STRUČNI ČLANCI PROFESSIONAL PAPERS
UDK 591.5 (Herpestes javanicus auropunctatus)Šumarski list br. 11 12, CXXIV (2000). 693-698

MUNGOS NA OTOKU MLJETU(uz 90. godišnjicu introdukcije)
M O N G O O S E O N T H E I S L A N D OF M L J E T(on the occasion of the 90'" anniversary of its introduction)
Alojzije FRKOVIĆ*SAŽETAK: S namjerom da s otoka ukloni prenamnožene zmije otrovnice
kao stalnu opasnost po ljudsko zdravlje i stoku, Ministarstvo poljodjelstva uBeču početkom 20. stoljeća donosi odluku o introdukciji mungosa na otok
Mljet. Prema tekstu "oglasa" tadašnjeg Kotarskog poglavarstva Dubrovnik,
kojim se propisuje zaštita novo unešenog predatora, proizlazi daje introdukci­
ja provedena 25. kolovoza 1910. na područje današnjeg NP Mljet. Unešenih
11 životinja, 7 mužjaka i 4 ženke, pripadaju vrsti sivi ili mali indijski mungos(Herpestes javanicus auropunctatus,), kao dokazano ponajboljeg tamanite/jazmija otrovnica iz porodice Cibetki. Dobro se aklimatiziravši i nesmetano se
razmnažajući, mungos je kroz dvadesetak godina gotovo posve potamanio
zmije otrovnice. Od tada njegov su plijen postale brojne vrste malih životinja,zavičajne i migratorne vrste ptica, a približivši se ljudskim naseljima, i doma­ća perad. Prenamnožen, poremetivši odnose medu drugim vrstama divljih ži­
votinja, mungos od 1949. ne uživa nikakvu zakonsku zaštitu. Svođenje na pod­
nošljivo brojno stanje nije do sada dalo pozitivne rezultate.
Ključneriječi : otok Mljet, sivi ili mali indijski mungos (Herpestes
javanicus auropunctatus^, introdukcija.

UVOD
Na području Hrvatske nove vrste divljači stale su senaseljavati još od sredine prošlog stoljeća. U pravilu
unašane su one vrste za koje su prema mišljenju mjero­davnih stručnjaka postojali sjedne strane povoljni bio­loški uvjeti, a s druge da se udovolji osnovna svrha in­trodukcije: imati više i raznovrsnije divljači, a otud ibogatiju lovnoturističku ponudu. Kada je u pitanju
mungos, mali sisavac iz porodice Cibetki (Viverinae),
iza njegova naseljavanja nisu stajali lovni interesi.
Kako zmije (Serpentes) spadaju u osnovnu hranu mun­gosa, t a j e njegova osobitost bila odlučujuća da ga senaseli na otok Mljet, koji je bio bogat ovim gmazovi­ma, posebno vrstama koje posjeduju zmijski otrov.

;

Alojzije Frković, dipl. ing. šum., Kvarnerska 43, 51000 Rijeka

Za unesene mungose sve do nedavna nije se znalo ni
podrijetlo, ni otkuda su, ni kada su uneseni te kojoj vrsti
pripadaju ( C a r 1967). Više autora kao godinu unaša­
nja mungosa na otok Mljet spominje 1909. ( M a c a n
1 9 5 4 , T a d i ć 1971).
Tu godinu kao godinu introdukcije našli smo i u En­
ciklopediji Leksikografskog zavoda (Zagreb 1965.,
knj. 3, str. 491). Spominje se i 1911. ( R o g i ć 1953),
1914., ali i neke ranije godine, a prema Enciklopediji
lova (Beograd 1971.) "mungosi su naseljeni u 19. veku
na dalmatinskim ostrvima "(!).
Svrha ovog rada je, a u povodu 90. godišnjice intro­
dukcije mungosa na otok Mljet, uz iznošenje nekih no­vih spoznaja iz sistematike i podrijetla unesene vrste,
svrsishodnosti naseljavanja i suživota s drugim vrsta­
ma, dati odgovor na pitanje kada su i pod kojim okolno­
stima mungosi naseljeni na Mljet.
693

A. Frković: M U N G O S NA OTOKU MI.JHTUŠumarski list br. II

12, CXXIV (2111)1)). W - W X

SISTEMATIKA I PODRIJETLO
Prema S a n d e r s o n u (1967) pravi je mungos(Herpestes) jedan od najčešćih rodova od 12 utvrđenih
vrsta, a spada u grupu Cibetki (Viverrinae). Luči krup­
nije azijatske vrste od sitnijih afričkih. Po vanjskom iz­
gledu svi mungosi nalikuju kunama (Mustelidae).
B a n n i k o v i sur. ( 1971 ) smatraju egipatskog ihneumona, poznatijeg pod imenom faraonski štakorov(Herpestes ichneumon, Mungos ichneumon), koja na­
stanjuje sjevernu Afriku i prednju Aziju, kao vrstu koja
je, uz uspješno unašanje na jug Pirinejskog poluotoka,
aklimatizirana i na hrvatskom jadranskom otočju. Opi­
suju ga kao zvijerku izdužena tijela na kratkim nogama,veličine domaće mačke, gusta sivomaslinastog krzna ioštrog njuha. To je, sudeći po svemu, ona vrsta koja je
još u starom Egiptu, budući daje uništavala zmije i kro­kodilska jaja, veličana i štićena. Njihova balzamirana
trupla, prema istom izvoru, nađena su u faraonskim

grobnicama! Kako uz zmije tamani miševe i štakore unekim sjeveroafričkim zemljama, još ga i danas drže po
kućama umjesto domaćih mačaka.
Prema novijim istraživanjima ( T v r t k o v i ć i K r y š t u f e k 1990) nedvojbeno je utvrđeno da naš (mljet­ski) mungos pripada vrsti sivi ili mali indijski mungos(Herpestes javanicus auropunetatus), srodniku prije
spomenutog faraonskog štakorova. Pripada izrazitim
istrebiteljima zmija otrovnica, kojega je kao glavnog
junaka u svojoj priči o Riki-tiki-tavi tako vjerno opisao
engleski književnik R. K i p l i n g 1 . Nijihovo naseljava­
nje u Zapadnu Indiju u svrhu borbe protiv zmija, uklju­čujući i naočarku, dovelo je do neočekivanog rezultata:pretjerano razmnoženi mungosi stali su uništavati kori­sne i rijetke životinje te sitnu perad, tako da se na kraju
trebalo boriti s njima samima.

NASELJAVANJE M U N G O S A N A O T O K M L J E T
Ono po čemu je Mljet (100,40 km2), kao naš najju­
žniji i najšumovitiji veliki otok istočnojadranskog arhi­
pelaga poznat, je bez sumnje, prisuće mungosa. Da bi
se zaštitili od zmija otrovnica, posebice od ljutog pos­
koka (pepeljuša, Vipera ammodytes)2, od čijeg je ujeda
stradao velik broj stanovnika, a pogotovo sitna domaća
stoka ( R o g i ć 1954, T a d i ć 1971), tadašnje Ministar­
stvo poljodjelstva u Beču početkom 20. st. donosi odlu­
ku da se na otok unese mungos. Posredstvom naših po­
moraca, pošiljka je s ukupno 11 životinja, 7 mužjaka i 4ženke nabavljena u Indiji, te najprije dopremljena do
Trsta, a zatim 13. srpnja 1910. na Korčulu. Prihvatio ju
je viši šumarski inspektor ing. Karlo N aj e d 1 y, pod či­
jim su budnim okom mungosi proveli nešto više odmjesec dana u posebnoj u tu svrhu podignutoj aklimatizacijskoj nastambi.

čija je popraćena posebnim "oglasom"'' Kotarskog po­
glavarstva Dubrovnik, kojim se uz obavijest o unašanju

Samo ispuštanje mungosa na otok Mljet obavlje­
no je 25. kolovoza 1910. Kako nije bilo gubitaka ni pri
transportu, ni pri držanju u karanteni, svih 11 mungosa
ispušteno je na lokalitetu "Na vodici" kod naselja Go­
vedari unutar današnjeg Nacionalnog parka Mljet.
Mjesec dana kasnije, točnije 21. rujna 1910. introduk-

Rudyard Kipling ( 1865-1936), engleski književnik, koji se rodio i
dugo živio u Indiji. U svojim novelama i pripovijestima opisuje iživotinje. Dobitnik je Nobelove nagrade za književnost 1907. go­dine.
:
Poskok (pepeljuša, kamenjarka) zmija iz porodice ljutica(Vipcridae), najveća europska otrovnica. Hrani se miševima,
gušterima i pticama. Svoje žrtve najprije otruje, a onda ih pojede.
Na našim južnodalmatinskim otocima ženka rađa potkraj ljeta 1020 mladih.
1"Oglas" Kotarskog poglavarstva Dubrovnik broj 21125 od 21. 9.
1910. po prvi je puta u obliku preslike izložen javnosti na
Simpoziju Prirodne značajke i društvena valorizacija otoka Mljeta,
Pomena, otok Mljet, 4-10. rujna 1995.

694

punetatus); fotografija dermopreparata iz Lovačkag mu­
zeja Hrvatskog lovačkog saveza.

A. Frković: MUNGOS NA OTOKU MLJKTUŠumarski list br. 1112, CXXIV (2000), 693-698

Slika 2. Faksimil originalnog Oglasa Kotarskog poglavarstva Dubrovnik od 21. 9. 1910. Prema zborniku simpozija Prirodne značajke idruštvena valorizavija otoka Mljeta, Zagreb 1995. tekst oglasa glasi: "Po nalogu ž. k. Ministarstva poljodjelstva u Beču bi posredovanjem
šumskih vlasti ispušteno dne 25. kolovoza to u šumi "na vodici" u području sela Govedjara na otoku Mljetu nekoliko životinja, takozvane"Mungo "jedna vrsta plazećih mačaka. Te životinje potiču iz istočne Indije, gdje se i mnogo drže zbog uništavanja brojnih zunija u koju su
svrhu bile ispuštene i na otoku Mljetu, da se rasplode i zunije unište, što če biti u korist samoga pučanstva otoka Mljeta. Da bi se životinje
zaštitile i tako prošire ove e. k. Kotarsko Poglavarstvo obzirom a na istaknuto iz javnih razloga zabranjuje svako lovljenje, tamanjenje,
odnosno ubijanje i prodavanje životinja "Mungo ".
Svaki prestupak te zabrane biti će pedepson po Ministarstvenoj naredbi ".
E. K. Namjcsnistovni Savjetnik Upravitelj: Skarić s.r.
30. rujna 1857. D.Z.L. Br. 198
dne21.9.1910.
Br. 21125
Babino polje
Općinskoj upravi
pozivam da u predmetu obavijesti svestrano svoje pučanstvo.
E.K. Namjesnistcni Savjetnik

695

A. Frković: MUNGOS NA OTOKU MLJETU

mungosa, "jedne vrste plazećih se mačaka"... "zbog
uništavanja brojnih zunija" odlučno nalaže "da se teživotinje zaštite", a otud i "zabranjuje svako lovljenje,
tamanjenje odnosno ubijanje i prodavanježivotinje
mungo ". Tjedan dana po ispuštanju (31. 8.) mungosi su
primijećeni kod Solina, a u rujnu 1911. kod Porto Pumaviđena je ženka s mladima ( T v r t k o v i ć 1995). Kakosu mu uz sitne glodavce, kao i u njegovoj postojbini,zmije postale glavni plijen, godine 1927. dva njemačka
istraživača nisu mogla na cijelom otoku naći niti jednu
otrovnicu ( M a c a n 1961 ). To je ponukalo mještane su­Šumarski list br. 11-12, CXXIV (2000), 693-698

sjednih otoka da i oni provedu naseljavanje, pa je tako
godine 1923. mungos unesen na više lokacija na otok
Korčulu ( V u k o v i ć 1949), a ubrzo i na Šoltu ( T r e s i ć- P a v i č i ć 1936). Mungos je danas još prisutan na oto­ku Hvaru, na poluotoku Pelješcu te na kontinetu u oko­lici Mostara ( T v r t k o v i ć i K r y s t u f e k 1990). Kao
zanimljivost T v r t k o v i ć (1995) navodi daje neki tr­
govac Mateljan s Brača još 1926. godine veći broj mun­gosa s Mljeta izvezao čak u Venezuelu na obale Karipskog mora (Južna Amerika).

TJELESNE ZNAČAJKE, NAČIN ŽIVOTA I PREHRANA
Svojim izgledom i veličinom sivi ili mali indijski
mungos nalik je velikoj lasici (zerdav, Mustela erminea), od koje je nešto veći, jednobojne smedesive dlake,srebrnastih vrhova. Na obrascima i podbratku dlaka mu
je nešto duža i crvenkasta, dajući mu "faci" posebno
obilježje. Poput drugih malih krznaša, izduženo vretenasto tijelo nose kratke noge. Glava mu je šiljata s ma­
lim ušima, a rep relativno dug, koji završava s čuperkom
dlaka poput čufa. Pari se krajem zime, u veljači i/iliožujku. Ženka nosi 60 dana, okoti 2-4 mlada koji sišu
mjesec dana. I ženka i mužjak sudjeluju u podizanju
mladih. Mladi su spolno zreli za devet mjeseci. Životni
vijek mu traje 5-7 godina. Uplašeni nakostriješe dlaku, au nevolji se glasaju cvilenjem nalik zvižduku.
Plaha je životinja, lako je uglavnom aktivan noću,
redovno se sreće i danju i za najveće ljetne žege loveći
sitne štetne glodare te pretražujući tlo i nisko raslinje u
potrazi za ptičjim gnijezdima. U to sam se i sam uvjerio
u rujnu 1995. g. ugledavši usred podneva odraslog
mungosa na šetnici uz mljetsko malo jezero kako u zu­
bima nosi kosovicu. Naš mungos nema mirisne žlijezde
poput ostalih predstavnika porodice Cibetki. Na svakojšapi ima 5 prstiju i isto toliko kandži, koje, poput psa,
ne može uvući.
Mungosi su izvanredno brze i okretne životinje, a posvemu sudeć ubijanje zmija im je postalo navikom.
Dok j e p o B a n n i k o v u i sur. (1971) ova vrsta imunana zmijski otrov S a n d e r s o n (1967) to opovrgava,
smatrajući da njihova skoro potpuna sigurnost u napa­
du na zmije proizlazi iz brzine i ukorijenjenog ponaša­
nja zmija. Suočen, sa zmijom, mungos je namjerno iza­

zove da ga napadne brzim pokretom glave naprijed. U
tom se trenutku on vješto izmakne, skoči i jednim ugri­
zom smrska joj lubanju.
Usporedo s postupnim smanjivanjem broja zmija
otrovnica, koje su mu u prvo vrijeme bile osnovna hra­na, mungos prelazi na druge oblike prehrane. Uz sitne
glodavce, miševe i štakore, guštere, kukce i njihove
razvojne oblike, laki plijen su mu postale brojne zavi­čajne vrste ptica, posebice one vrste koje viju gnijezdo
na tlu i/ili u niskom raslinju, ispijajući njihova jaja iubijajući ptičad. Od njihova zuba nisu pošteđene ni migratorne vrste, koje ovaj otok posjećuju pri jesenskoj(manje proljetnoj) seobi, što se posebno odnosi na ne­
kad brojna jata prepelice pučpure (Cotumix coturnix) igaka kvakavca (Nycticorax nycticorax)4. Istrijebivši
glavninu malih životinja u slobodnoj prirodi, okomio se
na vinograde i voćnjake hraneći se grožđem i smokva­
ma, ne štedeći ni perad uz okućnice. Jednom riječju,
mungosi su se do te mjere razmnožili da su poremetili
odnose među drugim vrstama divljih životinja. O mungosovoj prehrani, posebice tamanjenju zmija otrovnica
i načinu života kasnih 60-tih godina, snimljen je pose­ban dokumentarni film5 ( M a c a n 1961 ).
Uspješno obavivši posao radi kajeg su unijeti, mun­gosi su, ako ne potpuno, onda u najvećem broju istrije­bili otrovnice s otoka. U posljednjih 20 godina nije utvr­
đeno prisuće nijednog poskoka, a u zadnjih pola stoljeća
nije registriran niti jedan ugriz otrovnice. Poluotrovnica,
poput zrve ili zmaja (Malpolon monspessulanum), kao inekih neotrovnica i dalje se vida na otoku, samo u daleko
manjem broju nego prije unašanja mungosa.

SPRJEČAVANJE ŠTETA I S M A N J I V A N J E B R O J N O G STANJA M U N G O S A
Zbog šteta, a kao posljedica mungosovog brzog raz­množavanja i širenja na cijeli otok, počevši od Drugog
svjetskog rata, na Mljetu i drugim južnodalmatinskim

otocima koje je naselio ovaj predator, provode se orga­
nizirane mjere zaštite. Prvom Naredbom o zaštićenoj i
nezaštićenoj divljači i lovostaji iz 1949. godine, mun-

' Kadi se o maloj crnobijelosivoj čaplji, skrovita noćna života koja se najčešće vida u sumraku kako pogrbljena miruje na grani uz slatku ili
slanu vodu. Na Mljetu, za jesenske seobe, znali su ih toliko naloviti da su ih morali sušiti na dimu i tako sačuvati za jelo.
5
Riječ je o filmu Otok mungosa u proizvodnji Lovčen filma iz Budve, snimljenom u koprodukciji s Budapest film-studio iz Budimpešte. Na
Filmskom festivalu u Edinburgu film je osvojio jednu od prvih nagrada.

696

A. Frković: MUNGOS NA OTOKU MLJETU

Šumarski list hr. II 12, (XXIV (21)00). 693-698

ukidanja novčane stimulacije, taj broj smanjio na jedva
stotinu jedinki (usmeni padatak lovca iz Govedara). Uz
lovce, koji ih odstreljuju pretežito u skupnim lovovima
ili na dočeku u sumrak u lovu na korisnu divljač, love
ih i ribari (na vrše!), ali i sami poljoprivrednici koristeći
najrazličitija sredstva i načine lova. Znatan broj mun­gosa strada na cestovnim prometnicama, ali i od šum­skih požara tijekom Jjctnog razdoblja.
Gustoća naseljenosti ovog predatora vidno je sma­njena za velikih šumskih požara 1917. i 1927. godine.

Slika 4. "Zmijožder" mungos na promidžbenoj naljepnici ugosti­
teljskog objekta iz Sobre.
Slika 3. Motiv s otoka Mljeta; glas o poskocima na Mljetu daleko
je kružio, i osamljeni veliki otok, čudovište prirodne ljepo­te, još jače se udaljavao u pučini (M. Dubac 1961)(Foto: A: Frković)

gos je uvršten u nezaštićenu divljač kojega su ovlašte­
nici prava lova mogli nesmetano loviti tijekom cijele
godine, a svi ostali "u svom dvorištu i potkućnici bilo
kojim načinom osim vatrenim oružjem ". U prvom po­slijeratnom razdoblju, a na inicijativu i u organizaciji
Lovačkog saveza Hrvatske, među članovima otočkog
lovačkog društva tamanjenje mungosa stimulirano je
natjecateljskim bodovima i/ili novčanim nagradama.
Godine 1959. na jugozapadnom dijelu otoka Mlje­ta, približno na području unutar granica današnjeg NP
Mljet, odstrijeljeno je ili na druge načine stečeno preko
300 mungosa, da bi se nekoliko godina kasnije, radi

ali uz izuzetak tih i još nekih kritičnih godina (jakasuša, niske temperature i snijeg)'' rijetko je koje godine
ukupni mortalitet dosegao visinu prirasta.
U odnosu na štete, a u vezi s tim i smanjivanja, broj­
nosti mungosa, stanje ni danas nije bitno drukčije. Iako
i dalje s tretmanom nezaštićene divljači (posebnim Pra­
vilnikom o lovostaji (Narodne novine br. 123/99.) za­
branjeno je loviti ženku kad je visoko bređa i dok vodi
sitnu mladunčad), interes za lovljenje mungosa je sve
manji i pored činjenice daje postao prava napast za ži­
telje i lovozakupnikc. Ne postoje materijalni dokazi daje ovom predatoru išta naudila prije desetak godina ne­
kontrolirano unesena divlja svinja (Sus scrofa), kao
mogući prirodni neprijatelj.

ZAKLJUČNE NAPOMENE
Kako do sada poduzimane mjere zaštite protiv šteta
od mungosa nisu dale dovoljno učinkovite rezultate, na
temelju Zakona o otocima (Narodne novine br. 34/99.)
nadležno će ministarstvo morati provesti odgovarajući
potupak za, ako ne uklanjanje, onda barem osjetljivije
smanjivanje brojnog stanja mungosa. U budućnosti vi­
še ćepozornosti trebati posvetiti i dosad nekontrolira-nom unašanju stranih vrsta na ovaj otok, budući da bi
ono moglo lako ugroziti izvornu prepoznatljivu faunu( T v r t k o v i ć 1995).

" Snijeg na otoku Mljetu godišnje padne jedanput u razdoblju od 10
do 15 godina.

697

A. Frković: MUNGOS NA OTOKU MLJETU

Šumarski list br. II 12. CXX1V (2(>0P|. W3-WS

LITERATURA
B a n n i ko v, A. G. et ali, (1971): Žiznživotnih, 6. tom,Moskva.

T a d i ć, A., (1971): Priroda otoka Mljeta. Priroda. 2, s.
40-43.

C a r , Z., (1967): Razvrstavanje i prirodoslovlje divlja­
či. U: Lovački priručnik LSH, Zagreb s. 69-281.

T r e s i ć - P a v i č i ć , A., (1936): Mungos na otoku Bra­
ču. Priroda 8, s.251-252.

J e r i č e v i ć, J., ( 1936): Mungosi - novi lovni štetočina.
Lovački vjesnik 8, s. 327-329; 12, s. 532.

T v r t k o v i ć , N., (1995): Istraživanje faune otoka
Mljeta. Prirodne značajke i društvena valorizaci­
ja otoka Mljeta. Ekološke monografije 6, Zagreb
s. 293-295.

M. H., (1936): Mungos u Dalmaciji. Priroda 1, s.
349-350.
M a c a n , T., (1961): Jeleni na Mljetu i Badiji. Priroda
1, s. 21-22.
M a c a n , T., (1961): Mungosi s Mljeta na filmu. Priro­
da 8, s. 251 -252.
R o g i ć , P,. (1953): Ptice i ptičarenje na otoku Mljetu.
Priroda. 3, s.l 11 -113
S a n d e r s o n , J. T., (1967): Sisari. Mladinska knjiga,
Ljubljana.

T v r t k o v i ć , N., K r y s t u f e k , B., (1990): Small In­
dian mongoose Herpestes auropunetatus on the
Adriatic Islands of Yugoslavia. Bonn. zool. Beitr
41. s. 3-8.
V u k o v i ć , A., (1949): Mungosi na otoku Korčuli. Lo­
vački vjesnik 8/9, s. 140.
x x x ( 1927): Mungo na otoku Mljetu. Priroda 6, s. 137;
9, 186-189; 10, s.226-227."

SUMMARY: At the beginning of the 20"' century the Ministry of Agriculture
in Vienna passed a resolution to introduce mongooses onto the island of Mljet
with the aim of removing excessive venomous snake population which repre­
sented a constant threat to human health and cattle. According to the text ofthe "announcement" of the then County Authorities in Dubrovnik prescribing
the protection of the newly-introduced predator, the introduction was made on
25 A ugust 1910 in the area of the present National Park Mljet. Seven male andfour female animals, belonging to the species of the Indian grey mongoose(Herpestes javanicus auropunetatus), were chosen as the best eradicator ofvenomous snakes from the family Cibetki. Having adapted well and prolifera­ting without any obstacles, over the next twenty years the mongoose almost
completely exterminated the viper population. Since then a wide variety ofsmall animals, resident and migratory bird species, as well as poultry in hu­
man settlements, have fallen prey to it. Its excessive numbers had disturbed therelations among other wild animal species to such an extent that its legal pro­tection was abolished in 1949. So far the attempts to decrease the mongoose
population to an acceptable number has not given any positive results.
Key words : the island of Mljet, the Indian grey mongoose (Herpestes ja­
vanicus auropunetatus), introduction

698