och sydväst om
Värmskogsområdet.
Genom att sammanföra data från denna undersökning med sådana från tidigare
studier gjorda på gångarna kan man anta att de bildats vid vid en förändring av den
tektoniska miljön, i upprepat aktiva spröda strukturer och vid temperaturer mellan
ungefär 350 till under 100 °C. Förekomsten av pyrit och hematit samt avsaknad av
magnetkis och magnetit tyder på att malmbildningen skett under oxiderade förhållanden och relativt hög svavelaktivitet.
Elektromagnetiska mätningar i VLF-bandet (Very Low Frequency) utfördes tvärsöver den förmodade strykningsriktningen för en möjlig fortsättning av gången mellan
Karlsbol och Vegerbol. Mätningarna gav en tydlig anomali där en sådan fortsättning
kan förväntas vilket skulle kunna betyda att det finns en sammanhängande
mineralisering med ca 1 kilometers längd.

Innehållsförteckning
1 Inledning
2 Regionalgeologi
2.1 Den Baltiska skölden
2.2 Den sydvästskandinaviska provinsen
2.3 Det östra gnejssegmentet
2.4 Det västra gnejssegmentet (Idefjordenterrängen)3 Gångmineraliseringar i den sydvästskandinaviska provinsen
3.1 Tidigare arbeten gjorda på gångarna Vegerbol, Karlsbol och Södra Gärdsjön
3.2 Värmskogsgångarna
4 Historik
4.1 Vegerbol
4.2 Karlsbol
4.3 Södra Gärdsjön
5 Lokalgeologi
5.1 Vegerbol och Karlsbol
5.2 Södra Gärdsjön
6 Metoder
6.1 Insamling av prover
6.2 Provpreparering
6.3 Mikroskopering i planpolariserat ljus
6.4 EDS- och WDS-analyser
6.5 Elektromagnetisk mätning i VLF-bandet
7 Resultat
7.1 Mineralogisk undersökning
Silver Ag, gyldiskt silver (Ag, Au)
Guld (Au, Ag)
Bornit Cu5FeS4
Jalpait Ag3CuS2
Hessit Ag2Te
Aguilarit Ag4SeS
Cervelleit Ag4TeS
Covellin CuS
Zinkblände ZnS
Kopparkis CuFeS2
Blyglans PbS
Matildit AgBiS2
Siegenit (Ni, Co)3S4
Pyrit FeS2
Markasit FeS2
Pyrargyrit Ag3SbS3Tetraedrit (Cu, Ag)10(Zn, Fe)2(Sb, As)4S13
Polybasit (Ag, Cu)16Sb2S11
Hematit (järnglans) Fe2O3
Kvarts SiO2
Rutil och anatas TiO2
Goethit FeO(OH)
Karbonat (kalcit CaCO3, siderit FeCO3)
Cerussit PbCO3
Malakit Cu2CO3(OH)2
Baryt, strontiumhaltig (Ba, Sr)SO4
Fyllosilikat (sericit KAl2(AlSi3O10)(OH, F)2, klorit (Mg, Fe, Al)6 (Si, Al)4 O10(OH)8)7.2 VLF-mätning
8 Diskussion
8.1 Sammanfattning
8.2 Diskussion kring gångarnas mineralogi
8.2.1 Tetraedrit
8.2.2 Prov LK1045
8.2.3 Prov g10104
8.3 Genetisk tolkning
9 Förslag till ytterligare undersökningar
Tack
10 Referenser
Appendix
B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

1
1
2
2
3
4
7
8
8
10
12
13
14
17
17
18
20
20
20
20
21
22
25
25
25
25
26
27
28
28
28
28
29
32
35
37
39
39
42
43
44
48
51
52
54
55
56
57
58
59
60
62
64
64
64
66
67
68
68
71
73
74

1 Inledning
I Sydvästsverige förekommer en stor mängd gångmineraliseringar rika på bas- ochädelmetaller. De tillhör ett större system av sulfid- och/eller oxidmineraliserade ochofta ädelmetallförande kvartsgångar, Mjøsa-Vänernbältet, vilket sträcker sig från caen mil sydväst om Trollhättan i söder till trakten av Eidsvoll, Norge, i norr (Alm2000).
Vegerbol, Karlsbol och Södra Gärdsjön är namnen på tre stycken sådana gångbundna sulfidmineraliseringar och gamla gruvor i Värmskogs socken, Grums kommun imellersta Värmland. De ligger alla inom någon eller några kilometer norr om Värmskogs kyrka. Man har i huvudsak brutit dessa gruvor på silver, men bly omnämns också som produkt, och brytningen har skett under 1800-talet med flera avbrott.
Mineraliseringarna ligger alla i kvartsgångar, de stryker ungefär VNV-OSO och
stupar brant. De vanligaste sulfidmineralen vid dessa förekomster är pyrit, blyglans,
zinkblände, kopparkis och tetraedrit. Syftet med denna undersökning är att närmare
beskriva dessa gångars malmmineralogi och texturella-strukturella relationer. Detta
för att om möjligt öka förståelsen för deras bildningssätt och bidra till ökad kunskap
om hela systemet av mineraliserade kvartsgångar i denna del av Skandinavien, då derepresenterar en malmbildande process av regional betydelse. Av ytterligare intresseär dessa gångmineraliseringars lokala rikedom på ädelmetaller (Au, Ag) samt sällsynta metaller och halvmetaller (ex. Ge, Te, Se), vilka alla är stadda i starkt ökad internationell efterfrågan. Denna studie initierades i relation till SGU:s (Sveriges geologiska
undersökning) pågående FoU- (Forskning och utveckling) och berggrundskarteringsverksamhet i området.

2 Regionalgeologi
Nedanstående regionalgeologiska beskrivning över den Baltiska (numera vanligen
kallad Fennoskandiska) skölden och den sydvästskandinaviska provinsen med deöstra och västra gnejssegmenten baseras på Thomas Lundqvists genomgång i Lindström m.fl. (2000), om inga andra referenser anges.

12.1 Den Baltiska skölden
Sveriges berggrund är en del av den Baltiska skölden, en urbergssköld vilken sträcker
sig från Kolahalvön, Nordnorge och Karelen över Finland och Sverige till Sydnorge.
Den Baltiska skölden har i stora drag vuxit från nordost mot sydväst genom successiva faser av nybildning och ackretion av kontinental jordskorpa. De äldsta, arkeiska(ca 3 miljarder år gamla) delarna, finns i Ryssland, Nordnorge och östra och norra
Finland, medan de yngsta, ca 1 miljard år gamla, finns i Sydvästsverige och Sydnorge.
Nybildning av jordskorpa i proterozoisk tid har i huvudsak skett i anslutning till subduktionszoner under öbågar eller kontinentkanter. Även material från främmandekontinenter har adderats till de äldre delarna av den Baltiska skölden genom kontinentkollisioner.
Den svenska delen av den Baltiska skölden delas traditionellt in i fem olika provinser: arkeiska provinsen, svekokarelska provinsen, transskandinaviska magmatiska
bältet, sydvästskandinaviska provinsen och Blekinge-Bornholmsprovinsen. (Utöver
dessa provinser förekommer alkalina komplex och gångar, fanerozoiska magmatiska
bergarter och meteoritkratrar (astroblem), som alla har en mycket begränsad utbredning inom den Baltiska skölden.)Det här beskrivna och undersökta området ligger i mellersta Värmland som är en delav den sydvästskandinaviska provinsen.

2.2 Den sydvästskandinaviska provinsen
Den sydvästskandinaviska provinsen består av berggrund som antingen deformerats
och metamorfoserats, eller (i mer begränsad omfattning) nybildats i samband med den
svekonorvegiska orogenesen (bergskedjebildningen) som ägde rum för ca 1,15–0,90
Ga sedan. Den är en del av de grenvilliska bältena, ett system av nederoderade bergskedjor som finns på jordens alla kontinenter (Gorbatschev 1980, Rino m.fl. 2008). Det
finns också tecken på att en äldre, gotisk orogenes eller ackretion (tillförsel av ny
jordskorpa vid en aktiv kontinentrand) har ägt rum här (Bingen m.fl. 2008). Provinsenbestår av urberget i sydvästra Sverige och Sydnorge och omfattas av sex större segment som i sin tur åtskiljs av svekonorvegiska skjuvzoner. Gränsen österut för denna
provins kan antingen sägas vara en zon kallad Protoginzonen eller en östligare zon,
nästan parallell med den förra, som kallas SFDZ, på engelska Sveconorwegian Frontal Deformation Zone och på svenska den svekonorvegiska frontzonen (Andersson
2001).
2

Protoginzonen går i huvudsak i nord-sydlig riktning genom södra Sverige, från trakten där den norska Trysilelva övergår i den svenska Klarälven, via östra sidan om
Vänern och rakt söderut ner till centrala Skåne. Den utgör den gradvisa övergången
mellan genomgripande svekonorvegisk deformation i väster till mer spridd deformation i öster. Öster om Protoginzonen finns i huvudsak odeformerade granitoider i
TMB, det transskandinaviska magmatiska bältet (Gorbatschev 2004), och väster om
Protoginzonen finns gnejser vars protolitåldrar visar att de är deformerade TMBgranitoider. SFDZ utgör i huvudsak den östligaste gränsen för svekonorvegisk duktil(plastisk) deformation och återfinns med ungefär samma sträckning som Protoginzonen fast östligare ned till Vättern. Söder om Vättern är dess läge mer tveksamt.
Varken Protoginzonen eller SFDZ är litologiska gränser (Andersson 2001).
Den svenska delen av den sydvästskandinaviska provinsen delas upp i två större
delar: det östra och det västra gnejssegmentet. Ett annat namn på det västra gnejssegmentet är Idefjordenterrängen, en litotektonisk enhet som även omfattar norsk
berggrund (Åhäll och Gower 1997, Åhäll och Connelly 2008, Hellström 2009). Dessa
segment åtskiljs av en stor nordväst-sydostlig till nord-sydlig plastisk skjuvzon,
Mylonitzonen, som går att följa från den norska sidan av gränsen in mot nordvästra
Värmland, via Värmlandsnäs och Kållandsö ner till trakten av Varberg. Rörelsen i
Mylonitzonen har norr om Vänern varit vänster-lateral med sned kompression, och
den stupar brant till medelbrant mot väster (Stephens m.fl. 1996). Söder om Vänern
visar samma zon tecken på extensionsrörelse, här stupande flackt mot väster
(Andersson 2001).

2.3 Det östra gnejssegmentet
Bergarterna i det östra gnejssegmentet består i huvudsak av parautoktona gnejsiga
granitoider med protolitåldrar på ca 1,70–1,66 Ga. Österut vid protoginzonen förekommer även äldre granitoider och åldersspannet kan här sägas vara 1,81–1,67 Ga(Andersson 2001).
Norr om Vänern finns inga tecken på någon äldre deformation och metamorfos än
den svekonorvegiska och bergarterna räknas som omvandlade TMB-granitoider.
Gnejserna har oftast gråröd, rödgrå eller röd färg och kallas på grund av sitt magnetitinnehåll för järngnejser i äldre litteratur. Norr om Vänern förekommer även diabaser
som med en äldre term kallas för hyperiter. De uppträder som mer eller mindre starkt
omvandlade, flacka eller branta skivor i den omgivande berggrunden. Deras färg är
3

mycket mörk på grund av att plagioklasen är svartpigmenterad. Namnet ”hyperit” syftar på bergartens innehåll av hypersten (ortopyroxen) och användes redan år 1849 av
tysken Naumann (Johannsen 1937).
Söder om Vänern är bergarterna ofta ådergnejsomvandlade och här kan man också
se tecken på presvekonorvegisk deformation och metamorfos, bland annat kalkalkalina gnejser tillhörande den gotiska orogenesen. Gnejserna söder om Vänern varierar
mer till färgen och är både grå- och rödaktiga. De har för det mesta metamorfoserats i
amfibolitfacies, men även granulitfaciesmetamorfos av högtryckstyp förekommer.
Bergarterna har då varit nedsänkta till djup på ca 35–40 km då jordskorpan varit förtjockad genom plattkollision. I trakten av Ullared finns retrograderad eklogit, vilket
pekar på att bergarten varit nedsänkt till ett djup av 55 km och sedan kommit upp tillytan igen (Möller 1998). Det motsvarar stora vertikala rörelser i en förtjockad jordskorpa. Suprakrustalbergarter förekommer sparsamt men det kan också på grund av
den starka omvandlingen vara svårt att avgöra ursprungsbergarten till finkorniga eller
fint medelkorniga gnejser.

2.4 Det västra gnejssegmentet (Idefjordenterrängen)
Det går att urskilja två huvudenheter i det västra gnejssegmentet: Åmål-Horredbältet iöster och Stora Le-Marstrandsbältet (SLM) i väster. Det västra gnejssegmentet består
till övervägande del av ortognejser, men till skillnad från det östra finns här en betydligt större andel suprakrustalbergarter. De äldsta daterade bergarterna är granitoider
och vulkaniter med åldrar som faller i yngsta paleoproterozoikum, 1,66–1,60 Ga(Åhäll och Connelly 2008). Ett par, i huvudsak nord-sydliga, större deformationszoner
går genom det västra gnejssegmentet: Dalslandsförkastningen (förkortas DBT efterengelskans Dalsland Boundary Thrust) i norr och Götaälvzonen (GÄZ) i söder.
I Åmål-Horredbältet har suprakrustalbergarterna en stor utbredning. De är äldre än
omgivande granitoider och har ofta låg metamorfosgrad: grönskifferfacies till lägre
amfibolitfacies med måttlig deformation. Den så kallade Åmålgruppens ytbergarter i
Dalsland hör till de bäst bevarade. De består av kvartsiter, vulkaniter och konglomerat. I västra Värmland bildar Åmålgruppens bergarter en stor synform bestående av flera på varandra vilande flacka skollor, bildande Glaskogens skollkomplex. Intensiva
skjuvrörelser har här bildat tektoniska glimmerskiffrar, som bland annat i Glava har
brutits till plattsten. I sydvästra Västergötland finns Horredgruppens ytbergarter, ban-4

dade sura till basiska vulkaniter (Åhäll m.fl. 1995). Dessa är betydligt mer deformerade än ytbergarterna i Dalsland.
Åmål-Horredbältets djupbergarter varierar från gabbro över tonalit och granodiorit
till granit, där granitoiderna överväger. I de avsnitt där metamorfosgraden är högre ärde migmatitiserade eller omvandlade till bandgnejser. Det finns också yngre, rödaktiga granitintrusioner i Åmål-Horredbältet, vars åldrar visar att de antingen kommerfrån ett sengotiskt eller ett interorogent skede mellan de gotiska och de svekonorvegiska orogeneserna. De äldre har åldrar mellan ca 1,57–1,50 Ga (Persson och Hansen
1982, Persson m.fl. 1987, Lindh m.fl. 1998) och de yngre mellan ca 1,34–1,21 Ma(Welin m.fl. 1981, Lindh m.fl. 1998, Austin Hegardt m.fl. 2007).
Dalslandsgruppen är en serie bestående av övervägande sedimentära bergarter avsatta i marin miljö. Den vilar på Hästefjordsgranit och Kappebogruppens ytbergarter
med erosionskontakt (Törnebohm 1870, Lundqvist och Persson 2003). Förutom konglomerat, sandstenar och lerskiffrar finns även spilitiska lavor. Dalslandsgruppen är
metamorfoserad i grönskifferfacies. Dess ålder ligger någonstans mellan 1,33 och
1,03 Ga (Welin och Gorbatschev 1976, Piontek m.fl. 1998). I Dalslandsgruppen förekommer på två nivåer mesoproterozoiska stratabundna kopparmineraliseringar; denlägre innehållande bl.a. Dingelvik och den övre med Stora Strandförekomsten (Almm.fl. 1997).
Skärande, odeformerade pegmatitgångar förekommer som är yngre än de svekonorvegiska deformationerna. Det finns både enkla och komplexa pegmatiter. Ett par av
de komplexa har daterats till 1,03 och 0,98 Ga (Romer och Smeds 1996).
Den yngsta graniten i Åmål-Horredbältet är den massformiga Blomskogsgraniten
och dess pegmatiter i sydvästra Värmland. Den är troligen jämnåldrig med Bohusgraniten (920 Ma). Yngre än denna är troligen lamprofyrgångar som uppträder i västra
Värmland. En K-Ar-datering har givit 904 ±13 Ma (Wahlgren och Kähr 1977). Ävenguldförande kvartsgångar i västra Värmland är sannolikt av sen svekonorvegisk ålder,
950–900 Ma. Dessa guldförande kvartsgångar tillhör enligt Alm (2000), samma system av kvartsgångar som de som undersöks i detta arbete.
Stora-Le-Marstrandsbältet består av Stora-Le-Marstrandsgruppens gråvackor, somvanligtvis är förgnejsade och migmatitiserade, men på några ställen välbevarade med
primärstrukturer. De bildar ett sammanhängande nord-sydligt stråk från Göteborg via
Bohuslän, västra Dalsland och sydvästligaste Värmland in i Norge. Deras högsta ålder
är 1600 Ma. I gråvackorna finns lager av basaltiska och andesitiska vulkaniter, ibland5

med kuddlavastruktur. Ett flertal generationer djup- och gångbergarter genomsätter
Stora-Le-Marstrandsgruppen. De har intruderat både under den gotiska orogenesenoch under tiden mellan de gotiska och svekonorvegiska orogeneserna. Under skedet
efter den svekonorvegiska orogenesen intruderade Bohusgraniten och ett antal pegmatiter, diabaser och porfyrgångar. Även en anortositförande norit intruderade under
detta tidsskede.

Figur 1. Geologisk karta över delar av den Sydvästskandinaviska provinsen. De svarta runda punkterna
motsvarar gångförekomster. B = Brustadgångarna, H = Harnäs, V = Värmskogsgångarna, D = Dalslandsgångarna. SFDZ = Svekonorvegiska frontzonen, PZ = Protoginzonen, MZ = Mylonitzonen, ØZ =Ørje-zonen, DBT = Dalsländska gränsförkastningen, SZ = Sillerudszonen, GZ = Göta-älvzonen.
Omritad efter Alm (2000).

Bohusgraniten bildar ett större sammanhängande massiv från Lysekil i söder tillnorska gränsen och in i Norge. Den är enhetlig till sin kemiska och mineralogiska
sammansättning och är oftast rödgrå eller gråröd. Den är även massformig och har

6brutits till gatsten, kantsten och ornamentsten. Den innehåller förhållandevis mycketuran och torium, 13 resp. 50 ppm, och är daterad till 920 Ma (Eliasson och Schöberg
1991).

3 Gångmineraliseringar i den sydvästskandinaviska provinsen
Svekonorvegiska polymetalliska kvartsgångar förekommer främst i den nordöstra delen av den sydvästskandinaviska provinsen. De förekommer inom ett brett nordsydligt
bälte som kallas Mjøsa-Vänernbältet och som sträcker sig från trakten av Eidsvoll ochsjön Mjøsa i Norge, i och kring Mylonitzonen och ner på västra sidan om Vänern, ända till ca en mil sydväst om Trollhättan (Alm 2000). Ihlen m.fl. (1978) studerade särskilt de norska kvartsgångarna och drog slutsatsen att det fanns ett samband mellan denorska och de svenska mineraliseringarna. Enligt Alm (2000) var det första gången
detta samband påtalades och alla gångmineraliseringar från Mjøsa till Vänern beskrevs som hörande till en enda metallogenetisk provins. Utsträckningen av detta bälte
är nära parallell med utsträckningen av den svekonorvegiska provinsens östra gräns.
De flesta gångarna ligger i det västra gnejssegmentet (Idefjordenterrängen), men
längst i norr ligger de i områden påverkade av Mylonitzonen. På vissa ställen liggergångarna tätare, t.ex. i trakten av Eidsvoll, Norge, i trakten av Värmskog i Värmland,och kring sjön Ånimmen i Dalsland (se fig. 1).
Gångarna skär för det mesta över värdbergarternas struktur och är odeformerade eller visar tecken på upprepade rörelser längs gången under dess bildning, men det finnsockså gångar inom den bredare delen av Mylonitzonen vilka ligger konkordant med
omgivande berggrunds foliation. Man känner inte till den tidsmässiga och genetiska
relationen mellan diskordanta och konkordanta gångar (Nordenström 1881, Alm
2000).
Kvartsgångarnas ålder anses vara sent svekonorvegisk, ungefär 1,0 Ga (Alm 2000),
900–1000 Ma (Johansson 1984) eller 950–900 Ma (Th Lundqvist i Lindström m.fl.
2000). Enligt Alm och Sundblad (1994) fanns det då ingen litteraturuppgift om den
möjliga relationen mellan de stora svekonorvegiska tektoniska zonerna och de många
kvartsgångarna i Dalsland och Värmland. Dock nämner Ihlen m.fl. (1978) att malm-

7

bildningen i Eidsvolls guldgruvor troligen är associerad med anorogena blockrörelser
vilka skett efter den svekonorvegiska orogenesen.
Stein m.fl. (2000) visade att det inom samma gångsystem har skett upprepad bildning av sulfidmineral under ett stort tidsspann, då man i Harnäs guldförande kvartsgång och närliggande gångar i sydvästra Värmland med hjälp av 187Re-187Os-metodik
har daterat pyrit och kopparkis till 973 ±34 Ma och pyrit till 616 ±40 Ma. Man anser
inte att dessa mineraliseringstillfällen har att göra med Mylonitzonens bildande eller
Blomskogsgranitens intrusion. I stället härrör man gångbildningarna till upplyftning
av en regionalt förtjockad jordskorpa under tiden efter den svekonorvegiska orogenesen. Upplyftningen har lett till extensionsrörelser som brutit upp den spröda, kallareövre delen av jordskorpan. Man anser vidare att guldmineraliseringen vid Harnäs har
skett i samband med den senare uppsprickningen och sulfidbildningen kring 616 ±40
Ma, eftersom guldet är associerat med skjuvrörelser och förekommer i sprickfyllnader
i den äldre pyriten.

3.1 Tidigare arbeten gjorda på gångarna vid Vegerbol, Karlsbol och Södra
Gärdsjön
Lars Johan Igelström gjorde år 1851 en mineralogisk beskrivning över alla kända
gångförekomster i trakten av Värmskog (Igelström 1855). Många kemiska undersökningar på material från gångarna har gjorts under senare delen av 1800-talet (se under
Historik). Åke Johansson gjorde i början av 1980-talet geokemiska analyser av sidoberget i Vegerbol. Dessa prover togs från en borrkärna på båda sidor och på olika avstånd från gången. Han undersökte också sammansättningen av blyisotoper hos blyglans samt svavelisotopsammansättningen hos blyglans, zinkblände, kopparkis och
pyrit från Vegerbol, Karlsbol och Södra Gärdsjön, samt blyisotoper från sidoberget i
Vegerbol. Han har även gjort vätskeinneslutningsstudier på kvarts och zinkblände frånVegerbol (sammansättning och termometri) (Johansson 1984, 1985). Sambandet mellan zinkbländets sammansättning och färg på prover från Vegerbol-Karlsbol har också
undersökts, varvid Zn, Fe, Mn, Cd, Cu och S analyserats (Johansson 1983).

3.2 Värmskogsgångarna
Nordenström gjorde år 1881 en förteckning över de mer betydande malmgångarna i
Sverige och gick sedan närmare in på att beskriva de s.k. Värmskogsgångarna. Han
kunde då skilja ut fyra ”hufvudgångstreck” med olika karaktär. Dessa är:
8

1. Grindsbolstrecket, som omfattar gångarna vid Grindsbol, Borgebol och Hög.
2. Näs-Vegerbol-Karlsbolstrecket.
3. Gärdsjöstrecket som, förutom Gärdsjögångarna även kan omfatta
kopparmalmgången vid Rud i Glava.
4. Edanestrecket som endast innehåller en obetydlig silvermalmgång vid Edane.

Figur 2. Berggrundskarta över Värmskog med angränsande socknar. Från Nordenström 1881.

Grindsbolstreckets gångar är mer eller mindre kopparförande, med mineral som
kopparglans, bornit och kopparkis. Även pyrit förekommer ganska rikligt i Högs
malmgång. Gångarna vid Göksbol, Fjöle och Stömne, som alla ligger väster eller västnordväst om Grindsbol, för också koppar men är av en annan karaktär än gångarna i
Grindsbolsstrecket.
Näs-Vegerbol-Karlsbolstrecket utgörs av flera gruvor som troligen bildar ett mer eller mindre sammanhängande gångsystem från Näshöjden i nordväst till Degerbynäs isydost. Dess sammanlagda längd blir då omkring åtta kilometer. De för alla blyglans
och zinkblände, men kopparkis och pyrit förekommer också. Silverhalten i Vegerbolvar, enligt Igelström (1855), 125–300 gram per 100 kg blyglans.
Gärdsjöstreckets viktigaste gångar är de som brutits vid Södra Gärdsjön. De innehåller blyglans, ”aftonit” (tetraedrit), zinkblände och kopparkis. Även pyrit och hematit med flera mineral förekommer. Två gångsystem förekommer på ca 60 till 90 me-

9ters avstånd från varandra: ett sydligt som ansågs givande samt ett nordligt som inte
visade sig innehålla brytvärd malm. Ungefär 900 meter väster om gångarna vid Södra
Gärdsjön finns en mindre skärpning, Gubbrymningshagen, där det finns ett par gångar
som påminner om de förra. Gångarna vid Gubbrymningshagen är dock oansenliga.
Även vid Rud förekommer en kopparmalmgång som möjligen har samband med
Gärdsjöstrecket. Den innehåller bland annat bornit, kopparglans, kopparkis och
blyglans.
Edanestrecket består av en enda oansenlig malmgång som för blyglans. Den liknar
dock de övriga gångstrecken på grund av sin blandning av kvarts och ”serpentin”(sericit).

4 Historik
I 1807 års ”Bergmästare-relationer” står omnämnt att man året innan, alltså 1806, harpå hemmanet Södra Gärdsjöns utmark upptagit en ”blymalmanledning, som visar sig
vara af betydenhet”. I samma relationer står vidare att ännu en malmanledning, förande silverhaltig blyglans, börjat tillgodogöras vid Vegerbol år 1808, samt att brytningen fortgick utan avbrott vid dessa båda gruvor fram till år 1816, då arbetet upphörde.
Orsaken till att arbetet upphört var ”dels i följd av bristande kunskap om silfrets utbringande ur malmerna och deraf härledda dåliga smältningsresultat, dels i anledningderaf, att Vegerbols grufvor började blifva mindre gifvande”. Efter 1816 gjordes inget
arbete på gruvorna i trakten förutom en mindre brytning vid Grindsbol år 1835
(Nordenström 1881).
År 1845 inmutades Vegerbols gruvor igen, och arbetet återupptogs. P. I . Warberg(1853) skriver att där ”fanns blott en ödelagd skärpning, som för 40 à 50 år tillbaka
varit arbetad. Malmfyndigheten upptäcktes straxt i den från nämnda skärpning sydost
och nordvest löpande malmgången, som inmutades, och hvari flera utmål söktes ocherhölls”. Han skriver vidare att ”samma år, som Wegerbohls malmanledning, inmutades en lika gammal skärpning på hemmanet Södra Gerdtsjö mark”. Fyndigheten vid
Karlsbol är inte nämnd med namn av Warberg, men han skriver i samband med brytningen av Vegerbols gruvor att man också inmutat och arbetat på Näshöjden nordväst
om Vegerbol, samt ”likaså i sydostlig riktning på några 100 famnars afstånd är tvenne

10skärpningar ett stycke från hvarandra neddrifne”. Detta stämmer väl med läget för
Karlsbol. Intressant att notera är att L. Svanberg (1847) nämner att under åren 1844till 1845 inmutades i Sverige inte mindre än 983 blyglansanledningar.
Nordenström (1881) nämner inte heller något årtal för brytningen vid Karlsbol, men
han skriver att arbetet vid Vegerbols gruvor återupptogs år 1845 och vid Södra Gärdsjön år 1846. Han nämner också att ”dessa och flera andra grufvor i denna trakt hafva
derefter blifvit arbetade, ehuru alls icke kontinuerligt, till år 1870, med hvilket all
grufdrift härstädes upphörde”.
Som mest arbetade vid alla gruvor i trakten 100 gruvkarlar och smältare och 50
skrädare. Detta var åren 1847 och 1848. Sedan sjönk antalet arbetare år efter år och
var 1852 nere i 40 gruvkarlar och smältare och 20 skrädare. Våren 1852 inställdes allt
arbete i Vegerbols gruvor eftersom det var svårt att smälta den kvartsrika malmen
med lönsamhet (Warberg 1853).
År 1933 utförde Felix R. Tegengren på uppdrag av Bolidens Gruv AB provtagningav varphögar och malmanledningar runt om i Sverige. Det var framför allt ädelmetaller man var ute efter. Ett generalprov togs från varpen vid Vegerbol som innehöll 1,57
% bly, 65 gram per ton Ag och 0,4 gram per ton Au. Enligt Tegengren skulle rågods
från Vegerbol med en zinkhalt på 7–8 % ha hållit en guldhalt på 6 gram per ton(Tegengren 1933).
Stora Kopparbergs Bergslags AB borrade ett diamantborrhål på 160 meter i Vegerbol år 1971. Inga analysdata är kända från denna borrning (Flood 1978). Senare under
1970- början av 1980-talet bedrevs prospekteringsarbeten vid Vegerbols, Karlsbols
och Södra Gärdsjöns gruvor. Det var Sveriges geologiska undersökning (SGU) som
på uppdrag av Nämnden för statens gruvegendom (NSG) utförde berggrundsgeologisk
kartering, blockletning, varpprovtagning, grävningsarbeten, geokemisk provtagning,
geofysiska mätningar och diamantbergborrning kring gruvorna. De geokemiska provtagningarna visade att flera mineraliserade gångar skulle kunna gå att prospektera
fram mellan eller parallellt med de redan kända. Annars visade borrningsresultaten
inga då särskilt intressanta resultat, utom att man borrat genom en glimmerrik kvartsgång med förhöjda halter av bly och zink på 140 meters djup i Södra Gärdsjön. Det
kunde tyda på att mineraliseringen har en viss utsträckning mot djupet och att denborde undersökas ytterligare längs sin utsträckning söderut (Hammergren 1979 a ochb, Petersson 1981 och 1982).

11

4.1 Vegerbol
Vid Vegerbol fanns, enligt Nordenström (1881), sex gruvor upptagna på ett 285 meterlångt avsnitt av kvartsgången. De kallades Iliægruvan, Askenstedtsgruvan, Smedjegruvan, Fyndigheten, Trädgårdsgruvan och Stollgången. Alla utom de två förstnämnda av dessa gruvor har varit sammanbrutna med varandra. Dessa gruvor ska enligt
Tegengren (1924) ha varit rikligast givande av alla Näs-Vegerbol-Karlsbol-streckets
gruvor.

Figur 3. Kartskiss över Vegerbols och Karlsbols gruvområden. Karlsbols gruvor är inte uppdelade för
varje gruvhål.

Smedjegruvan var den gruva som bröts till det största djupet, mer än 60 m, men
malmen var däremot sällan bredare än 1–2 cm, oftast förekom den endast i form av
insprängda korn (Tegengren 1924). I Fyndighetsgruvan påträffades enligt Warberg(1853) en helren malmklump på ca 60 skålpunds vikt, alltså 25,5 kg. Enligt Nordenström (1881) påträffades i samma gruva en blyglanslins av 0,3 meters mäktighet och
av en sådan utsträckning att av den erhölls ”flere hundrade skeppund malm”. Ett skeppund motsvarar ca 170 kg. Även i Iliægruvan ska en blyglanslins ha brutits av nästan
samma mäktighet.
Malmen utgjordes mest av silverhaltig blyglans. Den sades ha hållit 1250–3000
gram silver per ton och uppträtt dels spridd, dels samlad i smärre ådror eller körtlar.
Den malmförande kvartsens största bredd var 1,8 meter (Tegengren 1924). Enligt
Warberg (1853) var blyglansens silverhalt i Vegerbol mycket olika och varierade
mellan 1 och 20 lod per centner, det betyder mellan 309,6 och 6192 gram silver per

12

ton. Ytterligare siffror på silverhalt ger Svanberg (1846) där han menade att den renare blyglansen höll mellan 2 85 och 9 lod silver på varje centner malm. Igelström(1855) menade att malmens silverhalt varierade mellan 4 och 10 lod per centner. Den
zinkbländeblandade malmen var fattigare på silver.

Figur 4. Vykort föreställande gruvförvaltarebostaden vid Vegerbols silvergruvor. Byggnaden uppfördes
på 1840-talet och revs under 1920-talet. Foto: Ernst Kullander, Värmskog. Vykort ur Jörgen Langhofs
gruvhistoriska samlingar, Göksby, Tobo.

4.2 Karlsbol
Karlsbols gruvor är en naturlig fortsättning på Vegerbols gruvor mot sydost. År 1847
nämner Svanberg att gången vid Karlsbol endast var obetydligt bearbetad, men att denverkade vara en fortsättning på gången vid Vegerbol. Enligt Igelström var gången omkring år 1851 endast 7 famnar lång och 1 famn bred. Det ska också finnas en parallellgång vid Karlsbol som är nästan ofyndig (Igelström 1855). Den största gruvan heter
Stora Karlsbolsgruvan (fig. 10) och har brutits till ett djup av 30 meter. Kvartsen ska
här ha varit fattigare på blyglans än vid Vegerbol. Svavelkis, fjällig järnglans och tät
röd hematit ska däremot ha förekommit rikligt (Nordenström 1881).
I Falu Bergsskolas Provbok för åren 1865 till 1868 finns zinkblände från bådeKarlsbol och Vegerbol med bland de analyserade proverna. Denna typ av zinkblände
kallades för ”hultbomit” (Eggertz 1869). Namnet hultbomit har inte återfunnits pånågot annat ställe i litteraturen men det förekommer på någon av Naturhistoriska riks13

museets stuffetiketter. Hultbomit förekommer även i Näshöjden samt i Södra Gärdsjön. År 1870 analyserade Igelström zinkblände från Karlsbol och fann att det innehöll metallen kadmium (Igelström 1871). Det var första gången kadmium påträffats i
zinkblände från Sverige.

4.3 Södra Gärdsjön
Vid Södra Gärdsjön fanns, liksom vid Vegerbol, endast en skärpning när den åter inmutades år 1845. Ungefär 180 meter sydost om denna skärpning fann man en ny
malmanledning som bearbetades. Den fick namnet Morgonrodnaden och drevs till ett
djup av 70 famnar (ca 125 meter) enligt Warberg (1853). Enligt Nordenström (1881)
däremot, drevs den till ett djup av 60 meter och 45 meter i gruvans längsriktning. Den
brytvärda delen av gången ska ha varit 1 meter mäktig.
De övriga gruvorna i Södra Gärdsjön kallades Smedjegruvan (fig. 12), Hampgruvan
och Parallellen. Enligt Warberg ska både Hampgruvan och Parallellen ha varit
parallellgångar till den stora huvudgången. Det ska också ha funnits en sju meter långtvärort från Morgonrodnadsgruvans liggvägg till en malmparallell som var ungefär
hälften så mäktig som huvudgången. Även denna sidomalm ansågs brytvärd ocharbetades med sänknings- och takarbeten (Nordenström 1881).

Figur 5. Kartskiss över gruvområdet vid Södra Gärdsjön.

År 1847 undersökte L. Svanberg ett mineral från Södra Gärdsjön som han fann avvikande från alla andra då kända mineral. Han kallade detta nya mineral för aphthonit,

14

som betyder riklig, och syftade då på dess silverhalt. Silverhalten i ren stuff aftonit angavs till 99 lod per centner, och i enstaka fall uppmättes ända upp till 118 lod silver
per centner ren stuffmalm (Svanberg 1847). Detta motsvarar 30650,4 respektive
36532,8 gram silver per ton, alltså ungefär 3,07 och ända upp till 3,65 procent silver.
År 1851 vid ”de skandinaviske naturforskarnes sjette möte” i Stockholm, framförde
L. I. (Lars Johan) Igelström en mineralogisk beskrivning över bland annat gångarna
vid Södra Gärdsjön. Han skriver att ”icke på något ställe i Sverige brytes en sådan
silfvermalm som vid Gärdsjön – jag menar aftonitmalmen – och jag skulle tro, att
knappast någonstädes i fäderneslandet sådane gångförhållanden förete sig som vid
Gärdsjön” (Igelström 1855).

Figur 6. Lars Johan Igelström, en udda personlighet med ett brett intresse för gruvbrytning, geologi och mineralogi. Fotot visar
Igelström under den senare delen av 1870-talet(Langhof 1999). Foto från Jernkontorets porträttsamling.

Under de närmaste åren diskuterades aftonitens kemiska sammansättning av kemister och mineraloger i Sverige och Tyskland. Petersen (1870) jämförde den med andra
antimon- och arsenikmineral. Den av Svanberg analyserade kemiska sammansättningen betraktades av Berzelius (1848) som 7RS, Sb2S3, (R=Cu, Zn...) till vilken ävenPeltzer (1863) anslöt sig (Petersen 1870).
Ytterligare analyser utfördes av L. F. Nilsson (1877) och han konstaterade att mineralet var en normal tetraedrit. Denna tetraedrit förekom ganska rikligt vid Södra Gärdsjön en tid efter mineralets upptäckt. Den betraktades som en ovanligt rik silver- och
15kopparmalm. Men tillgången minskade snart och gruvdriften måste inställas (Nilsson
1877, Flink 1910).

Figur 7. Etikett från ett av
Riksmuseetsprover

från

Södra

Gärdsjön,

prov

68:0551.

Textenlyder:

Aphtonit från Södra Gärdsjö
grufva i Wermskogs socken
af Carlstads län. Lemnad af
C. J. Boévie.

Figur 8. Vänstra bilden visar etiketten från Riksmuseets prov g02443. Texten lyder: Genomskinligt
Zinkblende, Gärdsjö grufvor (Morgonrodnadsgrufvan) i Wermskogs Socken uti Wermland. Högra
bilden visar etiketten för Riksmuseets prov 060509 W. Texten lyder: Wegeboda nya blyanledning
1845.

16

Figur 9. Aktiebrev rörande ”Grufaktiebolaget Aphtonit” från 1908 och ”Aktiebolaget Wermskogs
Zinkgruvor” från 1918. Från Jörgen Langhofs gruvhistoriska samlingar, Göksby, Tobo.

5 Lokalgeologi
5.1 Vegerbol och Karlsbol
Gruvgångarna vid Vegerbol ligger i en rad efter varandra och når en total längd av
285 meter, med en högsta bredd på tre meter (Lundegårdh 1995 och Tegengren 1924).
GPS-uppmätta koordinater vid den västra och den östra änden av Vegerbolsgångarna
är 381393 6595606 och 381650 6595488 i koordinatsystemet Sweref 99TM. Gångarnas strykning och stupning är 280°/80° enligt högerhandsregeln. Gångarna skär värdbergarternas foliation. Sidobergets foliation är i Vegerbol uppmätt till 150°/30°.
Gångmaterialet består i huvudsak av kvarts med en mindre mängd kalcit närvarande.
Siderit är noterat i litteraturen (Petersson 1982, Johansson 1985). Gångarna vid Karlsbol är sannolikt en naturlig fortsättning på Vegerbolsgångarna mot sydost. Koordinater för Karlsbol är västerut 382092 6595322 och österut 382193 6595282. Strykningen i den västligaste delen av Karlsbol uppmättes till 290 grader och gruvhålets

17

stupning är brant. Det största gruvhålet (österut) i Karlsbol stryker 285°/90°. Sidobergets foliation är i Karlsbol uppmätt till 275°/70° och 270°/30°.
Bergarten i omgivningarna består av grå tillrödgrå, bandade, fint medelkorniga granodioritiska till granitiska gnejser. Även amfibolit och tonalit förekommer. I borrprotokollöver borrningarna som gjordes 1980 finner
man att det även förekommer röd granit,
pegmatit, aplit samt epidotomvandlade bergarter (Petersson 1982). Protolitålder på en
kvartsdioritisk gnejs i Grums nära Värmskogstrakten är 1643+47-29 Ma (Lindh och
Schöberg 1987).

Figur 10. Stora Karlsbolsgruvan. Vy mot nordväst.

5.2 Södra Gärdsjön
Gruvhålen vid Södra Gärdsjön stryker VNV till NV. De omges av samma typ av grå
till rödaktiga bandade gnejs som vid Vegerbol-Karlsbol. Foliationen uppmättes vid
Morgonrodnadsgruvan till 173°/29° och lineationen vid densamma till 236°/22° i enrödgrå intermediär glimmerrik hornbländeförande gnejsig granitoid. Amfibolit förekommer även vid södra Gärdsjön. Ytterligare bergarter som förekommer enligt borrprotokoll är aplitgranit, röd massformig granit, pegmatit, diorit och epidotomvandladgnejs (Petersson 1981). En sericitiserad blekt grönaktig omvandlingsbergart förekommer allmänt i varphögarna och är omnämnd i litteraturen som ”serpentin” eller”sericit-epidot”, men som hellre borde kallas kvarts-sericitbergart (Johansson 1985).
Den kan även observeras i fast klyft.

18

5 km

Figur 11. Berggrundskarta över Värmskogsområdet, utsnitt av SGU, serie Ba nr 45 (1992), med utvaldadelar av legenden. © Sveriges geologiska undersökning.

19

6 Metoder
6.1 Insamling av prover
Fältinsamling gjordes vid alla tre aktuella förekomster. Från varphögarna samladessulfidmineraliserade prover samt prover med tydlig textur och från sidoberget samlades bergartsprover. Bergartsprover togs även i någon mån från varphögar. Dessa
prover undantogs senare eftersom fokus legat på malmproverna. Den största andelen
av de prover som undersökts kommer från Naturhistoriska riksmuseets (NRM) samlingar, många av dem insamlade medan gruvdriften ännu pågick. Ytterligare sulfidmineraliserade prover har erhållits från Per Nystens samling.

6.2 Provpreparering
Av de insamlade proverna har vissa valts ut för mikroskopering. Dessa har sågats till
lämplig storlek och sedan slipats och polerats för polarisationsmikroskopi med planpolariserat reflekterat ljus (malmmikroskopi). Slipningen utfördes på glasplatta med
kiselkarbidpulver i fyra olika grovlekar: 180, 320, 800 och 1200 mesh. De lägre talen
avser grövre kornstorlekar. Proverna slipades för hand, med något vatten som binderslippulvret. Efter slipningen poleras proverna med diamantpasta eller diamantsuspension mot en platta som är klädd med en särskild polerduk. Detta kan ske helt för handeller vid en maskin som roterar plattan. Diamanterna har storlekarna 6, 3 och 1 µm.
Vid slipning och polering går man från grövre kornstorlekar mot allt finare. När poleringen är klar ska man ha en spegelblank och helst repfri yta på de opaka sulfidmineralen.

6.3 Mikroskopering i planpolariserat ljus
Mikroskoperingen har utförts vid ett Nikon ECLIPSE LV100POL polarisationsmikroskop med roterande provbord. Det är utrustat med 10 x okular och 5, 10, 20 och 50 x
objektiv vilket ger en högsta förstoringsgrad på 500 gånger. Ett andra nästan identiskt
mikroskop användes också, vilket förutom ovanstående objektiv även är utrustat med
ett 2,5 x objektiv. Mikroskopen är försedda med polarisatorer som ger planpolariserat
ljus på provet, samt analysatorer där det ljus som reflekteras från provet passerar ett
polarisationsfilter med upp till 90 grader vinkel mot den tillåtna vibrationsriktningenfrån den första polarisatorn. Detta gör att effekter som är beroende av mineralens kris-

20

tallstruktur kan studeras. För att få vitt ljus används ett blåfilter. Endast påfallande,
reflekterat ljus (malmmikroskopi) har använts vid detta arbete. Egenskaper som studeras är bland annat färg, reflektans (hur många procent av det infallande ljuset som
reflekteras av mineralet), bireflektion eller reflektionspleokroism (färg- eller reflektansförändringar när man roterar provet i planpolariserat ljus), anisotropi och dess färger där det förekommer (förändringar i färg när man roterar provet under korsade polarisatorer), inre reflexer i förekommande fall, inbördes hårdhetsrelationer mellan mineralen (relief), samt om mineralet i fråga är lätt eller svårt att polera till en fin yta.
Man studerar även mineralens texturer, hur de sitter i förhållande till varandra och hurderas kristallformer är utvecklade. Vilka mineral som förekommer tillsammans (associationer) och om möjligt i vilken ordningsföljd de har kristalliserat (paragenetisk sekvens) studeras också.

6.4 EDS- och WDS-analyser
Vissa av proverna har analyserats med energidispersiv röntgenspektroskopi (EDS).
Detta gjordes dels vid CEMPEG (Centrum för experimentell mineralogi, petrologi &geokemi), Geocentrum, Uppsala universitet och vid Laboratorium för strukturanalys,
Biologiska institutionen, Uppsala universitet. Vissa prover har analyserats med våglängdsdispersiv röntgenspektroskopi (WDS).
CEMPEG är utrustat med en fältemissionselektronmikrosond, Jeol JXA-8530F
HyperProbe utrustad med fyra kristallspektrometrar (WDS), sekundärelektrondetektor(SE) och en detektor för tillbakaspridda (back scattered) sekundära elektroner (BSE).
Vidare är den utrustad med en detektor för energidispersiv röntgenanalys (EDS).
Laboratorium för strukturanalys är utrustat med ett Zeiss Supra 35-VP fältemissions-SEM (svepelektronmikroskop) från Carl Zeiss SMT, Oberkochen, Tyskland. På
detta mikroskop finns en STEM fältdetektor för transmissionsmikroskopi, en VPSEdetektor för lågvakuumförhållanden, en Robinson BSD för tillbakaspridda (back scattered) sekundära elektroner samt en EDAX Apex 4 EDS-detektor för röntgenanalysfrån Ametekh, Mahwah i USA. De analyser som är utförda med EDS vid CEMPEG
benämns EDS 1 under detta arbete, och de EDS-analyser som är utförda vid Laboratorium för strukturanalys benämns EDS 2 för att skilja dem åt. Accelerationsspänningen för EDS 1 och WDS var 15 kV och för EDS 2 var den 20 kV.

21

6.5 Elektromagnetisk mätning i VLF-bandet
En elektromagnetisk mätning utfördes i VLF-bandet (Very Low Frequency). Det förekommer på olika ställen på jorden 11 stycken starka radiosändare som sänder inom
frekvensområdet 15-25 kHz. Deras uppgift är till exempel att kommunicera med ubåtar. Denna elektromagnetiska strålning propagerar sfäriskt från sändaren, men på
tillräckligt stort avstånd från sändaren går den att betrakta som en plan vågfront. Vågfronten inducerar ett sekundärfält i elektriskt ledande objekt. Med mätmetoden registreras variationer i sekundärfältet så att elektriskt ledande kroppar i marken kan identifieras, till exempel en vertikalt stående skivformig malmgång. Även vattenfyllda
sprickor är elektriska ledare i detta sammanhang. Den skivformiga ledande kroppen
ska helst ligga i radiell riktning från en aktiv VLF-sändare, och mätningen utförs i tangentiell riktning parallellt med vågfronten men vinkelrätt mot den förmodade elektriska ledaren. VLF-metoden kräver endast en radiomottagare för rätt frekvens och
därför är fältutrustningen enkel att bära med sig. Instrumentet som använts heter
WADI från ABEM (AB Elektrisk Malmletning). Denna undersökning är gjord i samarbete med Lutz Kübler från SGU och ingår även i den ordinarie berggrundskarteringen av detta område.
VLF-mätningen utfördes som flera profiler tvärs över strykningsriktningen mellan
Vegerbol och Karlsbol. En av dessa profiler redovisas i detta arbete.

Figur 12. Smedjegruvan, Södra Gärdsjön. Vy mot nordväst.

22Tabell 1. Prover från riksmuseet samt bakgrundsinformation där sådan förekommer.
Kortkod(NRM)
g04202

Gruva

Noterat från etiketten

Bakgrundsinformation

SG

Gärdsjön

080509 G

SG

GärdsjönGåva av Herr Ljungqvist

68:0551

SG

g21106

SGGåva av C[arl] J[ohan] Boévie (1824-1892)
ingenjör och bokhållare
Lars Johan Igelström

58:0353SG

g02443

SG

090241 G

SG

080559 GSG

S. Gärdsjö gruva, C. J.
Boévie 1868
Gärdsjö silvergruva,
Igelström
Gärdsjön, fr. Igelström
1858
Morgonrodnadsgruvan,
Gärdsjön
Gärdsjön, ”Aftonit”, herr
Ljungkvist
Gärdsjön

51:0094

SG

Lars Johan Igelström 1851

80:0716SG

Gärdsjö silvergruva,
Igelström 1851
S. Gärdsjön

090242 GSG

920181 A

SG

920181 B

SG

g32204SG

g10104SG

060509 W

V

LK6986V

Zonerad sideritgång,Gärdsjön
Wegeboda nya
blyanledning 1845
Wageboda

LK1045

V

Vegerbol

330794

V

VegerbolLars Johan Igelström 1858
Lars Johan IgelströmGåva av Herr LjungqvistGåva av Herr Ljungqvist

Gärdsjön, ”Aftonit”,
Ljungkvist 1909
Blyglans och aftonit,
Hampgruvan, Gärdsjöfältet
Blyglans och aftonit,
Hampgruvan, Gärdsjöfältet
Gärdsjön, Igelström?

Ur Isac Gustaf Classons mineralsamling; Gåvatill NRM 1880 av änkan Charlotta Clason (föddLorichs). Isaac Gustaf Clason (1808-1880),
övermasmästare och bruksägare (Furudal) i
Dalarna, senare även direktör vid Jernkontoret.
Se Öfversigt af Kongl. Vetenskaps Akademiens
Förhandlingar 38 (1881), No. 7, s. 37.
Gåva av Herr Ljungqvist
Ur KTH's äldre mineralsamling
Ur KTH's äldre mineralsamling

Lars Johan Igelström"Vegeboda nya blyanledning"”Nytt brott 1846. malm[?] efter uppgift 150 alnarlång 2-3 alnar bred, i quartz - håller 13 lod perCentner”
Ur Axel Hambergs mineralsamling - har tidigare
tillhört Lars Johan Igelström, som även samlat inprovet23

Tabell 2. Kort beskrivning av alla undersökta prover. SG = Södra Gärdsjön, V = Vegerbol, K =Karlsbol.
Kortkod
Gruva
Beskrivningg04202

SGBandad zinkblände med kvarts och pyrit, något blyglans och kopparkis

080509 G

SG

Finkristallin blyglans, kompakt

68:0551

SG

Kompakt tetraedrit och något kopparkis med kvarts på ena kanten

g21106

SG

Spridda kopparkisstänk och pyrit i kvarts och karbonat

58:0353

SG

Kompakt tetraedrit, kopparkis, något kvarts och blyglans

g02443SG

Grönaktigt järnfattigt zinkblände, mycket grovkristallint

090241 G

SG

Tetraedrit, blyglans, kopparkis, semimassiv med kvarts

080559 G

SG

Grovkristallin blyglans, kompakt, samt något kvarts

51:0094

SG

Breccierad kopparkis och kvarts plus karbonat

80:0716

SG

Tetraedrit och något kopparkis i kvarts och karbonat

090242 GSG

Kompakt tetraedrit, zinkblände (grönaktigt järnfattigt) och blyglans

920181 A

SG

Blekt zinkblände, grovkristallint, med kvarts och i denna blyglans och tetraedrit

920181 B

SG

Mest hematit, semimassiv, ”ofitisk”, i karbonat

g32204SG

g10104SG

060509 W

V

Breccierad kvarts och hematitbeströdd karbonat, kopparkis och pyrit spritt iprovetKnytnävsstort block av grönaktig omvandlingsbergart med en 2,5 till 3,5 cm
bred siderit-/ankeritgång och centralt i denna ca 0,5 cm kopparkis.
Kompakt finkornig blyglans

LK6986V

Grovkristallin kompakt blyglans och kvartskristaller

LK1045

V

330794

V

PNSG2

SG

Kompakt kopparkis med enstakta kvartskorn samt något hålrum med
malakitfärgning och något hematit
Zinkblände, grönaktigt, järnfattigt, grovkristallint, gränsande mot kvarts och
sericit
Kvarts med rikliga körtlar av zinkblände, kopparkis, blyglans och pyrit

PNSG4

SG

Kvarts med spridda kopparkiskorn

PNSG8

SG

Kvarts med strödda fält och korn av zinkblände, kopparkis, blyglans samt pyrit.

PNSG9

SG

Blyglans med rundade inneslutningar av kvarts och zinkblände, även pyrit

SG1

SG

Kvarts med körtlar av kopparkis samt något pyrit, även karbonat

SG2

SG

Kvarts med rödaktig karbonatrand och större kopparkiskörtlar samt pyrit

V1

V

Blyglans med mängder av kvartsfragment, även ett fält med zinkblände

V2

V

V3

V

Kvarts med större fält av mörkt zinkblände och blyglans samt något kopparkis
och pyrit
Kvarts med spridda euhedrala pyritkorn samt något zinkblände

V4

V

PNK1

K

Hälften kvarts och hälften blyglans med oregelbunden gräns samt något pyrit
och kopparkis
Kompakt malm med drygt hälften zinkblände, samt blyglans och pyrit

K1

K

Kvarts med spridda korn av pyrit, zinkblände, kopparkis och blyglans

K2

K

Kvarts med blyglanskörtel i centrum

K3

K

Kompakt blyglans samt något kvarts och pyrit

K4

K

Kvarts med jämnstora, jämnt spridda korn av pyrit och blyglans

24

7 Resultat
7.1 Mineralogisk undersökning
Den mineralogiska undersökningen baseras huvudsakligen på polarisationsmikroskopi i reflekterat ljus kompletterat med EDS- och mikrosondanalyser och presenteras mineral för mineral samt i tabellform. Presentationen av mineral är systematiserad efter Strunz och Nickel(2001) och i tabellen är mineralen sorterade i alfabetisk ordning. I bildtexterna betyder IIN att
bilden är fotograferad i planpolariserat ljus med parallella polarisatorer. XN betyder att polarisatorerna är korsade. Formler beräknade från WDS-analyser presenteras med två decimalers
noggrannhet. Ibland presenteras även EDS-baserade formler med två decimaler. Detta är
dock endast av avrundningstekniska skäl. EDS-metoden är, på grund av energitopparnas
bredd, mindre exakt än WDS-metoden. EDS-analyserna normaliseras alltid till 100 %, ävenom något grundämne saknas. Detta är också en källa till fel i analysen.
Silver Ag, gyldiskt silver (Ag, Au)
Silver utan guldhalt har hittats i Södra Gärdsjön i prov g10104 där det sitter som anhedrala,ca 6 till 20 µm stora korn i nära anslutning till bland annat polybasit, pyrargyrit och silveranlöpt kopparkis. Alla dessa silverrika mineral förekommer som spridda korn i tunna sekundära ådror, 10 till 30 µm breda, troligen bestående av kalcit. Ådrorna sitter i sin tur i ganska
grovkristallin siderit. Gyldiskt silver har hittats både i Vegerbol (prov LK1045, Ag88Au12)
B

B

B

B

och i Södra Gärdsjön (prov 58:0353, Ag52-54Au48-46). I prov LK1045 sitter silvret som ett ca
B

B

B

B

40 µm långt fackverksliknande aggregat i anslutning till kopparkis och zinkblände och nära
hematit, guld och siegenit. Det finns även gyldiskt silver i vissa partier av inhomogena guldkorn. I prov 58:0353 sitter det gyldiska silvret sparsamt som cirka 7 till 15 µm stora anhedrala korn i massiv tetraedrit.
Guld (Au, Ag), ”elektrum”
Guld med varierande silverhalt har hittats i tre prov från Vegerbol men inte i något prov frånKarlsbol eller Södra Gärdsjön. Det sitter dels som flera aggregat, det längsta ca 80 µm långt,inneslutna i hematitkristaller i ett prov bestående av massiv kopparkis (LK1045, Au75Ag25).
B

B

B

B

Hematiten är ibland euhedral mot guldet, ibland är kontakterna rundade. Guldet är inte homogent utan övergår fläckvis i gyldiskt silver. Dels finns guld som ett ca 8 µm runt korn mitt ikvarts i prov V4 (Au74-76Ag26-24). I prov V2 sitter ett par guldkorn i pyrit som anhedrala inneB

B

B

B

25

slutningar tillsammans med blyglans. De är ca 10 µm i diameter. En av analyserna gav silveroch kopparhaltigt guld i prov LK1045 (Au73Ag25Cu2).
B

B

B

B

a

B

B

b

Figur 13. a) Prov V4 från Vegerbol, guldkorn i kvarts. Skalans längd 50 µm, 50 x objektiv, IIN. b) SEM-bild av
guldkorn i kvarts, samma som bild a). EDS-analys gav att det är elektrum med 61,2-63,8 atom-% Au och 36,2
till 38,8 atom-% Ag. Skalans längd 1 µm.
Fig. 14. Guld (gult med hög reflektans) i hematit (blågrått). Gulbrunt mineral med lägre reflektans
är kopparkis. Prov LK1045 frånVegerbol. Bildbredd 0,550 mm,
IIN.

Bornit Cu5FeS4
B

B

B

B

Bornit har hittats i ett prov (090241 G) från Södra Gärdsjön. Där sitter borniten både som små
upp till 20 µm långa inneslutningar i kvarts och som ett större oregelbundet korn, ca 0,5 mm idiameter, tillsammans med tetraedrit och blyglans. Detta större korn visar avblandningstexturer där kopparkis förekommer som lameller i vissa kristallografiska riktningar.
Denna typ av avblandningstextur är mycket vanlig hos bornit. Bornit är tidigare rapporteradfrån Södra Gärdsjön enligt Johansson (1985).

26

a

b

Figur 15. Prov 090241 G från Södra Gärdsjön. Bornit (brunt) tillsammans med tetraedrit (grått) och blyglans(vitaktigt), IIN, a) 20 x objektiv, bildbredd 1,375 mm. b) samma korn som a, 50 x objektiv, bildbredd 0,550 mm.

Jalpait Ag3CuS2
B

B

B

B

Under svepelektronmikroskopering av prov 58:0353 från Södra Gärdsjön analyserades ett
litet ljust korn. Det visade sig innehålla silver, koppar och svavel med proportioner som stämmer väl för mineralet jalpait. EDS-analysen gav formeln Ag3,1Cu1,1S2 när man normaliserar
B

B

B

B

B

B

mot två svavel. Jalpaiten är sammanväxt med blyglans och sitter troligen i kopparkis. Homogen jalpait utan inblandning av akantit eller mckinstryit bildas vid temperaturer under 117 °C(Grybeck och Finney 1968).

Figur 16. Prov 58:0353 frånSödra Gärdsjön. SEM-bild av
en sammanväxning bestående
av blyglans (gn) och jalpait (j).

j

Den sitter troligen i kopparkis

gn(cp?). Det svarta i bilden är engrop i provet.

cp?

27

Hessit Ag2Te
B

B

I prov LK1045 från Vegerbol påvisades hessit med hjälp av EDS. Hessiten sitter som flera 10
till 20 µm anhedrala korn i kanten av ett något större matiliditkorn, som i sin tur sitter i kopparkis. Både hessit och matildit är selenhaltiga. Om man antar att Te, S och Se är utbytbara
med varandra och låter summan av Te, S och Se vara lika med 1 blir formeln
Ag1,87(Te0,88S0,07Se0,05)Σ1.
B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

Kubisk högtemperaturmodifikation av hessit övergår till monoklin struktur vid 155 °C. Den
kubiska strukturen visar sig i form av lamellära inversionstvillingar under korsade polarisatorer. Om tvillingarna observeras är detta ett tecken på att mineralet bildats vid temperatureröver 155 °C. Detta är vanligen fallet (Ramdohr 1980). Denna typ av inversionstvillingar har
inte observerats i detta arbete men det är inte omöjligt att de förekommer.
Aguilarit Ag4SeS
B

B

Ett mineral vars formel stämmer ganska bra in på en tellursubstituerad aguilarit hittades iprov LK1045 från Vegerbol. Det sitter i en avlång inneslutning i kopparkis. Ena halvan består
av aguilarit och andra halvan av selenhaltig matildit. Inneslutningen är ca 5 x 25 µm stor. Genom att sätta summan Se + S + Te = 2 får man följande formel: Ag4,26(Se0,80S0,80Te0,40)Σ2.
B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

Cervelleit Ag4TeS
B

B

I prov LK1045 från Vegerbol påvisades även ett mineral som till sammansättningen stämmer
med en selensubstituerad cervelleit. Formeln blir Ag4,09(Te1,02S0,58Se0,40)Σ2 när man låter sumB

B

B

B

B

B

B

B

B

B

man av Te, S och Se vara lika med 2. Kornet har lokaliserats med SEM, är minst 10 µm stortoch har oregelbunden form. Det sitter troligtvis i kopparkis men det framgår inte med säkerhet.
Covellin CuSCovellin förekommer sparsamt i prover från alla tre förekomster och uppträder då oftast som
ersättning av blyglans nära intill kopparkis. Det förekommer även omvandling av kopparkis
till covellin. Blyglans ersätts ofta vid korngränser, kopparkis kan omvandlas mitt i kornet.

28

Figur 17. Covellin (blått, märkt cv) till-

cp
qz

sammans med bland annat pyrit (nästan
vitt, märkt py), kopparkis (gult, märktcp) och kvarts (mörkgrått, märkt qz).

cv

Prov K1 från Karlsbol. 20 x objektiv,
IIN.

py

Zinkblände ZnS
Zinkblände förekommer i form av flera olika typer. Dels finns ett klart, grönaktigt, grovkristallint zinkblände (s.k. hultbomit) där man ibland kan se vätskeinneslutningar som små
bubblor längs vissa stråk i kristallen. Detta zinkblände är sent bildat. Dels finns också mörkare och för blotta ögat inte lika transparent zinkblände, som är den vanligaste typen i alla
förekomsterna. Det mörkare zinkbländet uppvisar ibland så kallad kopparkissjuka. Detta
zinkblände har bildats samtidigt med kopparkis och innehåller regelbundna jämnt fördeladeinneslutningar av detta. Det finns också små (±10 µm) zinkbländekorn ganska rikligt i kvarts
på vissa ställen.
”Hultbomit” kan bilda mer än centimeterstora kristaller där man i vittrad yta med blottaögat kan se zinkbländets tvillingbildning som ränder på ytan. Denna typ av zinkblände förekommer också enligt uppgift som euhedrala kristaller fritt vuxna i hålrum i Näshöjden
(Anders Persson, Arvika, pers. komm.).
Vissa smärre zinkbländekorn har bruna inre reflexer, andra är helt vita (klara). Av tre analyser på korn som visar bruna inre reflexer har man påvisat en liten järnhalt i ett av dem. Deövriga visade sig bestå av rent järnfritt zinkblände trots deras mörka färg. De två analyser
som gjordes på zinkblände med vita inre reflexer gav rent zinkblände i båda fallen. Alltså kan
man inte säkert säga att mörka inre reflexer hos zinkbländet här betyder att det innehåller
järn. Även kadmium har upptäckts i zinkblände. Det förekommer i liten mängd i zinkbländen
från alla tre lokaler. Mest kadmium i zinkblände har hittats i prov LK1045 från Vegerbol, där
formeln blir Zn0,92Cd0,04S när man normaliserar mot 1 S.
B

B

B

B

29

a

b

Figur 18. a) Zinkblände, s.k. hultbomit, med väl synliga spaltplan samt stråk av vätskeinneslutningar i kristallen.
Prov g02443 från Södra Gärdsjön. IIN. b) nästan samma utsnitt men med XN. Skalornas längd 100µm, 10 x
objektiv.

ab

Figur 19. a) Zinkblände, små ljust grå korn i mörkare grå kvarts. Prov 920181 A från Södra Gärdsjön. IIN. b)
Samma utsnitt men med delvis XN. Här ser man hur olika de inre reflexerna från dessa zinkbländekorn är.
Några är mörkt bruna medan andra helt vita. Skalornas längd är 100 µm.

30

a

b

Figur 20. a) Polerad plastpuck med ingjutet grönaktigt grovkristallint zinkblände, s.k. hultbomit. Plastpuckens
diameter är ca 25 mm. Prov g02443 från Södra Gärdsjön. Observera att kamerans lins reflekterats i provet.
b) Zinkblände med så kallad kopparkissjuka. Korn omgivet av euhedral kvarts. Prov K4 från Karlsbol. Mörkt
grå: kvarts, ljust grå: zinkblände, små gulaktiga ljusa fläckar: kopparkis. IIN. Skalans längd är 100 µm.

sph

qz
a

b

Figur 21. a) Oregelbunden kontakt mellan zinkblände (ljusgrått upptill märkt sph) och kvarts (mörkare grått nedtill märkt qz). Prov 920181 A från Södra Gärdsjön. IIN. Skalans längd är 100 µm. b) Tvillingar i zinkblände
synliga efter slipning med 1200 mesh SiC-pulver. Efter polering syns normalt inte sådana tvillingar. Däremot,om provet skulle etsas efter polering skulle tvillingarna åter bli synliga. Prov 330794 från Vegerbol. IIN.

31

qz
teh

sph

cp

gn

Figur 22. Zinkblände (sph) som små klara korn i kvarts (qz). Övriga mineral är tetraedrit (teh), blyglans (gn) och
kopparkis (cp). Prov 58:0353 från Södra Gärdsjön. Delvis XN. Skalans längd är 100 µm. 10 x objektiv.

Kopparkis CuFeS2
B

B

I alla tre förekomsterna är kopparkisen mestadels anhedral. Det förekommer dock i ett prov
(080509 G från Södra Gärdsjön) något som ser ut som euhedral kopparkis. Tvillingbildning i
kopparkis har iakttagits i prov 51:0094 från Södra Gärdsjön. Tvillingarna syntes efter slipningmen ej efter följande polering. Det är vanligt att kopparkis ligger längs korngränsen mellankvarts och andra sulfider och på ett ställe ersätter den kvartsens yttre kristallform mot de andra sulfiderna. Den förekommer även som ett ådernätverk, cementerande breccierad pyrit, där
blyglans dominerar utanför (V4 från Vegerbol, se figur 26 nedan). Kopparkisen kan här antas
ha bildats tidigare än blyglansen.
Kopparkis förekommer allmänt i anslutning till tetraedrit i prover från Södra Gärdsjön. Ettprov från Vegerbol består av massiv kopparkis (LK1045). Det förekommer på vissa ställen
att kopparkisen ser smutsig ut i närheten av silver eller att den visar någon slags anlöpningvilket kan antyda att den är silverhaltig (fig. 23, 24 a, 25). Denna typ av anlöpning är beskriven av bl.a. Berggren (2005) varvid kopparkisen visade sig hålla en silverhalt på 0,9 till 2,2viktsprocent. Vissa zinkbländen har den så kallade kopparkissjukan (se ovan under Zinkblände).
32

a

b

Figur 23. a) ”Smutsig” kopparkis runt silverhaltiga korn. Prov LK1045 från Vegerbol. IIN, 20 x objektiv, skalans längd 100 µm. b) Kopparkiskorn med smutsliknande anlöpning längs kanterna. Prov 58:0353 från Södra
Gärdsjön. IIN, 50 x objektiv, skalans längd 50 µm.

sph

cp
teh
qz
a

b

Figur 24. a) SEM-bild. Detalj av föregående. Vid EDS-analys visade sig anlöpningsbården vara silverhaltig.
Skalans längd 1 µm. Prov 58:0353 från Södra Gärdsjön. b) Euhedral kvarts där kvartsen i kanten till synes är
ersatt med kopparkis. Kvarts = qz, kopparkis = cp, tetraedrit = teh, zinkblände = sph, Prov 090242 G från Södra
Gärdsjön. IIN. Skalans längd 100 µm.

33

Ag

cp

py

sph
b

a

Figur 25. a) Pyritkristaller i kopparkis med gediget silver längs kanten. Kopparkisen får en typiskt smutsbrun
färg. Prov SG2 från Södra Gärdsjön. IIN. Skalans längd 100 µm. Kopparkis = cp, pyrit = py, zinkblände = sph.
b) Samma som a) men högre förstoring. Skalans längd 100 µm. Silver = Ag.

py
cp
gn

qz

Figur 26. Kopparkis (mörkgult, märkt cp) cementerar och ersätter breccierad pyrit (ljusgult, märkt py). Runt
omkring finns blyglans (ljust gråaktigt, märkt gn) och kvarts (mörkt, märkt qz). Prov V4 från Vegerbol, IIN.
Skalans längd 500 µm.

34

Blyglans PbS
Blyglans är det viktigaste blyförande mineralet vid de undersökta fyndigheterna. Mineralet är
kubiskt och isotropt under korsade polarisatorer vilket skiljer det från i övrigt snarlika sulfideroch sulfosalter (t.ex. matildit). Det är också ljusare än tetraedrit. Blyglans är vidare ett ekonomiskt och malmgenetiskt viktigt mineral då det förekommer vid alla tre förekomsterna, ochär, förutom aftonitmalmen, den huvudsakliga värden för de höga silverhalterna. Blyglansen idessa förekomster visar aldrig euhedral kristallform och uppvisar ofta böjda spaltplan. Böjda
spaltplan hos blyglans beror oftast på plastisk deformation vid låg temperatur (Ramdohr1980).
Det är vanligt att blyglansen breccierar och till viss del ersätter andra mineral som zinkblände, kopparkis och kvarts. I blyglansen finns nästan alltid spridda små rundade inneslutningar
av tetraedrit. Dessa ligger ibland i små korta rader. Polybasit förekommer också som små
plattor eller oregelbundet formade inneslutningar i blyglans. Man kan ibland se rader av hål iblyglansen, troligen rester av mineral som vittrat bort, eller också spår av vätskeinneslutningar.
Blyglans bildar kompakta finkorniga gångfyllnader av flera cm tjocklek vilket observerats irika varpfynd från Södra Gärdsjön. I dessa finkorniga gångfyllnader kan man tydligt se spårav rörelser där både pyrit och zinkblände har finfördelats i blyglansen, vilken i sin tur har deformerats plastiskt (fig. 30). Liknande material förekommer även i Vegerbol och Karlsbol.
Det förekommer ofta att blyglans uppträder som körtlar där euhedral kvarts bildar kristaller inmot blyglansen. Ett vanligt förekomstsätt är också som körtlar av mindre än 1 cm storlek
sammanväxt med zinkblände och kopparkis spritt i den vita kvartsen. Blyglans ersätts här och
var av covellin i korngränser nära kopparkis.

35

a

b

Figur 27. a) Blyglans med karakteristiska triangulära hål längs spaltplanen. Prov 080559 G från Södra Gärdsjön.
Skalans längd 100 µm, IIN. b) Böjda spaltplan hos blyglans. Prov LK6986 från Vegerbol. Skalans längd 500µm, IIN.

teh

gn

a

b

Figur 28. a) Blyglans (ljust) och kvarts (mörkt). Blyglansen ser ut att nöta kvartsen mekaniskt. Kvartsen är konvex mot blyglansen. Prov K2 från Karlsbol. Skalans längd 500 µm, IIN. b) Blyglans (vit = gn) är konvex mot
tetraedrit (ljusgrå = teh). Tetraedriten ser här ut att fylla ut äldre korngränser mellan blyglanskorn. På bilden finns även något zinkblände (mörkare grått) och kopparkis (gult). Prov 090242 G från Södra Gärdsjön. Skalans
längd 100 µm. IIN.

36

a
b
Figur 29. a) Blyglans (ljust) breccierar kvarts (mörkt). Prov V1 från Vegerbol. Bildbredd 5,5 mm. b) Blyglans
deformerad mer än en gång, där man ser en gammal veckad spricka och yngre rätlinjiga sprickor. Prov V4 frånVegerbol, IIN. Skalans längd 100 µm. 10 x objektiv.
Figur 30. Blyglans (ljust grått

sph= gn) deformeras plastiskt i enrörelsezon där bland annat pyrit (ljusgult = py) och zinkblände (grått = sph) breccieras (deformeras sprött). Pyrit ser ock-pyså ut att växa porfyroblastiskthär. Prov PNSG9 från Södra
Gärdsjön. IIN. Skalans längd
500 µm. 5 x objektiv.

gn

Matildit AgBiS2
B

B

Matildit förekommer på flera olika sätt i det kopparkisrika provet LK1045 från Vegerbol.
Dels förekommer det tillsammans med blyglans i ett ca 10 x 30 µm stort korn i kopparkis.
Matilditen visar här en karaktäristisk avblandningstextur med blyglans som Ramdohr (1980)
kallar för kamacitisk och Uytenbogaardt & Burke (1971) kallar för Widmanstätten-lik textur.
Båda namnen syftar på den textur som nickeljärn visar i meteoriter. Det förekommer ävensom ena halvan av ett ca 5 x 25 µm långt korn i kopparkis där andra halvan består av tellursubstituerad aguilarit. Ett matilditkorn på ca 20 x 25 µm sitter tillsammans med hessit ochtroligen pyrit i kopparkis. Av fem analyser på matildit i prov LK1045 visar fyra en selenhalt.
37

Analys nr 8 och 10 är från samma korn. Även i prov g10104 från Södra Gärdsjön
förekommer matildit i tetraedrit. I tetraedriten finns även korn av polybasit och blyglans.
Detta prov är också rikt på kopparkis samt silver. Ingen analys av matildit har givit ren
AgBiS2.
B

B

Figur 31. Matildit (ma) bildar lameller i blyglans (gn).

cp

Svart övre del är kopparkis (cp). BSE-bild, skalans
längd är 1 µm.

gnma

Tabell 3. Matilditanalyser normaliserade mot 2 S eller mot S + Se = 2 där Se förekommer.

Prov

Gruva Analys Instr.

Formel

LK1045

V

8

EDS 1

Ag0,90Bi0,99Pb0,20Fe0,09(S1,89Se0,11)Σ2

LK1045

V

10

EDS 1

Ag0,92Bi1,05Pb0,09Fe0,07(S1,89Se0,11)Σ2

LK1045

V

12

EDS 1

Ag1,02Bi1,05Pb0,09(S1,86Se0,14)Σ2

LK1045

V

14

EDS 1

Ag0,99Bi1,06Fe0,10(S1,77Se0,23)Σ2

LK1045

V

17

EDS 1

Ag0,85Bi1,03Cu0,13Fe0,08S2

g10104

SG

5

EDS 2

Ag0,80Bi0,91Cu0,10S2

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

Tabell 4. Matilditparageneser.
Prov

AnalysParagenes

LK1045

8

Avblandningstextur tillsammans med blyglans, korn i kopparkis.

LK1045

10

Avblandningstextur tillsammans med blyglans, korn i kopparkis. Samma som 8.

LK1045

12

Tillsammans med hessit och troligen pyrit, sammanväxt korn i kopparkis.

LK104514

Tillsammans med tellursubstituerad aguilarit, sammanväxt korn i kopparkis.

LK104517Långsträckt korn, troligen i kopparkis.

g10104

5

Korn i tetraedrit. I tetraedriten finns även liknande korn av blyglans och polybasit.

38

Siegenit (Ni, Co)3S4
B

B

B

B

En nickel-koboltsulfid vars sammansättning ligger nära tiospinellen siegenit förekommer
lokalt i det massiva kopparkisprovet LK1045 från Vegerbol. Det största kornet är ca 140 µm i
tvärsnitt. Det finns även en liten järnhalt i siegeniten och WDS-analysen gav(Ni2,25Co0,69Fe0,06)Σ3,00S4 när man normaliserar mot 4 svavelatomer.
B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

Au

cp

he

sg

Figur 32. Siegenit, ganska ljusa något rosatonade kristaller (sg) i mörkare gul kopparkis (cp). Till höger i bilden
finns blågrå hematit (he) och lysande gult guld (Au). Siegeniten ersätts delvis av kopparkisen. Prov LK1045
från Vegerbol. Bildbredd 0,550 mm. IIN. 50 x objektiv.

Pyrit FeS2
B

B

Pyrit är ett vanligt mineral vid alla tre förekomsterna. Den uppträder ofta euhedralt, men ävenanhedral och breccierad pyrit förekommer. Pyrit uppträder i kvarts, kopparkis, blyglans, karbonat, med ofitisk hematit, i zinkblände samt i tetraedrit. Pyrit förekommer också i den grönaktiga omvandlingsbergart som ofta förekommer i direkt anslutning till gångarna, då ofta som< 1 mm upp till några mm stora pentagondodekaedrar.
En märklig textur som tyder på att pyriten har vuxit till etappvis eller med rytmisk tillväxt
har observerats i ett prov från Södra Gärdsjön (PNSG2). Pyriten är där zonerad och porig iytterkanterna med en mer homogen kärna (fig. 34). Texturen påminner om något som påengelska kallas för ”hopper”-tillväxt eller ”boxy cellular”-tillväxt och denna typ av kristalltillväxt kan ske snabbt från en underkyld eller övermättad lösning (Hibbard 1995). Det förekommer också pyrit där man tydligt kan se att det inom kristallen finns domäner med olikahårdhet (fig. 33 b). Enligt Ramdohr (1980) kan detta bero på små skillnader i sammansättning. I prov g32204 finns en märklig rundad form av pyrit i kopparkis (fig. 37 a). Den har
39hålrum i centrum och är något anisotrop, vilket inte är helt ovanligt enligt Ramdohr (1980). I
prov K1 från Karlsbol förekommer pyrit med en textur som närmast går att likna vid en rad
med tänder (fig. 38). Denna textur skulle kunna bero på att pyriten har vuxit snabbt längs en
tillväxtfront (Örjan Amcoff, Uppsala, pers. komm.).

ab

Figur 33. a) Pyrit, (ljusgul) i kopparkis (mörkare gul). Två kristallformer; euhedral till vänster och anhedral till
subhedral till höger. Prov SG2 från Södra Gärdsjön 10 x objektiv, skalans längd 100 µm, IIN. b) Domäner ipyrit med olika hårdhet. Prov g10104 från Södra Gärdsjön, 2,5 x objektiv, skalans längd 1 mm, IIN. Ljusgult =pyrit, mörkare gult = kopparkis.

py

cp
py
cp

a

b

Figur 34. Etappvis tillväxt av pyrit (py) i kopparkis (cp). Kristalltillväxten kan här ha skett snabbt. Prov PNSG2från Södra Gärdsjön. a) 20 x objektiv, skalans längd 100 µm, IIN. b) 50 x objektiv, skalans längd 50 µm, IIN.

40

a
b
Figur 35. a) Pyrit, kataklastiskt sönderbruten kristall med euhedral yttre form (gul) i blyglans (ljusgrått). Zinkblände (mörkare grått) och kvarts m.fl. silikater finns också (mörkast grått). Prov K3 från Karlsbol. Bildbredd
2,75 mm, IIN. b) Euhedral pyritkristall (ljusgul) i kvarts. Pentagondodekaeder. Prov g21106 från Södra Gärdsjön. Skalans längd 100 µm. IIN.

ab

Fig 36. a) Pyrit som troligen från början varit euhedrala kristaller, och därefter brutits sönder och sedan pressats
mot varandra, varvid tryckupplösning uppstått vid kontaktytorna. Prov V3 från Vegerbol, IIN. Skalans längd
100 µm.
b) Pyrit (ljusgul) i blyglans (ljusgrå). Pyriten ser ut att vara breccierad och delvis ersatt av blyglansen men det
kan också vara fråga om ett nybildat aggregat av pyrit. Prov V4 från Vegerbol, IIN. Skalans längd 100 µm.

41

a

b

Figur 37. a) Pyrit (eller möjligen markasit) med koncentrisk form (blekgula aggregat i centrum) i kopparkis(gul). Runt omkring finns karbonat (mörkt gråbrunt) med hematitkristaller (små grå prickar i det mörka). Denna
pyrit är anisotrop. Prov g32204 från Södra Gärdsjön. IIN. Skalans längd 100 µm. b) Troligen sent bildad pyrit(små ljusgula korn) längs rörelsestråk i kopparkis (gult). Prov PNSG8 från Södra Gärdsjön. IIN. Skalans längd
är 100 µm.

cp

qz
py

Fig 38. Pyrit (ljusgult, py) visar en textur som i gränsområdet mot kvarts liknar en rad tänder. Det mörkt grå är
kvarts (qz) och det mörkare gula är kopparkis (cp). Prov K1 från Karlsbol. 5 x objektiv, IIN.

Markasit FeS2
B

B

I prov PNSG2 från Södra Gärdsjön hittades ett anisotropt mineral i pyriten. EDS-analys avslöjade att det handlade om markasit, en ortorombisk polymorf av FeS2. Markasiten förekomB

42

B

mer här ofta i form av ca 20–40 µm (ibland över 100 µm) stora korn i pyrit som vuxit etappvis.
I ett stuffprov från Karlsbol, CJN101010, finns ett parallelstråligt knippe av järnsulfid, ca
5 mm i diameter. Det består troligen av markasit men det kan också vara en typ av nålformad
pyrit.
cp

gn

gn
cp

py

py
mc

mc

b

a

Figur 39. Markasit (mc) i pyrit (py), prov PNSG2 från Södra Gärdsjön. I bilden syns även kopparkis (cp) och
blyglans (gn). a) Gråaktig domän i gulare pyrit, centralt i bilden. IIN. Skalans längd 50 µm. b) Samma område
som a) men något vridet och med delvis XN. Markasiten får här en brun ton på grund av sin anisotropi. Skalans
längd 50 µm.

Pyrargyrit Ag3SbS3
B

B

B

B

Pyrargyrit har hittats i två prover vid denna undersökning, båda från Södra Gärdsjön. Det första provet (PNSG1) består av kompakt finkornig blyglans och zinkblände med finkornig hematit där ett ca 200 x 50 µm stort flikigt och oregelbundet korn eller aggregat av pyrargyrit
sitter i ett transparent korn, möjligen karbonat. Det andra provet (g10104) består till stor delav siderit, vilken genomdras av ådror som möjligen består av kalcit. I dessa ådror finns på
vissa ställen korn av ljust blåaktig pyrargyrit, ca 5 till 40 µm stora. Detta prov är silverrikt iövrigt och innehåller både gediget silver, silverhaltig kopparkis och tetraedrit med en silverhalt som närmar sig freibergit.

43

a

b

Figur 40. Pyrargyrit, prov PNSG1 från Södra Gärdsjön. Bildbredd 0,550 mm, 50 x objektiv. a) Ljust blågrått
oregelbundet korn i centrum av bilden med rödaktig bakgrund, IIN. b) Samma som a) men med XN. Pyrargyrit
kännetecknas av röda inre reflexer.

Tetraedrit (Cu, Ag)10(Zn, Fe)2(Sb, As)4S13
B

B

B

B

B

B

B

Tetraedrit förekommer synligt för blotta ögat i Södra Gärdsjön (”aftonitmalm”) samt har settsi borrkärnor från Vegerbol (Petersson 1982). Mikroskopiskt förekommer det i alla tre förekomsterna. Den rika tetraedriten från Södra Gärdsjön förekommer oftast i nära anslutning till
kopparkis och blyglans (fig. 43). Det finns en tydlig tendens i dessa rika tetraedritprover att
kopparkis är rikligast närmast kvartsen och tetraedrit sedan förekommer i kontakt med kopparkis. Tetraedrit förekommer också ofta som små rundade droppar fritt i blyglansen med
storlekar från några få µm till över 50 µm (fig. 41 a). Dessa droppar bildar ibland längre sammanhängande stråk eller rader (fig. 41 b). På ett par ställen förekommer tetraedrit med tillsynes euhedral yttre kristallform (fig. 42).
Tetraedriter från alla tre förekomster har analyserats med EDS och med WDS (se även diskussion och appendix). Många av analyserna med EDS visar att någon liten topp inte har räknats med, ibland är det grövre fel och tydlig kontamination av ett annat mineral, troligen kopparkis. Med WDS, där man i förväg måste bestämma och kalibrera de grundämnen som ska
vara med, analyserades Cu, Ag, Zn, Fe, Cd, Sb, As och S.
Vid analys av tetraedrit har en tendens till överskott på katjoner som stiger vid stigande
silverhalt visat sig (Sandecki och Amcoff 1981). Det går att se denna tendens i de EDSanalyser som gjorts i detta arbete.
En liten kadmiumhalt förekommer i många tetraedriter, som mest 0,27 atomer per formelenhet. Tre analyser gav freibergit (g10104 och PNSG2 från Södra Gärdsjön) som har flersilveratomer än kopparatomer i formeln (se Diskussion).

44

a

b

Figur 41. a) prov V2 från Vegerbol, tetraedritlika mineral i blyglans, IIN. 50 x objektiv, skalans längd 50 µm.
b) prov 060509 W från Vegerbol, tetraedritband i blyglans, IIN. 20 x objektiv, skalans längd 100 µm. Mellangrå
= tetraedrit, ljusgrå = blyglans, svart = håligheter i provets yta.

abFigur 42. a) prov 080559 G från Södra Gärdsjön, euhedral tetraedrit i blyglans, IIN. 50 x objektiv, skalans längd
50 µm. b) prov 090241 G från Södra Gärdsjön, blyglans ersätter delvis euhedral tetraedrit, IIN. 20 x objektiv,
skalans längd 100 µm. Mellangrå = tetraedrit, ljust grå = blyglans, gul = kopparkis, svart = kvarts och håligheteri provets yta.
Fig. 43. Kompakt tetraedrit (teh) (”aftonitmalm”) från Södra Gärdsjön förekommer
intimt tillsammans med blyglans (gn) ochtehkopparkis (cp). I bilden finns även kvarts(qz). Prov 090241 G från Södra Gärdsjön.
IIN. 20 x objektiv. Bildbredd 1,375 mm.

cp

qz
gn

45

Fördelning Ag och Cu i tetraedrit
12

10

8

Ag

SG
V

6

K
Ag+Cu=10

4

2

0
0

2

4

6

8

10

12

Cu

Figur 44. Diagram föreställande förhållandet mellan antal atomer av koppar och silver i tetraedriter analyserade idetta arbete. Den streckade linjen visar där summan av de båda är 10. SG = Södra Gärdsjön, V = Vegerbol,
K = Karlsbol.
Ag mot Fe i tetraedrit
2
1,6
SG

Fe

1,2

V
0,8

K

0,4
0
0

1

2

3

4

5

6

7

8

Ag

Figur 45. Diagram föreställande förhållandet mellan silver och järn i tetraedrit. Man kan se en svag trend mot
silverrikare tetraedriter med ökad järnhalt. En uppenbart felaktig analys (troligen kontaminerad med kopparkis)
har utelämnats. SG = Södra Gärdsjön, V = Vegerbol, K = Karlsbol.

46

Tabell 5. Tetraedritanalyser. SG=Södra Gärdsjön, V=Vegerbol, K=Karlsbol. Tabellen fortsätter på sid. 48.
Prov

Lokal

Nr

Metod

Erhållen formel normaliserad mot 13 S

g10104

SG

2

EDS 2

(Cu5,8Ag5,6)Σ11,4(Zn1,5Fe0,8)Σ2,3(Sb4,3As0,3)Σ4,6S13

g10104

SG

4

EDS 2

(Cu5,0Ag6,8)Σ11,8(Zn1,6Fe0,8)Σ2,4Sb4,5S13

g10104

SG

16

EDS 2

(Cu8,3Ag2,4)Σ10,7(Zn1,6Fe0,7)Σ2,3(Sb4,1As0,3)Σ4,4S13

g10104

SG

17

EDS 2

(Cu5,1Ag6,6)Σ11,7(Zn1,6Fe0,8)Σ2,4Sb4,7S13

920181 A

SG

4

EDS 2

(Cu9,2Ag1,6)Σ10,8(Zn1,8Fe0,5)Σ2,3Sb4,1S13

920181 A

SG

5

EDS 2

(Cu9,0Ag1,7)Σ10,7(Zn1,7Fe0,4)Σ2,1(Sb4,0As0,4)Σ4,4S13

58:0353

SG

8

EDS 2

(Cu8,5Ag2,4)Σ10,9Fe0,7(Sb4,3As0,4)Σ4,7S13 Zn saknas

58:0353

SG

9

EDS 2

(Cu8,8Ag2,2)Σ11,0Fe0,7Sb4,3S13 Zn saknas

58:0353

SG

11

EDS 2

(Cu8,5Ag2,5)Σ11,0(Zn1,7Fe0,7)Σ2,4Sb4,1S13

58:0353

SG

12

EDS 2

(Cu8,3Ag2,6)Σ10,9(Zn1,7Fe0,7)Σ2,4Sb4,2S13

PNSG2

SG

10

EDS 2

(Cu5,4Ag5,9)Σ11,3(Zn1,2Fe1,6)Σ2,8Sb4,4S13 Fe-kontam. från kopparkis?

PNSG2

SG

11

EDS 2

(Cu6,9Ag2,5)Σ9,4(Zn1,0Fe3,5)Σ4,5(Sb2,5As0,2)Σ2,7S13 CuFeS2 kontamination

80:0716

SG

1

WDS

(Cu8,73Ag1,13)Σ9,86(Zn1,67Fe0,30Cd0,04)Σ2,01(Sb3,75As0,42)Σ4,17S13

80:0716

SG

2

WDS

(Cu8,55Ag1,11)Σ9,66(Zn1,67Fe0,29Cd0,04)Σ2,00(Sb3,71As0,37)Σ4,08S13

80:0716

SG

3

WDS

(Cu8,93Ag1,19)Σ10,12(Zn1,72Fe0,28Cd0,02)Σ2,02(Sb3,84As0,40)Σ4,24S13

80:0716

SG

4

WDS

(Cu8,79Ag1,13)Σ10,02(Zn1,68Fe0,29Cd0,04)Σ2,01(Sb3,75As0,42)Σ4,17S13

80:0716

SG

5b

WDS

(Cu8,08Ag1,05)Σ9,13(Zn1,53Fe0,27Cd0,06)Σ1,86(Sb3,37As0,48)Σ3,85S13

80:0716

SG

6b

WDS

(Cu8,57Ag1,23)Σ9,80(Zn1,74Fe0,30Cd0,04)Σ2,08(Sb3,67As0,41)Σ4,08S13

80:0716

SG

7b

WDS

(Cu8,55Ag1,16)Σ9,71(Zn1,59Fe0,28Cd0,04)Σ1,91(Sb3,64As0,39)Σ4,03S13

80:0716

SG

8b

WDS

(Cu8,59Ag1,08)Σ9,67(Zn1,66Fe0,29Cd0,02)Σ1,97(Sb3,66As0,45)Σ4,11S13

80:0716

SG

9b

WDS

(Cu8,87Ag1,04)Σ9,91(Zn1,63Fe0,28Cd0,05)Σ1,96(Sb3,63As0,50)Σ4,13S13

V1

V

1

WDS

(Cu7,92Ag1,51)Σ9,43(Zn1,81Fe0,04Cd0,07)Σ1,92Sb3,87S13

V1

V

2

WDS

(Cu7,72Ag1,55)Σ9,27(Zn1,76Fe0,03Cd0,07)Σ1,86Sb3,83S13

V1

V

3

WDS

(Cu7,63Ag1,57)Σ9,16(Zn1,75Fe0,02Cd0,27)Σ2,04(Sb3,84As0,09)Σ3,93S13

V1

V

4

WDS

(Cu8,09Ag1,51)Σ9,60(Zn1,86Fe0,05Cd0,08)Σ1,99(Sb4,01As0,19)Σ4,20S13

V1

V

5

WDS

(Cu8,28Ag1,33)Σ9,61(Zn1,87Fe0,02Cd0,02)Σ2,10(Sb3,98As0,18)Σ4,16S13

V1

V

6

WDS

(Cu8,52Ag1,33)Σ9,85(Zn1,87Fe0,06Cd0,04)Σ1,97(Sb4,01As0,16)Σ4,17S13

V1

V

7

WDS

(Cu8,24Ag1,33)Σ9,57(Zn1,95Fe0,08Cd0,07)Σ2,10(Sb3,99As0,20)Σ4,19S13

V1

V

18

WDS

(Cu7,52Ag1,82)Σ9,34(Zn1,77Fe0,04Cd0,07)Σ1,88(Sb3,83As0,14)Σ3,97S13

V1

V

19

WDS

(Cu7,97Ag1,86)Σ9,83(Zn1,91Fe0,04Cd0,11)Σ2,06(Sb4,03As0,10)Σ4,13S13

V1

V

20

WDS

(Cu7,97Ag1,73)Σ9,70(Zn1,76Fe0,05Cd0,08)Σ1,89(Sb3,94As0,18)Σ4,12S13

V1

V

3b

WDS

(Cu7,93Ag1,56)Σ9,49(Zn1,86Fe0,04Cd0,27)Σ2,17(Sb3,96As0,16)Σ4,12S13

V4

V

6

EDS 2

(Cu8,8Ag0,5)Σ9,3Zn1,7Sb4,3S13 Fe saknas dock mycket lite

V4

V

7

EDS 2

(Cu9,1Ag1,3)Σ10,4Cd0,1Sb4,4S13 Fe + Zn saknas troligen

V4

V

8

EDS 2

(Cu8,7Ag0,1)Σ8,8Zn1,5Sb4,3S13 Liten Fe-topp saknas

V4

V

1

WDS

(Cu8,54Ag0,26)Σ8,80(Zn1,49Fe0,16Cd0,15)Σ1,80(Sb3,70As0,11)Σ3,81S13

V4

V

2

WDS

(Cu8,70Ag0,49)Σ9,19(Zn1,62Fe0,12Cd0,12)Σ1,86(Sb3,85As0,07)Σ3,92S13

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

47

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

V4

V

3

WDS

(Cu8,66Ag0,50)Σ9,16(Zn1,59Fe0,16Cd0,13)Σ1,88(Sb3,89As0,09)Σ3,98S13

PNK1

K

1

EDS 2

(Cu7,2Ag3,2)Σ10,4(Zn1,8Fe0,4)Σ2,2Sb4,1S13

PNK1

K

2

EDS 2

(Cu7,3Ag3,3)Σ10,6(Zn1,8Fe0,3)Σ2,1Sb4,2S13

PNK1

K

3

EDS 2

(Cu7,1Ag3,3)Σ10,4(Zn1,8Fe0,3)Σ2,1Sb4,3S13

K3

K

4

EDS 2

(Cu10,1Ag0,1)Σ10,2Zn2,0Sb4,4S13 Pb Lα eller As Kα saknas?

K3

K

5

EDS 2

(Cu9,9Ag0,1)Σ10,0Zn1,9Sb4,2S13 Pb Lα eller As Kα saknas?

K3

K

6

EDS 2

(Cu10,1Ag0,1)Σ10,2Zn2,0Sb4,3S13 Pb Lα eller As Kα saknas?

K3

K

1

WDS

(Cu8,68Ag0,03)Σ8,71(Zn1,72Fe<0,01Cd0,03)Σ1,75-<1,76(Sb3,75As0,13)Σ3,88S13

K3

K

2

WDS

(Cu8,98Ag0,05)Σ9,03(Zn1,82Fe0,02Cd0,03)Σ1,87(Sb3,87As0,10)Σ3,97S13

K3

K

4

WDS

(Cu9,19Ag0,05)Σ9,24(Zn1,80Fe0,03Cd0,05)Σ1,88(Sb3,86As0,10)Σ3,96S13

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

Polybasit (Ag, Cu)16Sb2S11
B

B

B

B

B

B

Polybasit har påträffats i prover från Vegerbol och Södra Gärdsjön. Det är ett mjukt mineral,mjukare än blyglans och anisotropt. Reflektansen är ungefär densamma som hos tetraedrit.
Utsatt för mikroskopets ljuskälla bildas snabbt små silverfärgade droppar på polybasitens yta.
Mineralet förekommer ofta fritt i blyglans, dels som oregelbundet formade korn och dels som
subhedrala prismatiska eller skivformiga kristaller upp till ca 5 x 30 µm men oftast mindre(fig. 47 b). Det största polybasitkornet som hittats är ca 120 µm långt med oregelbunden form
i prov LK6986 från Vegerbol (fig. 46 och 47 a.). I ett prov förekommer polybasit tillsammans
med tetraedrit och matildit inneslutet i ett större kopparkiskorn (g10104 från Södra Gärdsjön).
Polybasit observerades ursprungligen under ljusmikroskop och bestämdes säkert med hjälp
av EDS-analys. Vid detta arbete tycktes den mer blågrå i färgtonen än tetraedrit. Dock beskrivs mineralet i Schouten (1962) under tabellen för gröna anisotropa mineral. Polybasit
bildar en serie med arsenpolybasit och är isomorf med mineralen pearceit-antimonpearceit(Frondel 1963). Syntetisk polybasit är homogen i sammansättningsintervallet 3,1 till 7,6
viktsprocent koppar vid 200 °C (Hall 1967). Enligt Ramdohr (1980) är polybasit en av många
”silverbärare” som kan förekomma i blyglans. Som exempel nämner han att den silverrikaste
blyglansen från Přibram i Tjeckien innehåller ett mineral som antagligen är polybasit. De prover som har den silverrikaste polybasiten är g10104 och PNSG2 från Södra Gärdsjön. I samma prover finns också silverrik tetraedrit (freibergit).

48

a

b

Figur 46. Prov LK6986 från Vegerbol, polybasit i blyglans, 50 x objektiv, skalans längd 10 µm. a) IIN. b) delvis
XN. Mellangrått med små silverfärgade kulor på ytan = polybasit, ljusgrått = blyglans.

ab

Figur 47. Prov LK6986 från Vegerbol. a) Polybasit, delvis XN. Samma vy som fig. 46 men vriden ca 90 grader.
Skalans längd 10 µm, 50 x objektiv. b) Polybasit, plattor eller stavar i blyglans, IIN. Skalans längd 10 µm, 50 x
objektiv. Mellangrått = polybasit, ljusgrått = blyglans.
Figur 48. Backscatterbild (tillbakaspridda elektroner) av s.k. ”silverbärare” i blyglans (de småmörka stavarna). Prov V4 från Vegerbol. Skalans
längd är 10 µm. Det är okänt vilket mineral dessabestår av, men en rimlig tolkning är att de består
av polybasit.

49

gn

pb

teh

Fig 49. Polybasit (pb) och tetraedrit (teh) i blyglans (gn). Prov V4 från Vegerbol. IIN, 50 x objektiv. Skalans
längd 50 µm.
Tabell 6. Polybasitanalyser.

Prov

Lokal Analys MetodErhållen formel normaliserad mot 11 S

g10104

SG

1

EDS 2

(Ag17,5Cu2,4)Σ19,9Sb2,0S11

g10104

SG

3

EDS 2

(Ag18,0Cu2,5)Σ20,5Sb2,0S11

g10104

SG

12

EDS 2

(Ag17,5Cu1,8Fe0,3)Σ19,6Sb2,2S11

PNSG2

SG

1

EDS 2

(Ag16,2Cu1,3)Σ17,5Sb2,3S11

PNSG2

SG

4

EDS 2

(Ag17,1Cu2,1Fe0,3)Σ19,4Sb2,2S11

PNSG2

SG

14

EDS 2

(Ag16,7Cu1,8)Σ18,5Sb2,2S11

PNSG2

SG

15

EDS 2

(Ag19,6Cu1,8)Σ21,4Sb2,2S11

LK6986

V

1

EDS 2

(Ag14,8Cu3,5)Σ18,3Sb2,2S11

LK6986

V

2

EDS 2

(Ag14,3Cu3,8)Σ18,1Sb2,1S11

LK6986

V

4

EDS 2

(Ag14,5Cu3,4)Σ17,9Sb2,3S11

LK6986

V

6

EDS 2

(Ag15,3Cu1,8)Σ17,1Sb2,3S11

LK6986

V

7

EDS 2

(Ag15,9Cu2,6)Σ18,5Sb2,2S11

LK6986

V

10

EDS 2

(Ag14,4Cu3,7)Σ18,1Sb2,2S11

V4

V

5

EDS 2

(Ag15,2Cu2,5)Σ17,7Sb2,3S11

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

50

B

B

B

B

B

B

Hematit (järnglans) Fe2O3
B

B

B

Hematit förekommer i alla tre förekomsterna. I prov 920181 B från Södra Gärdsjön är hematit det vanligaste malmmineralet och det bildar en ”ofitisk-liknande” textur påminnande om
den textur som plagioklaskristaller ofta bildar i diabas, med kristaller som ibland är mer än 5mm långa. Mycket små och tunna hematitkristaller som är transparenta och röda förekommerockså, t.ex. i prov 080559 G från Södra Gärdsjön (fig. 50 a). Proven från Karlsbol innehåller
mycket sparsamt med hematit trots att den enligt Igelström (1855) ska vara mycket vanlig
här. Hematitkristallerna förekommer oftast i karbonat, men finns även i kvarts och sericit
samt i sulfider som blyglans, kopparkis och zinkblände. Guld förekommer i hematit i ett provfrån Vegerbol (se under Guld). I större kristaller syns här och var tvillingar (fig. 51). Tvillingbildning i hematit kan enligt Ramdohr (1980) ske både vid kristallens tillväxt eller som ett
resultat av deformation.
.

ab

Figur 50. a) Hematit, små kristaller i sericit. Prov 080559 G från Södra Gärdsjön. Skalans längd 100 µm. Delvis
XN. b) Hematitkristaller i karbonat, ”ofitisk” textur. Prov 920181 B från Södra Gärdsjön. Skalans längd 100µm. IIN.
Figur 51. Tvillingar i hematit bildar

heränder i olika riktningar. Hematit (he,blågrått) och blyglans (gn, vitt). Prov
920181 B från Södra gärdsjön. Delvis
XN. 10 x objektiv. Skalans längd är 100
µm.

gn

51

Kvarts SiO2
B

B

Kvarts är huvudmineral i alla tre gångförekomsterna. Kvartsen förekommer dels som euhedrala kristaller in mot sulfider eller karbonat, dels även som breccierade och delvis upplösta, tidigare euhedrala kristaller fritt i sulfidmassan. Den uppträder också anhedral utan kristallform. Euhedrala kvartskristaller förekommer i storlekar från väl synliga för blotta ögat ihandstycke till mikroskopiska kristaller på ca 50 µm. Vissa individer uppvisar så kallat
Dauphiné-habitus, det vill säga en av toppytorna (pyramidytor) är betydligt större än de övriga så kristallen får en sned topp. Ibland saxar euhedrala kvartskristaller in mot varandra iden massiva kvartsmassan. Man kan också se suturliknande sömmar mellan olika kvartsdomäner, troligen har kvartsen börjat lösas upp för att sedan åter kristallisera ut i gången (fig. 54a). Vid något tillfälle är euhedrala kvartskristaller delvis ersatta av kopparkis som antagit
kvartsens yttre kristallform. I hällskala i Vegerbol kan man se att kvarts kristalliserat i flera
generationer i gången. Då kvartsen är euhedral mot sulfider och karbonat (t.ex. Södra Gärdsjön) har den bildats före dessa mineral. Euhedral kvarts förekommer mot håligheter, karbonat (fig. 52 a), sericit, klorit, tetraedrit (fig. 52 b), zinkblände, kopparkis och blyglans.
Däremot förekommer den inte mot pyrit. Pyrit är i stället ofta euhedral i kvarts (fig. 54 b). I
sulfidmassan finns ofta rundade kvartskorn som påminner om så kallad ”kulmalm”. De har
här blivit rundade i samband med deformation. I prov g10104 visar den inbördes relationen
mellan sericitomvandlat sidoberg, siderit och kvarts att kvartsen i detta fall har fällts ut eftersideriten (fig. 60 a). Det betyder att kvarts och karbonat har fällts ut alternerande i olika omgångar.

abFigur 52. a) Euhedrala kvartskristaller i karbonat. Snitt tvärs över kristallernas c-axel. IIN. Prov g10104 frånSödra Gärdsjön. Skalans längd 100 µm. b) Euhedrala kvartskristaller i tetraedrit. Snitt längs med kristallernas caxel. Prov 090242 G från Södra Gärdsjön. Skalans längd 100 µm, IIN.

52

a

b

Figur 53. a) Kvarts kristalliserande mot kvarts, ser ut som huggtänder. Prov V1 från Vegerbol. IIN. Skalans
längd 100 µm. b) Euhedral kvarts i kvarts, prov PNSG2 från Södra Gärdsjön. IIN. Skalans längd 100 µm.

ab

Figur 54. a) Suturliknande gräns i kvarts. Prov PNSG4 från Södra Gärdsjön. IIN. Skalans längd 100 µm. b)
Inbördes relationer mellan kvarts (mörkt grått), pyrit (blekgult) och blyglans (vitt). Kvartsen är euhedral mot
blyglansen, men pyriten, som delvis är sönderbruten, övertvärar både kvarts och blyglans. Prov K4 från Karlsbol. Skalans längd 100 µm. IIN.

Fig. 55. Till synes två olika generationer kvarts,
en euhedral kristall i centrum samt anhedrala
korn i närheten (mörkt grå). Det kan också varaså att kvartskristallen i mitten undkommit deformation. Prov PNK1 från Karlsbol. 50 x objektiv.
Skalans längd 50 µm. IIN.

53

Rutil och anatas TiO2
B

B

Rutil har observerats som tredimensionella nätverk väl synliga med korsade polarisatorer,
ofta inom tydligt avgränsade områden i prover från Södra Gärdsjön och från Karlsbol. Det
skulle kunna vara omvandlingar av något annat titanmineral, kanske titanit eller ilmenit.
Rutilen sitter antingen i kvarts eller i sericit, men i ett privatägt prov från Södra Gärdsjön(onumrerat) förekommer mängder med små rutilnålar jämnt spridda i karbonat men saknas
helt i den omgivande kvartsen.
Identifikationen har skett med EDS vilket endast ger kemin och inte strukturen. Rutil ochanatas är båda polymorfer av TiO2. I Ramdohr (1980) sidan 1012, visas rutil i ett tredimensioB

B

nellt nätverk som ”rutile nest”, ”rutilbo”, och avser omvandling av ett ilmenitkorn, först till
anatas och sedan till rutil. Samma textur kan man se i prov PNSG2 där det förekommer kantiga former som påminner om anataskristaller (fig. 56 och 57 a). Rutilen förekommer i detta
prov inom en väl avgränsad domän som skulle kunna motsvara ett tidigare ilmenitkorn. I prov
920181A förekommer mer fibrösa aggregat som bättre liknar rutil (fig 57 b och 58). I
litteraturen finns inga titanmineral nämnda annat än titanitkristaller som förekommer i degnejser som omger fyndigheterna (Igelström 1855).

abFigur 56. Prov PNSG2 från Södra Gärdsjön, rutil, troligen pseudomorfos efter anatas, i kvarts, 20 x objektiv,
skalans längd 100 µm. a) IIN. b) XN.

54

a

b

Figur 57. a) Prov PNSG2 från Södra Gärdsjön. SEM-bild av analyspunkt 16. Rutil. Innehåller något Fe. Detta är
en detalj av fig. 56. Rutilen uppvisar kantiga former som kan betyda att den är omvandlad till eller från anatas.
Skalans längd 10 µm. b) SEM-bild av ett mineral med rätt så hög reflektans, men transparent och gulaktigt, somnålar i korsade polarisatorer. Det visar sig med EDS-analys att det är ett titanmineral, rutil. Dock stämmer analysen inte något vidare när det gäller halter, men den tydliga titantoppen plus mineralets utseende och uppträdandevisar att det är rutil.

abFigur 58. Prov 920181 A från Södra Gärdsjön, mineral i mjuk massa med högre reflektans än silikater. Detta
mineral visade sig vara rutil enligt analys med EDS. Detalj från dessa bilder syns i figur 57 b) ovan. 10 x objektiv. skalans längd 100 µm. a) IIN, b) samma vy som a) men med XN.

Goethit FeO(OH)
Goethit är grått med låg reflektans och oftast tydliga rödbruna till gulbruna inre reflexer. Det
förekommer bland annat som omvandlingsmineral längs sprickor i t.ex. kopparkis. Det har
hittats i prov från Vegerbol och Södra Gärdsjön samt osäkert i prov från Karlsbol.

55

Fig 59. Goethit (grått zonerat) längs sprickor i
kopparkis (gult). Prov LK1045 från Vegerbol.
Skalans längd 50 µm. IIN.

Karbonat (kalcit CaCO3, siderit FeCO3)
B

B

B

B

Karbonater förekommer här och var, men inte i några större mängder. Man känner igen karbonater i mikroskopet även i reflekterande ljus på grund av deras relativa mjukhet (tydligt
mjukare än kvarts), starka bireflektans och anisotropi och en brunaktigt grå färg. Det kan också gå att se karbonaters karakteristiska spaltning och tvillingbildning. I mikroskop med reflekterande ljus är det svårt att skilja mellan bl.a. kalcit och siderit. Siderit (FeCO3) förekomBB

mer rikligt i prov g10104 från Södra Gärdsjön (fig. 60 a). Där kan man skönja en kristallformkarbonat mot karbonat, i övrigt är karbonaterna anhedrala och visar ingen kristallform. I karbonatet finns ibland mängder med små hematitkristaller. Det förekommer att man kan se spårefter flöden i karbonat med hematitkristaller (fig. 61 b). I prov 51:0094 från Södra Gärdsjön
finns större domäner av karbonat som enkristaller, men i dessa domäner finns ändå små karbonatkorn med annan kristallorientering. I prov 080509 G från Södra Gärdsjön finns anisotropa prismatiska kristaller med sexkantigt tvärsnitt som möjligen skulle kunna vara aragonit(CaCO3, ortorombisk).
B

B

Ankerit (Ca(Mg, Fe)(CO3)2) har inte påträffats under denna undersökning men förekommer
B

B

B

B

i gångförekomster tillhörande Mjøsa-Vänernbältet (Johansson 1985).

56

a

b

Figur 60. a) Gång av brun siderit med senare bildad kopparkis och kvarts i centrum. Prov g10104 från Södra
Gärdsjön. Stuffen är drygt 8 cm bred. b) Större enkristallina domäner av kalcit med inneslutningar av kalcit med
avvikande kristallorientering (större ljusgrått fält med mörkare grå inneslutningar upptill i bilden, större mörkaregrått fält med ljusare grå inneslutningar nedtill i bilden). Prov 51:0094 från Södra Gärdsjön. IIN. Skalans längd
är 500 µm.

ab

Figur 61. a) Karbonat med synlig spaltning, omgivet av euhedral kvarts. Prov SG1 från Södra Gärdsjön. IIN.
Skalans längd 500 µm. b) Karbonat med små hematitkristaller (ljusare grå fläckar). Här kan man se spår som
troligen kommer av att en fluid rört sig genom karbonatet. Prov g32204 från Södra Gärdsjön, IIN, skalans längd
500 µm.

Cerussit PbCO3
B

B

Cerussit har konstaterats med hjälp av EDS i prov K3 från Karlsbol samt i prov PNSG2 frånSödra Gärdsjön. Cerussiten sitter i prov K3 som ådror genom en karbonatinneslutning (troligen kalcit) i anslutning till tetraedrit i blyglans (fig. 62–63). I prov LK6986 från Vegerbol
finns troligen också cerussit som ett sekundärt mineral runt och mellan flera polybasitkorn i
blyglans.

57

a

b

Figur 62. Inneslutning av karbonat i blyglans. Prov K3 från Karlsbol. Bildbredd 1,375 mm. a) IIN. b) Delvis
XN.

Figur 63. SEM-bild av föregående. Ljusa ådror mot mörk bakgrund är cerussit. Ljus bakgrund är blyglans,mellangrå oregelbundna fält runt karbonatinneslutningen är tetraedrit. Skalans längd är 10 µm.

Malakit Cu2CO3(OH)2
B

B

B

B

B

B

Malakit är ett starkt grönt kopparkarbonat med hydroxyl som vanligtvis uppträder som sekundärt mineral i anslutning till kopparmineraliseringar. Malakit har påträffats i ett par av proverna som radialstråliga gröna transparenta aggregat (68:0551 från Södra Gärdsjön och
LK1045 från Vegerbol). Den sitter alltid i direkt anslutning till kopparkis.

58

a

b

Figur 64. a) Malakit, radialstråligt aggregat i bildens centrala del. Prov 68:551 från Södra Gärdsjön. IIN. b)
Samma utsnitt fast med delvis XN där de gröna inre reflexerna framträder tydligt. Skalornas längd är 100 µm.

Baryt, strontiumhaltig (Ba, Sr)SO4
B

B

Baryt kallas även för tungspat och förekommer enligt Igelström (1855) vanligen i alla silver-,koppar- och järnmalmsgångar i Värmels- och Glafsfjordsdalens gnejser. I Södra Gärdsjön harbaryt bland annat påträffats i drushål som färglösa, genomskinliga räta blad (Igelström 1855).
Det är även känt att barytkristaller förekommer vid Näshöjden (Anders Persson, Arvika, pers.
komm.). I ett prov därifrån har ett barytaggregat på flera centimeter iakttagits.
Baryt är det vanligaste bariummineralet och det bildar en serie med celestin, SrSO4. ManBB

har bestämt att gränsen mellan baryt och celestin ska ligga där förhållandet mellan bariumoch strontium är 1:1. Även bly kan ersätta barium i mineralet till en viss del (Palache m.fl.
1951, Anthony m.fl. 2003).
I denna undersökning hittades inte baryt vare sig vid okulärbesiktning eller vid mikroskopering med reflekterande ljus, men i mikrosonden upptäcktes i ett prov från Södra Gärdsjön(80:0716) ett mjukt mineral som var ljust i BSE (d.v.s. det har hög medelatomvikt). Det visade sig vara strontiumhaltig baryt. Dock känner vi inte till de inbördes halterna mellan barium och strontium här eftersom det endast gjordes en kvalitativ undersökning. Igelström(1855) konstaterade att grundämnet strontium fanns i vita krustor på kalcitkristaller vid Södra
Gärdsjön, men om dessa krustor bestod av sulfat (celestin) eller karbonat (strontianit) framkommer inte av beskrivningen.

59Fyllosilikat (sericit KAl2(AlSi3O10)(OH, F)2, klorit (Mg, Fe, Al)6 (Si, Al)4 O10(OH)8)
B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

Sericitisk muskovit förekommer som mjuka gulaktiga finkorniga massor här och var i proven(fig. 65 a och b). Den grönaktiga omvandlingsbergarten som förekommer intill kvartsgångarna ska vara rik på sericit. Klorit uppträder i kvartsmassan som små gröna blad på vissa ställen, i Södra Gärdsjön väl synligt för blotta ögat i sent bildad kvarts. Även i blyglans förekommer klorit som gröna korn (fig. 65 c och d).

a

b

c

d

Figur 65. a) Plastpuck av prov 330794 från Vegerbol, 25 mm i diameter. Upptill gulbrun sericit, centralt kvarts
och längst ned ljust zinkblände. b) Samma prov som a) med närbild av sericit (gulaktigt) och kvarts (transparent). Skalans längd 100 µm, delvis XN. c) Klorit (mörkt grå) plus något hematit, spritt i blyglans (vit). Prov
080559 G från Södra Gärdsjön. IIN. d) Samma som c) men med delvis XN. Kloritens gröna färg och hematitens
röda framträder här. Skalornas längd är 100 µm.

60Tabell 7. Mineral funna vid de olika gruvorna under detta arbete.

MineralKemiskformelAguilarit,
tellurhaltig
Baryt,
strontiumhaltig
BlyglansBornitCerussit
Cervelleit,
selenhaltig
Covellin
GoethitGuld(silverhaltigt)
Guld (silver +kopparhaltigt)
Hematit
HessitJalpait
Karbonat
ospecificerat
Kloritospecificerat

Ag4SeSB

B

PbS
Cu5FeS4
PbCO3
Ag4TeS
B

B

B

B

B

+

+

−

−(?)
−

−
?

−
−
−

B

B

CuS
FeO(OH)(Au, Ag)(Au, Ag, Cu)

+
−
−
−
−

−

Fe2O3
Ag2Te
Ag3CuS2
XCO3 X=Ca, Fe+ (lt)−−−− (lt)−+(Mg, Fe, Al)6
(Si, Al)4O10(OH)8
CuFeS2SiO2
Cu2CO3(OH)2FeS2AgBiS2
Ag16Sb2S11
Ag3SbS3
FeS2
TiO2
KAl2(AlSi3O10)(OH, F)2
FeCO3(Ni, Co)3S4Ag(Ag, Au)(Cu, Zn, Ag,
Fe)12Sb4S13
ZnS

−

−

+

+
+

+
+
−

+
+
−
−
−
−
−
+
−
+

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

+

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

+
−
−

+
+

B

−

B

B

B

−
−

B

B

B

B

B

B

B

B

Zinkblände

Södra
Gärdsjön
−

B

B

B

Siderit
Siegenit
SilverSilver (gyldiskt)Tetraedrit

Vegerbol−

B(Ba, Sr)SO4

B

Kopparkis
KvartsMalakitMarkasit
Matildit
Polybasit
Pyrargyrit
Pyrit
Rutil, anatas
SericitKarlsbol

B

B

B

B

−
−

−
−

−
−
+

+

+

+

B

+ = vanligt, − = i mindre mängd, lt = litteraturuppgift, ? = ej med säkerhet.

617.2 VLF-mätningFrån VLF-mätningen som utfördes mellan Vegerbol och Karlsbol redovisas resultatet frånprofil nr 4. Det är den östra profilen i nedanstående kartbild. Båda dessa profiler är nästan
identiska. Profilerna är 160 meter långa. Mätningen gav en tydlig anomali ca 55 meter norrom den sydligaste punkten på båda mätningarna. Denna anomali kan tolkas som en elektriskt
ledande, skivformig kropp nära vinkelrätt mot profilriktningen. Det kan betyda att malmgången fortsätter mellan Vegerbol och Karlsbol trots att den inte går i dagen här. Den kan också
representera en annan typ av elektrisk ledare, till exempel en vattenfylld spricka.

Figur 66. Kartbild över området mellan Vegerbol och Karlsbol med två VLF-profiler utsatta (alternerande svartvita linjer nästan i nord-sydlig riktning). Den östliga profilen redovisas i detta arbete. Bakgrundskartan kommerfrån Fastighetskartan, Lantmäteriet.

Man tolkar VLF-data endast kvalitativt, punkten där lutningsvinkeln går över från att vara
positiv till att vara av negativ polaritet är vanligtvis tolkad som att den är rakt ovanför den
ledare som orsakar anomalin (Reynolds 1997).

62

30
Real
20

Imag

10
0
‐10
‐20
‐30
‐40
‐200

‐150

‐100

‐50

0

Figur 67. Graf över VLF-mätningen i % skillnad mellan den primära och den sekundära magnetiska vektorn. 0
ligger längst norrut i profilen och -160 längst söderut. Den starkaste elektriska ledaren befinner sig där grafernaskär noll-axeln.
Tabell 8. VLF-mätdata profil 4. X är koordinat i öst-väst och Y är koordinat i nord-syd. Koordinatsystem
SWEREF 99 TM.

Frekvens
ProfilID
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004
VP10CJN1004

Vegerbol
4
Instrument Wadi/ABEM
22,1
Imag
dist
real (%) (%)
‐160
26,6
8,6
‐150
26,4
10,6
‐140
25,7
9,2
‐130
26,8
9,2
‐120
8,4
3
‐110
‐12,2
‐2,9
‐100
‐30,4
‐7,4
‐90
‐18,4
‐3,5
‐80
‐14,9
1,4
‐70
‐14,5
3,1
‐60
‐17,7
‐4,1
‐50
‐18,3
‐4
‐40
‐1,2
‐0,3
‐30
‐16,4
2,7
‐20
‐17,4
‐3,3
‐10
‐17,4
‐2,3
0
‐12,5
1,8

63

Från norr mot söderx
381751381752,4381753,9381755,3381756,8381758,2381759,6381761,1381762,5381763,9381765,4381766,8381768,3381769,7381771,1381772,6381774y6595395
6595404
659541265954216595429659543865954466595455659546365954726595480659548965954976595506
659551465955236595531

söder

norr

8 Diskussion
8.1 Sammanfattning
Vegerbol, Karlsbol och Södra Gärdsjön är framträdande sulfidmineraliserade kvartsgångar
med konsekvent VNV-lig strykning och brant stupning. De skär gnejsiga bandade granitoideri Idefjordenterrängen i den sydvästskandinaviska provinsen. Sidoberget närmast gångarna är
sericitomvandlat. Sulfidmineralen är i huvudsak blyglans, zinkblände, pyrit och kopparkis
samt tetraedrit. Bland gångmineralen finns förutom kvarts även kalcit och siderit samt baryt.
Hematit finns i alla tre förekomsterna. Accessoriska faser är gediget guld, silver samt mineral
med Bi, Se, Te, Ni och Co. Cd förekommer i zinkblände och tetraedrit, och As förekommer iliten mängd i tetraedrit.

8.2 Diskussion kring gångarnas mineralogi
Johansson (1985) visar i tabellform mineralogin i de gångar han arbetat med, bland annat
Vegerbol-Karlsbol och Södra Gärdsjön. Tabellen bygger både på egna fynd och på äldre
litteraturkällor. De mineral som är funna i Vegerbol-Karlsbol och Södra Gärdsjön sedan
tidigare är kvarts, kalcit, siderit, fluorit, baryt, klorit, bitumen, blyglans, zinkblände, kopparkis, bornit, kopparglans, covellin, fahlerz (= tetraedrit), pyrit, hematit, gediget silver, argentit(akantit) och proustit-pyrargyrit. Förutom de mineral han nämner har följande hittats i denna
undersökning: aguilarit, cerussit, cervelleit, goethit, guld, hessit, jalpait, malakit, markasit,
matildit, polybasit, rutil och siegenit. Mineral nämnda av Johansson vilka ej hittats i denna
undersökning är argentit (akantit), kopparglans, flusspat och bitumen, alla från Södra Gärdsjön. Bitumen är även rapporterat från Vegerbol-Karlsbol.
Detta arbete har i huvudsak utförts på prover från varphögar och Riksmuseets samlingar.
Det betyder att deras ursprungliga lägen är okända. Man kan dock lägga märke till vissa relationer mellan olika mineral vilka antyder den paragenetiska ordningen. Man kan också se att
det skett upprepade rörelser i gångarna även medan mineraliseringsprocessen pågått. Följande tabell är ett försök att tidsplacera olika händelser. Med huvudmalmmineral menas zinkblände, blyglans, kopparkis och tetraedrit. Med accessoriska malmmineral menas t.ex. matildit, hessit, aguilarit, cervelleit, polybasit, jalpait och gedigna element. Markasit är svår att
direkt placera, i åtminstone ett fall kan den ha kristalliserat först och sedan omvandlats till
pyrit.

64

Mineral eller bergart

Tidig

Huvudfas

Sen

Ytlig

Sericitomvandling, sidoberg
Pyrit och kvarts
Huvudmalmmineral
Accessoriska malmmineral
Karbonat, hematit, rutil
Baryt, ljust zinkblände, klorit
Goethit, malakit, cerussit
Figur 68. Uppskattad paragenetisk sekvens.

Förekomst av bornit, pyrit och hematit samt avsaknad av mineral som kubanit, magnetkis
och magnetit tyder på att oxiderade förhållanden rått i systemet och att svavelaktiviteten har
varit förhållandevis hög (se t.ex. Barton 1974). I Barton (1974, figur 7) visas även en graf
med log svavelaktivitet mot temperatur. Man har där ”låst in” vissa mineralsammansättningar
inom vissa temperaturintervall. Mineralassociationen blyglans, pyrit och hematit t.ex. samexisterar upp till ca 350 °C, där svavelaktiviteten stiger med temperaturen. Det finns proverfrån alla tre förekomster som innehåller både blyglans, pyrit och hematit, dock inte nödvändigtvis i omedelbar kontakt med varandra. Exempel är proverna 920181 B från Södra Gärdsjön, V2 från Vegerbol och K3 från Karlsbol.
Ett mineral funnet i denna undersökning som endast är stabilt i lägre temperaturer är jalpait.
Enligt tabell 7.1 i Barton och Skinner (1967) går jalpait över i argentit (fast lösning) när temperaturen stiger över 117 °C. Akantit och jalpait övergår i argentit (fast lösning) när temperaturen stiger över 106 °C.
Hessit förekommer i prov LK1045 från Vegerbol. Enligt Barton och Skinner (1967) sker enövergång mellan låg-hessit och intermediär hessit vid 145 ±3 °C och enligt Ramdohr (1980)övergår hessit från kubisk högtemperaturmodifikation till monoklin struktur vid 155 °C.
Tidigare kubisk struktur visar sig i form av lamellära inversionstvillingar under korsade polarisatorer. Hessit bestämdes först med EDS och det är därför okänt om inversionstvillingar
förekommer.
Matildit är en silver-vismut-sulfid som vid temperaturer över 195 °C (Craig och Scott1974), 215 °C (Uytenbogaardt & Burke 1971) eller 225 °C (Ramdohr 1980) är kubisk med
ett kristallgitter som är extremt likt blyglansens. Vid högre temperatur är blandbarheten hög iblyglans, vid lägre temperaturer är den låg. Den kubiska högtemperaturformen heter
65schapbachit och den trigonala lågtemperaturformen heter matildit. Matildit bildar därför
typiskt en avblandningstextur i blyglans. Denna textur, som visar sig i form av lameller iolika riktningar av matildit i blyglans, har iakttagits i prov LK1045 från Vegerbol. Man kan
därför anta att blyglansen här har bildats vid temperaturer över 195 °C.

8.2.1 Tetraedrit
Tetraedrit är ett s.k. sulfosalt och en viktig silverbärare i många malmer. Tetraedrit tillhör en
grupp mineral (tetraedritgruppen) med varierande kemisk sammansättning. Antimon förekommer alltid men kan ersättas av arsenik. Om mängden arsenik överstiger mängden antimon kallas mineralet tennantit. I normal tetraedrit är koppar den viktigaste metallen, en vissmängd zink och järn förekommer också oftast. Koppar i tetraedrit kan ersättas av silver tillviss del. Johnson m.fl. (1988) anger strukturformeln på följande sätt:PIV

M(1)6IIIM(2)6[IIIXIVY3]4VIZ där M(1) = Cu, Fe, Zn, Mn, Hg och Cd, M(2) = Cu och Ag, X =
P

B

PB

P

B

B

P

P

P

P

B

B

B

PB

P

Sb, As, Bi och Te, Y och Z = S och Se.
Silverrik tetraedrit bildar ett eget mineral, freibergit. Dock är gränsen mellan freibergit ochtetraedrit inte helt entydig i litteraturen. Palache m.fl. (1944) sammanför både aftonit och
freibergit under rubriken ”Argentian” tetraedrit. De menar också att vanlig tetraedrit inte
innehåller mer än några få procent silver. Riley (1974) föreslår att gränsen mellan freibergit
och tetraedrit bör ligga kring 20 viktsprocent silver. Vid denna halt är förhållandet mellan Cu
och Ag grovt räknat ungefär 6:4 atomer per formelenhet. Anledningen till att Riley föreslog
just denna gräns är upptäckten att enhetscellens kant ökar i storlek med stigande silverhalt
hos tetraedriten fram till ungefär 20 viktsprocent silver. När silverhalten blir ännu högre
minskar cellkanten i stället med stigande silverhalt. Peterson & Miller (1986) anger freibergit
med 5,84 Cu- och 4,22 Ag-atomer per formelenhet. Den innehåller då 24,3 viktsprocent silver, men de refererar till en annan undersökning gjord 1972 av freibergit som innehåller 13
viktsprocent silver (Kalbskopf, R. (1972) Tschermaks Mineral. Petr. Mitt. 18, 147-155.).
Enligt Anthony m.fl. (1990) överväger antalet Ag över Cu i formeln och enligt Mandarino
m.fl (2004) går det 6 Ag och 4 Cu på 13 S-atomer. Detta motsvarar ungefär 33 viktsprocent
silver och betyder att det är ett ändled där hela position M(2) består av Ag. Alltså har man
med tiden krävt en allt högre silverhalt för att mineralet ska få kallas freibergit.
Johnson m.fl. (1986) har jämfört data på ett stort antal tetraedriter, både syntetiska ochnaturliga. Enligt denna undersökning innehåller de flesta tetraedriter färre än 6 silveratomer
per formelenhet, endast ett fåtal närmar sig 10 atomer. Av tetraedritanalyserna som utförts i66

detta arbete passar ett fåtal (3 st) in på freibergit efter en modern definition där Ag > Cu,
dessa kommer från Södra Gärdsjön (prov g10104 och PNSG2).
Johnson m.fl. (1986) nämner också att ren koppartetraedrit (utan vare sig zink eller järn)
har en tendens att sönderfalla efter upphettning och omvandlas till en blandning av famatinit,
digenit och kopparglans. De föreslår en formel enligt följande för naturligt förekommandetetraedrit: (Cu, Ag)6Cu4(Fe, Zn, Cu, Hg, Cd)2(Sb, As, Bi, Te)4(S, Se)13. Deras undersökning
B

B

B

B

B

B

B

B

B

B

visar också på en positiv korrelation mellan silver och järn i tetraedrit. I detta arbete synsockså tecken på detta (jämför grafen på sidan 46), men överlag är de analyserade tetraedriterna relativt zinkrika med mer zink än järn. Det finns till och med tetraedrit som helt saknar
järn från Karlsbol (prov K3). Denna tetraedrit är också mycket silverfattig.
Detta arbete visar att det inom en och samma gångförekomst kan vara ganska stor skillnad
på silverhalten i tetraedrit. Troligtvis skulle man behöva göra många fler analyser och frånfler prover för att få en rättvisande bild. Variationen i silverhalt är störst i Södra Gärdsjön.
Karlsbol visar också mycket varierande silverhalt i de få analyser som gjorts, medan tetraedrit från Vegerbol tycks vara mer enhetlig. I prov g10104 från Södra Gärdsjön finns bådefreibergit (med Cu5,0-5,1 och Ag6,8-6,6) och tetraedrit med lägre silverhalt (Cu8,3 och Ag2,4).
B

B

B

B

B

B

B

B

Alltså kan silverhalten variera mycket även i liten skala.
Vid WDS-analyserna på tetraedriter framgick även kadmium med som mest 0,27 atomer
per formelenhet. Även i EDS noterades spår av kadmium i tetraedrit.

8.2.2 Prov LK1045
Det kopparkisrika provet LK1045 från Vegerbol utmärker sig på flera sätt. Provet består av
kompakt kopparkis; något liknande prov förekommer inte bland de prover som undersökts idetta arbete. Detta är ett av proven från Naturhistoriska riksmuseet vilka utvaldes noggrant
för att man skulle vara säker på deras proveniens, så det borde verkligen komma frånVegerbol.
I mikroskopet kan man bland annat se hematit och guld, samt ett rosatonat pyritliknande
mineral, siegenit (Ni, Co)3S4. Man kan också i mikroskopet här och var se ljusa fläckar,
B

B

B

B

alltför små för att kunna identifieras. EDS antyder att de består av olika silvermineral med
selen, tellur och vismut. Dessutom analyserades zinkblände med den högsta kadmiumhaltenfrån detta prov. Förutom Cu, Fe och Zn visade sig provet även innehålla Au, Ag, Se, Te, Bi,
Ni, Co och Cd. Dessa grundämnen förekommer även i den undersökning Alm (1991) gjordepå liknande gångar i västra Värmland. Hon hittade även ett germaniummineral.
678.2.3 Prov g10104
Ytterligare ett prov från Riksmuseet, g10104 från Södra Gärdsjön, skiljer sig från de andra
proven (fig. 60 a). Det är en knytnävsstor stuff som till största delen består av en grågrön
sericit-kvartsbergart (omvandlingsbergart). Genom provet går en ca 3 till 3,5 cm bred sideritgång. Centralt i denna gång finns ett cirka centimeterbrett band med kopparkis, kvarts ochnågot zinkblände. Även pyrit förekommer här och var.
Vid EDS-analys framkom att detta prov är mycket silverrikt och innehåller mineral som
gediget silver, pyrargyrit, polybasit, freibergit och vanlig tetraedrit, samt matildit. Både tetraedrit och polybasit är mycket silverrika. Kvarts och kopparkis har bildats efter sideriten, somi sin tur har kommit efter sericit-kvartsbergarten. Förhållandet till de större gångarna i Södra
Gärdsjön är inte känt.

8.3 Genetisk tolkning
Guilbert och Park (1986) redovisar en rekonstruerad, idealiserad vertikal gångförekomst utan
att föreslå något exakt djup för olika mineralsammansättningar. Typiska mineral tillhörande
den ytnära associationen är till exempel stibnit, cinnober, arsenik och akantit. Bly-antimonsulfosalter, tellurider och selenider ligger någonstans mellan den ytnära och den medeldjupt
bildade malmen. Typiska mineral tillhörande den djupa, högtempererade associationen är
molybdenglans, wolframit, scheelit, kassiterit, arsenikkis och turmalin. Den paragenes somförekommer i Vegerbol, Karlsbol och Södra Gärdsjön med i huvudsak pyrit, blyglans, kopparkis, zinkblände och tetraedrit stämmer mest med den medeldjupt bildade malmen. Accessorier som hessit, aguilarit, cervelleit, polybasit och pyrargyrit stämmer bättre in på en ytligare nivå.
Tidigare studier av Värmskogsgångarna utförda av Johansson (1985) har visat vätskeinneslutningar i kvarts och zinkblände med en salthalt på ca 4 viktsprocent samt påvisbar halt
CO2. Detta har tolkats som metamorft eller magmatiskt bidrag till den malmbildande fluiden.
B

B

Johanssons (1985) homogeniseringsstudier av vätskeinneslutningar visade att kvartsen avsattes vid en lägsta temperatur på +190 till +330 °C (ingen korrektion för tryck gjordes). Liknande studier på zinkblände gav homogeniseringstemperaturer på +60 till +140 °C, men idetta fall antogs det att inneslutningarna var sekundära. I Craig & Vaughan (1981) står omnämnt att det i många malmer skett en alternerande avsättning av malmmineral och gångbergart. Om så har skett i Värmskogsgångarna är det inte säkert att vätskeinneslutningar igångmineralen representerar de fluider från vilka malmmineralen är avsatta. Johanssons

68

(1985) temperaturer för vätskeinneslutningar i kvarts stämmer ändå bra överens med dentemperatur på över 195 °C som lameller av matildit i blyglans givit i detta arbete.
Vidare studerade Johansson (1985) blyisotoper från blyglans och omgivande bergarter(”whole rock lead”) kring gångarna i Värmskog och i Dalsland varvid han föreslog att de haren ålder på ca 1000 Ma (1010 ±90 Ma). Sidobergets omvandling har även studerats och huvudmekanismen för malmavsättning föreslås vara omvandling av sidoberget med utfällning
av kvarts, tillsammans med avkylning och spädning med grundvatten.
Alm (2000) föreslog ett gemensamt ursprung för alla undersökta gångmineraliseringar,
trots att hon kommit fram till att mineraliseringen i Harnäs i västra Värmland har en mer
primitiv källbergart än övriga, baserat på blyisotopundersökningar.
Det finns liknande system av gångmineraliseringar på andra håll i världen. Lynch (1989)
beskriver tetraedritrika gångar i Keno Hill, Yukon, Kanada. Dessa är stratabundna till en
kvartsit och befinner sig i närheten av en granitintrusion av krita-ålder. Hela bältet är ca 40km långt och uppvisar en tydlig mineralogisk zonering beroende på avståndet från graniten.
De gångar som innehåller den silverrikaste tetraedriten och andra silvermineral finns längst
bort från graniten. Närmare graniten är tetraedriten fattigare på silver. Enligt Lynch (1989)
har granitplutonen fungerat som en värmekälla som orsakat den rumsliga fördelningen mellan olika mineralsammansättningar men han anser inte att den är källa till själva metallerna.
Om man skulle tänka sig en magmatisk källa till Mjøsa-Vänernbältet bör den åldersmässigt
ligga i närheten av gångarnas bildning. Ett exempel på en sådan intrusion skulle kunna vara
Bohusgraniten med en ålder på ca 920 Ma (Eliasson och Schöberg 1991), men det är osäkert
om den skulle ha kunnat alstra tillräckligt med värme för att orsaka mineraliseringar i ett såstort område. De pegmatiter som den tidigare antogs ha varit ursprung till visade sig också
senare vara äldre än själva graniten (Romer och Smeds 1996).
Tektoniskt genererade gångar förekommer vanligen i bergskedjor som Alperna och innehåller oftast endast mineral som reflekterar den lokala geologin runt gångarna, till exempel
kvarts, adular, kalcit, titandioxider, klorit och hematit. Det finns dock sulfidmineraliseradegångar i alpin miljö. Johansson (1983) har studerat sulfidförande gångar i Kaledoniderna.
Dessa har dock oftast en ganska enkel sulfidmineralogi.
En term som används för guldmineraliseringar associerade till regionalmetamorfa områden
vid konvergerande plattgränser är orogena guldmalmer (Groves m.fl. 1998). Denna typ av
guldmalmer har också kallats för mesotermala, med tanke på deras bildningstemperatur, somligger någonstans mellan 300 och 500 °C. Sammanfattningsvis är de epigenetiska, strukturellt avsatta gångförekomster av guld i metamorfa områden. Oftast innehåller dessa malmer69mer guld än silver och innehåller normalt inte förhöjda halter av Pb-Zn-Cu. De föreslår enterminologi för att ange var malmbildningen skett i jordskorpan. I stället för de temperaturberoende och ganska snävt definierade termerna epitermal, mesotermal och hypotermal(Lindgren 1928) föreslår de att man använder termerna epizonal (inom 6 km från ytan, temp.
150–300 °C), mesozonal (6–12 km från ytan, temp. 300–475 °C) och hypozonal (djupare än
12 km och temperaturer överstigande 475 °C).
Alm m.fl. (2003) definerar guld-kvartsgångarna i Mjøsa-Vänernbältet (där guldförekomsten i Harnäs ingår) som tidigt neoproterozoiska medlemmar av typen orogena guldmalmer.
De menar också att denna definition kan utökas till att gälla hela Mjøsa-Vänernbältet. Om
man använder sig av ovan nämnda terminologi hamnar de här undersökta Värmskogsgångarna mest sannolikt inom det epizonala området.
Gångarna i Mjøsa-Vänernbältet innehåller tillsammans med sulfidmineral som pyrit, zinkblände, kopparkis, bornit och blyglans även grundämnen som Au, Ag, Ge, Se och Te. Det är
uppenbart att spröd tektonik har varit inblandad vid dessa gångars bildande, troligen vid ett
sent skede av den svekonorvegiska orogenesen. De har dessutom inte underkastats någon
regionalmetamorfos efter sitt bildande.
Mylonitzonen är en framträdande tektonisk bildning vars nära läge till gångarna skulle
kunna tyda på ett samband med dessa. Enligt Alm (2000) finns det gångmineraliseringar på
bägge sidor om Mylonitzonen samt även inom denna. Gångar i Mylonitzonen är konkordanta
medan gångar utanför densamma är diskordanta i förhållande till omgivande bergarter. Detta
tyder på att Mylonitzonen fortfarande var aktiv efter tiden för deras bildande.
Man kan också diskutera gångarnas relation till kopparmineraliseringar i Dalformationen(Dalgruppen). Dessa anses ha bildats mellan 1,2 och 1,15 Ga (Alm 2000) och är synsedimentära eller syndiagenetiska. Enligt Alm m.fl. (1997) skär de polymetalliska kvartsgångarna alla
bergartsenheter i området, både det kristallina underlaget och Dalgruppens sedimentära ochvulkaniska bergarter. Malmmineralogiskt innehåller Dalformationens kopparmineraliseringar
kopparkis, bornit, pyrit, markasit, digenit, zinkblände, blyglans och arsenikkis. Det förekommer även zinkhaltig tetraedrit, koboltglans och flera Co-As, Co-Ni-, Co-Cu-sulfider, en CuBi-sulfid, akantit och gediget silver i dessa mineraliseringar (Alm m.fl. 1997).
Kissin (1993) beskriver en typ av gångar, så kallade fem-elementgångar, med gemensam
nämnare att de innehåller Ni, Co, As, Ag och Bi. Denna typ av gångar uppträder i huvudsak i
Nordamerika och Europa och med åldrar varierande från proterozoisk till tertiär. De bildas
vanligen med mineraliseringar i flera steg, från början mest med kvarts och lite basmetallsulfider, sedan med uraninit (saknas helt i flera distrikt), därpå med Ni-Co-arsenider och silver
70och slutligen med pyrit, zinkblände, blyglans, kopparkis och andra kopparsulfider plus silver
och argentit tillsammans med kalcit, kvarts, baryt och flusspat. Det förekommer många teorier om hur denna typ av gångar har bildats, en intressant idé är att lösningarna kommit fråndjupa nivåer, nära gränsen mellan jordskorpa och mantel, eller alternativt att de härrör frånriftmiljöer där värmeflödet från jordens inre är högre än normalt. Detta högre värmeflöde
skulle då orsaka att vatten som normalt är innestängt i vissa bergarter börjat röra sig till förkastningar perifert från riftaxeln.
Den miljö i vilken Mjøsa-Vänernbältet förekommer är inte någon riftmiljö som den Kissin(1993) nämner men däremot förekommer tecken på extensionsrörelser. Hellström (2009)
menar att en regional fördelning av VNV-liga ”postkinematiska” diabasgångar i Idefjordenterrängen beror på NNO-SSV-riktad extension i den övre delen av jordskorpan under sen
svekonorvegisk tid.
När man betraktar Mjøsa-Vänernbältet kan man konstatera att dess utbredning i främst inord-sydlig riktning på ca 25 mil är mycket större än jordskorpans normala djup. Därför är
det troligt att de malmbildande lösningarna inte bara kommer från lokala omvandlingar av
sidoberget till gångarna utan att de kommer från en regional, mer utsträckt källa. Särskilt
variationen av grundämnen där även mer sällsynta förekommer, talar för att upptagningsområdet till metallerna är stort.
Sammanfattningsvis kan man tänka sig att hydrotermala lösningar genererades under ett
sent skede av den svekonorvegiska orogenesen. Den förtjockade jordskorpan eroderades ned
varvid djupare nivåer snabbt höjde sig mot ytan. Vid sjunkande tryck och temperaturer avsattes malmmineral i sprödtektoniska strukturer.

9 Förslag till ytterligare undersökningar
Då det under arbetets gång framkommit att äldre källor (Igelström 1855, Nordenström 1881)
kände till gångmineraliseringar som idag inte ens går att lokalisera på kartor och alltså ej har
blivit undersökta i modern tid, bör man försöka lokalisera dessa och beskriva dem närmare.
Andra gångar är lokaliserade på kartor men moderna beskrivningar saknas (se fig. 2, Nordenströms karta). Följande gångar är omnämnda och kan undersökas närmare:71

1. Edane silvergruva (Igelström 1855, Nordenström 1881, Lundegårdh 1995)
2. Edesbråtens silver- och järnmalmsgång (Igelström 1855, Nordenström 1881,
Lundegårdh 1995)
3. Gubbrymningshagen (Nordenström 1881)
4. Norra Gärdsjö gruva (Igelström 1855, Nordenström 1881, Lundegårdh 1995)
5. Norra Gärdsjön, 600 meter NNV om Norra Gärdsjö gruva (Lundegårdh 1995),
kan vara samma ställe som kallas för ”kopparkisförande kvartsgång” vid
landsvägen mellan Norra och Södra Gärdsjön (Igelström 1855)
6. Kvartsgång öster om Karlsbol (Igelström 1855)
7. Järnmalmsförande kvartsgång på gården Strands område i Värmskogs socken(Igelström 1855)
8. Kvartsgång vid Jonsfeltstorp (Igelström 1855)
9. Malsjö Molybdenglansgång (Igelström 1855)

Tidigare arbeten gjorda på gångarna skulle även kunna kompletteras med syreisotopundersökningar.

Fig 69. 1:e statsgeolog Hans Delin vid gruvan i Karlsbol, 9:e september 2010. Vy mot öster.

72

Tack
Jag vill först och främst tacka min man, Per Nysten, som hela tiden har varit till mycket stöd,
hjälp och uppmuntran för mig. Ett stort tack vill jag rikta till Erik Jonsson, som varit min
handledare för detta arbete. Tack även till Per Carlsson, som visat mig stensågning, gjutning
av plastpuckar och polering av prover, Örjan Amcoff, som alltid är vänlig och villig att svarapå frågor, Hans Harryson som skött mikrosonden vid CEMPEG, Gary Wife som skött elektronmikroskopet vid Biologiska instutitionen, Lutz Kübler som hjälpt mig att utföra VLFmätningen, Jörgen Langhof från Naturhistoriska Riksmuseet som bidragit med provmaterial
och historik, Martin Östling och Lars Johansson från SGU:s bibliotek som bistått med information, tack även till bibliotekarierna på Geobiblioteket, Thomas Lundqvist som kan regionalgeologin och Sten-Anders Smeds som känner till alla slags referenser och förestår GeoRegister.
Detta arbete har stötts ekonomiskt av Institutionen för geovetenskaper, Uppsala universitet,samt av Sveriges geologiska undersökning.

73

10 Referenser
Alm, E., 1991: En mineralogisk studie av Au-, Ag-, Bi-, Te-, Se-, och Ge-förande
kvartsgångar i sydvästra Värmland. Uppsats, Institutionen för geologi och geokemi,
Stockholms Universitet, 70 sidor.

Alm, E., 2000: Sveconorwegian metallogenesis in Sweden. Avhandling, Institutionen
för geologi och geokemi, Stockholms universitet, 17 sidor.

Alm, E. och Sundblad, K., 1994: Sveconorwegian polymetallic quartz veins in
Sweden. Neues Jahrbuch für Mineralogie, Monatshefte, 1994, häfte 1, 1–22, Stuttgart.

Alm, E., Kumpulainen, R. och Sundblad, K., 1997: Mesoproterozoic Sediment-hosted
Strata-bound Copper Deposits in the Dal Group, Sweden. I Charlet, J.-M. (redaktör),
International Cornet Symposium: ”Strata-bound Copper Deposits and AssociatedMineralizations”, Proceedings, 217–243. Royal Academy of Overseas Sciences,
Belgium.

Alm, E., Broman, C., Billström, K., Sundblad, K. och Torssander, P., 2003: Fluid
Characteristics and Genesis of Early Neoproterozoic Orogenic Gold-Quartz Veins in
the Harnäs Area, Southwestern Sweden. Economic Geoloy 98, 1311–1328.

Andersson, J., 2001: Sveconorwegian orogenesis in the southwestern Baltic Shield.
Zircon geochronology and tectonothermal setting of orthogneisses in SW Sweden.
Avhandling, Lunds universitet, 28 sidor.

Anthony, J.W., Bideaux, R.A., Bladh, K.W. och Nichols, M.C., 1990: Handbook of
Mineralogy, Volume I, Elements, Sulfides, Sulfosalts. Mineral Data Publishing,Tucson, Arizona, USA, 588 sidor.

Anthony, J.W., Bideaux, R.A., Bladh, K.W. och Nichols, M.C., 2003: Handbook of
Mineralogy, Volume V, Borates, Carbonates, Sulfates. Mineral Data Publishing,Tucson, Arizona, USA, 813 sidor.

74

Austin Hegardt, E., Cornell, D.H., Hellström, F.A. och Lundqvist, I., 2007:
Emplacement ages of the mid-Proterozoic Kungsbacka Bimodal Suite, SW Sweden.
GFF 129, 227–234.

Barton, P.B., 1974: Sulfide Petrology. I P.H. Ribbe (redaktör), Mineralogical Societyof America Short Course Notes, Volume 1: Sulfide Mineralogy, B–1 till B–11.

Barton, P.B. och Skinner, B.J., 1967: Sulfide Mineral Stabilities. I Barnes, H. L., 1967
Geochemistry of Hydrothermal Ore Deposits. The Pennsylvania State University,
Holt, Rinehart and Winston, INC., USA, 236–333.

Berggren, C., 2005: The Silver Mineralogy of The Garpenberg Volcanogenic
Sulphide Deposit, Bergslagen, Central Sweden. Examensarbete vid Institutionen för
geovetenskaper, nr 115. Uppsala universitet. ISSN 1650-6553, 52 sidor.

Berzelius, J.J., 1848: Mineralogie, Neue Mineralien, Aftonit. Jahres-Bericht über die
Fortschritte der Chemie und Mineralogie 27, sidan 236.

Bingen, B., Andersson, J., Söderlund, U. och Möller, C., 2008: The Mesoproterozoic
in the Nordic countries. Episodes 31, 29–34.

Craig, J.R. och Scott, S.D., 1974: Sulfide Phase Equilibria. I P.H. Ribbe (redaktör),
Mineralogical Society of America Short Course Notes, Volume 1: Sulfide
Mineralogy, CS–1 till CS–110.

Craig, J.R. och Vaughan, D.J., 1981: Ore Microscopy and Ore Petrography. John
Wiley & Sons, 406 sidor.

Eggertz, V., 1869: Utdrag ur Falu Bergsskolas Profbok för åren 1865–1868. JernKontorets Annaler, Ny Serie 24, häfte 6, 309–310 och 314–315.

Eliasson, T. och Schöberg, H., 1991: U-Pb dating of the post-kinematic
Sveconorwegian (Grenvillian) Bohus granite, SW Sweden: evidence of restitic zircon.
Precambrian research 51, 337–350.
75

Flink, G., 1910: Bidrag till Sveriges mineralogi. II. 27. Tetraedrit. Arkiv för Kemi,
Mineralogi och Geologi 3, häfte 35, 16–18.

Flood, B., 1978: Rapport över basmetallfyndigheter under option från Stora
Kopparbergs Bergslags AB till AB Statsgruvor. Rapport Grb 9, Grängesberg, 37
sidor.

Frondel, C., 1963: Isodimorphism of the Polybasite and Pearceite Series. American
Mineralogist 48, 565–572.

Gorbatschev, R., 1980: The Precambrian development of southern Sweden.
Geologiska föreningens i Stockholm förhandlingar 102, 129–136.

Gorbatschev, R., 2004: The Transscandinavian Igneous Belt – Introduction andBackground. I Högdahl, K., Andersson, U. B. och Eklund, O., (redaktörer): The
Transcandinavian Igneous Belt (TIB) in Sweden: a review of its character andevolution, Geologiska forskningscentralen, GTK, Special Paper 37, Esbo, Finland, 9–15.

Groves, D.I., Goldfarb, R.J., Gebre-Mariam, M., Hagemann, S.G. och Robert, F.;
1998: Orogenic gold deposits: A proposed classification in the context of their crustal
distribution and relationship to other gold deposit types. Ore Geology Reviews 13, 7–
27.

Grybeck, D. och Finney, J.J., 1968: New occurrences and data for jalpaite. American
Mineralogist 53, 1530–1542.

Guilbert, J.M. och Park, C.F., jr, 1986: The Geology of Ore Deposits. Waveland Press,
Inc., Illinois, 985 sidor.

Hall, H.T., 1967: The pearceite and polybasite series. American Mineralogist 52,
1311–1321.

76

Hellström, F., 2009: Geochronology and Petrology of Mafic Dykes in the Idefjorden
Terrane of the Sveconorwegian Province, SW Sweden. Licentiatavhandling A 121,
Göteborgs universitet, 21 sidor.

Hammergren, P., 1979 a: Prospekteringsläget inom objekt Karlsbol. Sveriges
geologiska undersökning, Berggrundsbyrån, Brap 79517, 9 sidor inkl. bilagor.

Hammergren, P., 1979 b: Prospekteringsläget inom objekt Gärdsjön. Sveriges
geologiska undersökning, Berggrundsbyrån, Brap 79518, 12 sidor inkl. bilagor.

Hibbard, M. J., 1995: Petrography to Petrogenesis. Prentice-Hall Inc., New Jersey,
USA, 587 sidor.

Igelström, L. I. (senare L. J.), 1855: Geognostisk-mineralogisk beskrifning öfver
Wermskogs socken med delar af omkringliggande socknar i Wermlands län.
Förhandlingar vid de skandinaviske naturforskarnes sjette möte i Stockholm den 14–
19 juli 1851, P. A. Nordstedt & Söner, Stockholm, 123–144.

Igelström, L.I. (senare L.J.), 1871: Cadmium i Zinkblende från Wegerbols
silfvergrufvor, Wermskogs socken, Wermland. Värmländska Bergsmannaföreningens
Annaler 1870, Filipstad, sidan 20.

Ihlen, P.M., Ineson, P.R. och Mitchell, J.G., 1978: K/Ar dating of clay-mineralalteration associated with ore deposition in the northern part of the Oslo region. I
Neumann, E.-R. och Ramberg, I. E. (redaktörer), 1978: Petrology and Geochemistryof Continental Rifts, Nato Advanced Study Institute Series, D. Reidel Publishing
Company, Dordrecht, Holland, 255–264.

Johannsen, A., 1937: A Descriptive Petrography of the Igneous Rocks. Volym III, The
University of Chicago Press, Chicago, Illinois, USA, 360 sidor.

Johansson, Å., 1983: Composition of sphalerite in some Swedish Pb-Zn-bearingveins. I Lindblom, S. (redaktör): Annual report of the Ore Research Group (ORG 83).
Geologiska institutionen, Stockholms universitet, 117–150.
77

Johansson, Å., 1984: The Geology and Genesis of Lead-Zinc Veins in Sweden.
Meddelanden från Stockholms universitets geologiska institution, Nr 262,
doktorsavhandling, 22 sidor.

Johansson, Å., 1985: The Dalslandian Sulphide-Bearing Quartz Veins of Dalsland andVärmskog, Southwest Sweden. Sveriges geologiska undersökning, SGU serie C nr
809., Uppsala, 48 sidor.

Johnson, N.E., Craig, J.R. och Rimstidt, J.D., 1986: Compositional trends intetrahedrite. Canadian Mineralogist 24, 385–397.

Johnson, N.E., Craig, J.R. och Rimstidt, J.D., 1988: Crystal chemistry of tetrahedrite.
American Mineralogist 73, 389–397.

Kissin, S.A., 1993: Five-element (Ni-Co-As-Ag-Bi) Veins. I Sheahan, P.A. och M.E.
Sherry (redaktörer): Ore Deposit Models, Volume II, Geoscience Canada Reprint
Series 6, Geological Association of Canada, 87–98.

Langhof, J., 1999: Mineralogists and collectors. I Holtstam, D. och Langhof, J.
(redaktörer): Långban, the Mines, their Minerals, Geology and Explorers. Raster
Förlag, Naturhistoriska Riksmuseet, 215 sidor.

Lindgren, W., 1928: Mineral Deposits. Tredje upplagan. McGraw-Hill Book
Company, New York, USA, 1049 sidor.

Lindh, A., Gorbatschev, R. och Lundegårdh, P.H., 1998: Beskrivning till
berggrundskartan över Värmlands län, Västra Värmlands berggrund. Sveriges
Geologiska Undersökning, SGU serie Ba nr 45:2, Uppsala, 405 sidor.

Lindh, A. och Schöberg, H., 1987: U-Pb age of a granitoid in the banded sequence at
Grums, SW Sweden. Geologiska Föreningens i Stockholm Förhandlingar 109, 165169.

78

Lindström, M., Lundqvist, J. och Lundqvist, T., 2000: Sveriges geologi från urtid tillnutid. Studentlitteratur, Lund, 491 sidor.

Lundegårdh, P. H., 1995: Beskrivning till berggrundskartan över Värmlands län.
Östra och mellersta Värmlands berggrund. Fyndigheter av nyttosten och malm iVärmlands län. Sveriges Geologiska Undersökning Serie Ba nr 45:1, Uppsala, 180
sidor.

Lundqvist, I. och Persson, L., 2003: Projekt Norra Göteborgsregionen – Trestad;
Berggrund. I Delin, Hans (red.), 2003: Berggrundsgeologisk undersökning.
Sammanfattning av pågående verksamhet 2002. Sveriges Geologiska Undersökning,
Rapporter och meddelanden 112, Uppsala, 73–74.

Lynch, J.V.G., 1989: Large-scale hydrothermal zoning reflected in the tetraedritefreibergite solid solution, Keno Hill Ag-Pb-Zn district, Yukon. Canadian
Mineralogist 27, 383–400.

Mandarino, J.A. och Back, M.E, 2004: Fleischer´s Glossary of Mineral Species 2004.
The Mineralogical Record Inc. Tucson, 309 sidor.

Möller, C., 1998: Decompressed eclogites in the Sveconorwegian (–Grenvillian)
orogen of SW Sweden: petrology and tectonic implications. Journal of Metamorphic
Geology 16, 641–656.

Nilson, L. F. 1877: Om aphtonit och tetraedrit från Gärdsjön i Vermland. Översigt af
kongl. vetenskaps-akademiens förhandlingar 34, 15–21.

Nordenström, G., 1881: Om Värmskogs och angränsande socknars silfver- och
kopparmalmgångar i Vestra Vermland. Geologiska Föreningens i Stockholm
Förhandlingar 5, 455–469.

79

Palache, C., den yngre Berman, H. och Frondel, C., 1944: The System of Mineralogyof James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana, Yale University 1837 – 1892,
Volume I, Elements, Sulfides, Sulfosalts, Oxides. Sjunde helt omarbetade ochutvidgade upplagan, John Wiley & Sons, Inc., New York, London, Sydney, 834 sidor.

Palache, C., den yngre Berman, H. och Frondel, C., 1951: The System of Mineralogyof James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana, Yale University 1837 – 1892,
Volume II, Halides, Nitrates, Borates, Carbonates, Sulfates, Phosphates, Arsenates,
Tungstates, Molybdates, etc. Sjunde helt omarbetade och utvidgade upplagan, John
Wiley & Sons, Inc., New York, London, Sydney, 1124 sidor.

Peltzer, H., 1863: Ueber Fahlerz. Annalen der Chemie und Pharmacie CXXVI (1863),
337–351, C.F. Winter’sche verlagshandlung, Leipzig och Heidelberg.

Persson, P.-O. och Hansen, B.T., 1982: The Rb–Sr age of the Sundsta granite in theWestern Pregothian tectonic mega-unit, south-western Sweden, Geologiska
Föreningens i Stockholm Förhandlingar 104, 17–21.

Persson, P.-O., Malmström, L. och Hansen, B.T., 1987: Isotopic dating of reddish
granitoids in southern Värmland, southwestern Sweden. Geologische Rundschau 76,
389–406.

Petersen, T., 1870: Zur Formulirung der hochgeschwefelten Sulfide. Neues Jahrbuch
Für Mineralogie, Geologie und Paläontologie 1870, 455–459.

Peterson, R.C. och Miller, I, 1986: Crystal structure and cation distribution in
freibergite and tetrahedrite. Mineralogical Magazine 50, 717–721.

Petersson, G., 1981: Prospekteringsrapport över objekt Gärdsjön. Sveriges geologiska
undersökning, Berggrundsbyrån, Brap 81537, 4 sidor plus bilagor.

Petersson, G., 1982: Prospekteringsrapport över objektet Karlsbol. Sveriges
geologiska undersökning, Berggrundsbyrån, Brap 82555, 3 sidor plus bilagor.

80

Piontek, J.E., Connelly, J.N. och Åhäll, K.-I., 1998: 1.3 Ga anorogenic magmatism insouthwest Sweden. Abstracts with programs, 1998 Annual Meeting and Exposition,
Geological Society of America, volym 30, häfte 7, sidan 293, Toronto, Ontario 1998.

Ramdohr, P., 1980: The Ore Minerals and Their Intergrowths. International Series inEarth Sciences 35. Pergamon Press. Andra upplagan i två volymer, 1207 sidor.

Reynolds, J.M., 1997: An Introduction to Applied and Environmental Geophysics.
John Wiley & Sons, 796 sidor.

Riley, J.F., 1974: The Tetrahedrite-Freibergite Series, with Reference to the Mount
Isa Pb-Zn-Ag Orebody. Mineralium Deposita 9, 117–124.

Rino, S., Kon, Y., Sato, W., Maruyama, S., Santosh, M. och Zhao, D., 2008: The
Grenvillian and Pan-African orogens: World’s largest orogenies through geologic
time and their implications on the origin of superplume. Gondwana Research 14, 51–
72.

Romer, R.L. och Smeds, S.-A., 1996: U–Pb columbite ages of pegmatites from
Sveconorwegian terranes in southwestern Sweden. Precambrian Research 76, 15–30.

Sandecki, J. och Amcoff, Ö., 1981: On the occurrence of silver-rich tetrahedrite at
Garpenberg Norra, Central Sweden. Neues Jahrbuch für Mineralogie, Geologie undPaleontologie, Abhandlungen 141, 324–340.

Schouten, C., 1962: Determination Tables for Ore Microscopy. Elsevier Publishing
Company, Amsterdam, New York, 242 sidor.

Stein, H.J., Morgan, J.W. och Scherstén, A., 2000: Re-Os-Dating of Low-Level
Highly Radiogenic (LLHR) Sulfides: The Harnäs Gold Deposit, Southwest Sweden,
Records Continental-Scale Tectonic Events. Economic Geology 95, 1657–1671.

81

Stephens, M. B., Wahlgren, C.-H., Weijermars, R. och Cruden, A. R., 1996: Leftlateral transpressive deformation and its tectonic implications, Sveconorwegian
orogen, Baltic Shield, southwestern Sweden. Precambrian Research 79, 261–279.

Strunz, H. och Nickel, E.H., 2001: Strunz Mineralogical Tables. Chemical-Structural
Mineral Classification System. 9:e upplagan. E. Schweizerbart’sche
Verlagsbuchhandlung (Nägele u. Obermiller), Stuttgart, Tyskland, 870 sidor.

Svanberg, L., 1846: Analys af en ny silfvermalm från Vegeboda. Översigt af kongl.
vetenskaps-akademiens förhandlingar 2 (1845), 176–177. P.A. Norstedt & Söner,Stockholm, 1846.

Svanberg, L., 1847: Aphthonit, en för Sverige ny silfver- och kopparmalm. Översigt
af kongl. vetenskaps-akademiens förhandlingar 4, 85–88.

Tegengren, F. R., 1924: Sveriges ädlare malmer och bergverk, Sveriges Geologiska
Undersökning, serie Ca nr 17, Stockholm, 406 sidor.

Tegengren, F. R., 1933: Rapport rörande malmundersökningar verkställda på
uppdrag av Bolidens Gruv AB. Maj–November 1933. SGU för Bolidens
Gruvaktiebolag, 27 sidor.

Törnebohm, A. E., 1870: Några ord till upplysning om bladet “Upperud”. Sveriges
geologiska undersökning, serie Aa nr 37, P.A. Norstedt & Söner, Stockholm, 90 sidor.

Uytenbogaardt, W, och Burke, E.A.J., 1971: Tables for Microscopic Identification of
Ore Minerals. Andra reviderade upplagan. Dover Publications, Inc., New York, 430
sidor.

Wahlgren, C.-H. och Kähr, A.-M., 1977: Mica-lamprophyres in western Värmland,
south-western Sweden. Geologiska Föreningens i Stockholm Förhandlingar 99, 291–
295.

82

Warberg, P. I., 1853: Beskrifning öfver Wermskogs socken i Wermelands län af P. I.
Warberg 1853. Utgiven av John Engvall i Skriftserie för hembygdskunskap och
kulturminnesvård; Värmländska sockenbeskrivningar från 1800-talet. Del 1.
Värmskogs socken. Detta häfte kallas Värmskog förr och nu. Del III. Arvika tidnings
boktryckeri, Arvika, 1956, 21–26.

Welin, E. och Gorbatschev, R, 1976: The Rb-Sr-age of the Hästefjorden granite andits bearing on the precambrian evolution of southwest Sweden. Precambrian
Research 3, 187–195.

Welin, E., Lindh, A. och Kähr, A.-M., 1981: The radiometric age of the Proterozoic
granite at Sandsjön, western Värmland, Sweden. Geologiska Föreningens i Stockholm
Förhandlingar 103, 514–518.

Åhäll, K.-I. och Connelly, J.N., 2008: Long-term convergence along SW
Fennoscandia: 330 m.y. of Proterozoic crustal growth (erratum). Precambrian
Research 163, 402–421.

Åhäll, K.-I. och Gower, C.F., 1997: The Gothian and Labradorian orogens: variationsin accretionary tectonism along a late Paleoproterozoic Laurentia-Baltica margin.
GFF 119, 181–191, Stockholm. ISSN 1103–5897.

Åhäll, K.-I., Persson, P.-O. och Skiöld, T., 1995: Westward accretion of the Baltic
Shield: implications from the 1.6 Ga Åmål-Horred Belt, SW Sweden. Precambrian
Research 70, 235–251.

83

Appendix 1: Lista över alla mineral i alla prover
Södra Gärdsjön
g04202: zinkblände, kvarts, pyrit, blyglans, kopparkis, tetraedrit, klorit.
080509 G: blyglans, pyrit, kopparkis, tetraedrit, zinkblände, kvarts, hematit, aragonit?
68:0551: tetredrit, kopparkis, blyglans, silver eller elektrum, kvarts, malakit, hematit, goethit
g21106: kvarts, kopparkis, pyrit, karbonat, blyglans, tetraedrit, klorit.
58:0353: tetraedrit, kopparkis, kvarts, karbonat, blyglans, zinkblände, pyrit, silver, jalpait.
g02443: zinkblände (”hultbomit”), kvarts, karbonat, kopparkis, pyrit, blyglans.
090241 G: karbonat, tetraedrit, kopparkis, blyglans, kvarts, bornit, rutil?, zinkblände?
080559 G: blyglans, kvarts, pyrit, kopparkis, klorit, sericit, karbonat?, hematit, tetraedrit.
51:0094: kvarts, karbonat, kopparkis, hematit, pyrit, blyglans.
80:0716: tetraedrit, kvarts, kopparkis, karbonat, blyglans, zinkblände, pyrit, hematit, baryt, silver eller guld.
090242 G: zinkblände, blyglans, tetraedrit, kopparkis, kvarts.
920181 A: kvarts, zinkblände (”hultbomit”), blyglans, tetraedrit, kopparkis, pyrit, rutil, sericit.
920181 B: hematit, karbonat, kvarts, pyrit, kopparkis, blyglans, rutil eller zinkblände?
g32204: kvarts, karbonat, hematit, pyrit, kopparkis, blyglans, markasit?
g10104: siderit, kvarts, kopparkis, pyrit, zinkblände, goethit, tetraedrit + freibergit, blyglans, pyrargyrit, polybasit, silver,matildit.
PNSG2: kvarts, zinkblände, kopparkis, blyglans, pyrit, markasit, polybasit, tetraedrit (freibergit?), rutil eller anatas, cerussit.
PNSG4: kvarts, kopparkis, pyrit, blyglans, tetraedrit, zinkblände, covellin, karbonat, goethit.
PNSG8: kvarts, zinkblände, kopparkis, blyglans, pyrit, covellin, karbonat.
PNSG9: blyglans, kvarts, zinkblände, pyrit, kopparkis, tetraedrit, hematit, klorit, sericit, karbonat, rutil?
SG1: kvarts, kopparkis, sericit?, pyrit, blyglans, zinkblände, karbonat.
SG2: kvarts, karbonat, kopparkis, pyrit, zinkblände, markasit?, blyglans, silver, covellin.

Vegerbol
060509 W: blyglans, klorit, pyrit, kopparkis, zinkblände?, tetraedrit, silver, rutil?, kolloform bildning (sericit?).
LK6986: blyglans, kvarts, pyrit, tetraedrit, polybasit, cerussit?
LK1045: kopparkis, hematit, goethit, zinkblände, karbonat, covellin, blyglans, pyrit, malakit, guld, silver, siegenit, tetraedrit,matildit, hessit, cerveilleit, aguilarit.
330794: kvarts, sericit, zinkblände (”hultbomit”), kopparkis, blyglans, pyrit, hematit?, titanmineral?
V1: blyglans, kvarts, zinkblände, tetraedrit, pyrit, kopparkis, covellin.
V2: kvarts, zinkblände (två typer), blyglans, kopparkis, pyrit, tetraedrit, hematit, guld.
V3: kvarts, pyrit, zinkblände, kopparkis, blyglans, tetraedrit.
V4: kvarts, blyglans, pyrit, kopparkis, tetraedrit, covellin, zinkblände, polybasit, guld, silver?, sericit?

Karlsbol
PNK1: zinkblände, blyglans, pyrit, kopparkis, kvarts, tetraedrit, okänd transparent fas.
K1: kvarts, pyrit, kopparkis, blyglans, zinkblände, covellin, rutil, sericit.
K2: kvarts, blyglans, kopparkis, zinkblände, tetraedrit.
K3: blyglans, kvarts, pyrit, zinkblände, tetraedrit, kopparkis, hematit, klorit, cerussit.
K4: kvarts, pyrit, blyglans, zinkblände, kopparkis, rutil?

Appendix 1

Appendix 2
Samtliga analyser
Viktsprocent
Analys nr

C

Lokal

Instrument

Acc. spänning

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

1

24,98

75,02

100,00 Guld

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

2

25,14

74,86

100,00 Guld

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

3

79,58

20,42

100,00 Silver

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

443,60

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

5

33,42

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

6

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

7

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

O

Mg

Al

Si

S

K

Ti

Cr

Fe

Co

12,69

Ni

Cu

Zn

As

Se

14,49

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

9

12,04

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

10

14,75

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

12

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

LK1045V

EDS 1

LK1045V

LK1045
LK1045

Cd

Sb

Te

Au

Pb

Bi

Total

Kommentar

100,00 Siegenit

43,71
62,44

1,14

100,00 Zinkblände

4,14

1,96

8

Ag

Mineral

Prov

2,03

49,60

50,40

100,00 Silver

25,50

72,54

100,00 Guld

23,24

9,82

49,28

Troligen blyglansplus ett
vismutsulfosalt,
100,00 myrmekit

Blyglans ungefär,
närbild av myrmekit
100,00 analys nr 8

1,09

2,42

84,45

2,16

24,11

4,57

53,41

100,00 Matildit

14,27

2,57

26,32

4,57

52,27

100,00 Matildit

13

0,69

1,35

62,96

15,0 kV

14

13,87

4,52

26,13

54,05

100,00 Matildit

EDS 1

15,0 kV

15

4,30

10,51

76,72

8,46

100,00 Aguilarit-släkting?

V

EDS 1

15,0 kV

16

2,99

5,11

71,01

20,89

100,00 Cervelleit-släkting?

V

EDS 1

15,0 kV

17

16,72

1,21
1,15 13,34

0,99

1,43

100,00 Hessit

35,00

Matildit plus
2,17

23,77

56,14

100,00 kopparkis??
99,39 Siegenit

LK1045V

WDS

15,0 kV

1

41,82

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

1

14,46

43,08
9,06

65,62

10,86

100,00 Polybasit

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

2

14,71

10,03

64,50

10,76

100,00 Polybasit

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

3

16,56

10,56

72,88

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

4

14,63

8,91

64,68

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

5

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

6

14,70

4,66

68,73

11,90

100,00 Polybasit

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

7

14,13

6,51

68,80

10,55

100,00 Polybasit

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

8100,00 Polybasit
100,00 Polybasit

11,78
100,009,69

0,32

Sida 1

Antimon saknas i denna analys. Det finns
toppar som inte är med i beräkningen.

89,99

100,00 Blyglans

100,00 Cerussit?

Svavel saknas.

Sekundärt blymineral. Samma punkt med
och utan Fe i beräkningen.

Appendix 2 och 3.xls

Analys nr

C

O

Mg

Al

Si

S

Lokal

Instrument

Acc. spänning

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

8

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

9

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

10

14,66

9,78

64,54

11,03

100,00 Polybasit

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

11

19,98

10,59

58,61

10,83

100,00 Polybasit

9,08

5,54

K

Ti

Cr

Fe

Co

Ni

Cu

Zn

As

3,80

Se

Ag

Cd

Sb

Te

Au

0,31

9,13

Pb

Bi

Total

MineralProv

Kommentar

86,82

100,00 Cerussit?

Sekundärt blymineral. Samma punkt med
och utan Fe i beräkningen.

85,33

100,00 Cerussit?

Sekundärt blymineral. Samma punkt som
analys 8 men ny analys och andra
grundämnen med i beräkningen.

Denna analys innehåller troligen också
blyglans för svaveltoppen är bredare än det
som är beräknat. Därför är värdena felaktiga.

V4

V

EDS 2

20,0 kV

1

25,78

74,22

100,00 Guld

V4

V

EDS 2

20,0 kV

2

23,69

76,31

100,00 Guld

V4

V

EDS 2

20,0 kV

3

15,77

8,01

76,22

100,00 Polybasit

Antimon saknas i denna analys. Det finns
toppar som inte är med i beräkningen.

V4

V

EDS 2

20,0 kV

4

15,17

7,10

77,74

100,00 Polybasit

Antimon saknas i denna analys. Det finns
toppar som inte är med i beräkningen.

V4

V

EDS 2

20,0 kV

5

14,50

6,54

V4

V

EDS 2

20,0 kV

6

25,07

33,67

6,68

67,58

11,38

100,00 Polybasit

3,15

31,43

100,00 Tetraedrit

En Fe-topp saknas i analysen.

1,01

33,69

100,00 Tetraedrit

Den synliga delen av grafen är för liten så
man kan inte se om det skulle ha varit någon
Zn-topp. Troligen är Zn missat.
En liten Fe-topp saknas i analysen.

V4

V

EDS 2

20,0 kV

7

26,39

36,51

V4

V

EDS 2

20,0 kV

8

26,09

34,49

6,30

32,43

100,00 Tetraedrit

V4

V

WDS

15,0 kV

1

26,63

0,56

34,68

6,22

0,51

1,78

1,10

28,77

100,26 Tetraedrit

V4

V

WDS

15,0 kV

2

25,22

0,40

33,46

6,41

0,34

3,21

0,81

28,35

98,19 Tetraedrit

V4

V

WDS

15,0 kV

3

25,07

0,54

33,10

6,23

0,41

3,26

0,91

28,49

98,01 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

1

24,47

0,13

29,55

6,96

0,00

9,53

0,49

27,69

98,82 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

2

24,83

0,10

29,22

6,87

0,00

9,96

0,48

27,76

99,21 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

3

24,58

0,07

28,60

6,76

0,42

9,95

1,77

27,56

99,70 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

24,20

0,15

29,24

7,06

0,71

9,74

1,75

28,01

100,84 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

4

24,00

0,15

29,62

7,02

0,82

9,38

0,54

28,12

99,66 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

5

24,19

0,06

30,52

7,08

0,78

8,31

1,34

28,14

100,43 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

6

23,99

0,20

31,15

7,05

0,69

8,25

0,25

28,09

99,66 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

7

23,94

0,27

30,07

7,31

0,87

8,22

0,45

27,92

99,05 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

8

32,46

0,09

65,92

0,05

V1

V

WDS

15,0 kV

9

53,43

50,80

V1

V

WDS

15,0 kV

10

53,00

50,05

V1

V

WDS

15,0 kV

11

34,19

31,39

32,22

0,05

0,08

V1

V

WDS

15,0 kV

12

35,28

0,65

0,04

67,11

0,08

V1

V

WDS

15,0 kV

35,00

0,64

V1

V

WDS

15,0 kV

31,90

0,62

3b

12b
13

2,40

0,03

0,68

99,86 Zinkblände

1,33

104,31 Pyrit

0,04
0,07

0,08

0,03

103,24 Pyrit

0,01
0,01

97,95 Kopparkis

0,59

103,74 Zinkblände

66,90

0,92

103,46 Zinkblände

66,53

0,87

99,92 Zinkblände

Sida 2

Appendix 2 och 3.xls

LokalInstrument

Acc. spänning

V1

V

WDS

15,0 kV

14

29,73

0,68

0,02

61,85

0,70

92,97 Zinkblände

V1

V

WDS

15,0 kV

15

30,09

0,27

0,28

63,23

0,06

0,79

94,72 Zinkblände

V1

V

WDS

15,0 kV

16

29,50

0,09

63,03

0,03

1,39

94,04 Zinkblände

V1

V

WDS

15,0 kV

17

32,40

0,64

0,72

66,08

0,68

100,52 Zinkblände

V1

V

WDS

15,0 kV

18

24,73

0,15

28,34

6,87

0,61

11,66

0,47

27,65

100,47 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

19

23,68

0,14

28,76

7,09

0,42

11,41

0,71

27,85

100,05 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

20

24,00

0,16

29,15

6,63

0,76

10,72

0,51

27,61

99,54 Tetraedrit

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

1

32,72

67,28

100,00 Zinkblände

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

2

32,72

67,28

100,00 Zinkblände

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

3

32,36

67,64

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

4

22,92

1,44

32,29

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

5

22,79

1,31

31,19

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

632,30

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

732,86920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

832,71920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

928,07920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

10920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

1128,67920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV12

32,02 1,20 19,88 31,70

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV1

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

Analys nr

C

2

O

Mg

Al

Si

S

K

Ti

Cr

Fe

Co

Ni

Cu

0.95

13,55

32,75

Zn

As

Ag

Cd

Sb

Te

Au

Pb

34,57

32,73

31,74

Total

1,84

9,26

27,65

100,00 Tetraedrit

9,88

26,77

100,00 Tetraedrit

67,70

100,00 Zinkblände

66,19

100,00 Zinkblände

67,29

100,00 Zinkblände

58,38

100,00 Zinkblände

67,25

100,00 Zinkblände

30,10

26,71

100,00 Kopparkis

33,13

7,42

Kopparkis med
ytbeläggning av
silver eller
100,00 silversulfid.

11,44

Kopparkis med
ytbeläggning av
silver eller
100,00 silversulfid.

SG

EDS 2

20,0 kV

3

SG

EDS 2

20,0 kV

4

37,55

62,45

100,00 Silver

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

5

39,62

60,38

100,00 Silver

38,53

61,47

100,00 Silver

SG

EDS 2

20,0 kV

6

SG

EDS 2

20,0 kV7

34,09

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

823,19

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

9

23,43

25,20

35,32

58:0353

58:0353

Uppenbart felaktig analys. Krom ska inte vara
med.

100,00 Sericit

4,71

58:0353

58:0353

Kommentar

100,00 Rutil

71,33
10,51

Bi

100,00 Zinkblände

6,43
6,22

Se

Mineral

Prov

31,62

100,00 Zinkblände

65,91
2,04
2,27

29,88

1,60

31,28

14,37
13,31

28,92

100,00 Tetraedrit

Zn Kα-toppen är missad.

29,70

100,00 Tetraedrit

Zn Kα-toppen är missad.

2,01

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV10

12,27

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

11

22,26

1,99

28,75

5,85

14,30

26,85

100,00 Tetraedrit

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

12

22,12

2,13

27,87

5,73

15,10

27,06

100,00 Tetraedrit

Sida 385,73

100,00 Blyglans

Appendix 2 och 3.xls

Prov

Lokal

Instrument

Acc. spänning

Analys nr

C

O

Mg

Al

Si

S

K

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV13

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV14

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

15

32,98

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

1628,98g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

113,41g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

2

20,05

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

3

13,06

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

419,27

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

518,46

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

614,33g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

7g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

Ti

Cr

Fe

Co

13,83

Ni

Cu

Zn

As

14,52

Se

Ag

Cd

Sb

Te

Au

Pb

Bi

Total

MineralKommentar

100,00 Jalpait

71,65

100,00 Blyglans
67,02

100,00 Zinkblände

70,02

100,00 järnhaltigt

Analysen saknas, endast en notering finns.

Zinkblände,
1,00
5,69
2,12

17,58

1,98

14,74

4,73

1,10

5,90
4,75

71,79

9,11

100,00 Polybasit

28,95

25,47

100,00 Tetraedrit

71,95

9,10

100,00 Polybasit

33,90

25,36

100,00 Tetraedrit
55,05

100,00 Matildit

1,76

24,73

0,61

3,52

8,45

15,77

1,40

0,47

60,17

22,18

100,00 Pyrargyrit

8

19,10

7,16

13,76

33,71

26,27

100,00 kopparkis?

9

5,03

0,74

73,09

100,00 Tetraedrit + blyglans

Pyrargyrit +Silver med

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

10

32,83

30,02

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

11

15,94

1,25

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

12

13,41

0,58

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

13

0,76

0,50

33,17

4,38

94,23

100,00 silversulfid på ytan

3,97

Kopparkis med
ytbeläggning av
silver eller
100,00 silversulfid.

60,43

22,38

100,00 Pyrargyrit

71,68

9,96

100,00 Polybasit
Silver med

98,75

100,00 silversulfid på ytan
Troligen Fekontaminerad
100,00 pyrargyrit

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

14

15,83

2,21

29,98

21,99

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

15

5,02

2,87

92,11

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

16

22,22

2,11

28,15

5,67

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

17

19,14

2,06

15,00

4,70

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

18

16,20

g02443

SG

EDS 2

20,0 kV

1

33,43

66,57

100,00 Zinkblände

En antydan till kadmiumtopp finns i grafen.

g02443

SG

EDS 2

20,0 kV

2

33,40

66,60

100,00 Zinkblände

En antydan till kadmiumtopp finns i grafen.

g02443

SG

EDS 2

20,0 kV

3

33,42100,00 Zinkblände

En antydan till kadmiumtopp finns i grafen.

g02443

SG

WDS

15,0 kV

1

32,55

Silver med

1,20

100,00 silversulfid på ytan

13,84

26,81

100,00 Tetraedrit

32,54

26,55

100,00 Tetraedrit

61,61

22,19

100,00 Pyrargyrit

66,58
0,09

0,05

67,26

Sida 4

0,59

100,54 Zinkblände

Appendix 2 och 3.xls

Analys nr

C

O

Mg

Al

Si

S

K

Ti

Cr

Fe

Co

Ni

Cu

Lokal

Instrument

Acc. spänningg02443

SG

WDS

15,0 kV

2

32,57

0,12

g02443

SG

WDS

15,0 kV

3

32,75

0,12

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

1

14,31

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

2

53,51

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

3

12,75

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

4

13,54

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

5

34,33

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

6

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

7

5,64

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

8

4,96

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

9

34,28

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

10

19,82

4,28

16,36

3,78

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

11

24,45

11,41

25,58

3,92

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

12

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

13

53,33

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

14

13,90

4,61

70,89

10,60

100,00 Polybasit

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

15

12,59

4,19

73,78

9,44

100,00 Polybasit

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

16

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

17

32,39

0,35

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

1

24,19

0,99

32,20

6,34

1,82

7,04

0,24

26,56

99,38 Tetraedrit

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

2

24,39

0,95

31,81

6,38

1,63

7,03

0,29

26,40

98,89 Tetraedrit

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

3

23,66

0,89

32,20

6,39

1,71

7,31

0,13

26,51

98,80 Tetraedrit

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

4

24,09

0,94

32,30

6,36

1,83

7,04

0,27

26,40

99,23 Tetraedrit

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

5

32,60

0,23

0,03

65,79

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

6

32,27

0,23

0,15

66,14

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

7

32,41

0,25

0,05

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

8

32,50

0,29

0,01

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

9

32,63

0,11

0,08

66,34

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

5b

26,34

0,95

32,43

6,31

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

6b

24,51

0,98

32,03

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

7b

24,96

0,95

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

8b

24,68

0,94

0,02

Zn

As

Se

Ag

Cd

Sb

Te

Au

Pb

Bi

Total

Mineral

Prov

67,10

0,60

100,39 Zinkblände

66,66

0,64

100,19 Zinkblände

3,29

71,14

Kommentar

100,00 Polybasit

11,26

100,00 Markasit

46,49
87,25
5,02

71,03

100,00 Blyglans
100,00 Polybasit

10,42

100,00 Zinkblände

En liten Cd Lα-topp syns i grafen.

98,74

100,00 Cerussit?

Något är fel här med analysen

12,07

82,29

100,00 Cerussit?

Bättre än föregående analys. Dock saknas en
liten Cu-topp.

11,58

83,46

100,00 Cerussit?

En liten Fe-topp saknas i analysen.

100,00 Zinkblände

En antydan till Cd Lα-topp syns i grafen.

0,68

65,00
1,26

26,49

65,72

71,98

26,17

0,96

30,28

25,49

100,00 Tetraedrit

Kontaminerad med något kopparkis?

15,68

18,00

100,00 Tetraedrit

Kontaminerad med kopparkis

100,00 Rutil

1,54

100,00 Markasit

46,67

73,22

100,00 Rutil

0,62
66,27

100,00 Zinkblände

0,99

0,63

99,29 Zinkblände

0,69

99,49 Zinkblände

65,08

0,68

98,46 Zinkblände

65,40

0,62

98,81 Zinkblände

0,01

0,68

99,84 Zinkblände

2,30

7,16

0,44

25,96

101,88 Tetraedrit

6,69

1,80

7,93

0,25

26,26

100,45 Tetraedrit

32,53

6,21

1,76

7,47

0,25

26,55

100,67 Tetraedrit

32,33

6,42

2,00

6,91

0,15

26,35

99,77 Tetraedrit

Sida 5

0,01

Appendix 2 och 3.xls

C

O

Mg

Al

Si

S

K

Ti

Cr

Fe

Co

Ni

Cu

As

Instrument

Acc. spänning

Analys nr

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

9b

24,54

0,91

33,19

6,26

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

1

22,43

1,20

24,21

6,29

18,81

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

2

22,07

1,00

24,41

6,15

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

3

22,14

1,00

24,13

6,38

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

4

33,14

0,68

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

5

33,56

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

6

33,22

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

7

12,85

K3

K

EDS 2

20,0 kV

1

32,41

66,49

K3

K

EDS 2

20,0 kV

2

32,53

67,47

K3

K

EDS 2

20,0 kV

3

32,40

66,18

K3

K

EDS 2

20,0 kV

4

24,10

37,08

7,52

0,59

30,71

100,00 Tetraedrit

En liten topp saknas. Kan vara As Kα eller Pb
Lα.

K3

K

EDS 2

20,0 kV

5

24,56

37,04

7,40

0,62

30,38

100,00 Tetraedrit

En liten topp saknas. Kan vara As Kα eller Pb
Lα.

K3

K

EDS 2

20,0 kV

6

24,22

37,17

7,62

0,57

30,41

100,00 Tetraedrit

En liten topp saknas. Kan vara As Kα eller Pb
Lα.

K3

K

EDS 2

20,0 kV

7

12,73

K3

K

WDS

15,0 kV

1

26,25

0,02

34,73

7,08

0,60

0,18

0,25

28,76

97,86 Tetraedrit

K3

K

WDS

15,0 kV

2

25,85

0,06

35,39

7,38

0,48

0,34

0,24

29,19

98,92 Tetraedrit

K3

K

WDS

15,0 kV

4

25,87

0,11

36,26

7,32

0,49

0,30

0,33

29,20

99,87 Tetraedrit

2,22

Se

Ag

Cd

Sb

0,30

25,99

100,02 Tetraedrit

27,05

100,00 Tetraedrit

19,04

27,33

100,00 Tetraedrit

18,78

27,56

100,00 Tetraedrit

6,62

Te

Au

Pb

Bi

Total

Kommentar

Lokal

0,71

Zn

Mineral

Prov

66,18

100,00 Zinkblände

66,44

100,00 Zinkblände

66,08

100,00 Zinkblände
87,15
1,11

100,00 Zinkblände

1,42

100,00 Zinkblände

100,00 Zinkblände

87,27

Sida 6

100,00 Blyglans

En liten Cd Lα-topp syns i grafen.

100,00 Blyglans

Appendix 2 och 3.xls

Appendix 3
Samtliga analyser
Molprocent
Lokal

Instrument

Acc. spänning

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

1

37,81

62,19

100,00 Guld

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

2

38,01

61,99

100,00 Guld

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

3

87,68

12,32

100,00 Silver

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

4

58,62

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

5

51,23

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

6

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

7

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

Analys nr

C

O

Mg

Al

Si

S

K

Ti

Cr

Fe

Co

Ni

Cu

Zn

As

Se

45,34

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

945,82

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

10

45,72

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

12

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

LK1045V

EDS 1

LK1045V

LK1045

Cd

Sb

Te

Au

Pb

Bi

Total

Kommentar

100,00 Siegenit

9,28 32,10
46,96

2,04

100,00 Zinkblände

1,81

4,85

8

Ag

Mineral

Prov

2,58

64,25

35,75

100,00 Silver

37,20

57,95

100,00 Guld

21,62

4,76

23,66

Troligen blyglansplus ett
vismutsulfosalt,
100,00 myrmekit

Blyglans ungefär,
närbild av myrmekit
100,00 analys nr 8

1,69

2,74

49,75

2,72

22,21

2,19

25,39

100,00 Matildit

44,78

3,28

24,56

2,22

25,17

100,00 Matildit

13

2,38

1,90

65,11

15,0 kV

14

42,57

5,64

23,83

25,45

100,00 Matildit

EDS 1

15,0 kV

15

12,84

12,74

68,07

6,35

100,00 Aguilarit-släkting?

V

EDS 1

15,0 kV

9,53

6,60

67,17

16,70

100,00 Cervelleit-släkting?

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

48,50

2,04

LK1045V

WDS

15,0 kV

1

57,08

0,90

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

1

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

LK6986V

EDS 2

LK6986V

LK69861,76

2,51

100,00 Hessit

30,60

Matildit plus
25,19

100,00 kopparkis??

3,20

20,67

34,93

11,05

47,11

6,91

100,00 Polybasit

2

35,20

12,12

45,90

6,79

100,00 Polybasit

20,0 kV

3

38,02

12,24

49,74

EDS 2

20,0 kV

4

35,28

10,85

46,38

V

EDS 2

20,0 kV

5

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

6

36,20

5,79

50,30

7,72

100,00 Polybasit

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

7

34,77

8,08

50,31

6,84

100,00 Polybasit

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

8100,00 Siegenit

9,91 32,11

100,00 Polybasit
100,00 Polybasit

7,48
100,00

58,06

0,29

Sida 7

Antimon saknas i denna analys. Det finns
toppar som inte är med i beräkningen.

41,65

100,00 Blyglans

100,00 Cerussit?

Svavel saknas.

Sekundärt blymineral. Samma punkt med
och utan Fe i beräkningen.

Appendix 2 och 3.xls

Analys nr

C

O

Mg

Al

Si

S

Instrument

Acc. spänning

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

8

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

9

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

10

35,17

11,84

46,03

6,97

100,00 Polybasit

LK6986V

EDS 2

20,0 kV

11

43,82

11,72

38,21

6,25

100,00 Polybasit

V4

V

EDS 2

20,0 kV

1

38,81

61,19

100,00 Guld

V4

V

EDS 2

20,0 kV

2

36,17

63,83

100,00 Guld

V4

V

EDS 2

20,0 kV

3

37,13

9,52

53,35

100,00 Polybasit

Antimon saknas i denna analys. Det finns
toppar som inte är med i beräkningen.

V4

V

EDS 2

20,0 kV

4

36,24

8,56

55,21

100,00 Polybasit

Antimon saknas i denna analys. Det finns
toppar som inte är med i beräkningen.

V4

V

EDS 2

20,0 kV

5

35,46

8,08

V4

V

EDS 2

20,0 kV

6

45,96

31,15

31,94

Ti

Cr

Fe

Co

Ni

Cu

Zn

As

6,43

Se

Ag

Cd

Sb

Te

Au

0,27

39,52

6,00

V4

V

EDS 2

20,0 kV

7

48,26

33,69

V4

V

EDS 2

20,0 kV

8

47,16

31,45

5,59

V4

V

WDS

15,0 kV

1

47,43

0,57

31,17

5,44

V4

V

WDS

15,0 kV

2

46,48

0,42

31,11

V4

V

WDS

15,0 kV

3

46,39

0,58

30,90

V1

V

WDS

15,0 kV

1

46,06

0,14

28,06

V1

V

WDS

15,0 kV

2

46,50

0,10

V1

V

WDS

15,0 kV

3

46,15

V1

V

WDS

15,0 kV

V1

V

WDS

15,0 kV

V1

V

WDS

V1

V

V1
V1

Pb

Bi

Total

Kommentar

Lokal

53,67

K

Mineral

Prov

39,63

100,00 Cerussit?

Sekundärt blymineral. Samma punkt med
och utan Fe i beräkningen.

28,53

100,00 Cerussit?

Sekundärt blymineral. Samma punkt som
analys 8 men ny analys och andra
grundämnen med i beräkningen.

49,13

7,33

100,00 Polybasit

1,72

15,17

100,00 Tetraedrit

En Fe-topp saknas i analysen.

0,53 16,22

100,00 Tetraedrit

Den synliga delen av grafen är för liten så
man kan inte se om det skulle ha varit någon
Zn-topp. Troligen är Zn missat.
En liten Fe-topp saknas i analysen.

1,31
0,37

15,44

100,00 Tetraedrit

0,39

0,94

0,56 13,50

100,00 Tetraedrit

5,79

0,27

3,21

0,43 13,76

100,00 Tetraedrit

5,66

0,32

1,79

0,48 13,88

100,00 Tetraedrit

6,42

5,33

0,26 13,75

100,00 Tetraedrit

27,60

6,31

5,54

0,26 13,69

100,00 Tetraedrit

0,07

27,09

6,23

0,33

5,55

0,95 13,63

100,00 Tetraedrit

45,17

0,16

27,54

6,46

0,57

5,40

0,93 13,77

100,00 Tetraedrit

4

45,14

0,16

28,10

6,47

0,66

5,24

0,29 13,93

100,00 Tetraedrit

15,0 kV

5

45,05

0,07

28,68

6,47

0,62

4,60

0,71 13,80

100,00 Tetraedrit

WDS

15,0 kV

6

44,85

0,21

29,38

6,46

0,55

4,58

0,13 13,83

100,00 Tetraedrit

V

WDS

15,0 kV

7

45,05

0,29

28,54

6,75

0,70

4,60

0,24 13,83

100,00 Tetraedrit

V

WDS

15,0 kV

8

49,76

0,08

49,55

0,03

0,58

100,00 Zinkblände

V1

V

WDS

15,0 kV

9

64,66

35,29

V1

V

WDS

15,0 kV

10

64,78

35,12

V1

V

WDS

15,0 kV

11

49,90

26,30

23,72

0,04

0,04

V1

V

WDS

15,0 kV

12

51,30

0,54

0,03

47,86

0,03

V1

V

WDS

15,0 kV

51,14

0,54

V1

V

WDS

15,0 kV

48,98

0,54

3b

12b
13

0,02

Sida 8100,00 Pyrit

0,02
0,04

0,04

Denna analys innehåller troligen också
blyglans för svaveltoppen är bredare än det
som är beräknat. Därför är värdena felaktiga.

100,00 Pyrit

0,01

100,00 Kopparkis
0,24

100,00 Zinkblände

47,93

0,38

100,00 Zinkblände

50,09

0,38

100,00 Zinkblände

Appendix 2 och 3.xls

LokalInstrument

Acc. spänning

V1

V

WDS

15,0 kV

14

49,01

0,64

0,02

50,00

0,33

100,00 Zinkblände

V1

V

WDS

15,0 kV

15

48,82

0,25

0,23

50,31

0,03

0,37

100,00 Zinkblände

V1

V

WDS

15,0 kV

16

48,46

0,07

50,80

0,01

0,65

100,00 Zinkblände

V1

V

WDS

15,0 kV

17

49,29

0,56

0,55

49,30

0,30

100,00 Zinkblände

V1

V

WDS

15,0 kV

18

46,12

0,16

26,67

6,28

0,49

6,46

0,25 13,58

100,00 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

19

44,80

0,15

27,46

6,57

0,34

6,42

0,38 13,88

100,00 Tetraedrit

V1

V

WDS

15,0 kV

20

45,31

0,17

27,76

6,14

0,61

6,01

0,27 13,72

100,00 Tetraedrit

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

1

49,79

50,21

100,00 Zinkblände

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

2

49,78

50,22

100,00 Zinkblände

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

3

49,37

50,63

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

4

43,05

1,55

30,61

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

5

42,91

1,41

29,64

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

649,31920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

749,89920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

849,78920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

943,14920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

10920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

1154,62920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

1246,88 1,15 17,26

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV1

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

Analys nr

C

2

O

Mg

Al

Si

S

K

Ti

Cr

Fe

Co

Ni

Cu

Zn

0,83

12,84

49,82

As

Ag

Cd

Sb

Te

Au

Pb

6,30
49,61

48,86

48,41

Total

1,48

5,17

13,68

100,00 Tetraedrit

5,53

13,28

100,00 Tetraedrit

50,69

100,00 Zinkblände

49,28

100,00 Zinkblände

50,22

100,00 Zinkblände

44,01

100,00 Zinkblände

50,18

100,00 Zinkblände

Kommentar

Uppenbart felaktig analys. Krom ska inte vara
med.

100,00 Rutil

45,38
26,44

Bi

100,00 Zinkblände

5,93
5,75

Se

MineralProv

100,00 Sericit

1,97
24,80

22,89

22,07

25,58

100,00 Kopparkis

24,96

3,29

Kopparkis med
ytbeläggning av
silver eller
100,00 silversulfid.

5,19

Kopparkis med
ytbeläggning av
silver eller
100,00 silversulfid.

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV3

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

4

24,34

52,33

47,67

100,00 Silver

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

5

54,50

45,50

100,00 Silver

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

6

53,37

46,63

100,00 Silver

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV7

51,32

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

844,59100,00 Zinkblände

48,68
2,25
2,49

28,99

1,32

30,18

8,21
7,56

14,64

100,00 Tetraedrit

Zn Kα-toppen är missad.

14,95

100,00 Tetraedrit

Zn Kα-toppen är missad.

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

944,81

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV10

46,95

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

11

42,72

2,19

27,85

5,51

8,16

13,57

100,00 Tetraedrit

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

12

42,67

2,35

27,14

5,42

8,66

13,75

100,00 Tetraedrit

2,28

Sida 950,77

100,00 Blyglans

Appendix 2 och 3.xls

Prov

Lokal

Instrument

Acc. spänning

Analys nr

C

O

Mg

Al

Si

S

K

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV13

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV14

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

15

50,09

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

1645,35

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

1

33,51

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

2

41,56

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

3

32,81g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

441,07

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

552,53

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

647,33

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

7g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

Ti

Cr

Fe

Co

32,57

Ni

Cu

Zn

As

17,26

Se

Ag

Cd

Sb

Te

Au

Pb

Bi

Total

MineralKommentar

100,00 Jalpait

50,17

100,00 Blyglans
49,91

100,00 Zinkblände

53,75

100,00 järnhaltigt

Analysen saknas, endast en notering finns.

Zinkblände,
0,90
7,18
2,53

18,39

2,42

15,85

4,81

0,98

7,47
4,96

53,32

6,00

100,00 Polybasit

17,84

13,90

100,00 Tetraedrit

53,71

6,02

100,00 Polybasit

21,47

14,23

100,00 Tetraedrit
24,03

100,00 Matildit

2,52

20,91

1,15

5,86

8,30

38,90

1,98

0,59

44,12

14,41

100,00 Pyrargyrit

8

40,57

8,72

14,74

21,28

14,69

100,00 kopparkis?

9

15,04

1,26

37,36

100,00 Tetraedrit + blyglans

Pyrargyrit +Silver med

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

10

48,29

25,35

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

11

39,34

1,77

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

12

33,63

0,83

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

13

2,49

0,94

24,62

5,54

83,69

100,00 silversulfid på ytan

1,74

Kopparkis med
ytbeläggning av
silver eller
100,00 silversulfid.

44,34

14,55

100,00 Pyrargyrit

53,42

6,58

100,00 Polybasit
Silver med

96,57

100,00 silversulfid på ytan
Troligen Fekontaminerad
100,00 pyrargyrit

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

14

38,87

3,11

43,79

14,23

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

15

14,75

4,84

80,41

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

16

42,65

2,32

27,26

5,33

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

17

40,84

2,52

16,15

4,92

g10104

SG

EDS 2

20,0 kV

1840,15g02443

SG

EDS 2

20,0 kV

1

50,59

49,41

100,00 Zinkblände

En antydan till kadmiumtopp finns i grafen.

g02443

SG

EDS 2

20,0 kV

2

50,56

49,44

100,00 Zinkblände

En antydan till kadmiumtopp finns i grafen.

g02443

SG

EDS 2

20,0 kV

3

50,58

100,00 Zinkblände

En antydan till kadmiumtopp finns i grafen.

g02443

SG

WDS

15,0 kV

1

49,49

Silver med

0,99

100,00 silversulfid på ytan

7,89

13,55

100,00 Tetraedrit

20,64

14,92

100,00 Tetraedrit

45,37

14,48

100,00 Pyrargyrit

49,42
0,07

0,04

50,14

Sida 100,26

100,00 Zinkblände

Appendix 2 och 3.xls

Analys nr

C

O

Mg

Al

Si

S

K

Ti

Cr

Fe

Co

Ni

Cu

Lokal

Instrument

Acc. spänningg02443

SG

WDS

15,0 kV

2

49,56

0,10

g02443

SG

WDS

15,0 kV

3

49,85

0,10

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

1

35,71

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

2

66,72

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

3

48,56

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

4

33,91

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

5

51,54

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

6

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

7

28,98

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

8

26,82

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

9

51,54

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

10

41,20

5,10

17,16

3,85

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

11

43,94

11,77

23,20

3,46

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

12

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

13

66,55

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

14

34,68

5,80

52,56

6,96

100,00 Polybasit

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

15

32,19

5,40

56,06

6,35

100,00 Polybasit

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

16

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

17

49,55

0,30

49,72

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

1

44,76

1,05

30,06

5,75

1,44

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

2

45,22

1,01

29,75

5,80

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

3

44,25

0,96

30,38

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

4

44,66

1,00

30,20

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

5

50,00

0,21

0,02

49,49

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

6

49,55

0,21

0,11

49,82

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

7

50,10

0,22

0,04

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

8

50,06

0,26

0,01

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

9

49,84

0,09

80:0716

SG

WDS

15,0 kV5b46,69

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

6b

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

0,02

Zn

As

Se

Ag

Cd

Sb

Te

Au

Pb

Bi

Total

Mineral

Prov

50,08

0,26

100,00 Zinkblände

49,76

0,28

100,00 Zinkblände

4,14

52,75

Kommentar

100,00 Polybasit

7,40

100,00 Markasit

33,28
51,44
6,34

52,88

100,00 Blyglans
100,00 Polybasit

6,87

100,00 Zinkblände

En liten Cd Lα-topp syns i grafen.

96,02

100,00 Cerussit?

Något är fel här med analysen

46,52

24,50

100,00 Cerussit?

Bättre än föregående analys. Dock saknas en
liten Cu-topp.

47,01

26,16

100,00 Cerussit?

En liten Fe-topp saknas i analysen.

100,00 Zinkblände

En antydan till Cd Lα-topp syns i grafen.

0,58

47,87
3,98

51,97

48,46

47,17

51,51

0,74

18,72

13,96

100,00 Tetraedrit

Kontaminerad med något kopparkis?

8,37

8,52

100,00 Tetraedrit

Kontaminerad med kopparkis

100,00 Rutil

0,86

100,00 Markasit

33,45

48,14

100,00 Rutil

0,35
0,43

100,00 Zinkblände

3,87

0,13 12,94

100,00 Tetraedrit

1,30

3,87

0,15 12,89

100,00 Tetraedrit

5,86

1,37

4,06

0,07 13,05

100,00 Tetraedrit

5,78

1,45

3,88

0,14 12,88

100,00 Tetraedrit

0,28

100,00 Zinkblände

0,30

100,00 Zinkblände

49,34

0,30

100,00 Zinkblände

49,40

0,27

100,00 Zinkblände

0,06

49,70

0,30

100,00 Zinkblände

0,96

29,00

5,48

1,75

3,77

0,22 12,12

100,00 Tetraedrit

44,87

1,03

29,58

6,01

1,41

4,31

0,13 12,66

100,00 Tetraedrit

7b

45,39

0,99

29,84

5,54

1,37

4,03

0,13 12,71

100,00 Tetraedrit

8b

45,22

0,99

29,89

5,77

1,57

3,76

0,08 12,71

100,00 Tetraedrit

Sida 11

0,01

Appendix 2 och 3.xls

C

O

Mg

Al

Si

S

K

Ti

Cr

Fe

Co

Ni

Cu

As

Instrument

Acc. spänning

Analys nr

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

9b

44,84

0,95

30,60

5,61

3,60

0,16 12,51

100,00 Tetraedrit

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

1

43,87

1,34

23,89

6,03

10,94

13,93

100,00 Tetraedrit

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

2

43,41

1,13

24,23

5,93

11,13

14,16

100,00 Tetraedrit

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

3

43,53

1,13

23,94

6,15

10,98

14,27

100,00 Tetraedrit

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

4

50,22

0,59

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

5

50,73

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

6

50,30

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

7

48,78

K3

K

EDS 2

20,0 kV

1

49,60

49,92

K3

K

EDS 2

20,0 kV

2

49,57

50,43

K3

K

EDS 2

20,0 kV

3

49,64

49,74

K3

K

EDS 2

20,0 kV

4

44,01

34,17

6,74

0,32

14,77

100,00 Tetraedrit

En liten topp saknas. Kan vara As Kα eller Pb
Lα.

K3

K

EDS 2

20,0 kV

5

44,60

33,94

6,59

0,33

14,53

100,00 Tetraedrit

En liten topp saknas. Kan vara As Kα eller Pb
Lα.

K3

K

EDS 2

20,0 kV

6

44,12

34,17

6,81

0,31

14,59

100,00 Tetraedrit

En liten topp saknas. Kan vara As Kα eller Pb
Lα.

K3

K

EDS 2

20,0 kV

7

48,53

K3

K

WDS

15,0 kV

1

47,54

0,02

31,74

6,29

0,46

0,10

0,13 13,72

100,00 Tetraedrit

K3

K

WDS

15,0 kV

2

46,65

0,06

32,21

6,53

0,37

0,18

0,12 13,87

100,00 Tetraedrit

K3

K

WDS

15,0 kV

4

46,28

0,11

32,72

6,42

0,37

0,16

0,17 13,76

100,00 Tetraedrit

1,74

Se

Ag

Cd

Sb

Te

Au

Pb

Bi

Total

Kommentar

Lokal

0,61

Zn

Mineral

Prov

49,19

100,00 Zinkblände

49,27

100,00 Zinkblände

49,08

100,00 Zinkblände
51,22
0,48

100,00 Zinkblände

0,62

100,00 Zinkblände

100,00 Zinkblände

51,47

Sida 12

100,00 Blyglans

En liten Cd Lα-topp syns i grafen.

100,00 Blyglans

Appendix 2 och 3.xls

Appendix 4
Zinkbländen sorterade efter fyndighet
Vikts-%
Analys nr

S

Mol-%

Prov

Lokal

Instrument

Acc. spänning

Cr

Fe

Cu

Zn

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

1

32,72

67,28

100,00

49,79

50,21

100,00 Zinkblände

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

2

32,72

67,28

100,00

49,78

50,22

100,00 Zinkblände

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

3

32,36

67,64

100,00

49,37

50,63

100,00 Zinkblände

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

6

32,30

67,70

100,00

49,31

50,69

100,00 Zinkblände

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

7

32,86

66,19

100,00

49,89

49,28

100,00 Zinkblände

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

8

32,71

67,29

100,00

49,78

50,22

100,00 Zinkblände

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

9

28,07

58,38

100,00

43,14

44,01

100,00 Zinkblände
100,00 Zinkblände

0,95

13,55

As

Ag

Cd

Tot %

S

Cr

Fe

Cu

Zn

0,83

12,84

As

Ag

Cd

Tot %

Mineral

Notering

Uppenbart felaktig analys. Krom ska inte vara
med.

920181 A

SG

EDS 2

20,0 kV

10

32,75

67,25

100,00

49,82

50,18

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

7

34,09

65,91

100,00

51,32

48,68

100,00 Zinkblände

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

15

32,98

67,02

100,00

50,09

49,91

100,00 Zinkblände

58:0353

SG

EDS 2

20,0 kV

16

28,98

1,00

70,02

100,00

45,35

0,90

53,75

100,00 Zinkblände

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

5

34,33

0,68

65,00

100,00

51,54

0,58

47,87

100,00 Zinkblände

En liten Cd Lα-topp syns i grafen.

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

9

34,28

65,72

100,00

51,54

48,46

100,00 Zinkblände

En antydan till Cd Lα-topp syns i grafen.

PNSG2

SG

EDS 2

20,0 kV

17

32,39

0,35

0,99

100,00

49,55

0,30

49,72

0,43

100,00 Zinkblände

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

5

32,60

0,23

0,03

65,79

66,27
0,00

0,63

99,29

50,00

0,21

0,02

49,49

0,28

100,00 Zinkblände

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

6

32,27

0,23

0,15

66,14

0,01

0,69

99,49

49,55

0,21

0,11

49,82

0,01

0,30

100,00 Zinkblände

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

7

32,41

0,25

0,05

65,08

0,00

0,68

98,46

50,10

0,22

0,04

49,34

0,00

0,30

100,00 Zinkblände

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

8

32,50

0,29

0,01

65,40

0,00

0,62

98,81

50,06

0,26

0,01

49,40

80:0716

SG

WDS

15,0 kV

9

32,63

0,11

0,08

66,34

0,01

0,68

99,84

49,84

0,09

0,06

49,70

g02443

SG

EDS 2

20,0 kV

1

33,43

66,57

100,00

50,59

49,41

100,00 Zinkblände

En antydan till kadmiumtopp finns i grafen.

g02443

SG

EDS 2

20,0 kV

2

33,40

66,60

100,00

50,56

49,44

100,00 Zinkblände

En antydan till kadmiumtopp finns i grafen.

g02443

SG

EDS 2

20,0 kV

3

33,42100,0050,58

100,00 Zinkblände

En antydan till kadmiumtopp finns i grafen.

g02443

SG

WDS

15,0 kV

1

32,55

0,09

0,05

67,26

0,00

0,59

100,54

49,49

0,07

g02443

SG

WDS

15,0 kV

2

32,57

0,12

0,00

67,10

0,00

0,60

100,39

49,56

0,10

g02443

SG

WDS

15,0 kV

3

32,75

0,12

0,02

66,66

0,00

0,64

100,19

49,85

0,10

LK1045V

EDS 1

15,0 kV

5

33,42

4,14

100,00

51,23

V1

V

WDS

15,0 kV

8

32,46

0,09

0,00

0,00

1,33

99,86

49,76

V1

V

WDS

15,0 kV

12

35,28

0,65

0,04

67,11

0,08

0,59

103,74

51,30

0,54

V1

V

WDS

15,0 kV

12b

35,00

0,64

0,00

66,90

0,00

0,92

103,46

51,14

0,54

47,93

V1

V

WDS

15,0 kV

13

31,90

0,62

0,00

66,53

0,00

0,87

99,92

48,98

0,54

50,09

66,58

62,44
65,92

0,05

Sida 10,00

0,27

100,00 Zinkblände

0,30

100,00 Zinkblände

49,42
0,04

50,14

0,26

50,08

0,26

100,00 Zinkblände

0,02

49,76

0,28

100,00 Zinkblände

46,96
0,08

49,55
0,03

47,86

0,03
0,03

100,00 Zinkblände

1,81

100,00 Zinkblände

0,58

100,00 Zinkblände

0,24

100,00 Zinkblände

0,38

100,00 Zinkblände

0,38

100,00 Zinkblände

Appendix 4.xls

Analys nr

S

Cr

Fe

Cu

Zn

As

Lokal

Instrument

Acc. spänning

V1

V

WDS

15,0 kV

14

29,73

0,68

0,02

61,85

0,00

0,70

92,97

49,01

0,64

0,02

50,00

0,00

0,33

100,00 ZinkbländeLåg siffra för total procent.

V1

V

WDS

15,0 kV

15

30,09

0,27

0,28

63,23

0,06

0,79

94,72

48,82

0,25

0,23

50,31

0,03

0,37

100,00 ZinkbländeLåg siffra för total procent.

V1

V

WDS

15,0 kV

16

29,50

0,00

0,09

63,03

0,03

1,39

94,04

48,46

0,07

50,80

0,01

0,65

100,00 ZinkbländeLåg siffra för total procent.

0,72

66,08

0,00

0,68

0,55

49,30

0,30

100,00 Zinkblände

V1

V

WDS

15,0 kV

17

32,40

0,64

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

4

33,14

0,68

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

5

33,56

PNK1

K

EDS 2

20,0 kV

6

33,22

K3

K

EDS 2

20,0 kV

1

32,41

66,49

K3

K

EDS 2

20,0 kV

2

32,53

67,47

K3

K

EDS 2

20,0 kV

3

32,40

66,18

0,71

Ag

Cd

Tot %

S

Cr

Fe

Cu

Zn

As

100,52

49,29

0,56

66,18

100,00

50,22

0,59

66,44

100,00

50,73

66,08

100,0050,30

100,00

49,60

49,92

100,00

49,57

50,43

100,00

49,64

49,74

1,11

1,42

Sida 2

0,61

Ag

Cd

Tot %

49,19

Mineral

Notering

Prov

100,00 Zinkblände

49,27

100,00 Zinkblände

49,08

100,00 Zinkblände
0,48

100,00 Zinkblände

0,62

100,00 Zinkblände

100,00 Zinkblände

En liten Cd Lα-topp syns i grafen.

Appendix 4.xls

Tidigare utgivna publikationer i serien ISSN 1650-6553
Nr 1 Geomorphological mapping and hazard assessment of alpine areas inVorarlberg, Austria, Marcus Gustavsson
Nr 2 Verification of the Turbulence Index used at SMHI, Stefan Bergman
Nr 3 Forecasting the next day’s maximum and minimum temperature in Vancouver,
Canada by using artificial neural network models, Magnus Nilsson
Nr 4 The tectonic history of the Skyttorp-Vattholma fault zone, south-central Sweden,
Anna Victoria Engström
Nr 5 Investigation on Surface energy fluxes and their relationship to synoptic weather
patterns on Storglaciären, northern Sweden, Yvonne Kramer
Nr 244 Regional Precipitation Study in Central America, Using the WRF Model
Tito Maldonado, September 2012
Nr 245 Reduktion av järn, mangan och CODMn i dricksvatten – Ett pilotförsök vidHögåsens vattenverk, Tommy Olausson, September 2012
Nr 246Short-term Variations in Ice Dynamics During the Spring and Summer Period on
Storglaciären, Kebnekaise, Sweden, Helena Psaros, September 2012
Nr 247 Reassessment of the ‘last’ Goniopholidid Denazinosuchus kirtlandicus Wiman,
1932 from the Late Cretaceous of New Mexico, Oskar Bremer, October2012
Nr 248 Variability of Intermittent Headwater Streams in a Boreal Landscape Influenceof different discharge conditions, Tum Nihm, October2012
Nr 249 2D Reflection Seismic Imaging at a Quick-clay Landslide Site, inSouthwest Sweden, Muhammad Umar Saleem, November 2012
Nr 250 A Strategy for Earthquake Catalog Relocations Using a Maximum Likelihood
Method, Ka Lok Li, December 2012
Nr 251 A Oxygen and Iron Isotope Systematics of the Grängesberg Mining District(GMD), Central Sweden, Franz Weis, January 2013
Nr 252 Unraveling Wiman’s Tortoises: Phylogeny and Paleobiogeography ofTestudinids from the Late Miocene Hipparion Fauna of China,
Jenny M. I. Lindahl, January 2013
Nr 253 Geostatistical Modeling of the Upper Jurassic Arab D Reservoir Heterogeneity,
Offshore Abu Dhabi, United Arab Emirates, Daniel Morad , February 2013