SECCIÓ NETPAC | SECCIÓN NETPAC | NETPAC SECTION
Bangla Desh | Bangladés | Bangladesh
No Bed of Roses
Dir: Mostofa Sarwar Farooki | 2017 | 86’ | Drama

El cèlebre director de cinema Javed Hasan travessa la crisi de la mitjana edat
qüestionant si el matrimoni i la seva carrera li han exigit massa. Una cita amb Nitu,
una amiga de la infància de la seva filla, fa la resta. El protagonista es deixa seduir
per aquesta i el que passa a continuació es converteix en un escàndol nacional. La
família de Javed no pot evitar la desgràcia. Finalment ell es divorcia de la seva dona
Maya i acaba separat de la seva filla Saberi i el seu fill Ahir. Javed i Nitu es casen,però la nova unió no és un llit de roses ja que han de enfrontar-se als prejudicis dela societat de Bangla Desh. Temps enrere Saberi i Nitu van ser íntimes amigues
però, a causa de la humiliació pública, la seva relació es va debilitant. A més, Saberis'adona que Nitu ha competit amb ella des de la seva infància. Ara, ha d'acostar-sea la seva mare i animar-la a descobrir el positiu de la solteria. Enmig de ladesesperació, es donen suport mútuament.
Jay Weissberg de Variety escriu: "Mostofa Sarwar Farooki és una peça clau en el
nou moviment del cinema Bangla Desh". Gràcies a la crítica de l'aclamada pel·lícula
“Television” (2012), la revista The Hollywood Reporter va escriure "Mostofa Sarwar
Farooki podria ser el pròxim cineasta més rellevant en el sud-est asiàtic".
“Television” va ser la pel·lícula de cloenda a Busan i va guanyar el Gran Premi delJurat en els Premis Asia Pacific Screen Awards. El quart llargmetratge de Farooki
va ser convidat en nombrosos festivals internacionals i va representar a Bangla
Desh als Oscars . Farooki, pioner del moviment progressista de cineastes conegut
com Chabial, va marcar noves tendències en la indústria cinematogràfica del seu
país a finals dels 90. El seu equip de treball ha abordat temes que van des dels
problemes de la classe mitjana fins als límits del pensament dels conservadors

musulmans sobre la culpa i la redempció. Actualment Farooki està treballant en laseva pròxima pel·lícula.
El célebre director de cine Javed Hasan atraviesa la crisis de la mediana edad
cuestionándose si el matrimonio y su carrera le han exigido demasiado. Una cita con Nitu,
una amiga de la infancia de su hija, hace el resto. El protagonista se deja seducir por esta
y lo que sucede a continuación se convierte en un escándalo nacional. La familia de
Javed no puede evitar la desgracia. Finalmente él se divorcia de su esposa Maya y acaba
separado de su hija Saberi y su hijo Ahir. Javed y Nitu se casan, pero la nueva unión noes un lecho de rosas ya que deben enfrentarse a los prejuicios de la sociedad de
Bangladesh. Tiempo atrás Saberi y Nitu fueron íntimas amigas pero, a causa de lahumillación pública, su relación se va debilitando. Además, Saberi se da cuenta de que
Nitu ha competido con ella desde su infancia. Ahora, debe acercarse a su madre yanimarla a descubrir lo positivo de la soltería. En medio de la desesperación, se dan
apoyo mutuamente.
Jay Weissberg de Variety escribe: "Mostofa Sarwar Farooki es una pieza clave en elnuevo movimiento del cine Bangladesh”. Gracias a la crítica de la aclamada película
“Television” (2012), la revista The Hollywood Reporter escribió "Mostofa Sarwar Farooki
podría ser el próximo cineasta más relevante en el sudeste asiático". “Television” fue lapelícula de clausura en Busan y ganó el Gran Premio del Jurado en los Premios Asia
Pacific Screen Awards. El cuarto largometraje de Farooki fue invitado en numerosos
festivales internacionales y representó a Bangladés en los Oscar. Farooki, pionero delmovimiento progresista de cineastas conocido como Chabial, marcó nuevas tendencias
en la industria cinematográfica de su país a finales de los 90. Su equipo de trabajo haabordado temas que van desde los problemas de la clase media hasta los límites delpensamiento de los conservadores musulmanes sobre la culpa y la redención.
Actualmente Farooki está trabajando en su próxima película.
Successful movie director Javed Hasan finds himself in a midlife crisis, questioning
whether marriage and career have demanded too much from him. A tryst with Nitu,hisdaughter's childhood friend, turns into a national scandal. Javed's loving family is torn
apart. He eventually divorces wife Maya and is estranged from daughter Saberi and son
Ahir. Javed and Nitu marry, but it's no bed of roses for the couple as they receive thewrath of judgmental Bangladeshi society. Once close friends, Saberi and Nitu become
vulnerable to public shame. Saberi realizes that Nitu has competed against her sincechildhood. Saberi must now regroup herself and push her mother to explore the grace ofindependence. In desperation, together they seek strength..
Variety’s Jay Weissberg wrote, “Mostofa Sarwar Farooki is a key exemplar of the
Bangladeshi new wave cinema movement.” The Hollywood Reporter wrote "Mostofa
Sarwar Farooki could be the next Southeast Asian filmmaker to break out” in the review of
his acclaimed 2012 film Television. “Television” was the closing film at Busan and won
The Grand Jury Prize at the Asia Pacific Screen Awards. Farooki's fourth feature wasselected for numerous international festivals and was Bangladesh’s submission to theOscars. Farooki, pioneer of the progressive filmmakers' movement Chabial, set new
trends in his country's film industry in the late 1990s. His body of work has addressed
themes ranging from middle class angst to the confines of conservative Muslim conceptsof guilt and redemption. Farooki is currently developing his next film.
Cambodja | Camboya | Cambodia
Mind Cage
Dir: Amit Dubey | 2016 | 83’ | Thriller

Un sanador tradicional explora l'estigma associat a la salut mental en la Cambodja
rural amb els seus durs mètodes de tractament. En ser humiliat per un psiquiatre dePhnom Penh demostrant-li que els seus mètodes són erronis, el sanador rastreja elpsiquiatre i aguaita a la seva família. Es colarà a casa del psiquiatre a les nits i farà
que als matins la família desperti amb inquietants sorpreses. Així, una sèried'esdeveniments misteriosos que succeeixen a la casa comencen a desintegrar elmodel de família feliç. Les coses es compliquen encara més amb la ferma creença
en les supersticions de l'esposa del psiquiatre. El seny de cada personatge anirà
posant-se en dubte a mesura que els jocs cruels del sanador els portin al límit. Unahistòria original que explora les ombres de la realitat i el contrast entre la vidaurbana i rural en una Cambodja que està canviant.
Amit Dubey va néixer i es va criar en una petita ciutat al sud de l'Índia. Es va mudar
als Estats Units per ingressar a la Universitat. Després de fer diversos
curtmetratges que es van projectar a diversos festivals de cinema, es va proposar
fer el seu primer llargmetratge “Mind Cage” a Cambodja. Va estar un any

investigant sobre la situació de la salut mental del país al mateix temps que escrivia
el guió
Un sanador tradicional explora el estigma asociado a la salud mental en la Camboya ruralcon sus duros métodos de tratamiento. Al ser humillado por un psiquiatra de Phnom Penhdemostrándole que sus métodos son erróneos, el sanador rastrea al psiquiatra y acecha asu familia. Se colará en casa del psiquiatra por las noches y hará que por las mañanas lafamilia despierte con inquietantes sorpresas. Así, una serie de eventos misteriosos que
suceden en la casa comienzan a desintegrar el modelo de familia feliz. Las cosas secomplican aún más con la firme creencia en las supersticiones de la esposa delpsiquiatra. La cordura de cada personaje irá poniéndose en tela de juicio a medida quelos juegos crueles del sanador los empujen hacia el límite. Una historia original que
explora las sombras de la realidad y el contraste entre la vida urbana y rural en una
Camboya que está cambiando.
Amit Dubey nació y se crio en una pequeña ciudad en el sur de la India. Se mudó a losEstados Unidos para ingresar en la Universidad. Después de hacer varios cortometrajes
que se proyectaron en varios festivales de cine, se propuso hacer su primer largometraje“Mind Cage” en Camboya. Estuvo un año investigando sobre la situación de la salud
mental del país, mientras escribía el guion.
A traditional Healer exploits the deep rooted stigma of mental health in rural Cambodia,
with his harsh treatment methods. He is humiliated and locked up when a Psychiatrist fromthe city of Phnom Penh intervenes and proves him wrong. Having lost all respect, theHealer tracks down the Psychiatrist and stalks his family. Furthermore, the Healer breaks
in to the Psychiatrist’s house at nights, and the family wakes up to a disturbing surprise in
the mornings. Mysterious events happening in the house start to disintegrate the happyrole family. Things get even more complicated as the Psychiatrist’s wife is a strong
believer of superstitions. Sanity of each caracter is challenged as the Healer’s cruel games
pushes everyone in the family towards the edge. An original story which explores uponshades of reality and contrast between the urban and rural life in a changing Cambodia.
Amit Dubey was born and raised in a small town in South of India. He moved to the US
for univertsity. After making several short films that were screened in various film festivals,
he set out to make his first feature film “Mind Cage” in Cambodia. He did an year of
research on the mental health situation of the country, in parallel to writing the screenplay.
Cambodja | Camboya | Cambodia
Rachana
Dir: Sang Chanvisal | 2018 | 110’ | Drama"Rachana" representa el viatge d'una jove pintora cambodjana, nord-americana,que s'enfronta amb la seva bipolaritat i el corresponent trastorn que pateix
quotidianament. Un dia torna a Cambodja per a una exposició del seu treball, i es fa

amiga d'un noi cambodjà que també pinta com ella. Aquest acaba enamorant-se
d'ella sense saber què li depara el destí, a causa de les successives proves itribulacions que suposa per a ell afrontar la vida amb algú que és impredictible.
Sang Chanvisal és un cineasta cambodjà independent, que als 19 anys va fer laseva primera incursió en el món dels mitjans com a guionista de publicitat detelevisió. El 2015 va treballar a la BBC Media Action com a assistent de producció iel 2016 va escriure i dirigir el seu primer curtmetratge "Twenty Dollars". Primer es
va projectar al Festival Nacional de Curtmetratges de Cambodja i tot seguit alFestival Internacional de Cinema de Tòquio (2017) i al Museu Guimet a Francia.
Sang Chanvisal es va unir a ComeTogether Films, on va escriure i va dirigir dos
curtmetratges, "The Train" i "Long Way Home".

“Rachana” representa el viaje de una joven pintora camboyana, norteamericana, que seenfrenta con su bipolaridad y el correspondiente trastorno que padece cotidianamente. Un
día regresa a Camboya para una exposición de su trabajo, y se hace amiga de un chicocamboyano que también pinta como ella. Éste acaba enamorándose de ella sin saber quéle depara el destino, debido a las sucesivas pruebas y tribulaciones que supone para él
afrontar la vida con alguien que es impredecible.
Sang Chanvisal es un cineasta camboyano independiente, que a los 19 años hizo su
primera incursión en el mundo de los medios como guionista de publicidad de televisión.
En 2015 trabajó en la BBC Media Action como asistente de producción y en 2016 escribió
y dirigió su primer cortometraje “Twenty Dollars”. Primero se proyectó en el Festival
Nacional de Cortometrajes de Camboya y a continuación en el Festival Internacional de
Cine de Tokio (2017) y en el Museo Guimet en Francia. Sang Chanvisal se unió a
ComeTogether Films, donde escribió y dirigió dos cortometrajes, “The Train” y “Long WayHome”.
Rachana, a young talented artist who lives in America, comes to Cambodia for an
exhibition of her paintings. Rachana has been diagnosed with Bipolar/Borderline
Personality Disorder and is on medication. But recently she has not taken her medicine
and she is starting to have severe mood swings. At the gallery, while they are preparing
for the exhibition, she sees some people laughing at her paintings. She is convinced thather paintings are no good and she takes them all and burns them. She promises thegallery manager that she will paint new painting in two weeks in time for the exhibition. Willshe be able to maintain her balance and complete the paintings on time?
Sang Chanvisal, is an independent filmmaker. At the age of 19, he started his first foray
into the world of media as a scriptwriter for TV commercials. In 2015, Visal worked at BBC
Media Action as a Production Assistant and in 2016 wrote and directed his first short film,
Twenty Dollars. First screened at the Tokyo International Film Festival 2017 and after at
the Guimet Museum in France. Visal joined ComeTogether Films as a Writer/Director andwrote and directed two short films, The Train and Long Way Home.

Corea | Corea | Korea
A Tiger in WinterDir: Lee Kwang-kuk | 2017 | 101’ | Drama
Un dia d’hivern, un tigre s’escapa del zoològic. Gyeong-yu, que ha estat vivint de laseva parella, de sobte és abandonat per ella sense saber per què. Així que, Gyeongyu es trova al carrer amb una maleta sense saber a on anar. En desconeixèr-se elparador desconegut del tigre, s’estén la por entre la gent. Geong-yu treballa per a
un servei de conductors i es trova amb la seva exnòvia Yoo-jung. Aquesta, s’ha
convertit en novel·lista, tot el que alguna vegada va somiar amb ser el mateix
Geong-yu. Sembla que comencen de nou. Tot i així, sentint que cau en picat, Yoojung no pot escriure i fa a Gyeong-yu una estranya oferta.
Nascut en 1975, LEE Kwang-kuk es va llicenciar en cinema a l’Institut d’Arts de
Seul. Va treballar com a assistent del cineasta coreà HONG Sang-soo en pel·lículescomo “Tale of Cinema”, “Woman on the Beach”, “Like You Know It All” i “Hahaha”.
Lee va fer el seu debut cinematogràfic amb “Romance Joe”.

Un día de invierno, un tigre se escapa del zoológico. Gyeong-yu, que ha estado viviendode su novia, de repente es abandonado por ella sin saber por qué. Así que, Gyeong-yu seencuentra en la calle con una maleta sin saber a dónde ir. Al desconocerse el paraderodesconocido del tigre, se extiende el miedo entre la gente. Gyeong-yu trabaja para unservicio de conductores y se encuentra con su ex novia Yoo-jung. Ésta, se ha convertido
en novelista, lo que alguna vez soñó con ser el mismo Gyeong-yu. Parece que empiezande nuevo. Sin embargo, sintiendo que cae en picado, Yoo-jung no puede escribir y hace a
Gyeong-yu una extraña oferta.
Nacido en 1975, LEE Kwang-kuk se licenció en cine en el Instituto de Artes de Seúl.
Trabajó como primer asistente del cineasta coreano de HONG Sang-soo en películas
como “Tale of Cinema”, “Woman on the Beach”, “Like You Know It All” y “Hahaha”. LEE
hizo su debut cinematográfico en 2011 con “Romance Joe”.
One winter day, a tiger escapes from the zoo. Gyeong-yu, who has been living off of his
girlfriend, is suddenly abandoned by her for some reasons he can't understand. Having
nowhere to go, Gyeong-yu finds himself on the street with a suitcase. With thewhereabouts of the tiger unknown, the people are gripped by a vague fear. Gyeong-yu,
working for a designated driver service, drifts this way and that, and happens to comeacross his former girlfriend Yoo-jung. Yoo-jung has become a novelist, as Gyeong-yu oncedreamed of becoming. It seems they start over. However, being in a tailspin, Yoo-jung is
unable to write, and proposes Gyeong-yu a weird offer.
Born in 1975, LEE Kwang-kuk graduated from the Seoul Institute of the Arts with a
Bachelor’s degree in film. LEE worked as 1st Assistant Director for auteur HONG Sangsoo on such films as “Tale of Cinema”, “Woman on the Beach”, “Like You Know It All”, and“Hahaha”. LEE made his feature debut in 2011 with “Romance Joe”.

Filipines | Filipinas | Philippines
Nervous Translation
Dir: Shireen Seno | 2018 | 90’ | Drama	
  Yael té vuit anys, és tímida i no sempre es sent a gust. Ella prefereix escriure cartes
i fer balls perquè la seva família filipina la aplaudeixi. Escolta incansablement lescintes que el seu pare grava mentre està treballant a Riyadh, lluny de casa. El seu
oncle, un estel de rock que actua en la banda The Futures, és el seu pare substitut.
Decideix gastar tots els seus estalvis per un anunci d'un bolígraf miraculós que
promet donar-li una "vida meravellosa".
Shireen Seno va néixer en el si d'una família filipina al Japó, on va passar la majorpart de la seva infància. Es va llicenciar a la Universitat de Toron amb un B.A. en
estudis d'arquitectura i estudis de cinema. Va començar rodant fotos fixes per Lav
Diaz i John Torres abans de dirigir el seu primer llargmetratge, "Big Boy", que es va
estrenar a Rotterdam el 2013 i es va projectar en diversos festivals europeus iasiàtics així com en institucions que inclouen el Deutsches Historiches Museum
Berlin, el Yerba Bona Center for the Arts i el Tiro Park Film Center, entre d'altres.
"Big Boy" va ser la pel·lícula d'obertura de Hors Pistes Tokyo, organitzada pel
Centre Pompidou i va guanyar el premi a la millor primera pel·lícula al Festival deCinema Lima Independent. El seu següent projecte el llargmetratge, "Nervous
Translation", va ser un dels 15 projectes de la Biennale College - Cinema al Festival
Internacional de Cinema de Venècia el 2013 i va ser pel·lícula convidada al Mercat
de Coproducció Internacional Sense Fronteres de l'IFP el 2013 i CINEMART i
Produire au Sud el 2014.
Yael tiene ocho años, es tímida y no siempre se siente a gusto. Ella prefiere escribircartas y realizar bailes para que su familia filipina la aplauda. Escucha incansablemente
las cintas que su padre graba mientras está trabajando en Riyadh, lejos de casa. Su tío,
una estrella de rock que actúa en la banda The Futures, es su padre sustituto. Decidegastar todos sus ahorros con un anuncio de un bolígrafo milagroso que promete darle
una "vida maravillosa”.

Shireen Seno nació en el seno de una familia filipina en Japón, donde pasó la mayor
parte de su infancia. Se licenció en la Universidad de Toron con un B.A. en estudios dearquitecturayestudios de cine.
Empezó rodando
fotos fijas para Lav
Diaz y John Torres
antes de dirigir su
primerlargometraje, “Big
Boy”,
que
se
estrenóen
Rotterdam en 2013y se proyectó en
diversos festivales
europeosyasiáticos así comoen
instituciones
que incluyen el
Deutsches
Historiches Museum Berlin, el Yerba Buena Center for the Arts y el Echo Park Film
Center, entre otros. “Big Boy” fue la película de apertura de Hors Pistes Tokyo, organizada
por el Centro Pompidou y ganó el premio a la mejor primera película en el Festival de
Cine Lima Independiente. Su siguiente proyecto el largometraje, “Nervous Translation”,
fue uno de los 15 proyectos de la Biennale College - Cinema en el Festival Internacionalde Cine de Venecia en 2013 y fue película invitada en el Mercado de Coproducción
Internacional Sin Fronteras del IFP en 2013 y CineMart y Produire au Sud en 2014.
Eight-year-old Yael is shy and not always at ease. She prefers writing letters to performing
dances for her applauding Filipino family. She listens endlessly to the cassette tapes
recorded by her father, who is spending years away from home working in Riyadh. Her
uncle, a rock star with the band The Futures, acts as something of a surrogate father.
When she hears an advertisement for a pen that will give her a ‘wonderful life’, shedecides to spend all her savings on this miracle pen.
Shireen Seno was born to a Filipino family in Japan, where she spent most of herchildhood. She graduated from the University of Toron to with a B.A. in Architectural
studies and Cinema studies.She started out in film shooting stills for Lav Diaz and John
Torres before going on to direct her debut feature, “Big Boy”, which premiered at
Rotterdam 2013 and went on to screen at festivals in Europe and Asia and at
institutions including Deutsches Historiches Museum Berlin, Yerba Buena Center for
the Arts, and the Echo Park Film Center, among others. “Big Boy” was the opening
film of Hors Pistes Tokyo, organized by the Centre Pompidou, and won the prize forBest First Film at the Festival de Cine Lima Independiente. Her next feature film project,

“Nervous Translation”, was one of 15 projects of the Venice International Film Festival's
inaugural Biennale College–Cinema in 2013 and was invited to IFP's No Borders
International Co-Production Market in 2013 and CineMart and Produire au Sud in2014.

Índia | India | India
Ajji (Granny)
Dir: Devashish Makhija | 2017 | 144' | Drama
La petita Manda és
trobada violada itirada en un muntd'escombraries
al
seu barri. Els seus
pares estan més
preocupats per laseva supervivència
que per la seva
dignitat, prefereixen
oblidari
seguirendavant. La policia
se sent impotent jaque el violador és elfill d'un polític local.
Però l'àvia de Mana,Ajji, es nega aacceptaraquestainjustícia. Pot una
dona gran, fràgil,artrítica i impotent
combatre el llop dolent? Hi ha encara esperança de justícia en un món tan cruel?
Com es pot dissuadir un violador? "Ajji" és una paràbola dels nostres temps. No hi
ha respostes fàcils.
Devashish Makhija és un cineasta, guionista, artista gràfic i poeta indi, conegut perescriure i dirigir el llargmetratge "Oonga", el qual es va estrenar mundialment al
Festival de Cinema Indi de Nova York al 2013. Va ajudar a Anurag Kashyap a "Black
Friday" i va escriure nombrosos guions, en particular "Bhoomi" de Avik Mukherjee(2009).
A la pequeña Manda la violan y la dejan tirada encima de un montón de basura en su
barrio. Sus padres están más preocupados por su supervivencia que por su dignidad,
prefieren olvidar y seguir adelante. La policía se siente impotente ya que el violador es elhijo de un político local. Pero la abuela de Manda, Ajji, se niega a aceptar semejanteinjusticia. ¿Puede una anciana frágil, artrítica e impotente lidiar con el lobo malo?
¿Queda alguna esperanza de que justicia en un mundo tan cruel? ¿Cómo disuadir a unviolador? “Ajji” es una parábola de nuestros tiempos. No hay respuestas fáciles.
Devashish Makhija es un cineasta, guionista, artista gráfico y poeta indio, conocido por
escribir y dirigir el largometraje "Oonga", que se estrenó mundialmente en el Festival de
Cine Indio de Nueva York en 2013. Ha trabajado con Anurag Kashyap en "Black Friday” yha escrito numerosos guiones, en particular “Bhoomi” de Avik Mukherjee (2009).
Little Manda is found raped and dumped in a trash heap in her slum. Her parents are moreconcerned with survival than dignity and want to forget and move on. The cops are
powerless to help as the rapist is a local politician's son. But Manda's grandmother Ajjicannot accept the injustice of it all. Can a frail, arthritic and powerless old woman grapple
with the big bad wolf? Is there still hope for justice in a cruel world? Can anything act as adeterrent to rape? Ajji is a parable of our times. There are no easy answers.
Devashish Makhija is an Indian filmmaker, screenwriter, graphic artist, and poet - best
known for writing and directing the feature film “Oonga” which had its world premiere at the
New York Indian Film Festival in 2013. He has assisted Anurag Kashyap in “Black Friday”
and written numerous screenplays, notably Avik Mukherjee's “Bhoomi” (2009).

Índia | India | India
A Suitable Girl
Dir: Sarita Khurana, Smriti Mundhra | 2017 | 90' | Drama
A "A Suitable Girl" es segueix a tres dones joves índies, Ritu, Dipti i Amrita, quelluiten per mantenir la seva identitat i seguir els seus somnis sota la forta pressió
que s'exerceix sobre elles perquè es casin. La pel·lícula examina les relacions
complexes de les dones amb la institució del matrimoni i les múltiples formes en
què la societat les modela perquè mantinguin la seva condició i exerceixin els rols
tradicionals que se suposa han de seguir consumant, per mantenir una estructurasocial de la qual resulta impossible escapar.
Sarita Khurana és directora, productora i educadora amb seu a Brooklyn, Nova
York. El seu debut en el documental de "A Suitable Girl", és una selecció oficial del
TriBeCa Film Festival 2017. El treball de Khurana aclamat per la crítica a la
pel·lícula, documental i experimental s'ha projectat i exhibit internacionalment. El
seu treball sovint se centra en històries del sud d'Àsia i explora les subjectivitats
femenines. La migració, la memòria, la marginalitat, la comunitat, el territori i lasexualitat són temes comuns en el seu treball.

Smriti Mundhra, ha treballat en la indústria del cinema i la televisió durant més dedeu anys. Amb el seu soci Ben Rekhi, va produir "Bomb the System", una nominada
al premi Independent Spirit 2004 a la millor pel·lícula principal, i la guardonada
pel·lícula "Waterborne". També va coproduir "Punching at the Sun", una selecció
oficial del Sundance Film Festival de 2006, així com més d'una dotzena decurtmetratges guardonats, inclosa la selecció oficial del Festival de Cinema de
Sundance el 2010 i la guanyadora del premi New In Film de Women In Film.

En “A Suitable Girl” se sigue a tres mujeres jóvenes indias, Ritu, Dipti y Amrita, que luchan
por mantener su identidad y seguir sus sueños bajo la fuerte presión que se ejerce sobreellas para que se casen. La película examina las relaciones complejas de las mujeres con
la institución del matrimonio y las múltiples formas en que la sociedad las moldea paraque mantengan su condición y desempeñen los roles tradicionales que se supone debenseguir consumando, para mantener una estructura social de la que resulta imposible
escapar.
Sarita Khurana es directora, productora y educadora con sede en Brooklyn, Nueva York.
Su debut en el documental de “A Suitable Girl”, es una selección oficial del TriBeCa Film
Festival 2017. El trabajo de Khurana aclamado por la crítica en la película, documental yexperimental se ha proyectado y exhibido internacionalmente. Su trabajo a menudo se
centra en historias del sur de Asia y explora las subjetividades femeninas. La migración, lamemoria, la marginalidad, la comunidad, el territorio y la sexualidad son temas comunes
en su trabajo.
Smriti Mundhra, ha trabajado en la industria del cine y la televisión durante más de diezaños. Con su socio Ben Rekhi, produjo “Bomb the System”, una nominada al premio
Independent Spirit 2004 a la mejor película principal, y la galardonada película
“Waterborne”. También coprodujo “Punching at the Sun”, una selección oficial delSundance Film Festival de 2006, así como más de una docena de cortometrajes
galardonados, incluida la selección oficial del Festival de Cine de Sundance en 2010 y la
ganadora del premio New In Film de Women In Film.
A Suitable Girl follows three young women in Indi, Ritu, Dipti and Amrita struggling tomaintain their identities and follow their dreams amid intense pressure to get married.
Documenting the arranged marriage and matchmaking process in vérité over four years,
the film examines the women’s complex relationships with the institution of marriage andthe many nuanced ways society molds them into traditional roles and makes it nearly
impossible to escape.
Sarita Khurana, Director, Producer, and Educator based in Brooklyn, New York. Herfeature-film documentary debut, A Suitable Girl, is an official selection of the 2017 TriBeCa
Film Festival. Khurana’s critically acclaimed work in narrative, documentary andexperimental film has been screened and exhibited internationally. Her work often focuseson South Asian stories, and explores female subjectivities. Migration, memory, marginality,community, territory, and sexuality are common themes in her work.
Smriti Mundhra, has been working in the film and television industry for over ten years.
With partner Ben Rekhi, she produced Bomb the System, a 2004 Independent SpiritAward nominee for Best First Feature, and the award-winning feature film Waterborne.
She also co-produced Punching at the Sun, an official selection of the 2006 SundanceFilm Festival, as well as over one dozen award-winning short films, including the 2010
Sundance Film Festival official selection and Women In Film award-winner New Media.

Índia | India | India
Kuchh Bheege Alfaaz (KBA)
Dir: Onir | 2017 | 100’ | Romance
Cada nit a les 22h, Kolkata sintonitza la ràdio per escoltar 'Kuchh Bheege Alfaaz',una sèrie d'episodis d'històries d'amor no correspostes per RJ Alfaaz que, tot i tenirmolts seguidors, prefereix l’anonimat. Entre els seus fanàtics està Archana, una
noia que treballa a una agència creativa dissenyant “mems” per marques. Ella és
leucodérmica però viu la vida al màxim. Es troben; o més aviat parlen, per primera
vegada a través d'una trucada perduda, quan Archana accidentalment marca elnúmero d’Alfaaz al intentar contactar amb la seva última cita a cegues. Una amistat
sorgeix entre els dos estranys que s’oculten darrere de les seves pantalles, però notrigaran a conèixer el que realment són.
Onir és un director de cinema i televisió indi, editor, guionista i productor. És mésconegut per la seva pel·lícula "El meu germà ... Nikhjl", basada en la vida de
Dominic de Souza.
Nikhjl va ser una delesprimerespel·lícules índies entractar les relacions
homosexuals i el VIH.
Cada noche a las 22h,
Kolkata sintoniza laradio para escuchar'Kuchh Bheege Alfaaz',una serie de episodios
de historias de amor nocorrespondidas
presentadas por RJ
Alfaaz que, a pesar detenermuchosseguidores,
prefieremantenerse distante yanónimo. Entre sus
muchos fanáticos está
Archana, una chica que
trabaja en una agencia creativa diseñando memes para marcas. Ella es leucodérmica
pero vive la vida al máximo. Se encuentran; o más bien hablan, por primera vez a travésde una llamada perdida, cuando Archana accidentalmente marca el número de Alfaaz
mientras intenta contactar con su última cita a ciegas. Una amistad florece entre los dos
extraños que se ocultan tras sus pantallas y no tarda en estallar el volcán, conociendo loque realmente son.

Onir es un director de cine y televisión indio, editor, guionista y productor. Es más
conocido por su película "Mi hermano ... Nikhjl", basada en la vida de Dominic de Souza.
Nikhjl fue una de las primeras películas indias en tratar las relaciones homosexuales y el
VIH.
Every night at 10, Kolkata tunes into radio to listen to 'Kuchh Bheege Alfaaz' - an episodic
series of unrequited love stories hosted by RJ Alfaaz who, despite his tremendous
followers, prefers staying detached and anonymous. Among his many fans is theboisterous Archana, a girl working at a creative agency – which designs branded memes.
She is leukodermic but lives life to the fullest. They meet; or rather talk, for the first timeover a misplaced call, when Archana accidentally dials Alfaaz's number, while trying toconnect with her latest blind date. A friendship blossoms between the two strangers
hidden behind their digital screens. It quickly translates in to a whirlwind of romance, until
they bare their true selves to each other.
Onir is an Indian film and TV director, editor, screenwriter and producer. He is best known
for his film “My brother… Nikhjl”, based on the life of Dominic d’Souza. Nikhjl was one of
the first mainstream Hindi films to deal with AIDS and same-sex relationships.

Índia | India | India
Tharamani
Dir: Ram | 2017 | 150’ | Drama“Tharamani”, ambientada al lluent i luxós centre de l'Institut Tecnològic de Chennai,
narra la vida d'Althea Johnson, una dona d'esperit lliure. Althea, qui treballa enrecursos humans en una empresa, ha tingut moltes experiències dolentes a la vida:
està divorciada d'un home amb una orientació sexual oculta i allunyada dels seus
pares, els qui la contradiuen en tot d'una manera molt estereotipada. Enmig
d'aquest dilema apareix el despreocupat i xerraire Prabhunath, qui coneix a Althea
enmig d'una forta pluja, i captiva la seva atenció relatant el seu fracàs amorós. No
obstant això, Althea està cansada de les relacions romàntiques, ara només busca
una ànima bessona afí a ella. No obstant això, acaba enamorada d'ell i, així,
comença un altre història d'amor, amb cors trencats, dubtes i salvació. La pel·lícula
és una demostració satírica de les relacions modernes que estereotipen a lesdones, alhora que revelen la cara oculta dels homes. La història també aprofundeix
en temes complexos com la globalització, la desmonetització, l'ego, el desig, lacobdícia, la luxúria, la hipocresia, la compassió, la frustració i molt més.

	  Ram és un escriptor i director de cinema indi que treballa principalment al Cinema
Tamil. Després de completar els seus estudis en Arts i literatura tàmil, Ram va
començar la seva trajectòria com a escriptor en llengua tàmil. Aviat es va associar
amb el famós cineasta de Bollywood Rajkumar Santoshi com a guionista i va
treballar a la creació de les històries de diverses de les seves pel·lícules. Més tard
es va associar també amb el cinematògraf i director Balu Mahendra, a qui Ram
acredita com el seu mestre, i a qui, diu, atribueix la seva transformació de ser un
maníac del cinema a un estudiant de cinema. El 2007, la seva primera aventura com
a director de “Kattradhu Thamizh” també coneguda com “Tàmil MA”, va ser
aclamada per la crítica i tema de debat sobre l'impacte de la globalització i els
desequilibris socials resultants de la vida d'un home comú que es gradua en
literatura. La pel·lícula va obtenir un gran èxit de crítica després del seu llançament,
i els crítics la van descriure com "flor Kurinji (una flor que floreix només una vegada
en 12 anys) al cinema indi". La pel·lícula va ser seleccionada i projectada a la seccióde Perspectives "Cases en flames" al Festival Internacional de Cinema deRotterdam en 2018. La seva segona pel·lícula, “Thangameenkal”, estrenada el 2013,
tracta sobre com la globalització i el sistema educatiu actual modifiquen i canvien lavida d'un home comú. Ram també va fer el seu debut com a actor protagonista
interpretant el paper de pare. La pel·lícula va guanyar diversos premis ireconeixements. La seva propera pel·lícula titulada “Peranbu”, coneguda també
com “Resurrection”, protagonitzada per la superestrella de l'Índia del sud i
guanyadora del Premi Nacional per tercera vegada Mammootty i guanyadora delPremi Nacional artista Sadhna, narra la història d'un pare sol i la seva filla espàstica
i com fer front als canvis que experimenta la seva filla, emocional i físicament.
“Tharamani”, ambientada en el reluciente y lujoso centro del Instituto Tecnológico deChennai, narra la vida de Althea Johnson, una señora de espíritu libre. Althea, que trabaja
en recursos humanos en una empresa, ha tenido varias experiencias malas en la vida:está divorciada de un hombre con una orientación sexual oculta y alejada de sus padres,quienes la contradicen en todo de una manera muy estereotipada. En medio de este
dilema aparece el despreocupado y hablador Prabhunath, quien conoce a Althea en
medio de una fuerte lluvia, y cautiva su atención relatando su fracaso amoroso. No
obstante, Althea está cansada de las relaciones románticas, ahora solo busca un alma
gemela afín a ella. Sin embargo, acaba enamorada de él y, así, comienza otro historia deamor, con corazones rotos, dudas y salvación. La película es una demostración satírica
de las relaciones modernas que estereotipan a las mujeres, a la vez que desvelan la cara
oculta de los hombres. La historia también profundiza en temas complejos como la
globalización, la desmonetización, el ego, el deseo, la codicia, la lujuria, la hipocresía, lacompasión, la frustración y mucho más.
Ram es un escritor y director de cine indio que trabaja principalmente en el Cine
Tamil. Después de completar sus estudios en Artes y literatura tamil, Ram empezó su
trayectoria como escritor en idioma tamil. Pronto se asoció con el famoso cineasta de
Bollywood Rajkumar Santoshi como guionista y trabajó en la creación de las historias devarias de sus películas. Más tarde se asoció también con el cinematógrafo y director Balu
Mahendra, a quien Ram acredita como su maestro, y a quien, dice, atribuye sutransformación de ser un maníaco del cine a un estudiante de cine . En 2007, su primera
aventura como director de “Kattradhu Thamizh” también conocida como “Tamil M.A”, fue
aclamada por la crítica y tema de debate sobre el impacto de la globalización y losdesequilibrios sociales resultantes de la vida de un hombre común que se lincenció en
literatura. La película obtuvo un gran éxito de crítica tras su lanzamiento, y los críticos ladescribieron como "Flor Kurinji (una flor que florece solo una vez en 12 años) en el cineindio". La película fue seleccionada y proyectada en la sección de Perspectivas "Casas en
llamas" en el Festival Internacional de Cine de Rotterdam en 2018. Su segunda película,“Thangameenkal”, publicada en 2013, trata sobre cómo la globalización y el sistema
educativo actual modifican y cambian la vida de un hombre común. Ram también hizo su
debut como actor protagonista interpretando el papel de padre. La película ganó varios
premios y reconocimientos. Su próxima película titulada “Peranbu”, conocida también
como “Resurrection” protagonizada por la superestrella de la India del sur y ganadora delPremio Nacional por tercera vez Mammootty y ganadora del Premio Nacional artista
SADHNA, narra la historia de un padre solo y su hija espástica y cómo hacer frente a loscambios que experimenta su hija, emocional y físicamente.
“Tharamani”, set in an upmarket glossy Indian Institute of Technology hub in Chennai,
narrates the life of Althea Johnson, a free-spirited lady. Althea, who works as a HR in a
corporate, has undergone a lot of terrible experiences in life: divorced from a man with ahidden sexual orientation and estranged from parents who antagonize her in some of themost stereotypical manner. Into this predicament falls the carefree and chatty Prabhunath
who meets Althea in the midst of a heavy rainfall, and captivates her attention byrecounting his love failure. Althea nonetheless is weary of a romantic relationship and ismore on the looked for a kindred spirit. Nonetheless, she falls for him and thus begins
another journey of love, heartbreak, self-doubt, and redemption. The film is a satirical takeon modern day relationships that stereotype women, while showing the flawed face ofmen. The narration also delves deep into ‘complex’ issues like globalization,
demonetization, ego, desire, greed, lust, hypocrisy, compassion, frustration and more
Ram is an Indian Film Writer and Director who predominantly works in Tamil
Cinema. Affter completing Master of Arts in Tamil Literature, Ram began his journey as awriter in Tamil language. He was soon associated with renowned Bollywood filmmakerRajkumar Santoshi as script writer and worked in shaping the story of several of his films.
Later he was associated with ace cinematographer and director Balu Mahendra, whomRam credits as his teacher, and who, he says transforming him from being a film maniac
to a film student In 2007, his debut directorial venture “Kattradhu Thamizh” as know as“Tamil M.A.” was critically acclaimed and discussed the impact of globalization and theresultant social imbalances in the life of a common man graduated from a literaturebackground. The film gained high critical acclaim upon its release with the critics
describing it as “Kurinji flower (a flower that blossoms only once in 12 years) in Indian
Cinema”. The film was selected and screened in the Perspectives section “Houses on
Fire” at International Film Festival of Rotterdam 2018. His second movie“Thangameenkal” released in 2013 discusses how a common man’s life is twisted andturned by globalization and today’s educational system. Ram also made his debut as anactor playing the protagonist’s role of the father… The film won several awards. His nextfilm titled “Peranbu” as know as “Resurrection” starring South Indian Superstar and a threetime National Award winner Mammootty and National Award winning Child Artist Sadhna
discusses about a single father with his spastic daughter and his challenges in trying tocope up with the changes happening within his daughter, emotionally and physically.

Indonèsia | Indonesia | Indonesia
Balada Bala Sinema
Dir: Yuda Kurniawan | 2017 | 118’ | Drama
Cinema Lovers Community (CLC) Purbalingga, creada per Bowo Leksono el 2006,
ha produït fins ara nombroses pel·lícules de joves cineastes amb molts èxits anivell nacional. A més, CLC Purbalingga celebra de forma sistemàtica i independent
al Festival de Cinema de Purbalingga, presentant un Festival de Cinema que volmantenir el cinema a l'aire lliure en molts pobles. La seva aposta queda lluny dels
luxosos teatres d'avantguarda i de la frenètica indústria cinematogràfica de lacapital d'Indonèsia. No obstant això, l'emplaçament del festival manté l'entusiasme
local pel millor cinema indonesi, alhora que l'interès internacional per les sevesproduccions s'ha incrementat visiblement de festival en festival. Aquesta pel·lícula
és un documental i alhora un homenatge al cinema i als seus seguidors.
Yuda Kurniawan va néixer a Ruteng (Indonèsia) un petit poble de muntanya. Es vallicenciar en Ciències de la Informació a la Universitat Muhammadiyah de
Yogyakarta. Ha realitzat nombrosos documentals sobre qüestions ambientals,
polítiques, socials, culturals i educatives en diverses regions d'Indonèsia. El 2012,
va crear Rekam Docs, amb un grup d'entusiastes realitzadors. Actualment, està
finalitzant un documental, "Nyanyian Akar Rumput", que s'estrena al 2019.
Cinema Lovers Community (CLC) Purbalingga, creada por Bowo Leksono en 2006, haproducido hasta ahora
numerosas películas dejóvenes cineastas con
muchos logros a nivel
nacional. Además, CLC
Purbalingga celebra deforma sistemática e
independienteelFestival de Cine de
Purbalingga,
presentando un Festival
de Cine que quieremantener el cine al airelibreenmuchospueblos. Su apuesta
queda lejos de loslujosos
teatrosdevanguardia y de la
frenética industria cinematográfica de la capital de Indonesia. No obstante, el
emplazamiento del festival mantiene el entusiasmo local por el mejor cine indonesio, a lavez que el interés internacional por sus producciones se ha incrementado visiblemente defestival en festival. Esta película es un documental y a la vez un homenaje al cine y a sus
seguidores.
Yuda Kurniawan nació en Ruteng (Indonesia) un pequeño pueblo de montaña. Se
licenció en Ciencias de la Información en la Universidad Muhammadiyah de Yogyakarta.
Ha realizado numerosos documentales sobre cuestiones ambientales, políticas, sociales,
culturales y educativas en diversas regiones de Indonesia. En 2012, creó Rekam Docs,con un grupo de entusiastas realizadores. Actualmente, está finalizando un documental,“Nyanyian Akar Rumput”, que se estrenará en 2019.
Cinema Lovers Community (CLC) Purbalingga, established by Bowo Leksono in 2006,
has so far generated a number of young filmmakers with a lot of national-levelachievements. Moreover, CLC Purbalingga has been consistently and independently
holding the Purbalingga Film Festival, presenting a “Celebration” of Film Festival amidst
society, holding the open-air cinema in many villages in Banyumas. Purbalingga is so far
away from the luxurious, cutting-edge theaters and the frenetic film industry of the Capital;
yet, there is where the zest to present the best for Indonesian cinema keeps alive andpropagating. This is a documentary about their passion, militancy, and simplicity – theBallads of Cinema Lovers.
Yuda Kurniawan was born in Ruteng, Manggarai, a cool-weathered small town on theslope of Madosawu Mountains, Flores Barat, Indonesia. He received his bachelor degree
on Communication Sciences from Muhammadiyah University, Yogyakarta. He frequently
made documentaries on Environmental, Politic, Social, Cultural, Educational, and Human
Right issues in various regions across Indonesia. In 2012, he established Rekam Docs, agroup of documentary filmmakers and enthusiasts. Now he is currently finishing his latest
length feature documentary “Nyanyian Akar Rumput” will released in 2019.

Iran | Irán | IranLeaf of Life
Dir: Ebrahim Mokhtari | 2017 | 86’ | Drama
Un director de cinema està fent un documental sobre el cultiu i la collita del safrà enun petit poble, sense molt d’entusiasme. Ha acceptat el treball per diners, ja que volcomprar-se una casa a Teheran. Però els preus de l’habitatge està pujant i aixòl’inquieta. Com a conseqüència, en lloc de posar tots el medis per fer una bona
pel·lícula demana al seu productor que l’hi compri una casa a Teheran, i aquest l’hi
acaba comprant un apartament. El director rep una trucada i ha de deixar el treballper tornar a Teheran. Després d’alguns incidents, decideix tornar al poble per fer
una pel·lícula memorable.
Ebrahim Mokhtari va néixer al 1947 a Babol i es va llicenciar a la Universitat de Cinei Televisió al 1972. Durant el mateix any, va començar a fer documentals per laTelevisió IRIB. Entre els seus documentals més importants es troba “Caviar”, “TheBaluchi Bread”, “A fishin voyage” i “Saffaron”. El debut d’en Mokhtari amb unllargmetratge va se al 1994 després de la seva producció a la Film Critics Week, al
Festival de Cannes. Al 1997, el Dok Leipzig Film Festival va organizar una
retrospectiva dels seus documentals en el seu honor. A més, Mokhtari ha fet moltes
altres pel·lícules per tot el món. Altres dels seus llargmetratges són: “Zinat” (1994) i“Mokarrameh, Memories and Dreams” (2001).
Un director de cine está haciendo un documental sobre el cultivo y la cosecha del azafrán
en un pequeño pueblo, sin demasiado entusiasmo. Ha aceptado el trabajo por dinero, ya
que quiere comprarse una casa en Teherán. Sin embargo, los precios de la vivienda estásubiendo y eso le inquieta. Como consecuencia, en lugar de poner todos los medios para

hacer una buena película, pide a su productor que le compre una casa en Teherán, y este
acaba comprándole un apartamento. Sin embargo, el director recibe una llamada
telefónica y tiene que dejar el trabajo para volver a Teherán. Después de algunos
incidentes, decide volver al pueblo para hacer una película memorable.
Ebrahim Mokhtari nació en 1947 en Babol y se licenció en la Universidad de Cine y
Televisión en 1972. Durante el mismo año, comenzó a hacer documentales para la
Televisión IRIB. Entre sus documentales más importantes se encuentran “Caviar, “TheBaluchi Bread”, “A fishin voyage” y “Saffaron”. El debut de Mokhtari con un largometraje
fue en 1994 tras su proyección en la Film Critics Week, en el Festival de Cannes. En
1997, el Dok Leipzig Film Festival organizó una retrospectiva de sus documentales en su
honor. Además, Mokhtari ha hecho muchas otras películas que han sido presentadas ypremiadas en festivales de cine internacional por todo el mundo. Otros de sus
largometrajes son: “Zinat” (1994) y “Mokarrameh, Memories and Dreams” (2001).

A film director is unenthusiastically making a documentary film about Saffron cultivationand harvesting in a little town. He has accepted this job for the money so he can buy ahouse in Tehran. However, property prices are rising and he is concerned about this case.
Therefore, instead of focusing on making a good film, he pushes his producer to buy ahouse for him in Tehran. Then, his producer informs him that he has bought an apartment
for him. However, he receives a phone call and he has to leave the job and to travel backto Tehran. After some incidents, he is determined to come back to the town to make amemorable film.

Ebrahim Mokhtari was Born in 1947 in Babol, Ebrahim Mokhtari graduated from theCollege of Film and Television in 1972. He began to make documentary films for IRIB
Television in the same year. “Caviar”, “The Baluchi Bread”, “A fishin voyage” and“Saffaron” are among his most important documentary works. Mokhtari made his debut
feature film in 1994 and it was screened in the Film Critics Week in Cannes Film Festival.
In 1997, Dok Leipzig Film Festival held a retrospective for his documentary films in hishonour. Moreover, Mokhtari made several other films that were presented and awarded ininternational film festivals around the world. Some of his feature films are: “Zinat” (1994)
and “Mokarrameh, Memories and Dreams” (2001).

Kirguizistan | Kirguistán | Kyrgyzstan
Night Accident
Dir: Temir Birnazarov | 2017 | 90’ | Drama

Un home de 70 anys està conduent un cotxe quan, de cop i volta, atropella a una
noia jove. Casualment, a partir d’aquell moment, començaran a insinuar-se
sentiments entre ells. Aquesta pel·lícula ensenyarà que l’amor no entén ni d’edat ni
de si els seus socis en la parella són bones o males persones. L’amor nomésapareix.
Temir Birnazarov (1965) és un director, escriptor i productor kirguís. Va començar
dirigint curts com “Ne plach, nosorog” o “Parz” i documentals com “Shaytan
Köpürö”, amb els que va obtenir diferents premis. Més tard, Birnazrov va produir
els seus primer llargmetratges com “Belgisiz marshrut” o el més recent “NightAccident” amb el que va obtenir el premi Grand-Prix al 21 Black Night Film Festival
d’Estònia.
Un hombre de 70 años está conduciendo un coche cuando, de repente, atropella a una
chica joven. Casualmente, a partir de ese momento, empezarán a insinuarse sentimientos
entre ellos. Esta película enseñará que el amor no entiende ni de edad ni de si sus socios
en la pareja son buenas o malas personas. El amor solo aparece.
Temir Birnazarov (1965) es un director, escritor y productor kirguís. Empezó dirigiendo
cortos como “Ne plach, nosorog” o “Parz” y documentales como “Shaytan Köpürö”, con
los que obtuvo distintos premios.
Más tarde, Birnazrov produjo sus primeros
largometrajes como “Belgisiz marshrut” o el más reciente “Night Accident” con el que
obtuvo el premio Grand-Prix en el 21 Black Night Film Festival de Estonia.
A 70-years-old man is driving a car beind mad,and suddenly he runs down a young girl.
Since that moment affectionate sentiments start to appear between them. This film willshow that love will not choose the age, will not choose a good or a bad person. Love justcomes unexpectedly.
Temir Birnazarov was born in 1965 and he is a Kyrgyz director, writer and producer. He
started his career directing short films like “Ne plach, nosorog” or “Parz” anddocumentaries like “Shaytan Köpürö” which both shorts were awarded. Later on,
Birnazarov directed his first feature films like “Belgisiz marshrut” or the most recent one“Night Accident” which was awarded in the 21st Black Night Film Festival in Estonia.

Malàisia | Malasia | Malaysia
AqeratDir: Edmond Yeo | 2017 | 102’ | Crime
La vida d'Hui Ling comença tan aviat com arriba a Taiwan. O això es pensa ella.
Quan arriba a la frontera entre Tailàndia i Malàisia, es posa a treballar de qualsevol
cosa per estalviar. Tanmateix, ho perd tot. Llavors Hui Ling accepta una oferta delseu cap per guanyar diners ràpid com a traficant humana. Mentre descendeix a lafoscor d'aquest sòrdid ofici, és testimoni de les atrocitats perpetrades contra els
immigrants de Rohingya. La seva esperança en tot això és Wei, un jove que treballaa un hospital i creu que ella és una dona del seu passat. Aqerat és una història
captivadora de desplaçament i moralitat en la Malàisia contemporània.

Edmund Yeo és un cineasta malaisi que viu i treballa entre Kuala Lumpur i Tòquio.
Els seus curtmetratges Kingyo (Venècia, 2009) i Inhalation (Premi Sonje a Busan,
2010) li van donar la seva reputació com a cineasta. La presentació de River Of
Exploding Durians (2014) es va estrenar al IFF de Tòquio. El seu segonllargmetratge Aqerat (Tòquio, 2017) va guanyar el premi al Millor Director a Tòquio.
Actualment està treballant en la seva última pel·lícula, Ashamed (2018).

La vida de Hui Ling empieza tan pronto como llega a Taiwán. O eso cree ella. Cuando
llega a la frontera entre Tailandia y Malasia, se pone a trabajar de cualquier cosa para
ahorrar No obstante, lo pierde todo. Entonces Hui Ling acepta una oferta de su jefe paraganar dinero rápido como traficante humana. Mientras desciende a la oscuridad de estesórdido oficio, es testigo de las atrocidades perpetradas contra los inmigrantes deRohingya. Su rayo de luz en todo esto es Wei, un joven que trabaja en un hospital y creeque ella es una mujer de su pasado. Aqerat es una historia arrebatadora dedesplazamiento y moralidad en la Malasia contemporánea.
Edmund Yeo es un cineasta malasio que vive y trabaja entre Kuala Lumpur y Tokio. Sus
cortometrajes Kingyo (Venecia, 2009) e Inhalation (Premio Sonje en Busan, 2010) ledieron su reputación como cineasta. La presentación de River Of Exploding Durians(2014) se estrenó en el IFF de Tokio. Su segundo largometraje Aqerat (Tokio, 2017) ganóel premio al Mejor Director en Tokio. Actualmente está trabajando en su última película,
Ashamed (2018).
Hui Ling’s life will truly begin as soon as she makes it to Taiwan. Or so she thinks. Right
now, she is at the Thai-Malaysian border, working odd jobs and saving money.
Determined to make it even when she loses all her savings, she accepts her boss’ offer forquick money as a human trafficker. As she descends into the darkness of her sordid trade,she witnesses the atrocities perpetrated against the Rohingya immigrants. Her beacon oflight through this is Wei, a young hospital worker who believes that she is a woman fromhis past. Aqerat is a sweeping tale of displacement and morality in contemporary
Malaysia.
Edmund Yeo is a Malaysian filmmaker living and working between Kuala Lumpur andTokyo. His short films KINGYO (Venice, 2009) and Inhalation (Sonje Award at Busan,
2010) secured his reputation as a filmmaker to watch. His debut feature River Of
Exploding Durians (2014) premiered in Tokyo IFF. His sophomore feature Aqerat (Tokyo,
2017) won Best Director in Tokyo. He is currently working on his latest film, Ashamed(2018).

Pakistan | Pakistan | Pakistan
Rahm (Mercy)
Dir: Ahmed Jamal | 2016 | 104' | Drama
Un benèvol governadors'amaga darrera delnomenamentd'undiputat més jove ipurità, convençut que
Lahore necessita màdura i una estricta
implementació de leslleis per posar fi al caos
i als conflictes urbans
que se succeeixen en
una ciutat ja castigada
per la història recent. La
por s'apodera de laciutat quan un jove és
condemnat a mort perembarassar a la seva
promesa per les acusacions dels seus pares.
Ahmed Jamal va estudiar cinema a la London International Film School. El seu
llargmetratge "Rahm" basat en "Measure for Measure" de Shakespeare va ser
projectat al Regne Unit i en diversos cinemes de França. Ha dirigit "Run for Glory",que està gravat amb la novena simfonia de Beethoven, sense diàleg, però també
dirigit i produït "Defusing Human Bombs" per BBC, ART i ZDF a l'octubre de 2013.
El seu documental "The Journalist" i "The Jihadi, the murder of Daniel Pearl" perHBO van obtenir dues nominacions a l'Emmy el 2008 i va guanyar l'Indian NationalFilm Award de 2008 al millor documental.
Un benévolo gobernador se esconde tras el nombramiento de un diputado más joven ypuritano, convencido de que Lahore necesita mano dura y una estricta implementación delas leyes para poner fin al caos y a los conflictos urbanos que se suceden en una ciudad
ya castigada por la historia reciente. El miedo se apodera de la ciudad cuando un joven es
condenado a muerte por embarazar a su prometida por las acusaciones de sus padres.
Ahmed Jamal estudió cine en la London International Film School. Su largometraje“Rahm” basado en “Measure for Measure” de Shakespeare fue proyectado en el Reino
Unido y en varios cines de Francia. Ha dirigido "Run for Glory", que está grabado con lanovena sinfonía de Beethoven, sin diálogo, pero también dirigido y producido “Defusing
Human Bombs” para BBC, ARTE y ZDF en octubre de 2013. Su documental “The
Journalist” y “The Jihadi, the murder of Daniel Pearl” para HBO obtuvieron dos
nominaciones al Emmy en 2008 y ganó el Indian National Film Award de 2008 al mejor
documental.
A kindly Governor goes into hiding after appointing a younger, puritanical Deputy in hisplace who is convinced that Lahore needs harsh punishments and strict implementation oflaws. Fear grips the city as a young man is condemned to death for getting his fiancee
pregnant on the accusations of her parents.
Ahmed Jamal studied film at the London International Film School. His feature film
‘Rahm’ based on Shakespeare’s ‘Measure for Measure’ was released in the UK this year
and is set for release in cinemas in France on the 11th of October 2017. He recently
directed ‘Run for Glory‘ which is entirely cut to Beethoven’s 9th Symphony without
dialogue. He produced and wrote ‘Defusing Human Bombs‘ BBC, ARTE and ZDF in Oct
2013. His documentary ‘The Journalist and the Jihadi, the murder of Daniel Pearl’ for
HBO got two Emmy nominations in 2008 and won the Indian National Film Award for best
documentary, 2008.

Tadjikistan | Tayikistán | Tajikistan
Narrow
Dir: Mujiddin Muzafari | 2018 | 105' | Drama
Des de fa uns anys l’Armon, un fill únic de 9 anys, lluita contra un problema quel’aïlla de la comunitat a la que pertany. Succeeix que no es va sotmetre a lacircumcisió com exigeix la tradició, que significa la transició de noi a home, ja quela seva mare espera que el pare d’en Armon torni a casa, ja que va emigrar en busca
de treball. Mentrestant, el noi es converteix en un bandit a un antic llogaret del nordde Tadjikistan. La història converteix l’anècdota en drama.

Muhiddin Muzaffar (Juraev) és el fundador i director de la productora “Sughdcinema” amb seu a la ciutat de Khujand a Tadjikistan. Va fer estudis de cinema iteatre a la Universitat Estatal de Tajik al 2009. Actualment treballa com actor al
Teatre Estatal de Drama i Música T.Fozilova a Konibodom i va ser cap d’escena
entre 2013-2015. És membre de la Unió de Cineastes de Tadjikistan i ha participat endiversos fòrums de cinema i teatre internacionals. Muhiddin ha dirigit “Is it a life?”,“Kand”, “Ormonho”, “Paymon”, “The Bowl”, “12 tears of expectation” i “Narrow”.
També ha dirigit els documentals “The Daughter of Saykhun”, “State holder”, i“Umarako”.
Desde hace unos años Armon, un hijo único de 9 años, lucha contra un problema que loaísla de la comunidad a la que pertenece. Sucede que no se sometió a la circuncisión
como exige la tradición, que significa la transición de chico a hombre, puesto que su
madre espera que el padre de Armon vuelva a casa, ya que emigró en busca de trabajo.
Mientras tanto, el chico se convierte en un bandido en una antigua aldea del norte de
Tayikistán. La historia convierte la anécdota en drama.

Muhiddin Muzaffar (Juraev) es el fundador y director de la productora “Sughd-cinema”
con sede en la ciudad de Juyand en Tayikistán. Hizo estudios de cine y teatro en la
Universidad Estatal de Tayikos en 2009. Actualmente trabaja como actor en el Teatro
Estatal de Drama y Música T.Fozilova en Konibodom y fue jefe de escena entre 20132015. Es miembro de la Unión de Cineastas de Tayikistán y ha participado en varios forosde cine y teatro internacionales. Muhiddin ha dirigido “Is it a life?”, “Kand”, “Ormonho”,“Paymon”, “The Bowl”, “12 years of expectation” y “Narrow”. También ha dirigido losdocumentales “The Daughter of Saykhun”, “State holder” y “Umarako”.
Since few years Armon, a grown up single child of 9 years old, struggles with a problem:
he didn’t undergo the Circumcision which signifies a transition of a boy into a man,because his mother waits for Armon’s father to return from the labor migration. Meanwhile
the boy becomes an outlaw in the traditional village in the Northern Tajikistan. This is thestory of opposition and finding oneself.
Muhiddini Muzaffar (Juraev) is the founder and director of the ‘Sughd-cinema’ production
house based in Khujand city of Tajikistan. He graduated in Acting for film and theater fromTajik State Art University in 2009. After the graduation and presently he works as an actor
at T.Fozilova’s State Drama and Music Theatre in Konibodom, as well as was its ChiefStage director in 2013-2015. He is a member of Filmmakers’ Union of Tajikistan and aparticipant of a number of international film and theater forums. He directed the following
films –“Is it a life?”, “Kand”, “Ormonho”, “Paymon”, “The Bowl”, “12 years of expectation”
and “Narrow”. He also has produced the documentaries “The Daughter of Saykhun”,“State holder” and “Umarako”.

Tailàndia | Tailandia | Thailand
Fathers
Dir: Palatpol Mingpornpichit | 2017 | 95' | Drama
Phoon i Yuke, en parella des de fa 13 anys, crien al seu fill adoptiu, Butr, des que és
un nadó en un entorn ple de desafiaments legals i socials. Quan Butr i els seuscompanys de classe celebren el Dia de la Mare a l'escola, els altres es burlend'aquest per tenir dos pares i el noi comença a preguntar per la seva mare. Les
tensions entre Phoon i Yuke amenacen la seva relació quan s'enfronten a ladirectora d'una agència de protecció infantil, Rattiya, que no sembla molt
comprensiva. Els seus suggeriments i indagacions sobre l'entorn de Butr afegeixen
més pressió sobre la parella, que no té més remei que triar el que sembla ser elmillor per al seu fill, encara que els trenqui el cor. En un país, Tailàndia, on elmatrimoni gai no està reconegut i on imperen encara les creences tradicionals
sobre les famílies, Fathers destaca com un tendre retrat de la paternitat entre
homes i fa una defensa sincera de les famílies arc de Sant Martí.

Palatpol Mingpornpichit és un director de cinema tailandès de 26 anys, graduat dela Facultat d'Arts de la Comunicació a la Universitat de Bangkok. Des que era un
nen ha somiat amb convertir-se en un gran director. No obstant això, no és fàciltenir una oportunitat en la indústria cinematogràfica tailandesa. En veure que els
seus millors amics, especialitzats en cinema, no arribaven a tenir l'oportunitat decrear les seves pròpies pel·lícules, tal com ho pretenien, va canviar d'opinió. No
obstant això, cada vegada que veia una pel·lícula al cinema, sentia que estava
veient els somnis d'altres persones. I això realment ho inspira a lluitar pel seu i va
decidir recuperar el guió que una vegada havia tractat de desenvolupar. Quan va
acabar el guió, anomenat "Present Perfecte Temps Continu", el va enviar a moltes
companyies per demanar un patrocini. Finalment, Honda Tailàndia i Bank of
Ayudhya PCL li van donar una oportunitat. L'any següent (2014), Palatpol va sernominat al Millor Nou Cineasta amb el premi de l'Assemblea dels Crítics de
Bangkok. Actualment, treballa com a vicepresident Assistent a Marcom
Communications, GMM Grammy PCL.

Phoon y Yuke, en pareja desde hace 13 años, crían a su hijo adoptivo, Butr, desde que es
un bebé en un entorno lleno de desafíos legales y sociales. Cuando Butr y sus
compañeros de clase celebran el Día de la Madre en la escuela, los demás niños de laclase se burlan de él por tener dos padres y el chico empieza a preguntar por su madre.
Las tensiones entre Phoon y Yuke amenazan su relación, cuando se enfrentan a ladirectora de una agencia de protección infantil, Rattiya, que no parece muy comprensiva.
Su investigación sobre el entorno de Butr agrega más presión sobre la pareja, que notiene más remedio que elegir lo que parece ser lo mejor para su hijo, aunque les rompa elcorazón. En un país como Tailandia, donde el matrimonio gay no está reconocido y donde
imperan todavía las creencias tradicionales sobre la familia, “Fathers” destaca como untierno retrato de la paternidad entre hombres y hace una defensa sincera de las familias
arcoiris.
Palatpol Mingpornpichit es un director de cine tailandés de 26 años, licenciado por la
Facultad de Artes de la Comunicación en la Universidad de Bangkok. Desde que era unniño ha soñado con convertirse en un gran director. Sin embargo, no es fácil tener una
oportunidad en la industria cinematográfica tailandesa. Al ver que sus mejores amigosque se especializaron en cine no alcanzaban la oportunidad de crear sus propias
películas, tal y como pretendían, cambió de opinión. No obstante, cada vez que veía una
película en el cine, sentía que estaba viendo los sueños de otras personas. Y eso
realmente le da fuerzas para luchar por el suyo y decidió recuperar el guión que en una
ocasión trató de desarrollar. Cuando termina el guión, llamado “Presente Perfecto Tiempo
Continuo”, lo envía a muchas compañías para solicitar un patrocinio. Finalmente, Honda
Tailandia y Bank of Ayudhya PCL le brindan una oportunidad. Al año siguiente (2014),
Palatpol fue nominado al Mejor Nuevo Cineasta con el premio de la Asamblea de losCríticos de Bangkok. Actualmente, trabaja como Vicepresidente Asistente en Marcom
Communications, GMM Grammy PCL.
Phoon and Yuke, who are a couple since 13 years ago, raised their adoptive son, Butr,
since he was a baby in an environment full of legal and social challenges. When Butr
celebrates Mother’s Day in school, his classmates make fun of him because he has twofathers and then the boy asks about his mother. The tension that Phoon and Yuke areliving threaten their relationship, when they have to face the director of a child protective
agency, Rattiya, who does not seem very comprehensive. Her suggestions and inquires
about Butr’s environment add even more pressure on the couple and they do not haveother choice than choosing what seems better for their son, even though it break theirhearts. In a country, Thailand, where the gay marriage is not recognized and where thetraditional believes about families still reign, Fathers highlights as an affectionate portrait ofpaternity between men and it makes an honest defence of the rainbow families.
Palatpol Mingpornpichit is a 26-year-old thai film director, graduated from the Faculty ofCommunication Arts, Bangkok University. Being a film director has been his lifetime
inspiration since he was a child. However, acquiring an opportunity in the Thai film industry
is not easy. Seeing his seniors and friends who majored in film have no chance to create
their own movies as they intended, he changed his mind. Still, every time he watched amovie in the cinema, he felt like he was watching other people's dreams. And that reallyinspires him to bring his own out for real and he decided to bring back his own screenplay
which once he had tried to develop. When he finished the screenplay called “Present
Perfect Continuous Tense” he sent it to many companies to ask for a sponsorship. At last,
he was given a oportunity by Honda Thailand and Bank of Ayudhya PCL. In the next year
(2014), Palatpol was nominated the Best New Filmmaker by the Bangkok Critics Assemblyaward. Currently, he works as the Assistant Vice President at Marcom Communications,
GMM Grammy PCL.

Tailàndia | Tailandia | Thailand
Malila: the Farewall Flower
Dir: Anucha Boonyawatana | 2017 | 94’ | Drama

En Pitch és un homosexual del qual la seva vida es veu ensorrada pel càncer
terminal que pateix. En Pitch tracta d’alleujar la seva depressió dedicant el temps
que l’hi queda a fer un Bai Sri. Torna a la seva ciutat natal i allà es retroba amb laseva exparella. Quan en Shane es retroba amb en Pitch decideix fer un canvi a laseva vida i decideix fer-se monge. En el temps que en Shane intenta trobar la pau
mental per medi de la vida monàstica, en Pitch mor. En Shane es posa a practicar el
Asupakhamathan que és una forma de meditar. Una nit, el monge Sanchaiemmalalteix i cau inconscient a causa de la meditació. Mentre en Shaneaconsegueix el seu objectiu del Asupakhamathan, en Sanchai mor a causa de laenfermetat que pateix. Aquesta vegada, en Shane entendrà la fragilitat i el sufrimentde la vida humana.

Anucha Boonyawatana va néixer a Tailàndia, al 1981. És la fundadora de G-Motif
Production, una de les companyies de producció de vídeos més grans de Tailàndia.
Va guanyar el premi Young Thai Artist Award. El primer llargmetratge d’Anucha,“The Blue Hour” va ser seleccionada per formar part de la secció Panorama delBerlin International Film Festival de 2015. “Malila” és el segon llargmetratge de la
directora.
Pitch es un homosexual cuya vida se ve desmoronada debido al cáncer terminal que
padece. Pitch trata de aliviar su depresión dedicando el tiempo que le queda a hacer un
Bai Sri. Vuelve a su ciudad natal y allí se reencuentra con su exnovio Shane. Cuando
Shane se encuentra con Pitch decide hacer un cambio en su vida y decide hacersemonje. En el tiempo que Shane intenta encontrar la paz mental a través de la vidamonástica, Pitch fallece. Shane se pone a practicar el Asupakhamathan que es una forma
de meditar. Una noche, el monje Sanchai enferma y cae inconsciente a causa de la
meditación. Mientras Shane consigue el objetivo del Asupakhamathan, Sanchai muere acausa de la enfermedad que padece. Esta vez, Shane entenderá la fragilidad y elsufrimiento de la vida humana.
Anucha Boonyawatana nació en Tailandia, en 1981. Es la fundadora de G-Motif
Production, una de las compañías de producción de vídeos más grandes de Tailandia.
Ganó el premio Young Thai Artist Award. El primer largometraje de Anucha, “The Blue
Hour” fue seleccionado para formar parte de la sección Panorama del Berlin InternationalFilm Festival de 2015. “Malila” es el segundo largometraje de la directora.
Pitch is a gay man whose life is falling apart because of his incurable cancer. To heal
himself spiritually, Pitch dedicates the time he has left to make Bai Sri. Pitch comes backto his hometown. Here he meets Shane, his ex-boyfriend. When Shane meets Pitch
decides to become a monk. During the time where Shane is trying to find peace of mind
through monkhood, Pitch dies. Shane practices Asupakhamathan, a form of meditation.
One night, Monk Sanchai turns very sick and becomes unconscious due to meditation.
While Shane reaches the goal of Asupakhamathan, Sanchai dies from his sickness. This
time Shane calmly understands the fragility and suffering in human life.
Anucha Boonyawatana was born in Thailand, in 1981. She is the founder of G-Motif
Production, one of the largest video production companies in Thailand. She won the
Young Thai Artist Award. Anucha's first feature film “The Blue Hour” is selected to be in
Panorama section of Berlin International Film Festival 2015. Malila is the director’s second
feature film.

Vietnam | Vietnam | Vietnam
Here Comes the Sun
Dir: Do Nam | 2018 | 90’ | Drama	
  En Tung Nhan viu amb la seva possessiva novia la Phuong Thuy, quan un matí, una
dona truca a la porta amb un nen de 8 anys, en Phan Nhan / Bin. La dona l’hi
entrega una carta a en Tung Nhan, on es revela que el nen és en realitat un fill queva tenir amb la Mai Chi, la seva exnòvia. La Mai Chi diu a la carta que ha sigut
detinguda i l’hi demana que cuidi del nen perquè ella no pot fer-ho amb la seva
circumstància. Ell es nega, però va a visitar a Mai Chi a la presó. Ella admet quenomés s’ha posat en contacte amb ell perquè està desesperada i no té a ningú que
pugui cuidar del seu fill. En Tung Nhan simpatitza amb el nen i decideix anar a laseva cerca. Al cap d’un temps, en Tung Nhan acaba responsabilitzar-se. Però en
Phuong Thuy no pot acceptar-ho i provoca que l’acabin invitant a anar-se’n de casa.
Mai Chi admet després que el nen podria ser fill d’en Phan Quang i ambdós
decideixen que en Bin tindrà una millor vida si se l’emporta amb ell a França. Però,en Phan Quang al veure la complicitat d’en Bin amb en Thun Nhan decideix que elmillor es que romanguin junts.
Do Nam va néixer al 1990, és un jove director de cinema vietnamita que va estudiar
Cinema a la Universitat en Vietnam. Ha dirigit diversos curts i anuncis de televisió.
“Here Comes The Sun” és el seu primer llargmetratge com a director.

	
  Tung Nhan vive con su posesiva novia Phuong Thuy, cuando una mañana, una mujer
llama a la puerta con un niño de 8 años, Phan Nhan / Bin. La mujer le entrega una carta aTung Nhan, donde se revela que el niño es en realidad un hijo que tuvo con Mai Chi, su

exnovia. Mai Chi dice en la carta que ha sido detenida y le pide que cuide del niño porqueella no puede hacerlo en su circunstancia. Él se niega, pero va a visitar a Mai Chi a lacárcel. Ella admite que solo se ha puesto en contacto con él porque está desesperada yno tiene a nadie que pueda cuidar de su hijo. Tung Nhan simpatiza con el niño y decide ir
en su busca. Al cabo de un tiempo, Tung Nhan acaba responsabilizándose. Pero Phuong
Thuy no puede aceptarlo y provoca que la acaben echando de casa. Mai Chi admite
después que el niño podría ser hijo de Phan Quang y ambos deciden que Bin tendrá
mejor vida si se lo lleva a Francia con él. Sin embargo, Phan Quang al ver la complicidad
de Bin con Thun Nhan decide que lo mejor es que permanezcan juntos.
Do Nam nació en 1990, es un joven director de cine vietnamita que estudió Cine en la
Universidad en Vietnam. Ha dirigido varios cortos y anuncios de televisión. “Here Comes
The Sun” es su primer largometraje como director.
Tung Nhan is living with his possessive girlfriend, Phuong Thuy. One morning, a woman
arrives at their doorstep with an 8 years old boy, Phan Nhan / Bin. The woman gives Tung
Nhan a letter, which reveals that the boy is in fact his son with Mai Chi, his ex-sweetheart.
Mai Chi admits in her letter that she was arrested and asks Tung Nhan to take care of theboy while she is gone. He refuses it but he goes to visit her in jail. She admits that she
only has reached out for him because she has no other close relatives to take care of herson. Tung Nhan sympathises with the boy and he decides to look for him. When he finds
out the mother is working in the city and that the boy is staying daily in an orphanage hedecides to visit him. Some time later, Tung Nhan accepts the boy. Nevertheless, Phuong
Thuy does not accept him and that is why she is kicked out of the house. After a while,
Mai Chi admits that Bin could possibly be Phan Quang’s son and they decide that Bin
would have a better future if the boy moves to France with him. However, when Phan
Quang sees the warm chemistry between Bin and Tung Nhan he decides that it would bebetter if they stay together.
Do Nam was born in 1990, a young film director. Studied in K10 Movie and Stage
University, Vietnam. He's director for some short films and TVC commercials. Here
Comes The Sun is the 1st feature film director.