SECCIÓ ESPECIAL | SECCIÓN ESPECIAL | SPECIAL SECTION
Austràlia | Australia | Australia
Mrs. Mccutcheon
Dir: John Sheedy | 2017 | 17’ | Drama, Shortfilm

Havent sentit sempre que va néixer al cos equivocat, Tom, de 10 anys, tria el nom
de Senyora McCutcheon en lloc del nom que li van posar en néixer; també prefereix
el flux d'un vestit en lloc del tall d'uns pantalons. Ara en la seva tercera escola, Tomestà tenint problemes per establir-se i trobar l'acceptació dels seus nouscompanys, a excepció de Trevor, un petit i encantador noi que també pateix
prejudicis a causa del seu origen aborigen. Amb el ball escolar a només uns dies decelebrar-se, Tom comença a experimentar un procés d'autodescobriment i sacrificis
en una recerca per trobar el seu lloc al món. Prepara't per a un final valent que
podria revolucionar els balls de l'escola per sempre!
John Sheedy és un director de teatre australià I guanyador de múltiples premis. El
seu treball s'ha representat àmpliament en tota Austràlia. El 1998, John va acabar laseva llicenciatura en Art Dramàtic a l'Escola Nacional d'Art Dramàtic de Melbourne
abans de completar el seva Mestratge en Belles Arts (Direcció) a l'Institut Nacionald'Art Dramàtic el 2002. Al llarg de la seva carrera, John ha dirigit produccions per a
Belvoir Street, Bell Shakespeare, Parramatta Riverside, Black Swan State Theatre
Company, Sydney Opera House, Sydney Theatre Company, Griffin i Opera Austràlia.
Sintiendo que nació en el cuerpo equivocado, Tom, de 10 años, elige el nombre deSeñora McCutcheon en lugar del nombre que le pusieron al nacer; también prefiere el

flujo de un vestido en lugar del corte de un pantalón. Ahora, en su tercer colegio, Tomestá teniendo problemas para adaptarse y encontrar la aceptación de sus nuevos
compañeros, a excepción de Trevor, un chico bajito y encantador que también sufre
acoso debido a su origen aborigen. Con el baile escolar a solo días de celebrarse, Tomempieza a experimentar un proceso de autodescubrimiento y sacrificios en una búsqueda
para encontrar su lugar en el mundo. ¡Prepárate para un final valiente que podría
revolucionar los bailes de la escuela para siempre!
John Sheedy es un director de teatro australiano, ganador de múltiples premios cuyo
trabajo se ha representado ampliamente en toda Australia. En 1998, John terminó su
Licenciatura en Arte Dramático en la Escuela Nacional de Arte Dramático de Melbourne
antes de completar su Maestría en Bellas Artes (Dirección) en el Instituto Nacional de Arte
Dramático en 2002. A lo largo de su carrera, John ha dirigido producciones para Belvoir
Street, Bell Shakespeare, Parramatta Riverside, Black Swan State Theatre Company,
Sydney Opera House, Sydney Theatre Company, Griffin y Opera Australia.
Having always felt he was born in the wrong body, 10-year-old Tom chooses the nameMrs McCutcheon rather than the name he was given at birth; he also prefers the flow of adress rather than the cut of a pant. Now at his third school, Tom is having trouble settlingin and finding acceptance from his newfound peers – except for Trevor, a tough little
charmer who also suffers prejudice due to his Aboriginal heritage. With the school dance
only days away Tom is thrust on a journey of self-discovery and sacrifices in a quest tofind his place in the world. Be prepared for a courageous ending that might justrevolutionize the school dances forever!
John Sheedy is a multi-award winning Australian Theatre Director whose work has been
staged extensively throughout Australia. In 1998, John completed his Bachelor of
Dramatic Art at the National Drama School in Melbourne before completing his Masters ofFine Arts (Directing) at the National Institute of Dramatic Arts in 2002. Throughout his
career, John has directed productions for Belvoir Street, Bell Shakespeare, Parramatta
Riverside, Black Swan State Theatre Company, Sydney Opera House, Sydney Theatre
Company, Griffin and Opera Australia.

Bangla Desh | Australia | Australia
Bhuban Majhj
Dir: Fakhrul Arefeen Khan | 2017 | 114’ | Drama
La història es basa en un fet real, el protagonista del qual lluita per la llibertat, peròno vol anar a la guerra. La història s’inicia en 1970 al Pakistan Oriental i acaba aBangla Desh l’any 2013, uns dies abans de les històriques eleccions del Pakistan
Oriental en 1970. Quan Nahir estudiava a Kushtia (la ciutat més propera deldistricte), aflorava el moviment nacional per a la independència i les eleccions (lesquals no semblaven interesar-lo). El que veritablement li importava era el teatre isobretot, Farida Begum, una amiga del seu cosí pertanyent a una familia de la clasepolítica. Farida, commoguda per la victòria en les eleccions, poc a poc farà que
Nahir comenci a sentir el mateix. Per això, Nahir no podrá mantenir-se al marge delcrit a la independencia davant la falta de voluntat dels pakistanesos per lliurar elpoder als guanyador. Nahir serà atacat per les forces ocupacionals pakistaneses el
25 de març. Així que, decidirà unir-se a l’entrenament per al primer grup de Freedom
Fighters i, conseqüentment, se li assignarà matar a l’infame criminal de guerra
Aslam Pragpur. Però, en veure a Aslam al costat del seu fill innocent no serà capaçde llançar la bomba. Com a conseqüència, Nahir resultarà ferit i el líder del seu
equip assassinat. Sense motivació per continuar la guerra, Nahir descobrirà que
Farida va ser violada i torturada pel propi Aslam, la qual cosa alimentarà la lluita delrebel i ho portarà a capturar els guardaespatlles d’Aslam i a matar l’Aslam amb una
bala, donant lloc a l’ascens del Freedom Fighter Nahir.

Fakhrul Arefeen Khan és un visionari del cinema independent. Va estudiar
Relacions internacionals a la Universitat de Jahangirnagar però guanyar el Premi
Nacional al millor documental amb Al Badrli el va fer endinsar a la indústria
cinematogràfica.
La historia se basa en un hecho real, cuyo protagonista lucha por la libertad, pero noquiere ir a la guerra. La historia se inicia en 1970 en el Pakistán Oriental y termina en
Bangladesh en el año 2013, unos días antes de las históricas elecciones del Pakistán
Oriental en 1970. Mientras Nahir estudiaba en Kushtia (la ciudad más cercana del distrito),afloraba el movimiento nacional para la independencia y las elecciones (algo que noparecía interesarle). Lo que verdaderamente le importaba era el teatro y sobre todo,
Farida Begum, una amiga de su primo perteneciente a una familia de la clase política.
Farida, conmovida por la victoria en las elecciones, poco a poco hará que Nahir empiecea sentir lo mismo. Por ello, Nahir no podrá mantenerse al margen de la llamada a la
independencia ante la falta de voluntad de los pakistaníes para entregar el poder a losganadores. Nahir será atacado por las fuerzas ocupacionales pakistaníes el 25 de marzo.
Así que, decidirá unirse al entrenamiento para el primer grupo de Freedom Fighters y,consecuentemente, se le asignará matar al infame criminal de guerra Aslam en Pragpur.
Pero, al ver a Aslam junto a su hijo inocente no será capaz de lanzar la granada. Comoconsecuencia, Nahir resultará herido y el líder de su equipo asesinado. Sin motivaciónpara continuar la lucha en la guerra, Nahir descubrirá que Farida fue violada y torturada
por el propio Aslam, lo que alimentará la lucha del rebelde y lo llevará a capturar a losguardaespaldas de Aslam y a atravesar y matar a Aslam con una bala, dando lugar al
ascenso del Freedom Fighter Nahir.
Fakhrul Arefeen Khan es un visionario del cine independiente. Estudió Relaciones
internacionales en la Universidad de Jahangirnagar pero ganar el Premio Nacional al
mejor documental con Al Badr le hizo adentrarse en la industria cinematográfica.
The story is based on a true story of a freedom fighter who didn’t love to involve himself inthe war as warrior. The story starts in 1970 in East Pakistan and ends in Bangladesh in2013 some days before the historic election in 1970 in East Pakistan. Meanwhile Nahir
was studying in Kushtia (the nearest district town) the ongoing countrywide movement for
Independence and the elections emerged. But what really was in his mind was the theatreand Farida Begum, a friend of his cousin who belonged to a political family. Farida, movedby the victory in the '70's elections pushed Nahir to feel the same way as her. For thatreason, Nahir could not keep himself away from the call for independence from theunwillingness of the Pakistanis to hand over power to the winning parties. Nahir will be
attacked by the Pakistani occupational forces on the 25th of march. So, he decided to taketraining lessons as the first batch of Freedom Fighters and, due to that reason he was incharge to kill the infamous War Criminal Aslam in Pragpur. But, at the moment he saw
Aslam’s innocent Little child, he was not able to throw the greade. In consequence, he wasinjured and his team leader killed. Without no motivation to continue the war, Nahir will findout that Farida was raped and tortured by Aslam, which made Nahir capture Aslam’s
bodyguards and kill Aslam. That was the rise of the Freedom Fighter Nahir.
Fakhrul Arefeen Khan is a visionary independent filmaker. He was a student ofInternational Affairs at Jahangirnagar University but National award-winning documentary
Al Badr marked Arefeen’s entry into the film industry.

Bhutan | Bután | Bhutan
The Next Guardian
Dir: Arun Bhattaral Dorottya | 2017 | 75’ | DocumentaryA un poble aïllat del regne Himàlaia de Bhutan, en Gyembo (16) i en Tashi (15)recorren sense rumb mentre que el seu pare poleix les antigues relíquies de l’altardel monestir de la família. La família porta cudiant el monestir de generació engeneració des de fa milers d’anys. Seguint la tradició, el pare vol que el seu fill
Gyembo que continuï amb la tradició familiar, però ell té altres somnis com la seva
germana. La pel·lícula ens mostra petites situacions, on podem observar i entrar enla família bhutanesa. Mitjançant aquestes situacions, veiem dos contrastos i dues
gernacions que es veuen atrapats en un xoc del temps.
Arun Bhattarai, va neixer a Samtse, Bhutan, al 1985. És va graduar en la primera
edició de Docnomads Joint Masters en el que va ser guardonat amb el programad’Erasmus Mundus a Lisboa, Budapest i Brussel·les. Va treballar durant cinc anys a
Bhutan Broadcasting Service(BBS) com a director de documentals per a joves i
programes de televisió. Molts dels seus documentals han sigut reproduïts afestivals com Prix Jeunesse Festival, Germany and Alparvima Film Festival o la
India. Va desarrollar “The Guardian” en diferents tallers internacionals.

En un pueblo aislado del reino Himalaya de Bután, Gyembo (16) i Tashi (15), recorren sin
rumbo mientras que su padre pule las antiguas reliquias del altar del monasterio de lafamilia. La familia lleva cuidando del monasterio desde hace generaciones, hace miles deaños. Siguiendo la tradición, el padre quiere que su hijo Gyembo continúe con la tradición
familiar, pero él tiene otros sueños al igual que su hermana. La película nos muestra
pequeñas situaciones, donde se puede observar y entrar en la familia butanesa. Medianteestas situaciones, vemos dos contrastes y a dos generaciones que se ven atrapadas en
un choque de tiempo.
Arun Bhattarai nació en1985, en Samtse, Bután. Se graduó en la primera edición deDocnomads Joint Masters por el cual fue premiado con el programa Erasmus Mundus a
Lisboa, Budapest y Bruselas. Trabajó durante cinco años en Bhutan Broadcasting Service(BBS) como director de documentales para jóvenes y programas de televisión. Muchos desus documentales han sido reproducidos en festivales como Prix Jeunesse Festival,
Germany and Alparvima Film Festival o en India. Desarrolló “The Guardian” en diferentes
talleres internacionales.
In a remote village in the Himalayan Kingdom of Bhutan, Gyembo (16) and Tashi (15)aimlessly roam while their father meticulously polishes the ancient relics inside the altar of
their family monastery. This family has been taking care of the monastery from one
generation to the next for thousands of years. Following tradition, the father wants his son
Gyembo to carry on the family heritage, but he has other desires just like his sister. The
film through bittersweet micro-situations takes us inside a Bhutanese family where thecontrasting dreams of two generations are caught in a time clash.
Arun Bhattarai was born in Samtse, Bhutan. He graduated from the first edition ofDocnomads Joint Masters for which he was awarded a full Erasmus Mundus scholarshipin Lisbon, Budapest and Brussels. He worked at the Bhutan Broadcasting Service (BBS)
as a TV director for youth documentaries and TV programs for more than 5 years. His
short documentaries have been screened in festivals like Prix Jeunesse Festival, Germany
and Alparvima Film Festival, India. He developed “The Guardian” on several international
workshops.

Cambodja | Camboya | Cambodia
JailbreakDir: Jimmy Henderson | 2017 | 92’ | Action
A Cambodja, la policia arresta al gàngster Playboy creient que és el líder de lamàfia Butterfly. No obstant això, Playboy només s'ha dedicat a blanquejar diners i
ha comès altres delictes menors. Per això, accepta una declaració de culpabilitat
per a divulgar el nom del veritable capo. Els oficials de la policia
local, Dara, Tharoth i Sucheat, juntament amb un oficial francès (Jean-Paul), queestà de visita a Cambodja, s'encarreguen d'escortar a Playboy a una presó demàxima seguretat. Mentrestant, la màfia lliura una recompensa a Playboy. Però,quan els agents lliuren a Playboy, es produeix un motí i els presos escapen de lesseves cel·les. Ara, la nova missió pels oficials i el guàrdia de seguretat serà lluitar
per sobreviure.

Jimmy Hendersonésuncineasta
autodidacta italià
que
ha
estat
treballantaLondresiaCambodja durantels últims 10 anys.
Ha
fet
de
productor, director
i editor. Es va
instal·laraCambodja en 2011 i
va començar atreballar en dues
pel·lículesdramàtiques locals
i en un programade televisió.
En Camboya, la policía arresta al gángster Playboy creyendo que es el líder de la mafia
Butterfly. Sin embargo, Playboy solo se ha dedicado a blanquear dinero y ha cometido
otros delitos menores. Por ello, acepta una declaración de culpabilidad para divulgar elnombre del verdadero capo. Los oficiales de la policía local, Dara, Tharoth y Sucheat,junto con un oficial francés (Jean-Paul), que está de visita en Camboya, se encargan deescoltar a Playboy a una prisión de máxima seguridad. Mientras tanto, la mafia entrega
una recompensa a Playboy. Pero, cuando los agentes entregan a Playboy, se produce un
motín y los presos escapan de sus celdas. Ahora, la nueva misión para los oficiales y el
guardia de seguridad será luchar para sobrevivir.
Jimmy Henderson es un cineasta autodidacta italiano, que ha estado trabajando en
Londres y Camboya durante los últimos 10 años. Ha hecho de productor, director y editor.
Se instaló en Camboya en 2011 y comenzó a trabajar en dos películas dramáticas locales
y en un programa de televisión.
In Cambodia, the police arrests the gangster Playboy since they believe he is the leader ofthe Butterfly gang. However, Playboy is only responsible for laundering money and otherminor crimes. For that reason, Playboy accepts a plea bargain to disclose the name of thetrue kingpin. The local police officers Dara, Tharoth and Sucheat and the french officer(Jean-Paul), who is visiting Cambodia, are assigned to escort Playboy to a maximum
security prison. Meanwhile, the mafia gives Playboy a reward. But, when the officers
deliver Playboy, there is a riot and the prisioners escape from their cells. Now, the new
misión for the officers and the security guard that is fighting for ther lives.

Jimmy Henderson is an italian self-taught filmmaker who has been working in London
and Cambodia for the last 10 years. He has been involved in producing, directing,cinematography and editing. He moved to Cambodia in 2011 and started working on two
local drama movies and a TV show.
Coproducció Xina i Espanya | Coproducción China y España | Coproduction China andSpain
El Hilo Rojo
Dir: Xiaomei Espiro | 2018 | 19’ | Documentary, Shortfilm"El Hilo Rojo" ofereix un retrat íntim de la comunitat xinesa resident a Catalunya a
través de les experiències de quatre joves xinesos de l'anomenada segona
generació. El focus d'atenció es centra en la noció de la identitat cultural i, alhora,
en el sentiment de comunitat i de familia. Això s’aplica també al contrast entre lavoluntat de conservar els valors tradicionals y al redescobriment d’un mateix apartir de la hibridació de la identitat resultant.
Gabriela Xiaomei Espiro Rosselló va estudiar Comunicació Audiovisual a la
Universitat Pompeu Fabra de Barcelona i va estudiar Direcció de Fotografia al'Escola de Cinema de Barcelona (ECIB). Ha realitzat funcions de script per alcurtmetratge "RIP", estrenat al Festival de Cinema de Terror de Sitges 2017. També
ha participat a la producció de llargmetratges com "Mil coses que faria per tu" i"Matar a Dios".
“El Hilo Rojo” ofrece un retrato íntimo de la comunidad china residente en Cataluña a
través de las experiencias de cuatro jóvenes chinos de la llamada segunda generación. El
foco de atención se centra en la noción de identidad cultural y, a la vez, en el sentimiento
de comunidad y de familia. Esto se aplica también al contraste entre la voluntad deconservar los valores tradicionales y al redescubrimiento de uno mismo a partir de la
hibridación de la identidad resultante.
	
  Gabriela Xiaomei Espiro Rosselló estudió Comunicación Audiovisual en la Universitat
Pompeu Fabra de Barcelona y estudió Dirección de Fotografía en la Escuela de Cine deBarcelona (ECIB). Ha realizado funciones de script para el cortometraje “RIP”, estrenado
en el Festival de Cine de Terror de Sitges 2017. También ha participado en la producciónde largometrajes como “Mil coses que faria per tu” y “Matar a Dios”.
"El Hilo Rojo" offers an intimate portrait of the Chinese community residing in Catalonia
through the experiences of four Chinese young people of the so-called second generation.
The focus of attention is on the notion of cultural identity and, at the same time, on the
feeling of community and family; of traditional values facing cultural shock and the rediscovery of oneself.
	
  Gabriela Xiaomei Espiro Rosselló studied Audiovisual Communication at the Universitat
Pompeu Fabra in Barcelona and she also studied Photography Management at theBarcelona Film School (ECIB). He has worked in script functions for the short film "RIP",
which was premiered at the Sitges Festival of Terror 2017. He has also participated in the
production of feature films such as "Mil coses que faria per tu" and "Matar a Dios".

Coproducció Xina i Espanya | Coproducción China y España | Coproduction China andSpain
Meiying MG-01
Dir: Adrià Guxens | 2017 | 14’ | Drama, Shortfilm
En un món en el qual la Humanitat ha deixat de somriure, el Govern ha creat els
Somriures, una espècie de neogeishas que tenen com a única funció la decomplaure els seus clients. MeiyingMG-01 és la primera construcción robòtica d'un
nou model en fase beta, però ha sortit defectuosa, tot i que pot fer moltes méscoses que les altres, no pot somriure.

Adrià Guxens és periodista i director de curtmetratges que s’interessa per l'art
contemporani. Alguns dels seus curts, com “Ombres” (2016) o “La Porta” (2017)
han competit en festivals internacionals. També va presidir el jurat jove del Festivalde Sitges al 2014. Actualment està finalitzant els seus estudis a l’ ESCAC, enl'especialitat de dirección.
En un mundo en el que la Humanidad ha dejado de sonreír, el Gobierno ha creado las
Sonrisas, una especie de neogeishas que tienen como única función la de complacer asus clientes. Meiying MG-01 es la primera construcción robótica de un nuevo modelo en
fase beta, pero ha salido defectuosa, pues a pesar de poder hacer mucha más cosas quelas demás, no puede sonreír.
Adrià Guxens es periodista y director de cortometrajes que se interesa por el artecontemporáneo. Algunos de sus cortos, como “Sombras” (2016) o “La Puerta” (2017) han
competido en festivales internacionales. También presidió el jurado joven del Festival de
Sitges en 2014. Actualmente está finalizando sus estudios en el ESCAC, en laespecialidad de dirección.
	  In a world where Humanity has ceased to smile, the Government has created the Smiles,
a kind of Neo-geishas that have the only function to please their clients. MeiyingMG-01 is
the first of a new beta model, but it has flawed, although it can do many more things thanothers, it can not smile.
	  Adrià Guxens is a journalist and a director of short films interested in art. Some of his
shorts, such as "Sombras" (2016) or "La Puerta" (2017), have competed at international
festivals. He also chaired by the young jury of the Festival of Sitges in 2014. At the
momento he is ending his degree in cinema direction in ESCAC.

Corea | Corea | Korea
White Rabbit
Dir: Daryl Wein | 2018 | 71’ | Drama
Una comèdia dramàtica a partirde la vida d'una artista coreana i
nord-americana d'origen, que fa
tot el que considera oportú per a
ser escoltada a través dels seus
múltiples
identitatsenlesperformances que realitza en lamoderna Los Angeles. "Quan vaig
conèixer a Vivian Bang, l'artista
estava interpretant una obra
performativa al Teatre Redcat alcentre d'aquesta ciutat, titulada,"Em sents? / LA 92”. Peça
extraordinària en què Vivian
encarnavaauna
emigrantd'origen coreà que va tornar acomptar l'angoixant experiència
de la seva família, sota la pressió
dels disturbis de Los Angeles a principis dels 90.
Daryl Wein va fundar Mister Lister Films amb la seva parella, Zoe Lister-Jones(BAND AID). Va dirigir a Greta Gerwig a Lola Versus per "Fox Searchlight”,“Breaking Upwards" d'IFC Films, "Blueprint" per a The Orchard i "Consumed" per a
Mar Vista. També va dirigir el documental "Sex Positive" (SXSW) i va ser productor
executiu de Band Aid, que es va estrenar a Sundance el 2017. A TV, va ser director
de Mozart a la Jungla, d'Amazon.
Una comedia dramática a partir de la vida de una artista coreana y norteamericana deorigen, que hace todo lo que considera oportuno para ser escuchada a través de sus
múltiples identidades en las performances que realiza en la moderna Los Ángeles.
"Cuando conocí a Vivian Bang, la artista estaba interpretando una obra performativa en el
Teatro Redcat en el centro de esta ciudad, titulada, "¿Me oyes? / LA 92”. Pieza
extraordinaria en la que Vivian encarnaba a una emigrante de origen coreano que volvió acontar la angustiosa experiencia de su familia, bajo la presión de los disturbios de LosÁngeles a principios de los 90.
Daryl Wein fundó Mister Lister Films con su pareja, Zoe Lister-Jones (BAND AID). Dirigió
a Greta Gerwig en Lola Versus para “Fox Searchlight”, “Breaking Upwards” de IFC Films,“Blueprint” para The Orchard y “Consumed” para Mar Vista. También dirigió el documental“Sex Positive” (SXSW) y fue productor ejecutivo de Band Aid, que se estrenó en
Sundance en 2017. En TV, fue director de Mozart en la Jungla, de Amazon.
A dramatic comedy following a Korean American performance artist who struggles to beauthentically heard and seen through her multiple identities in modern Los Angeles. “I firstencountered Vivian Bang while she was doing a performance art piece at the Redcat
Theater in downtown Los Angeles. Entitled, “Can You Hear Me? / LA 92,” this was an
extraordinary piece in which Vivian embodied a Korean immigrant retelling the harrowing
experience of living with her family under the duress of the LA riots in the early 90s.
Daryl Wein, founded Mister Lister Films with his partner, Zoe Lister-Jones (BAND AID).
He directed Greta Gerwig in Lola Versus for Fox Searchlight, Breaking Upwards for IFC
Films, Blueprint for The Orchard, and Consumed for Mar Vista. He directed the
documentary SEX POSITIVE (SXSW). He executive produced Band Aid, which premiered
at Sundance in 2017, released by IFC Films. In TV, he directed for Mozart in the Jungle on
Amazon.

Filipines | Filipinas | Philippines
Purgatoryo
Dir: Roderick Cabrido | 2016 | 85’ | Drama"Purgatoryo" explica la història de Ilyong, un home assassinat recentment per lapolicia, després d’haver estat enxampat robant. Així comença la seva història: per laseva mort. Poc després, és portat a una sòrdida casa fúnebre, dirigida per Violet, unhomosexual cobejós que sobreviu llogant els cadàvers en la seva funerària a
Simon. També apareix Jojo, un oficial de policia pagat per Simon que subministra
els cadàvers per a que Violet cuidi i guanyi diners. A més, Violet té a dos
treballadors, On-on i Dyograd. Netegen els cadàvers i els preparen per a lesvetlles. On-on només se sent viu “jugant”. Dyograd, d'altra banda, només se sentviu quan té sexe. Amb l'arribada de Ilyong, la desgràcia i el caos afloren.
Roderick "Derick" Cabrido és un productor i cineasta filipí molt premiat. Va ser
guardonat amb la medalla de bronze del Mundial en el New York Television Festival
de 2009, pel documental "Pinays for Export", el Silver Screen Award en el Festival
Internacional de Cinema i Video Independent de Nova York de 2010 pel documental"Tasaday”.

"Purgatoryo" cuenta la historia de Ilyong, un hombre asesinado recientemente por lapolicía, después de que fuese cogido robando. Así empieza su historia: por su muerte.
Poco después, es llevado a una sórdida casa fúnebre, dirigida por Violet, un homosexual
codicioso que sobrevive alquilando los cadáveres en su funeraria a Simon. También
aparece Jojo, un oficial de policía pagado por Simon que suministra los cadáveres paraque Violet cuide y gane dinero. Además, Violet tiene a dos trabajadores, On-on yDyograd. Limpian los cadáveres y los preparan para los velatorios. On-on, solo se siente
vivo “jugando”. Dyograd, por otro lado, solo se siente vivo cuando tiene sexo. Con la
llegada de Ilyong, la desgracia y el caos afloran.
Roderick "Derick" Cabrido es un productor y cineasta filipino muy premiado. Fuegalardonado con la medalla de bronce del Mundial en el New York Television Festival de2009, por el documental "Pinays for Export", el Silver Screen Award en el Festival
Internacional de Cine y Video Independiente de Nueva York de 2010 por el documental"Tasaday".
"Purgatoryo" tells the story of Ilyong, a recently-dead man killed by the police, after he wascaught stealing. This is the beginning of his story - his death. Soon after, he is brought intoa sleazy funeral home, run by Violet, a greedy homosexual who has learned to survive byrenting out the dead bodies in his funeral home to Simon. Along for the ride is Jojo, apolice officer who is under the payroll of Simon and who supplies the dead bodies forViolet to take care of and make money from. Violet has two workers, On-on and Dyograd,
who clean the cadavers and prepare them for the wake. On-on, for all his good looks, nolonger feels alive except when he is gambling. Dyograd, on the other hand, only feels alive
while having sex. Shortly after the arrival of Ilyong, misfortune and chaos ensue.

Roderick "Derick" Cabrido is an award-winning Filipino documentary producer and filmmaker. He was awarded with the Bronze World Medal at the 2009 New York Television
Festival, for the documentary "Pinays for Export", Silver Screen Award at the 2010 New
York International Independent Film and Video Festival for the documentary "Tasaday".

Indonèsia | Indonesia | Indonesia - Singapur | Singapur | Singapore
hUSh
Dir: Djenar Maesa Ayu, Kan Lume | 2016 | 70’ | Documentary, Drama
hUSh, protagonitzada per Cinta Ramlan, narra la història d'una aspirant a cantant deBali que viatja a Jakarta per aconseguir el veritable èxit. Allà es troba amb els
embolics característics del medi que freqüenta: nuvis ambiciosos i mentiders,
impulsos materialistes, amistats passatgeres, trobades sexuals... Després d’haver
patit un dolor extrem que li causa el final d’una relació, Cinta decideix tornar a casa
per calmar la seva angoixa. El seu retorn es converteix en la base d'un debat sobre
els temes relacionats amb els problemes de la dona.

	
  Djenar Maesa Ayu: Mare de dues filles, Banyu Enning i Bidari Maharai i àvia d’
Embun Kinnara, Djenar va néixer a Jakarta el 14 de gener de 1973. Ha publicat finsara quatre col·leccions d'històries curtes: They Say I'm a A Monkey, Don't Play
Around (with your sex), Short Stories About Stories About Brief Love, One Woman
14 Men, T(w)ITIT!, SAI i una novel·la, Nayla. El seu relat curt, Suckling Father va
guanyar el premi a la millor història curta de Jurnal Perempuan el 2003, i Nayla's

Time va guanyar el premi a la millor història curta de Kompas al mateix any. A mésd'escriure, Djenar també ha escrit i dirigit They Say I'm a a Monkey! (2008) i Saia
(2009). Ella i Indra Herlambang van guanyar el premi a la Millor Adaptació
Cinematogràfica i van obtenir una menció especial per al Millor Nou Director delFestival de cinema d'Indonèsia el 2009. La tercera pel·lícula de Djenar, Nay, es vallançar al novembre de 2015. Va guanyar el premi a la Millor pel·lícula Asiàtica delFestival de Cinema Asiàtic Jogj a conegut per NETPAC al desembre de 2015. Laseva quarta pel·lícula Hush és una col·laboració amb el cineasta singapurense Kan
Lume, sota la producció de les reconegudes companyies Rumah Karya Sjuman i
Chapter Free. Hush està nominada al millor llargmetratge asiàtic a Jogja-NETPAC
Asian Film Festival 2016.
Kan Lume: El llargmetratge The Art of Flirting de Kan Lume va guanyar el premi al
millor llargmetratge de la ASEAN vídeo Awards 2005 a Malàisia. La seva segona
pel·lícula, Solos va guanyar el Premi Revelació al Festival de Cinema de Toronto
GLBT. La seva tercera pel·lícula, Dreams from the Third World va rebre el premiMovieMax al Cinema Digital Seoul de 2008. Liberta va rebre menció especial al
Cinema Digital Seoul de 2012 i el Premi NETPAC a Trípoli Film Festival de 2013.
Amb The Naked DJ va guanyar el seu segon premi NETPAC a la Millor Pel·lícula
Asiàtica al Jogja NETPAC Asian Film Festival de 2014. La seva novena pel·lícula
hUSh, és una col·laboració amb la cineasta indonèsia, Djenar Maesa Ayu, sota laproducció de les companyies Rumah Karya Sjuman i Chapter Free Production.
hUSh està nominada al millor llargmetratge asiàtic a Jogja-NETPAC Asian Film
Festival de 2016.
hUSh, protagonizada por Cinta Ramlan, narra la historia de una aspirante a cantante deBali que viaja a Yakarta para alcanzar el verdadero éxito. Allí se encuentra con losenredos característicos del medio que frecuenta: novios ambiciosos y mentirosos,
impulsos materialistas, amistades pasajeras, encuentros sexuales…Tras el dolor extremo
que le causa una ruptura, Cinta decide volver a casa para calmar su angustia. Su regresose convierte en la base de un debate sobre los temas relacionadas con los problemas dela mujer.
Djenar Maesa Ayu: Madre de dos hijas, Banyu Enning y Bidari Maharai y abuela deEmbun Kinnara, Djenar nació en Yakarta el 14 de enero de 1973. Ha publicado hasta
ahora cuatro colecciones de historias cortas: They Say I'm A Monkey, Don't Play Around(with your sex), Short Stories About Stories About Brief Love, One Woman 14 Men,
T(w)ITIT!, SAI" y una novela, Nayla. Su relato corto, Suckling Father ganó el premio a lamejor historia corta de Jurnal Perempuan en 2003, y Nayla's Time ganó el premio a lamejor historia corta de Kompas en el mismo año. Aparte de escribir, Djenar también haescrito y dirigido They Say I'm A Monkey! (2008) y Saia (2009). Ella e Indra Herlambang
ganaron el premio a la Mejor Adaptación Cinematográfica y obtuvieron una mención
especial para el Mejor Nuevo Director del Festival de cine de Indonesia en 2009. La
tercera película de Djenar, Nay, se lanzó en noviembre de 2015. Ganó el premio a la

Mejor película Asiática del Festival de Cine Asiático Jogja conocido por NETPAC en
diciembre de 2015. Su cuarta película hUSh es una colaboración con el cineasta
singapurense Kan Lumé, bajo la producción de las reconocidas compañías Rumah Karya
Sjuman y Chapter Free. hUSh está nominada al mejor largometraje asiático en JogjaNETPAC Asian Film Festival 2016.
Kan Lume: El largometraje The Art of Flirting de Kan Lumé ganó el premio al mejor
largometraje de la ASEAN video Awards 2005 en Malasia. Su segunda película, Solosganó el Premio Revelación en el Festival de Cine de Toronto GLBT. Su tercera película,Dreams from the Third World recibió el premio MovieMax en el Cinema Digital Seoul de2008. Liberta recibió mención especial en el Cinema Digital Seoul de 2012 y el Premio
NETPAC en Trípoli Film Festival de 2013. Con The Naked DJ ganó su segundo Premio
NETPAC a la Mejor Película Asiática en el Jogja NETPAC Asian Film Festival de 2014. Su
novena película hUSh, es una colaboración con la cineasta indonesa, Djenar Maesa Ayu,
bajo la insignia de Rumah Karya Sjuman & Chapter Free Production houses. hUSh estánominada al mejor largometraje asiático en Jogja-NETPAC Asian Film Festival de 2016.
hUSh starring Cinta Ramlan tells the story of an aspiring singer from Bali who travels to
Jakarta to find success. There she finds the trapping of success: ambitious and insincere
boyfriends, materialistic impulses, fast friendhips, sexual encounters. When a breakup
causes her extreme heartache, she decides to travel back home to take refuge. Herjourney home becomes the foundation for a discussion about all things pertaining to
women’s issues.
Djenar Maesa Ayu Mother of two daughters, Banyu Bening, Bidari Maharani andgrandmother to Embun Kinnara, Djenar was born in Jakarta, 14 January 1973. She has so
far published four collections of short stories: "They Say I'm A Monkey", "Don't Play
Around (with your sex)", "Short Stories About Stories About Brief Love", "One Woman 14
Men", "T(w)ITIT!", "SAIA" and a novel, "Nayla". Her short story, "Suckling Father" won thebest short story award from Jurnal Perempuan in 2003, whereas "Nayla's Time" won thebest short story award from Kompas in the same year. Aside from writing, Djenar has also
written and directed "They Say I'm A Monkey!" (2008) and "SAIA" (2009). She and Indra
Herlambang won Best Adaptation Screen Award and got a Special Mention for Best New
Director from Indonesian Film Festival 2009. Djenar's third film, "Nay", was released in
November 2015. It won the Best Asian Film award from Jogja NETPAC Asian Film
Festival in December 2015. Her fourth film "hUSh", is a collaboration with Singapore's
filmmaker, Kan Lumé, under the flagship of Rumah Karya Sjuman & Chapter Free
production houses. "hUSh" is nominated for Best Asian Feature Film in Jogja-NETPAC
Asian Film Festival 2016.
Kan Lume: Kan Lumé’s debut feature film, “The Art of Flirting” won Best ASEAN Feature
at Malaysian Video Awards 2005. The second feature, “Solos” won the Best NewcomerAward at Toronto GLBT Film Festival. The third film, “Dreams from the third World”
received the MovieMax Award at Cinema Digital Seoul 2008. “Liberta” picked up Special

Mention at Cinema Digital Seoul 2012 and the NETPAC Award at Tripoli Film festival
2013. “The naked DJ” earned Kan his second NETPAC award for Best Asian Film at Jogja
Netpac Asian Film Festival 2014. His ninth film “hUSh”, is a collaboration with Indonesian’s
filmmaker, Djenar Maesa Ayu, under the flagship of Rumah Karya Sjuman & Chapter Free
production houses. “hUSh” is nominated for Best Asian Feature Film in Jogja-NETPAC
Asian Film Festival 2016.

Indonèsia | Indonesia | Indonesia - Singapur | Singapur | Singapore
NayDir: Djenar Maesa Ayu | 2015 | 80’ | Drama

Nay, (Sha INE Febriyanti) és una actriu que de sobte descobreix que està
embarassada d'onze setmanes. No ho explica al seu xicot Ben, un fill de papà, quees preocupa més per la seva mare que pel seu propi fill. Això fa que a Nay li resulti
difícil prendre una decisió que tots dos haurien de prendre junts. La situació de Nay
es complica encara més pel fet que se li ha ofert el paper principal en una producció
cinematogràfica internacional. Nay, finalment, confia el seu dilema al gerent,
Adjeng, el qual no està d'acord amb ella, ja que considera que hauria d'aprofitar
aquesta oportunitat d'or pel bé de la nena. En un viatge en cotxe, Nay ha de fer
malabars amb les diferents opcions que es presenten: enfrontar els fets i
desemmascarar la veritable naturalesa humana de les persones més properes aella. Inevitablement, Nay ha de plantar cara al seu passat. La figura paterna que ella
mai ha arribat a conèixer i la figura materna que tant la va decebre en el passat.

Djenar va néixer a Jakarta el 14 de gener de 1973. Fins a la data, ha publicat quatre
col·leccions de contes: "They Say I'ma A Monkey", "Do not Play Around (with yourgenitals)", "Short Stories About Stories About Brief Love", "One Woman 14 Men","T(w) ITIT!","SAIA" i una novel·la, "Nayla". El conte,"Suckling Father "va guanyar elpremi al millor relat curt de Jurnal Perempuan a 2003, i "Nayla's Time" va guanyar elpremi al millor conte curt de Kompas en el mateix any. A més d'escriure, Djenar
també ha dirigit "They Say I'ma a Monkey!" (2008) and "SAIA" (2009). Ella i Indra
Herlambang van guanyar el Premi a la Millor Adaptació de Pantalla i van obtenir una
Menció Especial al Millor Director Nou del Festival de Cinema Indonesi 2009. La
tercera pel·lícula de Djenar, "Nay", es va estrenar al novembre de 2015. Va guanyar
el Premi a la Millor pel·lícula Asiàtica de l'Jogja NETPAC Asian Film Festival aldesembre de 2015. La seva quarta pel·lícula, "hUSh", és una col·laboració amb elcineasta de Singapur, Kan Lumé, sota el lideratge de les cases de producció deRumah Karya Sjuman & Chapter Free. "hUSh" està nominat a Millor Pel·lícula
Asiàtica al Festival de Cinema Asiàtic Jogja-NETPAC 2016.
Nay, (Sha Ine Febriyanti) es una actriz que de pronto descubre que está embarazada deonce semanas. No se lo cuenta a su novio Ben, un hijo de papá, que se preocupa más
por su madre que por su propio hijo. Esto hace que a Nay le resulte difícil tomar una
decisión que ambos deberían tomar juntos. La situación de Nay se complica aún más por
el hecho de que se le ha ofrecido el papel principal en una producción cinematográfica
internacional. Nay, finalmente, confía su dilema al gerente, Adjeng, el cual no está deacuerdo con ella, por cuanto considera que debería aprovechar esta oportunidad de oro
por el bien de la niña. En un viaje en coche, Nay tiene que hacer malabares con lasdiferentes opciones que se presentan: enfrentar los hechos y desenmascarar la verdadera
naturaleza humana de las personas más cercanas a ella. Inevitablemente, Nay tiene que
plantar cara a su pasado. La figura paterna que ella nunca ha llegado a conocer y la figura
materna que tanto la decepcionó en el pasado.
Djenar nació en Yakarta el 14 de enero de 1973. Hasta la fecha, ha publicado cuatro
colecciones de cuentos: “They Say I'm A Monkey", "Don't Play Around (with yourgenitals)", "Short Stories About Stories About Brief Love", "One Woman 14 Men","T(w)ITIT!", "SAIA" y una novela," Nayla". El cuento, "Suckling Father" ganó el premio al
mejor relato corto de Jurnal Perempuan en 2003, y "Nayla's Time" ganó el premio al mejor
cuento corto de Kompas en el mismo año. Además de escribir, Djenar también ha dirigido"They Say I'm A Monkey!" (2008) and "SAIA" (2009). Ella e Indra Herlambang ganaron elPremio a la Mejor Adaptación de Pantalla y obtuvieron una Mención Especial al Mejor
Director Nuevo del Festival de Cine Indonesio 2009. La tercera película de Djenar, "Nay",se estrenó en noviembre de 2015. Ganó el Premio a la Mejor Película Asiática del Jogja
NETPAC Asian Film Festival en diciembre de 2015. Su cuarta película, "hUSh", es una
colaboración con el cineasta de Singapur, Kan Lumé, bajo el liderazgo de las casas deproducción de Rumah Karya Sjuman & Chapter Free. "hUSh" está nominado a Mejor
Película Asiática en el Festival de Cine Asiático Jogja-NETPAC 2016.

Nay, (Sha Ine Febriyanti) is an actress who has just discovered that she is eleven weeks
pregnant. Nay conveys this to her boyfriend Ben, a mommy's boy, who turns out to be
more concerned with his mother than their own child. This has made it difficult for Nay tomake a decision that should by right be taken by both of them. Nay's situation is further
complicated by the fact that she has been offered the leading role in an International film
production. Nay eventually confides her dilemma to her manager, Adjeng, who strongly
disagrees with her that she should miss a golden opportunity for the sake of the child inher. In a car journey, Nay has to juggle with the options, face the facts and unmask thetrue human nature of the people closest to her. Inevitably Nay has to face her past. The
father figure she has never gotten to know. And the mother figure that has once sodisappointed her.
Djenar was born in Jakarta, 14 January 1973. She has so far published four collections ofshort stories: "They Say I'm A Monkey", "Don't Play Around (with your genitals)", "Short
Stories About Stories About Brief Love", "One Woman 14 Men", "T(w)ITIT!", "SAIA" and anovel, "Nayla". Her short story, "Suckling Father" won the best short story award from
Jurnal Perempuan in 2003, whereas "Nayla's Time" won the best short story award from
Kompas in the same year. Aside from writing, Djenar has also directed "They Say I'm A
Monkey!" (2008) and "SAIA" (2009). She and Indra Herlambang won Best Adaptation
Screen Award and got a Special Mention for Best New Directorfrom Indonesian Film
Festival 2009. Djenar's third film, "Nay", was released in November 2015. It won the Best
Asian Film award from Jogja NETPAC Asian Film Festival in December 2015. Her fourthfilm "hUSh", is a collaboration with Singapore's filmmaker, Kan Lumé, under the flagship ofRumah Karya Sjuman & Chapter Free production houses. "hUSh" is nominated for Best
Asian Feature Film in Jogja-NETPAC Asian Film Festival 2016.

Iran | Irán | Iran
Azar
Dir: Mohammad Hamzel | 2017 | 85’ | Drama
L’Azar no és la típica dona i mare iraniana tradicional. Juntament amb el seu
marit Amir, regenta un restaurant de pizzas i participara a carreres de motos.
L’Azar haurà de prendre una estranya decisió enmig de la difícil i complexa
situació que viu quan, de sobte, es produeix un succés catastròfic.
Mohammad Hamzei va néixer en Arak al 1979 i es va llicenciar en direcció
cinematogràfica. Hamzei ha dirigit un gran número de curts com “As Always,
Near of Far” i “According to a Habit” o obres videogràfiques com “Scratch”,“The Sound of Raining” i “Habib Agha”. Al 2017, Hamzei va dirigir el seu primer
llargmetratge amb “Azar”.

	
  Azar no es la típica mujer y madre iraní tradicional. Junto con su esposo Amir,
regenta un restaurante de pizzas y participa en carreras de motos. Azar deberá
tomar una extraña decisión en medio de la difícil y compleja situación que vive
cuando, de pronto, se produce un suceso catastrófico.
Mohammad Hamzei nació en Arak en 1979 y se licenció en dirección
cinematográfica. Hamzei ha dirigido un gran número de cortos como “As Always,
Near of Far” y “According to a Habit” u obras videográficas como “Scratch”, “TheSound of Raining” y “Habib Agha”. En 2017, Hamzei dirigió su primer largometraje
con “Azar”.
Azar is a non-traditional Iranian wife and mother. Along with her husband Amir, sheruns a pizza restaurant as well as racing bikes at motocross. When a catastrophic
event occurs, Azar needs to make a strange decision midst the difficult and complex
circumstance she is facing.
Mohammad Hamzei was born in Arak in 1979 and he is graduated from Film Directing.
He has directed several short films as “As Always”, “Near or Far”, “According to a Habit”
and video works as “Scratch”, “the Sound of Raining”, “Habib Aghac”. In 2017, Hamzei
directed his debut feature film, “Azar”.

Japó | Japón | Japan
Detective Conan: El Caso Zero
Dir: Yuzuru Tachikawa | 2018 | 115’ | Animation, Thriller
A la badia de Tòquio, el recent inaugurat complex turístic i centre de convencions“Edge of Ocean” prepara la propera fira. L'1 de maig, abans de la cerimònia
d'obertura, més de 22,000 agents de policia estan vigilant l'edifici quan per sorpresaes produeix una explosió a gran escala. Durant l'explosió es troba Tooru Amuro,cap de la policia nacional de Seguretat Pública. El detectiu més famós de Japó, el
detectiu Conan, haurà de resoldre un altre nou cas i trobar al culpable.
Yuzuru Tachikawa és un guionista i director d'anime japonès. Ha dirigit episodis de“Atac als titans” (2013), “Death parade” (2015), “Kiru ra kiru: KILL la KILL” (2013)
i “Zankyou No Terror” (2014). També ha treballat com a guionista de la minisèrie d'anime “Death Parade” (2015).
En la bahía de Tokio, el reciente inaugurado complejo turístico y centro de convenciones“Edge of Ocean” prepara la próxima feria. El 1 de mayo, antes de la ceremonia deapertura, más de 22,000 agentes de policía están vigilando el edificio cuando por
sorpresa se produce
una explosión a granescala. Durante la
explosión
seencuentra a Tooru
Amuro, jefe de lapolicía nacional de
Seguridad Pública.
Conan, el detective
másfamosodeJapón,
deberá
resolver otro nuevo
caso y encontrar al
culpable.
Yuzuru Tachikawa
es un destacado
guionista y director
de anime japonés.
Ha dirigido episodios
de “Ataque a lostitanes” (2013), “Death parade” (2015), “Kiru ra kiru: KILL la KILL” (2013) y “Zankyou No
Terror” (2014). También ha trabajado como guionista de la mini-serie de anime “Death
Parade” (2015).

In the bay of Tokyo, the recently inaugurated tourist complex and convention center "Edgeof Ocean" prepares the next fair. On May 1, before the opening ceremony, more than
22,000 police officers are guarding the building when a large-scale explosion occurs by
surprise. During the explosión, Tooru Amuro, head of the National Public Security Police,is there. The most famous detective in Japan, Detective Conan, must solve another newcase and find the guilty one.
Yuzuru Tachikawa is a screenwriter and director of Japanese anime. He has directed
some episodes of "Attack on the Titans" (2013), "Death parade" (2015), "Kiru ra kiru: KILL
the KILL" (2013) and Zankyou No Terror (2014). He has also worked as a screenwriter forthe mini-series of anime Death Parade (2015).

Japó | Japón | Japan
Inland Sea
Dir: Kazuhiro Soda | 2018 | 122’ | DocumentaryWai-chan és un delsúltims pescadors que
queden a Ushimado,
un petit poble al mar
interiorde
Seto,
Japó. Als seus 86
anys, encara pesca
sol en un petit vaixell
per guanyar-se lavida, somiant amb la
jubilació.
Kumi-sanés una vilatana de 84
anys que passeja perla costa cada dia. Ellacreu que un centre debenestar social va
segrestar el seu fill
discapacitat per així
rebre un subsidi delgovern. Una donad'edatavançada,
Koso-san, administra
una petita botiga demariscos que li va
deixar el seu difunt marit. Ven peix als vilatans locals i proporciona sobres als gatsde carrer. Abandonada a causa de l'era de la modernització del Japó de postguerra,Ushimado, una ciutat tan estimada pel director de cinema Shohei Imamura que varodar dues de les seves pel·lícules allà (“Black Rain” i “Dr. Akagi”), està envellint i
decaient ràpidament. Així com la seva rica i antiga cultura, la comunitat està també
a punt de desaparèixer. Rodat en blanc i negre, aquest últim documental deKazuhiro Soda (“Campaign”, “Mental”, “Oyster Factory”) descriu poèticament els
dies de penombra d'un poble i la seva gent en un mar de somni.
Kazuhiro Soda practica un mètode d'observació per a un cinema documental basat
en els seus propis "deu manaments", els quals li prohibeixen fer una investigació
prèvia a la sessió o escriure una sinopsi abans de filmar. S'imposa aquestes regles
a si mateix per tal de minimitzar els prejudicis i poder fer descobriments inesperats
mentre filma i edita. El seu primer llargmetratge documental “Campaign” (2007, laseva primera pel·lícula observacional) va ser convidat a molts festivals prestigiosos
com la Berlinale i es va emetre en gairebé 200 països. Va guanyar el premi Peabody
als Estats Units. “Mental” (2008, la seva segona pel·lícula observacional) va
guanyar nombrosos premis, incloent el premi al Millor Documental al Festival
Internacional de Busan i al Festival Internacional de Cinema de Dubai.
Wai-chan es uno de los últimos pescadores que quedan en Ushimado, un pequeño
pueblo en el mar interior de Seto, Japón. A sus 86 años, todavía pesca solo en unpequeño bote para ganarse la vida, soñando con la jubilación. Kumi-san es una aldeana
de 84 años que deambula por la costa todos los días. Ella cree que un centro de bienestarsocial secuestró a su hijo discapacitado para así recibir un subsidio del gobierno. Una
anciana de edad avanzada, Koso-san, administra una pequeña tienda de mariscos que ledejó su difunto esposo. Vende pescado a los aldeanos locales y proporciona sobras a losgatos callejeros. Abandonada a causa de la era de la modernización del Japón deposguerra, Ushimado, una ciudad tan querida por el director de cine Shohei Imamura querodó dos de sus películas allí ("Black Rain" y "Dr. Akagi"), está envejeciendo y decayendo
rápidamente. Así como su rica y antigua cultura, la comunidad está también a punto dedesaparecer. Rodado en blanco y negro, este último documental de Kazuhiro Soda("Campaign", "Mental", "Oyster Factory") describe poéticamente los días de penumbra de
una aldea y su gente en un mar de ensueño.
Kazuhiro Soda practica un método de observación para un cine documental basado ensus propios "diez mandamientos", los cuales le prohíben hacer una investigación previa ala sesión o escribir una sinopsis antes de filmar. Se impone estas reglas a sí mismo con el
fin de minimizar los prejuicios y poder hacer descubrimientos inesperados mientras filma yedita. Su primer largometraje documental “Campaign” (2007, su primera película
observacional) fue invitado a muchos festivales prestigiosos como la Berlinale y se emitió
en casi 200 países. Ganó el premio Peabody en Estados Unidos. “Mental” (2008, su
segundo película observacional) ganó numerosos premios, incluyendo el premio al Mejor
Documental en el Festival Internacional de Busan y en el Festival Internacional de Cine deDubai.

Wai-chan is one of the last remaining fishermen in Ushimado, a small village in Seto
Inland Sea, Japan. At the age of 86, he still fishes alone on a small boat to make his living,
dreaming about retirement. Kumi-san is an 84-year-old villager who wanders around theshore everyday. She believes a social welfare facility kidnapped her disabled son toreceive subsidy from the government. A “late-stage elderly” Koso-san runs a small
seafood store left by her deceased husband. She sells fish to local villagers and provides
leftovers to stray cats. Forsaken by the era of modernization of post-war Japan, Ushimado,
a town so beloved by film director Shohei Imamura that he set two of his films there(“Black Rain”, “Dr. Akagi”), is rapidly aging and declining. Its rich, ancient culture and thetight-knit community are also on the verge of disappearing. Portrayed in black and whitephotography, this latest observational documentary by Kazuhiro Soda (“Campaign”,“Mental”, “Oyster Factory”) poetically depicts the twilight days of a village and its people by
the dreamlike Inland Sea.
Kazuhiro Soda practices an observational method of documentary filmmaking based on
his own "Ten Commandments" which prohibits him from doing pre-shoot research or
writing a synopsis before filming. He imposes these rules on himself in order to minimize
preconceptions and to be able to make unexpected discoveries while filming and editing.
His debut feature documentary “Campaign”(2007, his firts Observational Film) was invited
to many prestigious festivals such as Berlinale and was aired in nearly 200 countries andterritories around the world. It won the Peabody Award in the U.S. “Mental” (2008, his
second Observational Film) won numerous awards including the Best Documentary Awardat the Busan International Film Festival and the Dubai International Film Festival.

Japó | Japón | Japan
Maquia: una Historia de Amor Inmortal
Dir: Mari Okada | 2018 | 115’ | Documentary
Aquesta és la història d'un temps irreemplaçable, teixit per dues persones que
estan soles. Els fils verticals són els dies que passen. Els horitzontals són les vides
de la humanitat. El poble de Iorph està lluny de les terres on viuen els homes, teixint
els esdeveniments quotidians en una tela anomenada Hibiol. Màquia és una jove
Iorph òrfena que sempre se sent sola tot i viure en pau envoltada d'amics. Però, lespacífiques vides dels Iorph es fan miques en l'instant en què l'exèrcit Mezarte els
envaeix, a la recerca de la sang que els permet romandre joves durant segles.
Enmig de la desesperació i el caos, Màquia troba a Ariel, un nadó que s'ha quedat
sol després de perdre als seus pares. Ariel es va fent gran mentre Màquia conserva
la seva joventut i a mesura que passa el temps, el vincle entre ells també canvia.

Mari Okada neix el 1976, a la prefectura de Saitama. El 1996, debuta com a guionista
en Video Cinema, ides de llavors treballacomaguionista
cinematogràfica i pera videojocs o sèries
de ràdio. El 1998
escriu el guió del'anime DT Eightron,
després
delqual
emprènlasevacarreracomaguionista de animed'èxit debuta com a
directora a "Màquia:
When the Promised
Flower Blooms".
Este es la historia de untiempoirremplazable,
tejido por dos personas que están solas. Los hilos verticales son los días que pasan. Los
horizontales son las vidas de la humanidad. El pueblo de Iorph está lejos de las tierras
donde viven los hombres, tejiendo los acontecimientos cotidianos en una tela llamada
Hibiol. Maquia es una joven Iorph huérfana que siempre se siente sola a pesar de vivir en
paz rodeada de amigos. Pero, las pacíficas vidas de los Iorph se hacen añicos en el
instante en que el ejército Mezarte les invade, en busca de la sangre que les permite
permanecer jóvenes durante siglos. En medio de la desesperación y el caos, Maquiaencuentra a Ariel, un bebé que se ha quedado solo tras perder a sus padres. Ariel se va
haciendo mayor mientras Maquia conserva su juventud y conforme pasa el tiempo, el
vínculo entre ellos también cambia.
Mari Okada nace en 1976, en la prefectura de Saitama. En 1996, debuta como guionista
en Video Cinema, y desde entonces trabaja como guionista cinematográfica y para
videojuegos o series de radio. En 1998 escribe el guion del anime DT Eightron, tras elcual emprende su carrera como guionista de animes de éxito debuta como directora en“Maquia: When the Promised Flower Blooms”.
This is the story of an irreplaceable time which is woven by two people who are alone. The
vertical threads are the days passing by. The horizontal ones are humanity’s lives. Iorph
town is far away from the lands where men live and they are the ones who weave theeveryday events in a cloth called Hibiol. Maquia is an orphan young woman from Iorph
who always feels alone despite she lives peacefully surrounded by her friends.
Nevertheless, the peaceful lives from the people of Iorph is interrupted in the moment thatthe army of Mezarte conquered them since they were searching the blood that allowsthem to stay young for centuries. In the middle of the despair and the chaos, Maquia
bumps into Ariel, a baby who is totally alone after the loss of his parents. Ariel is growing
up meanwhile Maquia keeps her youth and, as time goes by, their relationship alsochanges.
Mari Okada was born in 1976, in the prefecture of Saitama. In 1996, she debuted asVideo Cinema screenwriter, and since then she works as cinema screenwriter and also forvideo games or radio series. In 1998 she wrote the screenplay for the anime DT Eightron,
and after that she begins with her professional career as screenwriter of successful
animes and debuts as director in “Maquia: When The Promised Flower Blooms”.

Mongòlia | Mongolia | Mongolia
Hero Mongolian
Dir: Temluun Erdenebileg | 2017 | 32’ | Documentary
El projecte Hero explora els problemesque enfronta la societat mongola oblidada
pel govern sent víctimes de l'alcoholismea través de la mirada real delD. Khurelbaatar, membre associat alreciclatge de residus. Aquest projecte és
una idea del D. Byambasaikhan, cap del'associació de reciclatge de residus. El
doctor demostra com és posble que
un alcoholic reconstrueixi la seva vida
malgrat estar desemparat pel govern. Elpropòsit del project Heroi és mostrar ianimar a altres persones en la seva lluita
per convetirse en herois ordinaris.
Temluun Erdenebileg es va llicenciar en
Gestió
Econòmica.
Ha
estat
la
coordinadora
principaldelFòrumEconòmic de Mongòlia. També ha estat
periodista en "News.mn" i la Directora
General en "Space Entertainment". També va ser reconeguda com la periodista més
jove en obtiener la major quantitat de lectors online durant tres anys consecutius.
Al febrer de 2015 es va convertir en la primera periodista a assistir i prepararreportatges de televisió per als festivals de mèrits cinematogràfics de “A-ist”,"The Academy Awards"i "Motion Picture Editors Guild" en 100 anys.
El proyecto Hero explora los problemas que enfrenta la sociedad mongola olvidada por elgobierno siendo víctimas del alcoholismo a través de la mirada real del D. Khurelbaatar,miembro asociado al reciclaje de residuos.
Este proyecto es una idea del D.
Byambasaikhan, jefe de la asociación de reciclaje de residuos. El doctor demuestra comoes posble que un alcoholico reconstruya su vida a pesar de estar desamparado por elgobierno. El propósito del proyecto Héroe es mostrar y animar a otros en su lucha por
convetirse en héroes ordinarios.
Temluun Erdenebileg se licenció en Gestión Económica. Ha sido la coordinadora
principal del Foro Económico de Mongolia. También ha sido periodista en "News.mn" y la
Directora General en "Space Entertainment". También fue reconocida como la periodista
más joven en obtiener la mayor cantidad de lectores online durante tres años
consecutivos. En febrero de 2015 se convirtió en la primera periodista en asistir y prepararreportajes de televisión para los festivales de méritos cinematográficos de “A-ist”, "TheAcademy Awards" y "Motion Picture Editors Guild" en 100 años.
The Hero project explores the problems faced by the Mongolian society forgotten by thegovernment as victims of alcoholism through the real eye of D. Khurelbaatar, associate
member of waste recycling. This project is an idea of Mr. Byambasaikhan, head of thewaste recycling association. The doctor shows how it is possible for an alcoholic to rebuild
his life despite being helpless by the government. The purpose of the Hero project is toshow and encourage others in their struggle to become ordinary heroes.
Temluun Erdenebileg has a degree in Economic Management. She has been the Maincoordinator at the Mongolian Economic Forum. She has also been a journalist at“News.mn” and the General Director at “Space Entertainment”. She was recognised as
the youngest journalist who gain the most readers online for three consecutive years. On
february 2015, she became the first journalist to attend and prepare televisión reports for
A-ist film merit festivals, “The Academy Awards” and “Motion Picture Editors Guild” in 100
years.

Pakistan | Pakistán | Pakistan
Signature Move
Dir: Jennifer Reeder | 2017 | 82’ | Comedy, Drama, Romance“Signature Move” és una reflexió entretinguda i realista sobre la família moderna i lacomplexitat de les relacions amoroses en les seves múltiples facetes. Zaynab(Fawzia Mirza) és una dona de trenta i pico anys musulmana del Pakistan, advocada
i lesbiana que viu a Chicago i que inicia un nou romanç amb Alma (Sari Sanchez),
una dona mexico-americana confiada i vivaç. Parveen (Shabana Azmi), també
mexico-americana, mare vídua de Zaynab, s'ha mudat recentment i no fa altra cosaque veure drames pakistanesos a la televisió, mentre busca un possible marit per ala seva única filla. La mare d'Alma, Rosa (Charin Álvarez), és una ex lluitadora
professional, a la qual Zaynab troba fascinant, ja que ha començat l'entrenament delluita lliure amb un ex lluitador professional, Jayde. Zaynab tracta d'ocultar alhora laseva vida amorosa i la seva afició per la lluita a la seva mare musulmana, la qual, en
realitat, sap més del que ella creu. “Signature Move” és una comèdia que celebra
les diferents cares d'aquest país en un moment en què les històries sobre ladiversitat i la integració són més necessàries que mai. És una barreja salvatge,
vibrant, i una barreja molt americana de cultures, generacions i lluita.

Jennifer Reeder fa un cinema molt personal, que tracta sobre les relacions
humanes, traumes i enfrontaments. Les seves narratives premiades són
innovadores i s'inspiren en una àmplia varietat de registres, que inclouen treballats
acadèmics, vídeos de música amateur i realisme màgic. La seva obra s'ha pogut
veure en nombrosos festivals com el Festival de Cinema de Sundance, el Festival
de Cinema de Berlín, la Biennal de Venècia i la Biennal del Whitney. Entre 2015 i
2016 aquesta cineasta va aconseguir diverses beques i ajudes, amb les que haaconseguit desenvolupar la seva trajectòria, com les de la Fundació Adrienne
Shelly la Fundació Hamburg Film.
“Signature Move” es una reflexión entretenida y realista sobre la familia moderna y lacomplejidad de las relaciones amorosas en sus múltiples facetas. Zaynab (Fawzia Mirza)
es una treintañera musulmana de Pakistán, abogada y lesbiana que vive en Chicago yque inicia un nuevo romance con Alma (Sari Sanchez), una mujer mexico-americana
confiada y vivaz. Parveen (Shabana Azmi), también mexico-americana, madre viuda de
Zaynab, se ha mudado recientemente y no hace otra cosa que ver dramas pakistaníes enla televisión, mientras busca un posible marido para su única hija. La madre de Alma,
Rosa (Charin Álvarez), es una ex luchadora profesional, a la que Zaynab encuentra
fascinante, ya que ha empezado el entrenamiento de lucha libre un ex luchador
profesional, Jayde. Zaynab trata de ocultar a la vez su vida amorosa y su afición por lalucha a su madre musulmana, la cual, en realidad, sabe más de lo que ella cree.
“Signature Move” es una comedia que celebra las diferentes caras de este país en un
momento en que las historias sobre la diversidad y la integración son más necesarias que
nunca. Es una mezcla salvaje, vibrante, y una mezcla muy americana de culturas,
generaciones y lucha.
Jennifer Reeder hace un cine muy personal, que trata de relaciones humanas, traumas yenfrentamientos. Sus narrativas premiadas son innovadoras y se inspiran en una amplia
variedad de registros, que incluyen trabajados académicos, videos de música amateur yrealismo mágico. Su obra se ha podido ver en numerosos festivales como el Festival de
Cine de Sundance, el Festival de Cine de Berlín, la Bienal de Venecia y la Bienal delWhitney. Entre 2015 y 2016 esta cineasta consiguió varias becas y ayudas, con las que
ha logrado desarrollar su trayectoria, como las de la Fundación Adrienne Shelly la
Fundación Hamburgo Film.
“Signature Move” is a hilarious and heartfelt look at modern families and thecomplexities of love in its many forms. Zaynab (Fawzia Mirza) is a thirty-something
Pakistani, Muslim, lesbian lawyer living in Chicago who begins a new romance with Alma
(Sari Sanchez), a confident and vivacious Mexican-American woman. Zaynab’s
recently widowed mother Parveen (Shabana Azmi) has moved in and spends her days
watching Pakistani TV dramas while searching for a potential husband for her
only daughter. Alma’s mother, Rosa (Charin Alvarez), is a former professional fighter
which Zaynab finds fascinating as she has recently taken up fight-style wrestling training
with a former pro wrestler, Jayde. Zaynab tries to keep both her love life and her wrestlinga secret from her Muslim mother, who knows more than she lets on. With wonderfulperformances by the entire cast, especially Fawzia Mirza as the sexy and quirky Zaynab,“Signature Mov”e is a comedy that celebrates the many faces of this country at a time
when stories of diversity and acceptance are needed more than ever. It’s a wild, vibrant,
and very American mix of cultures, generations and wrestling
Jennifer Reeder constructs personal fiction films about relationships, trauma and coping.
Her award-winning narratives are innovative and borrow from a range of forms including
after school specials, amateur music videos and magical realism. These films have shownconsistently around the world, including the Sundance Film Festival, The Berlin Film
Festival, The Venice Biennale and The Whitney Biennial. Her awards include several thathave qualified her films for Oscar nomination. She won a Creative Capital Grant in Moving
Image in 2015, short film funding from the Adrienne Shelly Foundation in 2016 and shortfilm funding from the Hamburg Film Fund in 2016.

Tailàndia | Tailandia | Thailand
By the Time it Gets Dark
Dir: Anocha Suwichakornpong | 2016 | 105’ | DramaDues dones arriben a una casa aïllada, envoltada de camps i muntanyes. La més
jove dirigirà una pel·lícula sobre la més gran; una escriptora que va liderar elmoviment estudiantil en els anys 70. Les dues dones sopen juntes en un café
proper i mantenen una maldestre conversació amb la cambrera que les serveix.
Després d’aquest capítol, es veu a la directora aventurar-se sola per una granja defongs.
Anocha Suwichakornpong va néixer al 1976, a Tailàndia i actualment és directora i
productora. La seva primera producció; “Mundane History”, va guanyar el premi
Tiger Award a Rotterdam.

Dos mujeres llegan a una casa aislada, rodeada de campos y montañas. La más joven
dirigirá una película sobre la más mayor; una escritora que lideró el movimiento estudiantil
en los años 70. Las dos mujeres cenan juntas en un café cercano y mantienen una torpe
conversación con la camarera que les sirve. Después de este espisiodo, se ve a ladirectora aventurarse sola por una granja de hongos.
Anocha Suwichakornpong nació en 1976, en Tailandia y actualmente es directora y
productora. Su primera producción; “Mundane History”, ganó el premio Tiger Award en
Rotterdam.
Two women arrive at a secluded house surrounded by fields and mountains. The younger
woman will direct a film about the older one; a writer who led the student movement in the1970s. The women dine at a nearby café and have an awkward conversation with the girlwho serves them. The director begins venturing out alone, and explores a nearby
mushroom farm.
Anocha Suwichakornpong was born in 1976, in Thailand.She is a film director andproducer from Thailand. Her first feature, “Mundane History” won the Tiger Award at
Rotterdam.

Xina | China | China
Animal World
Dir: Lam Can – Zhao | 2017 | 71’ | Comedy, Drama	
  En la primavera de 2017, després d’acabar el documental “Animal World”, elcineasta independent Ouyang Dong enfoca la càmera cap a una dona estrangera,
Mary, interpretada per una nina inflable que gairebé s’ofega. No obstant això, en el
procés de filmació de Mary, Ouyang dong ensopega amb diverses dificultats:
moments d’ira, impotència… Mentrestant, la policía ha estès la seva xarxaàmpliament. Un clímax sorprenent espera a Ouyang Dong… La pel·lícula s’infiltra
amb una mica d’humor sec en una clara forma narrativa que sens dubte capturaràels ulls del públic a través de la peculiar mirada d’aquest cineasta independentxinès.
Lam Can-zhao, nascut al sur de Xina, és un cineasta, productor, director, escriptor i
editor. El seu debut va ser a l’edat de 20 anys amb The dog. També és conegut pel
seu curtmetratge documental El dia abans de l’any nou xinès fet amb un iPhone.
Les seves obres s’han projectat al Festival de Cinema de Cannes, al Festival
Internacional de cinema de Shangai, al Festival Internacional de Cinema de Hanoi, al
Festival Internacional de Cinema d’Àfrica, al Festival Internacional de Cinema de
Bogotá, al Festival de Cinema d’Àsia Pacífic de Los Ángeles, entre d’altres.
En la primavera de 2017, después de terminar el documental “Animal World”, el cineasta
independiente Ouyang Dong enfoca la cámara hacia una mujer extranjera, Mary,
interpretada por una muñeca inflable que casi se ahoga. Sin embargo, en el proceso defilmación de Mary, Ouyang Dong tropieza con varias dificultades: momentos de ira,
impotencia. Mientras tanto, la policía ha extendido su red ampliamente. Un clímax
sorprendente espera a Ouyang Dong. La película se infiltra con un poco de humor secoen una clara forma narrativa que sin duda capturará los ojos del público a través de lapeculiar mirada de este cineasta independiente chino.
Lam Can-zhao, nacido en el sur de China, es un cineasta, productor, director, escritor yeditor. Su debut fue a la edad de 20 años con The dog. También es conocido por su
corto-documental El Día Antes Del Año Nuevo Chino hecho con un iPhone. Sus obras se
han proyectado en el Festival de Cine de Cannes, el Festival Internacional de Cine deShanghai, el Festival Internacional de Cine de Hanoi, el Festival Internacional de Cine deÁfrica, el Festival de Cine de Bogotá, el Festival de Cine de Asia Pacífico de Los Ángeles,
entre otros.
In the spring of 2017, after finishing the documentary Animal World, the independent
filmmaker Ouyang Dong turned his camera to a foreign woman, Maria, played by analmost drowned inflatable doll. However. In the process of filming Mary, Ouyang Dong
encountered several difficulties: moments of anger, impotence. Meanwhile, the police
have extended their network very widely. A surprising climax awaits Ouyang Dong. The
film infiltrated with a bit of dry humor into a clear narrative form, which will undoubtedly
capture the eyes of the audience through the peculiar angle of the independent chinese
filmmaker.
Lam Can-zhao, born in the south of China is a film author who is also a producer, adirector, a writer, and an editor. His debut was at the age of 20 with The Dog. Later, hemade short documentary The Day Before Chinese New Year using an iPhone. His works
have been shown at Cannes Film Festival, Shanghai International Film Festival, Hanoi
International Film Festival, Africa International Film Festival, Bogotá Film Festival, Los
Angeles Asian Pacific Film Festival and many others.