Førsteelsker
Psykologiprofessor Arnulf
Kolstad har gjort seg
bemerket som nordisk helt
i en sørafrikansk roman.
Side 7

Pipelort

Korsfarer

Eksamensvaktene fikk ved en
feiltakelse dobbel lønn i november. Nå håper universitetet atpensjonistene er villige til åbetale tilbake.

Kjemiprofessor Martin Ystenes
lar for tida vitenskapelig sprøyt fåseile sin egen sjø. Han har funnet
en ny fiende å gå til korstog mot.

Side 14

Side 6

NTNUs
internavis
nr. 2
07.02.2002

Reformert

Kvalitetsreformen
er over oss, og i fagmiljøene går debatten heftig om hvordan dette best skal
gjøres.
Side 3

Bortskjemt
De drikker caffè
latte og tar ikke til
takke med hva som
helst. Gidder ungdommen i det hele
tatt å komme tiluniversitetene?
Side 4

Populært
Afrikastudier på
nettet er ett av vårsemesterets mest
ettersøkte tilbud.
Side 9

Historisk I
Internettet på norsk
har nådd den historiske alder av 30 år.
Nå blir historien
skrevet.
Side 10 og 11

Den japanske hopperen Kazuyoshi Funaki legger hodet ned
mot skiene, og hopper derfor bedre enn de fleste nordmenn,
mener Helge Nørstrud.
FOTO: CORNELIS POPPE/SCANPIX

Flyr langt med Nørstruds formel
En matematisk vekt- og høydeformel
skal sikre rettferdige konkurranser i
hoppbakkene under OL i Salt Lake City.
Det internasjonale skiforbundet FIS har
innført den såkalte Nørstrud-formelen som
standard for å avgjøre hvor lange ski hopperne
har lov til å bruke. Professor Helge Nørstrud erekspert på aerodynamikk ved NTNU, og spårskihopp på 250 meter om 20 år. Kanskje blir
framtidas utøver en sumobryter, eller enannen tungvekter? Formelen kan nemlig tillate en bamse på 190 kilo å bruke ski på
4,27 meter.
Side 3

Postalt
Noen studenter bruker e-postkontakten
med professorene
som ren opplysningstjeneste.

Festskriftet
lever!

Side 14

Lars Roar Langslet fikk det i enalder av 21 år. Andre fortjenstfulle forskere og pedagoger må
nok som regel vente noe lengerpå å bli hedret med den akademiske gullklokka i papirform.
Det handler om Festskriftet.
Tradisjonen oppstod i renessansen og lever fortsatt i beste velgående i mange miljøer.

Historisk II
Nyskrives skal ogsåen annen historie:
Trøndelags. Tre
bind søker nå
forfattere.
BaksidaStort eksternt frafall
i Kollegiet
I forrige valgperiode ble bare halvparten av styremøtene
ved NTNU gjennomført med begge de eksterne representantene til stede fra begynnelse til slutt. De eksterne medlemmene ser ikke selv på dette som et problem, men rektor
Eivind Hiis Hauge mener at det må lukes i sakskartet for å
gjøre styrearbeidet mer meningsfullt og interessant for defra verden der ute.

Side 5

Side 8-9

Les daglige nyheter på http://innsidaUT.ntnu.no/ Send tips til: medieseksjonen@adm.ntnu.no
Side 1 — Svart Cyan Magenta Gul

2

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

på dagsordenen

Tidligere UiO-rektor Kaare Norum til ukeavisen«Ledelse og næringsliv» 11. januar.

Lykke til med reformen

ledelsenhar ordet

Hvilken«nytte» kan
ex.phil. ha?

«Jeg mener at Staten må stole på universitetene sine.
Det handler om frihet under ansvar».

Prorektor
Julie Feilberg

Den nye gradsstrukturen innebærer atogså ex.phil. og ex. fac. må få en ny formog kanskje et nytt innhold i forhold til det
de har i dag Omfanget av ex.phil./ex fac.
må reduseres fra ett til to tredjedels
semester. Det viktigste spørsmålet knyttet til disse innføringsemnene, er imidlertid ikke størrelsen på emnene, men
hvilken funksjon de kan tenkes å ha i det
totale studietilbudet studentene får. Gudleiv Forr påpekte i en artikkel i Dagbladet forleden at når laveste grads studier
nå skal gjennomføres på 3 år istedenfor på4, men med samme faglige nivå, så må
man forvente at det settes spørsmålstegn
ved «nytten» av en fellesordning som ikke
er knyttet direkte opp mot de enkelte
fagene.
Hvilken «nytte» kunne så ex.phil./ex.fac
tenkes å ha? Her har jeg lyst til å bla tilbake til NTNUs steinalder og børste litt
støv av den tenkningen omkring ex.phil.
ved NTNU som lå i Underdalutvalgets
arbeid. Grunntanken var at ex.phil. skulle ha en identitetsskapende funksjon.
Emnet skulle gi studentene et positivt
møte med universitetet, og skulle etablereen felles, identitetsskapende plattform foralle NTNU-studenter. Innholdsmessig
skulle det være en introduksjon til universitetstradisjonen, og til det kunnskaps-, holdnings- og assosiasjonsfellesskap den innebærer. Men det skulle ogsålegge spesiell vekt på refleksjon omkring
teknologi og naturvitenskapelige problemstillinger og tenkemåter, slik at det
representerte faglig bredde og hadde relevans for alle studieretninger ved NTNU.
Det var også et forslag om at man skulle
fokusere spesielt på problemstillinger
knyttet til IKT i dette innføringsemnet
ved NTNU. I tillegg til dette skulle sentrale spørsmål innenfor kvinne- og kjønnsforskning være en sterk komponent, slik
at en kunne øke unge kvinners følelse av
tilhørighet til lærestedet NTNU. Likedan
skulle en fokusere tverrfaglighet og prosjektarbeid med skrivetrening i både innhold og studieprosess. En annen konkret
idé var at undervisningen blant annet
skulle bestå i at forskere fra ulike deler av
NTNU foreleste for de nye studentene om
sin forskning, hvorfor de var opptatt av
akkurat disse problemstillingene, hvilke
metoder de brukte, hvordan resultatene
eventuelt kunne brukes osv.
Ex. phil. ved NTNU skulle med andre ordvære noe særegent for NTNU, noe som
var genuint forskjelling fra ex.phil. ved
andre universiteter, og noe som skapte enfelles identitet for alle NTNU-studenter.
Tanken var god, men evalueringene tyder
på at innføringsemnene ikke fungerer godt
nok i dag, og det må vi ta på alvor. Arbeidet med den nye gradsstrukturen gir oss
en gyllen anledning til å tenke gjennomex.phil. og ex.fac. på nytt og kanskje revitalisere noen steingamle ideer og koble
dem med noen nye.

Side 2 — Svart Cyan Magenta Gul

ILL: ELIN HORN

Endelig er det på
plass en person som
kan fortelle hvordan
det står til med
kvalitetsreformen
på NTNU.
For litt over en måned siden var
han assisterende universitetsdirektør. Fra nyttår ble Peter Lykke gradvis fritatt for sine direktøroppgaver for å kunne arbeide
som prosjektleder på nær heltid
for den nye kvalitetsreformen
ved NTNU. Denne reformen er
den mest omfattende i høyere
utdanning noensinne, og lista
over alt som skal gjøres i den forbindelse, kan gi noen og hveråndenød. Men Lykke er godt
trent med styring og ledelse, og
gleder seg til å ta fatt på Oppdrag Kvalitetsreformen.
– Det å være sentral i en såstor reform, er veldig spennende,sier Lykke.

Endretstudiehverdag.

Det er lett å gå seg vill i den
nye reformen som byr på overgang til ny gradsstruktur, 3+2årige studieløp og nye læringsog vurderingsformer. Kvalitetsreformen ble i prinsippet vedtatt i fjor sommer av Stortinget,og skal gjelde både universiteter og høyskoler, også de private. Den har sine røtter i enstortingsmelding som het «Gjør
din plikt – krev din rett», somigjen var en oppfølging av Mjøsutvalgets rapport om høyere
utdanning.
Som del av den nye reformen jobbes det med store
endringer i universitets- og høgskoleloven som skal gi de juridiske rammene for den nyeutdanningsreformen. Med den
nye reformen skal studentene
strømme raskere gjennom studiet. Dette er noen av deendringene vi har i vente:✔ Nye grader innføres.
Bachelor og masteravløser cand.mag. og
hovedfag.
✔ Nye tilrettelagte studieprogram og fagmoduler
erstatter grunnfag og
mellomfag.
✔ Flere variertelæringsformer.
✔ Nye og varierte
evalueringsformer
gjennom hele året.
✔ Mindre bruk av eksternesensorer.
✔ Studieavtale mellom
student og lærested.
✔ Vekttall blir borte og
erstattes med studiepoeng.
✔ Studieåret forlenges.
✔ Bokstavkarakterer erstatter tallkarakterer (NTNU
innførte dette høsten 2001).
✔ Tilbud om studieopphold iutlandet til alle studenter.
I tillegg arbeider departementet
med ulike prosjekter som det
ynder å kalle kvalitetsreformprosjekter, og som vil få store
konsekvenser for NTNU. Det
gjelder blant annet endringer av
status for universitetene (større
fristilling eller ikke), rammevilkår for samarbeid med andre
institusjoner (for eksempel Sintef) og personalpolitikk (flereåremålsstillinger og høyere lønneller faste stillinger).

Unntak. NTNU ønsker ikke
at alle studiene skal gjennomgå
gradshamskiftet. Derfor er det
blitt søkt om unntak for profesjonsutdanningene innen sivilingeniør, sivilarkitekt, medisin
og psykologi. – Disse synes vi
fungerer bra i dag, og ser ingen
grunn til å forandre på, forklarer Lykke.
Departementet skal gi svar iløpet av februar om de godtar
dette. I lærer-, kunst- og musikkutdanningen har NTNU valgt
ikke å søke om unntak, men velger å vente på hva Stortinget
bestemmer.

Sist og først. NTNU er foreløpig litt på hæla sammenlignet med Univer- sitetet i Oslo.
Der er det blitt nedsatt en egennedsatt styringsgruppe forreformen. Dessuten har bådeuniversitetet sentralt og flere
fakulteter egne nettsider forreformen.
Ved NTNU er Prosjektstyretog delprosjekter under etablering, delvis basert på eksisterende arbeid. Dette gjelder ikke
minst referansegruppen for oppfølging av undervisningsstrategien som har et eget nettsted. Et
fyldig informasjonssted på nettet
hvor NTNU-erne kan lese om
reformen, er rett rundt hjørnet.
Selv om NTNU også var det siste av de fire universitetene til åansette en person i heltidsstilling med dette arbeidet, mener
Lykke likevel at NTNU er godt
i gang. Flere sentrale grupper og
utvalg ved fakultetene arbeider
med den nye reformen, og NTNU

er foreløpig det eneste norske
universitetet som har innført
bokstavkarakterer. Dette har
NTNU gjort:✔ Vedtatt enundervisningsstrategi.
✔ Vedtatt en ny internasjonalstrategi.
✔ Tatt i bruk en ny felles
inntektsfordelingsmodell.
✔ Innført den nye
karakterskalaen.

mene i bachelorgraden måvære på plass slik at de kan
komme med i databasene til
Samordna Opptak (SO), somhvert år koordinerer opptaket
ved landets statlige universiteter og høyskoler. Denne fristen
er allerede i november inneværende år. For til høsten 2003, daskal alt være klappet og klart
for de nye NTNU-studentene.
TORE HUGUBAKKEN

Utfordringer i kø. Lykke
skisserer flere store oppgaver
for NTNU med tanke på reformen.
– Den største utfordringen
er de nye studieprogrammene,sier han. Særlig er kravet til åsikre faglig bredde og dybde etsentralt spørsmål. Dette skalogså opp som eget tema i Kollegiet, NTNUs øverste organ, ifebruar.
En annen utfordring blir åutvikle innholdet og prosedyrene
når studenter og studiested inngår en individuell læringsplan.
Et tredje løft blir de nye
undervisnings- og evalueringsformene som reformen krever.
Her er NTNU godt i gang, og
Lykke peker på 23 forsøk om
evalueringsformer som NTNU
har gående. Mappeevalueringa
på Geografi er ett av forsøkene
som har fått massiv ros fra studentene.
En fjerde hovedutfordring
peker utover landets grenser.
Hvordan skaffe de frie fagene
like gode avtaler som siv.ing.fagene har med utenlandske universiteter, for å sikre alle NTNUstudenter et opphold utenlands?
Men alle disse utfordringene hviler ikke alene på Lykkes skuldre. – Min jobb som prosjektleder er å se til at prosessengår sin gang. Fakultetene har
hovedansvaret for studieprogrammene og innholdet i de individuelle avtalene, og Studieavdelinga vil ha ansvar for utviklingen av det administrative systemet rundt dette, sier Lykke.
Hans jobb blir dessuten å bidra
til å samordne reformarbeidet
med de andre universitetene.

Kollegiedebatt. Ved NTNU
er det mye som fortsatt er uavklart og som først må opp i
Kollegiet. I mai er det satt av
kollegiedebatt om kvalitetssikring av hele reformen, mens
forskriftene for bachelor- og
mastergraden skal opp i junimøtet. De nye studieprogram-

tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Refor
Det hamres og spikres, det sparkles og
sages: Fagmiljøer ved
NTNU er i full gangmed å lage nye studieprogrammer som skal
fylle de framtidige
gradene bachelor og
master. Hva tenker
de ansatte om kvalitetsreformen og den
nye utdanningshverdagen?
Professor Ingar Kaldal er
undervisningsleder ved Historisk institutt og har her værtaktiv i arbeidet med å skissere
ny modulisering for grunn- og
mellomfag. Professor i biologisk
psykologi, May-Britt Moser, er
én av mange professorer som
ikke deltar direkte i reformarbeidet ved universitetet, men
som allikevel venter i spenningpå hvordan reformen vil påvirke hennes hverdag. Begge
synes ideene i den nye reformen virker spennende.
Kaldal trekker fram de nyelærings- og evalueringsformene
som vil komme studenter til
gode, men peker samtidig på atflere av de tiltakene som skal
øke kvaliteten, koster mer
penger og timeressurser. Særlig
gjelder det fag med mange studenter, der gruppeundervisninger ressurskrevende. Moser

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

3

nyheter

Alltid oppdaterte nyheter på
http://innsidaUT.ntnu.no/

Foran OL:

Nørstrud bestemmer over hoppskiene!
Professor Helge
Nørstrud, NTNUs
fremste ekspert på
aerodynamikk, harutviklet formelen som
bestemmer hvor lange
ski OL-hopperne har
lov til å bruke.

at maksimal lengde på en hoppers ski var hopperens høyde
pluss 80 centimeter: Skilengde =Høyde + 80 cm.
På grunnlag av NTNU-rapporten fra Granåsen og en standard skibredde på 11 cm har
Nørstrud utviklet denne formelen for maksimum skilengde:
Skilengde = 0,9 x Høyde + 1,5 x
Vekt.
For å forenkle formelen ytterligere, har Nørstrud analysert
sammenhengen mellom vekt og
høyde, og bakt vekt inn i høyde
slik at vekta er bare indirekte
med i formelen: Skilengde =1,45407 x Høyde.
FIS la på ørlite grann på skilengden og valgte 1,46 som
multiplikasjonsfaktor, og det er
dagens gjeldende «Nørstrud-formel» for skilengde.

Under sommerhopprennet iGranåsen i 1996 foretok professor Helge Nørstrud (bildet) en
omfattende dataregistrering.
Hoppernes høyde, vekt og hopplengder ble målt, og på grunnlag
av en analyse av disse dataene
har Nørstrud utviklet en teori
for hva som vil være korrekt
lengde på skiene til hver enkelt
utøver.

Nørstruds formel. FIS –Federation Internationale duSki – har forkastet sin egengamle regel for hoppskilengde,
og innført Nørstruds formel
som standard. Dette skjedde
etter at Nørstrud ble invitert til
Sveits for å holde et foredrag

FOTO: ARNE ASPHJELL

for FIS-toppene om sine beregninger av fornuftig skilengde.
Den gamle FIS-formelen sa

Hodet mellom beina. En
forutsetning Nørstrud har lagt
til grunn for sine beregninger,er at løftet fra hopperens kropp
skal være av samme størrelse
som løftet fra begge skiene nårhopperen ligger i den aerodynamisk optimale stilling.
Den mest optimale stillingenfor ski og hopper er som kjent
Bokløv-stilen eller V-stilen, somfikk sitt gjennombrudd for vel tiår siden. Aerodynamikeren
Nørstrud så med en gang at den
omstridte stilen var riktig for åoppnå større lengder. – Ved at
skiene spres, øker flaten hopperen kan flyte på, forklarer
han. – Du må putte hodet ned
mellom beina for å få best resultat. Da får du en interaksjon iluftstrømmene mellom ski og
kropp som tilsvarer den grågåsa

oppnår når den flyr i flokk.
I forbindelse med oppladningen til OL har det amerikanske TV-selskapet NBC intervjuet Nørstrud om skihoppingens
aerodynamikk, og du kan lese
mer om Nørstruds hoppanalyser på NBCs nettsider:
http://www.nbcolympics.com/x/f/f
rame.htm?u=/news/nbcomain_fr
ont.asp
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

Hopp på 250
meter om 20 år
Nørstrud har laget en kurve
som viser hvordan hopprekordene har utviklet seg gjennomårene, og på basis av dette spårhan at et hopp på 250 meter vil
komme rundt år 2020.
– Dette kan virke skremmende når man tenker på aten skihopper er å betrakte som
et fly uten motor og med en
forholdsvis høy bærebelastning, sier Nørstrud. – Derforfakta
vil det settes store krav til sikkerhet og riktig dimensjonering av bakkene med slike
lengder. Professoren spår ogsåat skiene vil bli asymmetriske(venstre- og høyreski). Dagens
regelverk favoriserer lange og
slanke hoppere, og Nørstrud
tror at reglene for skilengde på
sikt vil endres slik at også mer
atletiske utøvere kan hevde
seg i toppen.

rmspørsmål i luftahåper på at det vil bli bedre muligheter for tverrfaglighet i de nye
studieprogrammene.

som kan mye om kompetansebygging og arbeidsmarked, forlanger
undervisningslederen.

Krever klarere svar. Men
begge innrømmer at mye ved den
nye reformen er uklart. Særlig er
de individuelle avtalene mellom
student og lærested, som nå blirpåkrevd, ulne.
– Det virker litt absurd på meg
at det skal inngås bindende treårsavtaler i begynnelsen på et studium, sier Kaldal og får støtte fra
Moser. Begge spør om hvilke juridiske rammer slike avtaler skalha. Hva skjer hvis studenten finnerut at hun vil noe annet? Hvordan
blir muligheten for overgang
mellom de ulike studieprogrammene? Hva skjer hvis instituttet
mister lærerkrefter innenfor det
emnet som studenten ønsker? Har
man forpliktet seg? Her etterlyser
professorene bedre svar fra de som
har ansvaret for informasjon om
reformen ved NTNU. Uklarheten
blir en hemsko i planleggingen av
de nye emnene på instituttet. Kaldal synes rekkefølgen har vært feili arbeidet så langt.
– De strukturelle kjørereglene
har ikke kommet på plass, men vi
er likevel blitt tvunget til åbestemme oss for hvilke emner vi
vil ha, sier Kaldal.
Hva som skjer uten kvalitetssikring av de nye individuelle avtalene, trenger han ingen glasskulefor å forutse: – Hvis vi ikke får etgodt rådgivningsapparat her, vil vi
få et mylder av kaotiske avtaler ogtreårsplaner, hevder Kaldal. Her
skal det ikke bare være folk som
kan studiehåndboka, men noen

Identitet. Selve innholdet i studieprogrammene skal koordineres mellom instituttene og fakultetene. Skissen fra Historisk
institutt er sendt til reformkomiteen som arbeider på fakultetsnivået. Nå står et instituttarbeidom mastergraden for døra. Når
det klassiske og tunge universitetsfaget historie splittes, er det
grunn til å føle bekymring forfagidentiteten?
– Noen er nok skeptisk til oppsplitting når emnene blir så små og
tilsvarer ned til 2,5 vekttall. Men
hva er egentlig et fag? Noen av ossmener at fagene er skapt gjennom
historiske prosesser, og at det er
mer eller mindre tilfeldig hva som
regnes som historisk kunnskap og
hva som for eksempel er antropologisk og andres fags kunnskap. Et
fag er på mange måter en illusjon,og det får vi her nye muligheter tilå reflektere over, sier, sier Kaldal,
vel vitende om at dette er kontroversielle tanker.
Kaldal mener dessuten at historiefagets egenart er i tett samspill med andre fag. I dag tilbys
studenter i både samfunnsøkonomi
og statsvitenskap historiske studier. I de studieprogrammene hvor
historie er med, bør historikerne
orientere seg mot både gamle og
nye disiplinvenner, mener Kaldal.

Dropper viktige emner?
May Britt Moser frykter at enmodulisering av faget hennes kan
føre til muligheter for å velge bort

Side 3 — Svart Cyan Magenta Gul

sentrale emner som er nødvendig
for å forstå psykologi. Skrekkscenariet er at sentrale men vanskelige emner, som for eksempel
kognitiv og biologisk psykologi,
velges bort av studentene. Moserog flere av hennes kolleger har i
et innspill til instituttet, om ny
mastergrad i nevrovitenskap,
fremmet at det skal være et minstekrav til dybde i psykologi på 90
studiepoeng (tilsvarer 30 vekttall). Psykologiprofessoren menerdet må stilles strenge krav til fagdybde i en bachelorgrad som skalvære forskerrettet.
– Det som er viktig å tenke
nøye gjennom med en bachelorgrad
som skal være yrkesrettet, er hvem
det er vi vil utdanne, sier Moser.
Hun er representant for et voksende og relativt nytt fagmiljø hvor
flere representanter fra flere fakultet jobber tett sammen innen forskning på læring og hukommelse.
Hun ser for seg at nye studieprogrammer vil fremme fagområder
hvor det tidligere ikke har blitt gitt
spesialutdanning.
Et eget mini-studieprogram i
nevrovitenskap med 15 vekttall
begynner til høsten. Dette står på
egne bein og er helt uavhengig av
de andre treårsprogrammene som
klekkes ut ved NTNU. Moser håper
på mulighetene byr seg for en egenmastergrad i nevrovitenskap om
noen år. Det ville ha vært en fjær ihatten for tverrfagligheten ved
NTNU, mener hun.

De sære taper? Hvor fritt skal
innholdet i en bachelor være?
Både Moser og Kaldal ønsker rom
for å komponere egne studieløp

parallelt med de mer skreddersydde på bachelornivå. Kaldal
frykter at det vil bli laget populære bachelorgrader hvor fakultetene er sikre på at de får studenter og dermed penger. Man unngår å lage sære og innovative programmer som kan være spennende, men lander på de tradisjonelle studiepakkene.
– Faren er da at studieprogrammene som skal tilbys ved etuniversitetet, begynner å ligne litt
for mye på det som tilbys i en høgskoleutdanning, supplerer Moser.
Kaldal peker på faren forintern konkurranse som en følge

av at vekttallsproduksjonen ved
NTNU nå skal telle mer.
– Det er laget budsjettordninger som lett kan skape irrasjonell konkurranse i stedet for samarbeid mellom instituttene. Nå blir
det viktigere å ikke gi slipp på studier og vekttall innenfor eget institutt, sier Kaldal. Han håper at det
tenkes gjennom både budsjettmodell og instituttstruktur når enskal oppnå et større faglig samarbeid gjennom utviklingen av nye
studieprogram.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Historieprofessor Ingar Kaldal og psykologiprofessor May-Britt Moser håper
den nye reformen ikke forandrer NTNU til en høgskole. FOTO: TORE HUGUBAKKEN

4nyheter

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

Er du klar til å møtecaffè latte-generasjonen?
Hvordan skal NTNU
klare å rekruttere og
møte behovene til den
forkjælte og kravstore
caffè latte-generasjonen? Det var et sentralt spørsmål på
NTNUs lederseminarpå Røros mandag og
tirsdag.
Utfordringen blir tøff, skal vi tro
ekspertene som har kikket i glasskula. Det vokser nå opp en bortskjemt generasjon unge nordmenn
som stort sett er vant til å få livet– og spennende aktiviteter – tilrettelagt og servert på sølvfat. De
er få, de er opplært i forhandlingsteknikk, og de vil kreve å bli
motivert før de skal gidde å åpneen bok. Og gammeldagse forelesninger i store auditorier hører definitivt ikke hjemme blant de virkemidlene om motiverer denne
gjengen. De trenger ikke å velge
studier ut fra hva som er «fornuftig», ettersom arbeidsledighet er
en saga blott. Hvis de mistrives på
et studium, vil det koste dem liteå slutte og i stedet prøve noe helt
annet.

«Swing away.» Fag som«Parks, recreation, leisure andfitness studies« er nå i ferd med åfå flere studenter enn elektroteknikk ved amerikanske universiteter. Dette sees som symptom
på en ny, dyp trend i ungdommens studievalg, og denne «swing
away from science» bekymrer
mange i USA, påpekte Hans
Skoie fra Norsk institutt for studier av forskning og høyere
utdanning (NIFU).
Skoie og Johan Peter Paludan,
som leder Institutt for framtidsstudier i København, var hovedforedragsholdere da 114 NTNUledere møttes på Røros for å diskutere «Framtidas utdanningsbehov – dimensjonering av studier».
– Beklager, folkens, men ingeniørene er fortidas helter. Framtidas studenter vil ta det som en
selvfølge at allting virker av seg
selv. Dermed trenger de jo ikkelære hvorfor og hvordan maskine-

mange nye studenter å hente i
ne virker, hevdet framtidsforskeeldre aldersgrupper. For en
ren Paludan.
annen megatrend som Paludan
Dansken advarte også NTNU
spår, er at etter- og videreutdanmot å bruke altfor mye energi påning vil bli stadig viktigere.
å diskutere «dimensjonering» av
Begrep som «utlært» og «hvile på
studiene ut fra egne behov. I et
sin laurbær» ersamfunnderdet bare å kaste
markedet, egois«Dagens nyutdannede frapå dynga. Det vil
men og den priuniversitetene er ofte faglig
aldri bli fred å fåvate lykke får– før pensjonsalstadig sterkere
dyktigere enn før, men dederen kommer
fotfeste, er det
er kjedelige A4-mennesker.
og
tar
deg.
langt fra sikkertSærlig utdannes det
Kontinuerlig
at studentene vilmange kjedelige
videreutdanningfortsette å strømsamfunnsvitere»og forandring vil
me til univerbli krevd og forsitetene sånnHans Skoie
ventet i arbeidshelt av seg selv.
livet. Dette vil
Derfor er det vikkunne gi rom for ny aktivitet ved
tig å følge utviklingstrekk i omveruniversitetene.
denen, som fort kan velte alle
En tredje trend er digitalisemøysommelig utarbeidede interringen. Paludan tror at det om fem
ne dimensjoneringsplaner.
– ti år bare vil eksistere to typer
Maslow på hodet. – Med en kanaler for kommunikasjon
overflod av muligheter og opplevelser å velge blant, kan det bli
spennende å se om noen av
dagens oppvoksende slekt i dethele tatt vil søke seg til universitetet, mente Paludan. Han hevdet at utdanningsinstitusjonene
må markedsføre seg og undervise
på nye måter, og pekte på flere
klare trender i tiden som NTNU
bør forholde seg til.
Blant annet viste han fram denomvendte behovspyramide, der«selvrealisering» og å «oppnå anerkjennelse» vurderes som det aller
viktigste i tilværelsen. Den nye
generasjonen som har snudd Maslow på hodet, vil ikke la seg fristetil å ta en utdannelse som baredekker grunnleggende fysiske
behov og gir sikkerhet.
– For å rekruttere nye søkere
må dere sende ut et signal om atunge vil utvikle sin personlighet
og oppnå det gode liv hvis debegynner å studere ved NTNU. Og
dere må fortelle den appellerende
historien om hva som er spesielt
ved å studere i Trondheim. For
dere vil møte en kresen gjeng som
forventer «The Dream Society». Da
holder det ikke bare å lokke med
trauste fag og trygge sivilingeniørjobber, sa Paludan.
skulle gå så ille at de unge svikter NTNU, så kan det bli trøst og

JAN ERIK KAARØ
jan.kaaro@adm.ntnu.no

Den danske framtidsforsker Johan Peter Paludan er omreisende trendvarsler. Han ser store utfordringer for
universitetene i årene som kommer.
FOTO: JAN ERIK KAARØ

Helt greit med lønn på intranett

Det store samtaleemnet ved
NTNU den 16. november i fjor
var resultatet av de lokale lønnsforhandlingene, som ble lagt ut
på intranettet. Her kunne
NTNU-studenter og ansatte stu-

Digital ex.phil.? Mange av
Paludans teser framstod som etdansk ekko av innlegget til prorektor Julie Feilberg tidligere på
dagen. Også hun spådde en framtid sterkt preget av økende konkurranse om studenter, ansatteog penger. Og hun hevdet samtidig at NTNU må forberede seg påå møte nye studentgrupper med
nye ønsker. Prorektor så behovfor å utvikle en ny universitetspedagogikk som er mer teamrettet og problembasert. Studentenemå få bryne seg på reelle problemer fra nærings- og arbeidsliv.
En annen rød tråd i Feilbergs
innlegg var at NTNU i mye større
grad må ta i bruk forskningsbaserte IKT-verktøy i undervisningen. – Det må begynne allerede iex.phil., sa hun. Samtidig lovet
hun at det nye rektoratet vil jobbe for å innføre nye incentivsystemer som belønner lærere som
utvikler et godt læringsmiljø.
Foredragsholderne på Røros
fikk høflig applaus, men den påfølgende plenumsdebatten ble
springende og tam. Rektor Eivind
Hiis Hauge etterlyste forgjevestydelige signaler fra salen om
hvordan NTNU-studiene bør
dimensjoneres.

Aldri fred å få. Om det likevel@ fra InnsidaUT

En professor likte ikke
at lønna hans ble gjort
offentlig på NTNUs
intranett, og klaget til
Datatilsynet. Tilsynet
akter ikke å stoppe
NTNU.

mellom lærer og student, enten
digitalt eller ansikt til ansikt. Den
første vil bli stadig raskere og billigere, mens den siste vil framstå
som stadig dyrere og mer luksuriøs. Her står dagens universiteter
overfor en stor utfordring, ettersom de i all hovedsak bygger sin
undervisning på fysiske møter
mellom foreleser og student.

dere ei liste over de 658 ansatte
ved universitetet som hadde fåttlønnsøkning, og hvilken lønn dehadde fra før.
Lønnslista har i alle år værtoffentlig informasjon, men i fjor
var det første gang lista ble lagt
ut på nettet. En av professorene
som stod på lista, likte dettesvært dårlig. Han henvendte seg
til Datatilsynet og reiste spørsmålet om lovligheten av slik
informasjon på intranettet. Svaret fra tilsynet gir NTNU ryggdekning og grønt lys til å informere om hvilke NTNU-ere som
får lønnsøkning.

Side 4 — Svart Cyan Magenta Gul

Sikker i saken. – Vi har hele
veien følt oss sikker i de juridiske vurderingene som er blittgjort fra NTNU sentralt når det
ble bestemt at resultatet av delokalelønnsforhandlingeneskulle legges ut på intranettet,
sier Jens Petter Nygård ved
OU-avdelingen. Han opplyser
om at OU-direktør TrondSingsaas tok opp spørsmålet
med fagforeningene underavslutningen av de lokale forhandlingene, og at de ble enige
om at forhandlingsresultatet,
dvs fullt navn, gammel lønns-plassering og antall lønnstrinnskulle offentliggjøres på nettet.
– Lønn er et personalpolitisk
virkemiddel som skal belønne og
motivere til ønsket atferd, og det
er derfor viktig at de vurderinger som gjøres i lønnsforhandlingene, blir godt kjent, sierNygård og peker på at informasjon om resultatet av de lokale
forhandlingene ikke er noe nytt.
Det nye er formen som gjør informasjonen lettere tilgjengelig.

Prøveordning. Professoren
reiser også spørsmålet om det er
klokt og etisk helt uproblematisk å offentliggjøre lønn pådenne måten.
– Det har hele tiden vært forutsatt at det skal evalueres om
dette har vært en hensiktsmessigmåte å informere på, opplyserNygård, og har ingen problemer

med å være med på den debatten.
Fjorårets offentliggjøring var en
prøveordning, og Nygård sier desenere vil ta stilling til om de skal
gjøre det på samme måten i år.

Skuffet. Professoren som klaget, sier til Universitetsavisa at
han gjorde det først og fremstfor å vekke de som var med og
bestemte dette, i håp om at detenkte litt nøyere gjennom konsekvensene.
– Dette var en usedvanligtåpelig handling som bare skaper bare uro og misnøye, sier professoren. Han er i tillegg svært
skuffet over fagforeningene som
gikk med på dette. Om han vil
forfølge saken ytterligere, velgerhan å holde åpent.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

5

nyheter

Stort fravær for deeksterne i Kollegiet
Ser vi de siste treårene under ett, harbare halvparten av
kollegiemøtene værtgjennomført med beggede eksterne representantene til stede fra
begynnelse til slutt.
Representanter for næringslivet
er ofte travle mennesker med
mange verv. Det gir seg utslag
også i NTNUs eget styre. En
gjennomgang av kollegieprotokol-lene for årene 1999-2001 viser at
de eksterne representantene langt
oftere enn universitetets egne
representanter var helt eller delvis fraværende på styremøtene.
Og vanligvis uten at en vararepresentant har steppet inn.
I 1999 var begge de eksterne(Karl Glad og Siri Beate Hatlen) til
stede fra begynnelse til slutt påbare fire av elleve møter. I 2000
var de helt og fullt til stede på åtteav tolv møter, og i 2001 på seks av
elleve.
Ofte har nok fraværet baredreid seg om en time eller to, men
mer enn én gang kunne et avstem-

mingsresultat ha blitt annerledes
hvis styret hadde vært fulltallig.
Fra og med i år har antall eksterne representanter økt fra to til
fire. De utgjør dermed en vesentlig større del av styret – og Kollegiet blir tilsvarende mer sårbart
dersom de eksterne fortsetter fraværstendensen.

Vil luke i sakskartet. – Jeg
er klar over at det finnes eksempler på at da de eksterne gikk før
møtets slutt, skapte det en delugreie. De som kommer utenfra,
synes nok ikke at alt som står på
sakskartet, er like interessantLever av styreverv 2: Adm.dir. Christian Thommessen sitter i omtrent ti store styrer, pluss en haug små. – Men når jeg tar et styreverv, er jeg innstiltpå å yte en skikkelig arbeidsinnsats, presiserer han.
FOTO: LISA OLSTAD

Lever av styreverv 1: Advokat Karl Glad sitter i seks styrer av det arbeidskrevende slaget. Det plager ham ikke at
NTNU aldri har hatt ham på sin egen ønskeliste over eksterne representanter. – Fra næringslivet er jeg vant til at
et styre settes sammen ut fra hva eierne (her: departementet) mener er riktig, sier han.
FOTO: LISA OLSTAD@ fra InnsidaUT

eksternt kollegiemedlem, er ikke
med på at han og eksternmakkeren Siri Beate Hatlen har hattstort fravær de siste tre årene. –Jeg synes vi har hatt veldig bra
frammøte og overraskende lite
forfall, sier han.
Glad presiserer at hans og
Hatlens fravær svært ofte harvært på tampen av et møte, nårdrosjen har kommet klokka halv
fire for å kjøre dem til Værnes. –Noe lenger enn til halv fire bør
ikke et styremøte vare i noe fall!
Dette bør være en utfordring til
møteledelsen, sier Karl Gladbestemt.

– Overraskende lite forfall! Karl Glad, som nå går løs

LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

på sin andre treårsperiode som

Får sparken Norman og privilegiene

Utan forsikring
I 2001 vart det stole audiovisuelt utstyr for over ein halv million kroner frå NTNU. Men Staten er sjølvassurandør. I praksis
tyder det at avdelingane må
erstatte utstyret for eigne pengar. Sidan NTNU er ein offentleg
forvaltningsinstitusjon, må universitetet følgje desse reglane.
Men det er ikkje sett av pengar sentralt til å dekke opp for
tjuveri. Dermed må den einskilde avdelinga ta tapa over ordinære budsjett. Det er det mange
som ikkje er spesielt glade for.
– Den gjennomgåande hald-for dem, det har jeg fått en klar
forståelse av. Det er opplagt atskal de fire eksterne medlemmene oppleve styrearbeidet som
meningsfullt og interessant, måvi luke i sakskartet. Vi må
begrense styrebehandling til å
gjelde de store og overordnede
sakene, og så får de mindre og
mer lokale sakene delegeres til etannet organ.
Det sier NTNUs rektor, Eivind
Hiis Hauge. Han forteller at Kollegiet i april skal ta nettopp sin
egen arbeidsform opp til drøfting.
Også møtehyppigheten vil bli etdiskusjonstema.

ninga er at ein gjerne skulle hatthøve til å betale for å forsikre
utstyret. Det seier seniorrådgjevar Ola Johannes Amdal vedØkonomiavdelinga. – Prinsippet
om sjølvassurandør skaper problem for oss, spesielt i høve til
eksternretta verksemd, seier
han.
Dersom forslaga til endring i
styringa av universiteta går
gjennom, kan NTNU verte eieiga juridisk eining. Då vil ein
kunne avgjere desse spørsmåla
sjølv.
(4. februar)

Side 5 — Svart Cyan Magenta Gul

Alle ansatte i selskapet student.no sies nå opp på grunn av
manglende sponsorinntekter.
Daglig leder Rune Sjøhelle tar
ansvar og velger selv å gå av.
Nettstedet eies av studentsamskipnadene i Norge, og måtte utvide aksjekapitalen betraktelig nesten før det var i gang.
Det ble også store forsinkelser
ved oppstart – og student.nomåtte tåle mye kritikk for hvordan det ble drevet.
Virksomheten er nå underomorganisering, og samskipnadene vil få større ansvar for nettstedet.
(31. januar)Vår nye arbeids- og administrasjonsminister Victor D. Norman
har varslet kamp mot det han
kaller offentlig ansattes privilegier. Han vil ta for seg både Tjenestemannsloven, oppsigelsesvernet og pensjonsordningene idet offentlige – og sier at disse
rettighetene må svekkes for at
skillet mellom offentlig og privat sektor skal bli mer visket ut.
Til gjengjeld for dårligere pensjonsavtaler, skal lønningene idet offentlige kunne økes på individuell basis.
Fagforeningene ved NTNU
har vanskelig for å se hvilke privilegier arbeids- og Normansnakker om. – Et latterlig utspill,som vi burde vært forskånet for,sier Sturla Søpstad, leder for
Norsk Tjenestemannslag ved
NTNU. Han ser med undring på
en ideologi som forfekter at avtaler med enkeltindivider skal
kunne løse problemer i offentlig
sektor.
Verken Søpstad eller KristinDæhli, sekretariatsleder for Forskerforbundet ved NTNU,
kjenner seg igjen i statsrådens virkelighetsbeskrivelse. –Staten oppleves ikke som noen
trygg og vernet arbeidsplass. Det
er en myte, sier de og viser bådetil andre store statsbedrifter og
til det faktum at hele 25 prosent
av arbeidsstokken ved NTNU er
midlertidig tilsatt.
(30. januar)

6UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

innblikk

På korstog for miskjente talenter
I flere år var han en vaktbikkje som slo ned på
vitenskapelig tøv i mediene. "Sprøytvarsleren" erlagt på is, men engasjementet er fortsatt sterkt.
Nå har understimulertegenier fått en varm talsmann i kjemiprofessor
Ystenes.
NTNU-professorers manglende engasjement i samfunnsdebatten er fra tid tilannen diskusjonstema i vår lokale presse.
En som ikke føler seg truffet, er kjemiprofessor Martin Ystenes. Gjennom
flere år ble medienes blundere på det
vitenskapelige område uthengt til spottog spe på hans nasjonalt kjente nettsider «Sprøytvarsleren». Besøksfrekvensen
på disse sidene – en million visitter i løpet
av seks år – vitner om at mange syntes
det var nyttig lærdom å hente her.

Barn i nød. Ystenes har tatt en pause
fra sprøytvarslinga og satt i gang et nytt
korstog under banneret «Barn i nød».
Det handler om intelligente barn sompå grunn av understimulering i den nor-ske enhetsskolen mislykkes med livet
sitt. Etter at Ystenes og hans tyskfødte
kone Beate har profilert seg med denne
fanesaken, har de fått nærmere hundre
henvendelser fra folk som har erfart dette problemet. – Vi har utløst mange småjordskjelv, sier Ystenes.
Han avviser bestemt at det var hansegen skolegang som påførte ham varige
traumer, men han slåss så avgjort for sitt
eget avkom.
– Vi har to gutter som er seks og ni,
og jeg vil at de skal få de intellektuelle
utfordringer i sin skolegang, som er nødvendig for at de ikke skal kjede seg og
ikke tro at aldri trenger å strekke seg. Åutvikle talentet er viktig, men slik jeg ser
det, er den store faren at mange med høy
IQ kjeder seg til vantrivsel, mister innsatsviljen og får arbeidsvaner som kanødelegge deres voksne, profesjonelle liv.
Derfor bruker vi nå 80 000 kroner i åretpå skoleplass for dem ved den internasjonale skolen Birralee. Det synes vi er en
god investering, sier Ystenes. – Niåringen vår hadde nylig det periodiske systemi lekse. Ville det skjedd i vanlig norsk skole? Den internasjonale skolen er mye flinkere enn den norske til å gi barna tilpassede, intellektuelle utfordringer ut
over pensum.
Enhetsskolens manglende evne til å
takle intelligente barn gir ofte ødelagt
selvbilde og mobbing som resultat. – Disse elevene mangler stammefrender og
trekker seg tilbake, mener Ystenes.

Suger kunnskap. Etter å ha arbei-

det med dette problemet en stund,mener han å ha oppøvd en viss evne tilå plukke ut folk som er disponert for å
havne i kategorien «kloke utskudd».
I den tyske utgaven av Big Brother, foreksempel, skjønte ekteparet Ystenes tidlig at en av deltakerne var ekstremt intelligent. Han ble raskt den mest upopulære blant deltakerne i huset, men etter touker var han blitt en kultfigur hos TVseerne på grunn av sin utrolige evne tilå analysere og beskrive forholdene ihuset.
– Hva er det som kjennetegner den
superintelligente treprosenten av befolkningen?
– De trenger ikke nødvendigvis væreså veldig flinke i for eksempel matte eller
fysikk, for slik lærdom forutsetter hardt
arbeid. Et fellestrekk er at de er i standtil å forholde seg til store informasjonsmengder og har stor evne til å sortere og
organisere kunnskapen ut fra en logisk
kontekst. De blir derfor ofte «svamper»
som suger til seg informasjon. De ser gjerne ting mer komplekst, og skjønner ofte
ikke reaksjonene fra sine jevnaldrende.
De utvikler seg ofte til meget uavhengige individer, og dette kan gjenspeile seg
i utseende, oppførsel og synspunkter,mener Ystenes.
– I Opplæringsloven står det at alleskal ha rett til spesialtilpasset undervisning, men det er tatt med en forutsetningom at det skal være mulig å legge til rette for dette innenfor klassesituasjonen.
Dette unntaket gjør det mulig for skolenå slippe unna ansvaret for tilpasset
undervisning for de særlig flinke som
trenger ekstra utfordringer, sier Ystenes,
som er opprørt over at dette er den eneste gruppen som i lovs form ikke har krav
på tilpasset opplæring.

Skrekk for pugg. – Norsk skole har
et traume, hevder Ystenes, og nevner desiste undersøkelser av skoleverket iulike land, som viser at Norge kommerdårlig ut på flere felt: disiplin, stor forskjell på gutter og jenter, dårlig evne tilå lære utenat, for å nevne noe. Han
mener at en årsak til dette traumet er
skolens iboende skrekk for og latterliggjøring av alt som kan minne om pugg.
Ystenes tror ikke det satses for litepå skolen – i økonomiske bevilgninger.
Det er andre grep som må til. Lærerne
kan for lite, og framfor alt kan de for lite
realfag. Dermed havner vi i en ond sirkel– elevene lærer lite realfag og synes atdette blir kjedelig. Rådgiverne ved skolen
anbefaler elevene å velge bort tunge fag.
At naturfag forsvant inn i O-faget sammen med samfunnsfag, har vært en ulykke, mener han. Naturfagandelen i skolenvar dramatisk lav, og selv om O-fagstabben er rettet opp, ligger vi fortsatt etterpå dette området. – Man har privatisert

Det startet i
Universitetsavisa

Permen der Ystenes samler alle presseklippene som omhandler de kloke barnas problemer, er
utstyrt med et kort og greit stikkord: IQ.
FOTO: ARNE ASPHJELL

Side 6 — Svart Cyan Magenta Gul

Det startet for to år siden med et innlegg i Ystenes’ tidligere spalte i
Universitetsavisa, Y-files. Her tok han
opp temaet uvanlig intelligente barnsom blir understimulert i den norske
enhetsskolen. Han fikk et trettitalls
tilbakemeldinger på den artikkelen,fra folk som hadde opplevd dette selv.
Senere har Martin og kona Beate
sammen med de to sønnene vært profilert i både Adressa, TV2 og
Aftenposten. Reaksjonene har ikke
uteblitt. – Vi har utløst et lite jordskjelv, og har fått høre nokså intense
historier, sier Ystenes. Han anslår
antall henvendelser til å nærme seg

interesseskapingen, hevder Ystenes.
– Dessuten er vi for dårlige til å læreutenat. «Antipuggetanken» har for sterkt
fotfeste, mener han.

– Ikke lag tapere. – Det er sterke
fordommer hos lærere og politikere mot
noe de oppfatter som elitisme, hevder
Ystenes. – Vi ser en tendens til å latterliggjøre problemet. Læringssituasjonen
tilpasses de svake elevene. Tendensen
er at de ikke skal lære noe før alle i
klassen er i stand til å forstå det, mener
han, men understreker: – Mitt ærend er
ikke å gjøre elevene med høy IQ til
supervinnere, men å unngå å gjøre dem
til tapere.
Nederland er et eksempel på ennasjon som tar problemet alvorlig og har
etablert egne undervisningsopplegg forde særlig evnerike. – Vi er en liten nasjon,
vi må ta vare på talentene, er filosofien i
Nederland.
Ystenes tror det er viktig å starte tidlig med interesseskapingen. Det er ikke
noe i veien for å introdusere det periodiske system før elevene har sjanse til å
forstå det fullt ut, mener han. Det første
møtet kan komme tidlig. Nysgjerrigheten blir vakt, og så kan man gå i dybden
senere.

NTNUs rolle. Kjemiprofessoren er
ikke imponert over norske forskeres
innsats i sakens anledning: – I Norge
har det ikke vært drevet forskning om
dette de siste tretti år. Unntaket er noenfå hovedoppgaver, særlig Jacques
Huijbens' fra 1991. Han skriver at i hele
hans utdannelse ble dette problemet
aldri nevnt med ett eneste ord.
– Jeg tror ikke det finnes noe fagmiljø i Norge som er så uvilllig til å oppdage problemer de ikke liker. Dette pedagogiske fagmiljøet måtte få en internasjonal studie før man oppdaget at den
norske skole skapte større forskjeller
mellom ulike kulturer og større forskjeller mellom gutter og jenter enn noen
annen i den vestlige verden. Når et samlet fagmiljø var ute av stand til å ane at
man mislyktes med sine to uttalte hovedmål – likhet og likestilling – da skal man
ikke vente at de oppdager andre problemer heller. I alle fall ikke hvis problemet
i tillegg er politisk korrekt å fortie.
Ystenes tror at de pedagogiske fagmiljøene i Trondheim med fordel kunne
engasjere seg i forskningen på dette feltet – hvorfor har skolens mislykkes så
totalt i sine hovedmål: likhet og likestilling? Samtidig er han realistisk nok til å
tro at han fortsatt må holde på med dette alene en stund til.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

fakta
hundre. Han har også blitt stoppet pågata av folk som ville ta opp temaet.
Mange av historiene han får høre,
er tragiske. Noen har selvmordstanker, noen har endt i narkomani – degledelige historiene er få.
De mest desperate henvendelsene
kommer fra fortvilte foreldre, som har
trodd at de kjempet alene med akkurat
dette problemet. Ellers er det stor
spredning over samfunnslagene. Han
har fått henvendelser fra folk høytoppe i politiske partier, og til og med
fra tillitsmannsapparatet i lærerforbundet.

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

innblikk

7

Konfliktløysing – i Sør-Afrika og i Norge
Sør-Afrika har noko ålære verda når det gjeld
å løyse konflikter. Snartkan sørafrikanarar
undervise NTNU-studentar i dette, om alt gåretter planane.
«Så strekte Mandela ut den svarte handasi.» Med eit så konkret bilete avsluttadåverande NRK-korrespondent Tomm
Kristiansen ein av sine rapportar frå SørAfrika kort tid etter det første frie valet i
landets historie. Nelson Mandela strekte
ut handa. Ho var ikkje knytt, men ope.
Målet var ikkje hemn, men forsoning. Slik
har dei to etniske hovudgruppene i SørAfrika gjort noko som verda knapt har
sett: Etter ein lang og blodig historie arbeider dei saman. Kva er det dei gjer?
Professor Arnulf Kolstad er ein mann
med mange jern i elden. Han har vore
knytt til Center for conflict resolution i
Cape Town i nokre år. Senteret er nå lagt
inn under psykologiinstituttet ved University of Cape Town.
Professor Kolstad prøver å få til eit

samarbeid mellom UCT og NTNU om
undervisning og forsking.
– Tanken er at det skal kome studentar frå senteret hit til NTNU. Det kan
kome ekspertar frå dette senterert til vårtuniversitet for å undervise i semesteremne om konfliktløysing ved SVT. UCT erinteressert, det er også folk ved NTNU.
Frå instituttet har eg full støtte, seier Kolstad. Han meiner at sosialpsykologar harvore altfor tilbakehaldne i å vise omverda at faget har potensial til å forstå dei
psykologiske gruppeprosessane, kva som
skjer når folk går i vranglås.

– Forsoning er mogleg. Senteretleiter etter nye måtar å løyse konflikter
på. Det har eksistert i 6-7 år, og er leia
av Laurie Nathan. Dei driv aktivt med
konfliktløysing også i andre land i
Afrika. Ein baserer seg på nokre av prinsippa som landet sjølv nytta under eiga
forsoningsprosess.
– Å tilgi, å forstå, ikkje hemne seg,
ikkje gjere igjen. Prøve å forstå kvifor det
vonde skjedde, kvifor det fortset å skje.
Ein baserer seg på det rasjonelle, på å
bearbeide eigne kjensler, seier psykologiprofessoren.
– Dette verkar svært idealistisk, men
Sør-Afrika har vist at dette verkeleg er
mogleg. Komisjonen sanning og forsoning,
som hadde Desmund Tutu som ein for-grunnsfigur, viser det, seier Kolstad.

Kollektiv terapi. Det vert som om
grupper går i kollektiv terapi?
– Når individ går i terapi, er dette
kjende teknikkar, å leve ut eigne kjensler,og å forstå sine emosjonar. Dette handlarom å forstå korleis ein kan få ein identitet
knytt til ei gruppe, ein sosial identitet,
slik at ein reagerer, ikkje som individ men
som gruppe. Ein koplar eige verd til gruppas verd. For at ein sjølv skal vere bra, må
gruppa vere bra. Korleis ein begynnar å
reagere som svart eller som kvit, som muslim, som mann, seier professor Kolstad.
Ein skal ikkje slutte å vere medlem
av sosiale grupperinger, men å lære seg at
ein må ikkje sjå ned på andre fordi om
ein synest godt om gruppa ein sjølv er
med i.
– Det er godt å ha ein sosial identitet,føle at ein høyrer til. Men ein treng ikkje
nedvurdere andre grupper av den grunn.
Når desse folka arbeider
motsetnader mellom ulike
grupper, vert ulike framgangsmåtar nytta. Ein let
representantar for gruppene
møte kvarandre, skape ein
atmosfære, fortelje om eigne
motiv.
– Dette er ein konfrontasjon på ikkje-valdeleg plan.

Men det har det norske diplomatiet,
med Terje Rød-Larsen i spissen, halde på
med i årevis?
– Men ein må gjere noko anna i tillegg. Det er ikkje bare snakk om å «snu det
andre kinn til.» Norsk diplomati er meir
oppteken av å snakke seg bort frå urett.
Det beste dømet er konflikten mellom
israelarar og palestinarar: Den eine gruppa undertrykker den andre. Om ein ikkje
tek tak i dette, kjem ein ingen veg, seier
Kolstad.
– Sørafrikanarane er svært tøffe. Dei
nyttar meir enn vakre ord. Då ANC fekk
makta, vart maktapparatet brukt for kva
det var verdt. Men det dei ikkje gjorde
etter at dei tok over, var å hemne seg.
Kva var det som gjorde at akkurat dei
fekk til dette?
– Det er inga tvil om at Mandela har
hatt ein heilt avgjerande autoritet. Mandela er eit døme på at einskildindivid kan
ha stor påverknad i historia.

«The tall, Nordic guy...»A tall Norwegian called Ulf
with ice-blue eyes andsilver locks. Slik vert Arnulf
Kolstad introdusert iromanen Sachs street av
den sørafrikanske forfattarinna Rayda Jacobs.
Kolstad har ei lang ogvariert merittliste.
Herostratisk berømt
vart han i si tid då
han ville IQ-testestortingsrepresentantane. Det villerepresentantane
absolutt ikkje hanoko av. Uvisst kvifor…
Men ingen kompå å gjere ein romanRayda Jacobs
figur ut av den mangslungne professoren. Det måtte ein sørafrikanar til. Rayda Jacobs, landskjent
kulturperson, radiovert, forfattar, filmmakar, radikal muslim. Jacobs har tre
romanar bak seg, dei to første handlar om
landets historie og samfunnsliv generelt,
medan den siste – Sachs Street – handlar mest om kvinneliv.
Jacobs si personlege historie er likedramatisk som historia til nasjonen hokjem frå. Ho er av «coloured», farga, ætt.
Det er eit ord mange ikkje liker særleg.
Å vera farga tyder at ein er av «blandingsrase.» Sidan huden hennar er temmeleg lys, gjekk ho på eit college for kvite i tenåra, og då ho tok lokaltoget til og
frå skulen, gjekk ho på perrongen reservert for kvite.
Det gjekk bra, lenge. Til ho vart
avslørt, og kasta på dør. Deretter emigrerte Jacobs til Canada og vart buande
der i 20 år, til ho returnerte i 1995.

Khadidja. Hello Ulf. Thanks for youroffer to come to Norway, but I cannot
bear the thought of being in a country

Side 7 — Svart Cyan Magenta Gul

where the sun will shine twenty-fourhours a day, and in winter you have towear a hat with a lamp on your head so
you don’t get depressed.
Slik opnar eit av breva som Khadidja – romanens hovudperson – skriv til
Ulf. Men om Khadidja ikkje besøkte Ulf,
fekk Arnulf besøk av Rayda, i Trondheim.
Dei to utvikla ein vennskap etter eit tilfeldig møte ved universitetet i Cape
Town.
I romanen blir vennskapen med Ulf
til uvurderleg hjelp for Khadidja for at hoskal kome seg ut av eit destruktivt forhold med ein mann som bryt henne ned.
Det er ei roman om kvinneliv i Sør-Afrika. Underteikna er ingen litterat, så det
er sagt – men eg synest det er ei god bok,
fengande og malerisk i forma.
Kva (Arn)Ulf angår, går røynsle og
dikting hand i hand. Forholdet som hoarbeider seg ut av, var verkeleg nok. Nårdei to i romanen gjekk på husjakt saman,skjedde det faktisk. Men der forfattarinna diktar inn eit kjærleiksforhold

mellom Khadidja og Ulf,
poengterer Arnulf at det er
fri fantasi.
«Vi er bare vener,» seierhan.
– For meg representertevennskapen med Rayda
noko heilt nytt. Her fekk eg
høve til å bli kjend med ei
truande muslim. Ho tek
religionen sin djupt alvorleg, ber fem gonger om
dagen. Men samstundes er
ho politisk radikal, og er
ikkje redd for å gå i harde
konfliktar med dei meir
konservative utøvarar av
islam.

Grunn «Ulf». Kva synest
du om «Ulf,» litterært sett?
– Nå synest vel eg vel atden figuren er ein av dei
karakterane i boka som erdårlegast utvikla. Det er ein
litt grunn figur. Det kan velvera fordi ho som skapte
figuren, hadde for lite distanse til det mennesket hanvartmodellert
etter.
Korleis kjennest det, å bli
ein romanfigur?
– Det er interessant åsjå seg utanfrå. Særleg når
ein blir framstilt som eit
Arnulf Kolstad,hyggeleg, velmeinande men«The best of
neske, og ikkje som ein dritbelievers».
sekk. Så er det vel ingen(ARKIVFOTO)
som kan ta det negativt at
ein vert gjort til ein romanfigur? Undrar Kolstad.
Underteikna er tilbøyeleg til å veraves, no angry kings or lost little girls.
einig, særleg etter å ha lese sluttsatsen
Sometimes on Fridays he comes with me
i romanen:
to mosque, and sits at the back against the
I didn't sleep that night, I stayed inwall listening to the imam deliver his
the attic. Ulf didn't ask why. He nevermessage. He tells me that if he believed inasks. I stay with Ulf because he makes
God, he would be Muslim. I don't say
me laugh, and keeps me interested withanything. Ulf doesn't know it, but in his
his knowledge of things, his wit, his vulheart he is the best of believers.
nerabilities, the way he loves my son. EveTORE OKSHOLEN
ry day stands separate from the one befotore.oksholen@adm.ntnu.no
re it and the one to come. We go to concerts
and plays and to places far away. Ourlife is quiet. There're no witches, no wol-

8

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

Den akademiske g
Festskriftet er for mangeden store akademiske
anerkjennelsen. Men forsvinner litt av glansennår også AS Bulldozer
maskinlag og Orkdal
Meieri lager sine egne
festskrift?
Professor emeritus Jørn Sandnes plukker
fram jubileumsboka «Innsikt og Utsyn. Festskrift til Jørn Sandnes». Boka fikk han forfire år siden, da han fylte 70 år. – Det er
hyggelig å bli satt pris på, sier Sandnes.
Han får bekreftende nikk fra en annen
professor emeritus, Arnold Dalen. I fjor fikk
Dalen «Spor i trønderord. Festskrift til
Arnold Dalen» til sin 70-årsdag. Her hadde
kollegaene samlet en knippe artikler som
Dalen selv har forfattet opp gjennom forskningsårene.
– Det er fint å få samlet ting en har skrevet opp gjennom årene, synes Arnold Dalen.

Gjemt. Noen ganger skjer det når man
takker av i en stilling. Men oftest er det i
forbindelse med et jubileum. Da bestemmer kollegaene seg for å lage et festskrift.
Et klassisk festskrift inneholder tre ting:artikler, publikasjonsliste over jubilantens
arbeider, og Tabula Gratulatoria, som er eiliste underskrevet av personer og institusjoner som ønsker å feire den festskriftet
er rettet til.
Det er ikke så mange ved NTNU som
har fått festskrift, men Steinar Westin, Sverre Sløgedal, Audun Øfsti, Rune Skarstein,
Olav Hognestad, Knut Holt, Marit Trætteberg, Rasmus S. Nordal og Ole Gunnar Winsnes er noen av dem som har fått det.
– Et festskrift blir regnet som en reellfaglig anerkjennelse, sier professor Jan Ragnar Hagland ved Institutt for nordistikk og

litteraturvitenskap når han skal vurdere
statusen til en slik oppmerksomhet. Selv
har Hagland vært med og redigert flere festskrift til kollegaer, og kjenner godt til denne formen for publisering.

Uskreven historie. Mye er sagt om
festskriftet. Særlig velbrukt er frasen:«Festskrift er artikler som forfatterne ikke
har klart å få plassert andre steder». Menlite er skrevet om denne formen for publisering av sakprosa. Hva er egentlig historien til denne sakprosasjangeren? Fasiten
finner du ikke i boka «Sakprosa» fra 1999.
Her avspises festskriftet med noen få setninger. Ordet festskrift finner du heller
ikke i leksikonet til Aschehoug og
Gyldendal anno 1996. Antydninger til historisk overblikk får du ved å gjøre nok søk
i bibliotekets databaser (se faktaboks),men det er i realiteten gjort lite i Norge forå systematisere de festskriftene som er gittut.
I Norge er ikke akademiske festskrifter
en hyppig foreteelse, bekrefter professor
Hagland. I svensk akademia er det derimot
mer vanlig at de som takker for seg, også får
med seg et festskrift under armen ut døra.

Kontant nei i Bergen. Festskriftkameratene Arnold Dalen og Jørn Sandnes
tror selv det kan være litt tilfeldig hvem
som blir tildelt festskrift og hvem som ikke
får dem.
– Det er nok litt avhengig av initiativtakere, er de begge enige om. Mens Historisk
institutt ved NTNU, hvor Sandnes holder
til, en sjelden gang gir ut festskriftet, har søsterinstituttet ved Universitetet i Bergen(UiB) en strengere politikk.
– Festskrift er utenkelig hos oss, sierkontorsjef Britt Kristin Holsen ved Historisk
institutt ved UiB. Siden noen av de eldste på
instituttet ville ha seg frabedt et festskrift,
er det blitt en etablert praksis at ingen får.
– Enten skal alle få, eller så skal ingenha, sier Holsen.
Interesse? Er det noen som vil ha disse

festskriftene? Forskningsrådet ønsker ihvert fall ikke å støtte opp om denne formen for publisering. I retningslinjer for
støtte i området for kultur og samfunn
heter det at festskrifter ikke støttes. «For
at publisering av en artikkelsamling skal
kunne støttes, må samlingen ha et enhetlig preg og bidragene være av høy vitenskapelig kvalitet,» heter det.
Professor Jan Ragnar Hagland sier årsaken til at så få festskrifter blir utgitt, er problemer med finansieringen. Han synes at
Forskningsrådet godt kunne revurdere denne formen for publisering og gi den mer
aksept. For mange av artik- lene holder
vitenskapelig høy standard.
Før var det en æressak hos forlagene ågi ut festskrifter. Nå er interessen heller
lunken, og festskriftene må derfor gis ut påegne forlag eller i egne skriftserier. Forlagsredaktør i Tiden Forlag, Mattis Øybø,sier at de i utgangspunktet er interessert islike utgivelser:– Men det er veldig avhengig av hvem
festskriftet skal gis til, innrømmer han.
Tapir Akademisk Forlag ga i fjor ut tofestskrift. Ett til Arnold Dalen og ett til professor emeritus Knut Holt. Forlagssjef Torbjørn Lefstad sier at festskrift aldri kan bli
et forretningsområde for dem. Til det er salget for dårlig.
– Vi gjør det mer som en tjeneste overfor fagmiljøene, men det er aldri noe salgspotensial i å gi ut et festskrift, sier Lefstad.
Bare en gang har det skjedd at et festskrift måtte utgis i to opplag: «Fornuften er
en ensom ting», til Fredrik Stabels 70-årsdag i 1984, måtte trykkes opp igjen. Det skalvære et enestående unntak. Også i verdenshistorien.

To festskriftgrep. Hva med innholdet i
festskriftene? Noen ganger er artiklene
skrevet av kollegaer. Alternativt samler deartikler som jubilanten selv har forfattet
opp gjennom årene. I Sandnes’ festskrift
var det kollegaer som skrev artiklene. I
Dalens festskrift var det artikler av Dalenselv som ble samlet. Forlagene skal væreArnold Dalen (til venstre) og Jørn Sandnes er begge blitt tildelt festskrift ved NTNU for sitt akademiske virke. Emeritusene holder fortsatt koken
på Institutt for nordistikk og litteraturvitenskap (Dalen) og Historisk institutt (Sandnes) og beviser at et festskrift ikke er avslutningen på et langt
akademisk liv.
FOTO: TORE HUGUBAKKENSide 8 — Svart Cyan Magenta Gul

mest glad i festskrift som har en bærende
idé i bidragene. Aller helst artikler laget av
forfatteren selv. Problemer festskriftredaktører støter på, kan være å samle forskjellige bidrag til et festskrift hvor bidragene
ikke reiser 20 forskjellige problemstillinger. En annet problem for redaktøren er åsamle mot til å fortelle de inviterte bidragsyterne at de bør jobbe litt ekstra med
bidraget. Dette er det som skiller en festskriftredaktør fra en tidsskriftredaktør.
Sandnes og Dalen på Dragvoll har selv
bidratt til flere festskrift, kjenner godt til
tradisjonen og erkjenner at det kan væremye hummer og kanari i disse utgivelsene.
– Noen ganger blir det for travelt for den
som skal skrive. Det kan fort bli litt tilfeldigog spredt, sier Sandnes. Men Dalen og Sandnes understreker at det i festskrifter er blitt
publisert artikler av topp vitenskapelig
karakter. I pensumlitteraturen på hovedfag
historie og nordisk finnes det festskriftartikler.

Nye koster. Som sjanger lever festskriftet i et landskap mellom biografien og tidsskriftet, blir det sagt. Men en ny tradisjon
av festskrift har vokst fram. Foreningslivet
har oppdaget at det går an å lage jubileumsbøker, og kleber gjerne etiketten festskrift til dette: Sortland Musikkforening
85 år, Orkdal Meieri 50 år, AS Bulldozerlag
50 år. Alle laget de sine festskrift. Dessuten
har bondekvinnelag, musikkorps og kirker
kastet seg på festskriftbølgen. Til og med
TV-serien Mot i Brøstet rundet 100 episoder og markerte dette med å utgi en egenjubileumsbok. Selv kalte de det ikke festskrift, men likheten med et klassisk festskrift er besnærende. Boka inneholder enegen publikasjonsliste over alle de 100 første episodene, og artikler om de involverte.
Bare gratulantene manglet.
For noen er ordet festskrift belastet med
skryt «Dette er intet festskrift,» sies når
man vil modifisere hyllesten. Noen jubilanter prøver å styre unna ordet, og velger å kalle det noe annet. Som da litteraturprofessor
Atle Kittang fylte 60 år i fjor. Boka ble rettog slett kalt Sju
artiklar om litteraturvitskap i går, i dag og (kanskje) i morgon. Det
ser kanskje litt penere ut.

Hilsen fra kongen. Arnold Dalen og
Jørn Sandnes blar gjennom sine festskrift.
Begge synes det er artig å få hilsener. Den
uoffisielle rekorden i festskrifthilsninger
her til lands satte avtroppende høyesterettsjustitiarius Rolv Ryssdal i 1984, med
750 navn og med kongefamilien, stortingspresidenten og statsministeren som defremste.
Noen får aldri festskrift, mens andre fårflere. Forfatteren og litteraturprofessoren
Georg Johannessen er en sterk kandidat til
NM i festskrift. Så langt i livet har han høstet tre. Den tidligere kulturministeren Lars
Roar Langslet har fått to. Den siste da han
var kulturminister og fylte 50 år. Det første
fikk han da han ble 21 år og ble myndig.
Vennene hadde laget et festskrift til ham
med den noe pretensiøse tittelen «Åndsmenneskets forsvar». Men var ikke dettefestskriftet en spøk?
– Jo, det var en ren parodi, og der stodikke ett eneste alvorsord, forteller Langslet
til Universitetsavisa. Opprinnelig var det
en parodi på Studentersamfundet i Oslo,som samme år valgte å lage et pompøst festskrift. Festskriftet til Langslet ble trykt i etlite opplag, men er den dag i dag å få lånt påGunnerusbiblioteket på Kalvskinnet. – Jeg
er vel omtrent den eneste som har fått etslikt i den alder, tror Langslet.
Dag Solstad er en annen som er blitt tildelt festskrift i parodisk form. 30 år var forfatteren da han ble beæret med et slikt
skrift.
Den parodiske festskrifttradisjonen er
ikke spesielt sterk i Norge. Når den forekommer, er den kun ment til intern bruk, og
trykkinga skjer gjerne på kopimaskinen.
Mens det i Norge er den seriøse festskrifttradisjonen som råder, finnes det på Island

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

gullklokkaogså en lettere festskriftsjanger som tillater
mer humor og som lever side om side med
den mer seriøse, kan professor Jan Ragnar
Hagland fortelle.

Framtid? Verken Arnold Dalen eller Jørn
Sandnes har noe imot at det lever en liten,
fornøyelig tradisjon ved siden av den mer
seriøse. Og de minnes med smil om munnuhøytidelige festskrifter de har lest, hvor
hovedpersonen selv skryter uhemmet av
sine faglige bedrifter. Sandnes og Dalen
kan også leve med foreningsfestskriftene
som gis ut.
Men hva er festskriftets framtid? Vil det
leve? Vil det dø? Har det livets rett? Festskriftkameratene har ikke gjort seg noen
umiddelbare tanker om dette.
– Skulle jeg gjette, vil tradisjonen levevidere i beste velgående, sier Sandnes. Menegentlig ønsker han ikke å ha noen normative tanker om festskriftet, om den litt rare,9

innblikk

ukjente sjangeren som verken forskningsråd
eller leksika vil ha noe med å gjøre, og som
forlagene ikke tjener penger på.
– Den får leve sitt eget liv, synes Jørn
Sandnes.

Europeisk sekretariat til NTNUNTNU og Institutt for samfunnsmedisinske
fag har fått det ærefulle oppdrag å husedet europeiske sekretariatet til allmennmedisinernes verdensorganisasjonen, Wonca. Sekretariatet ble åpnet i forrige uke,
med mye fint besøk fra både inn- og utland.
Wonca har i alt 56 nasjonale medlems-organisasjoner. Av disse er nesten halvparten europeiske. Wonca arbeider overfor
regjeringer og helsemyndigheter for å styrke allmennmedisinen i de enkelte land, og
har bred kontakt med WHO og andre internasjonale organisasjoner.

TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Wonca Europe Executive Committee som i anledning sekretariatsåpningen avholdt sitt vårmøte
ved NTNU. 1. rekke f.v.: Igor Svab, Philip Evans (President Wonca Europe), Vaclav Benes. 2. rekke f.v.: Justin Allen, Bjørn Gjelsvik, Helene Flottorp (adm.sekr.), Luis Pisco, Christos Lionis.

Italiensk på nettet

Lars Roar Langslets venner ga i 1957 ut det
spøkefulle festskriftet om åndsmennesket og
21-åringen Langslet. Spøken er fortsatt å finne
i norske biblioteker.

Hilsningene til Langslets 21-årsdag. Ikke alle er
like pålitelige.

Litt festskrifthistorieFestskrift er en gammel tradisjon. Allerede under renessansen ble det publisert
bøker for å feire forskjellige institusjonerog tildragelser. På 1600-tallet finnes det en
rekke utgivelser til ære for tyske akademikere. På 1800- tallet var det relativt få
som fikk slike, men antallet økte utover iårhundret. Først mot slutten av 1800-tallet finner vi ordet festskrift i forbindelse
med publikasjoner for å feire enkeltpersoner.
Ordet festskrift ble først brukt på tysk
område, «Festschrift». Norsk, svensk,
dansk og engelsk har tatt det inn som låneord. I biblioteksdatabaser er tidligste publikasjonen med ordet «Festschrift» fra 1841.
Første gangen ordet dukker opp i en
norsk publikasjon, er sannsynligvis denne:

Festskrift til Det Kgl. Universitet i
Upsala ved dets Jubilæum i September
1877 fra Det Kgl. Fredriks Universitet i
Christiania. Svenska akademiens ordbok
har første belegg fra 1879. Det er et festskrift fra Lunds universitet til Københavns
universitet «vid dess fyrahundra års jubileum». I Danmark samme år: Holbergs
statsretlige og politiske Synsmaade: Festskrift i Anledning af Universitetets Firehundreaarsfest juni 1879 / af EdvardHolm.
I dag varierer mengden festskrift en
del mellom forskjellige land og forskjellige institusjoner. I Norge er det blitt gjort
lite for å systematisere festskriftene som
er gitt ut.
Kilde: Førstebibliotekar Anders Løøv

Noen personer og institusjoner med festskrift:
21 år:
25 år:
30 år:
40 år:
50 år:
60 år:
65 år:

Lars Roar Langslet
Borg bispedømme
Dag Solstad
Asker Museum
Norsk gynekologisk forening(Tittel: Midt i livet)
Jan P. Syse, Håkon BlekenKåre Willoch

Side 9 — Svart Cyan Magenta Gul

fakta
70 år:
75 år:
120 år:125 år:150 år:800 år:Arne Norheim
Thor Heyerdahl og Anna
Elisabeth Westerlund
Oslo Ingeniørhøyskole
Trondhjems Polytekniske
Forening (TPF)
Turisthytta Spiterstulen i
Jotunheimen
Eidsvoll Kirke

Romansk institutt har utvidet sitt elektroniske undervisningstilbud. I forfjor
kom tilbudet om nettbasert fransk grunnfag, Iveren. Dette semesteret startet nettbasert begynnerundervisning i italiensk.
Ponte Italiano er navnet, og 15-20 studenter er med i første omgang. De bor
spredt over hele landet, og har som målå erverve seg fem vekttall i løpet av året.
Og hver student skal få individuell oppfølging, lover ledelsen på Romansk.
Ponte Italiano er bygd opp over samme lest som Iveren – med et rikt virtuelt
undervisningslandskap, med rollespill og
med chat-muligheter. Systemet har ogsåsynkronlyd, så studenter og lærere kan
snakke sammen via datamaskinene.
Men vekttallene er ikke billige – 4500
kroner må hver student ut med i semesteret.
Du kan logge deg inn på Ponte Italiano som gjest: www.ponteitaliano.no«Alle» vil ta Afrikastudier
Om lag 100 nettstudenter er
nå registrert på det tverrfaglig tilbudet i Afrikastudier,som ble opprettet sist høst.
I høst lanserte NTNU et nytt tverrfaglig
studium: Afrikastudier. Det består av til
sammen sju moduler, hver på fem vekttall. Hver modul avsluttes med eksamen,og kan inngå som frie vekttall i encand.mag.-grad.
Studiets popularitetskurve peker nårett til himmels: Dette semesteret har
rundt 100 studenter meldt seg på som
nettstudenter. De sitter rundt i hele Norges land – og noen av dem i Afrika – og
tar en av de fire modulene det undervises
i dette semesteret. Mange av studentene
er i yrker hvor studiet blir å betrakte somren etterutdanning: Det er for eksempel
sykepleiere, bistandsarbeidere, lærere,leger eller folk som arbeider med flyktninger.
I tillegg kommer ordinære studenter.

For de fleste modulene tilbys både somvanlige forelesninger og som nettleksjoner.

Mange fag. Hele seks NTNU-institutter er involvert i dette tilbudet som
omfatter både samfunnsvitenskapelige,
lingvistiske, sosialantropologiske, historiske, geografiske og musikkvitenskapelige emner.
Når faget er bedre etablert, er det
meningen at afrikanske undervisningskrefter også skal bli dratt inn. Dette kan
delvis skje via Internett, delvis ved atdeler av undervisninga kan bli lagt til
afrikanske universiteter.
NTNU har dessuten inngått en samarbeidsavtale med Nordiska Afrikainstitutet i Uppsala. Det innebærer blant
annet at studentene får tilgang på desvært gode biblioteksressursene som finnes ved denne forskningsinstitusjonen.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no10

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

De skriver historien
Nå kommer enda et stykke norgeshistorie på plass.
Med bidrag fra alle Hvermansen’er som mener de
har noe viktig å fortelle.
– Enkelte av de som var med i startfasen
da Internett utviklet seg i Norge, er snart
i pensjonistenes rekker, og det er derfor
viktig å få skrevet denne delen av historien, slik at vi kan få med oss de muntlige beretningene.
Det sier administrerende direktør ved
Uninett, Petter Kongshaug. Uninett er det
norske landsomfattende datanettet forforskning og utdanning.
Kongshaug tok selv initiativet til det
arbeidet som i dag pågår ved NTNUsInstitutt for tverrfaglige kulturstudier.
Tanken var at «Internetts historie i Norge» skulle foreligge ferdigskrevet og lagt
ut på nett ved Uninetts tiårsjubileum i
2003. Nå ser det ut til at arbeidet vil bli
fullført ett år senere.

Nasjonal versjon. Det mangler ikke
påhistoriske
framstillinger
av
Internetts historie fra før, men de haralle et internasjonalt perspektiv. En
nasjonal versjon, derimot, mangler vi, og
den burde være interessant av flere
grunner. Ikke minst fordi Norge faktisk

var det første landet i Europa som gikk
inn i det samarbeidet som la grunnen fordet vi i dag kaller Internett. Og Uninett
var først på banen med Internett i
Norge, gjennom sin tjenestelevering fra
1988.
Året etter kom gjennombruddet med etlandsomfattende internett her til lands.
Først i 1993 kom de kommersielle aktørene i sving, representert ved Oslonett(som senere ble Schibstednett), SOL(Scandinavia Online), Powertech m.fl.. Da
hadde departementet gitt signaler om atUninett burde trekke seg ut, og dette gikk
glatt og greit ved hjelp av en kraftig oppprising av tjenestene. Alle Uninetts
kunder skiftet da leverandør.
– Den store webstormen meldte seg i
1995. Da eksploderte bruken av Internett, og
senere har trafikken økt med over 100 prosent hvert år. Og intet tyder på at veksten
vil avta, forteller Uninett-direktøren.

Åpent prosjekt. – Akkurat nå
befinner vi oss i en fase med innsamling
av data. Etter et seminar til sommerenhåper vi å ha kapittelskissene klare,
opplyser prosjektleder, førsteamanuensis Øyvind Thomassen og forsker Unn
Daling ved Institutt for tverrfaglige kulturstudier.
Sluttproduktet vil også bli tilgjengelig på nettet, og dermed vil for eksempel
alle skolene kunne ta i bruk denne ressursen på en enkel måte.
Og dessuten: Når Internetts historie i
Norge skrives, skjer det i beste nett-tradisjon. Alle som mener de har noe å bidra
med, er invitert til å delta i arbeidet underveis! Vi står med andre ord overfor etåpent historieprosjekt som er ganske enestående. Og det fortelles at reaksjonen har
meldt seg umiddelbart. Prosjektet møtes
med stor entusiasme.
Samtidig tyder mye på at den trettiårige historien trolig vil ende opp i mange
spørsmålstegn. For Internetts utvikling i
Norge er preget av både tilfeldigheter og
mangel på offentlige føringer, menerPetter Kongshaug:

Handlingslammet. – De færreste
politikere har noe bevisst forhold til det
som foregår på dette feltet, og offentligheten har vist begrenset evne til å treffe
mer omfattende initiativ av langsiktig
karakter. Dersom alle skal ha sammeadgang til nettjenestene, må nettene og– De færreste politikere har noe bevisst forhold til det som foregår på dette feltet, sier Uninett-direktør Petter Kongshaug.

Side 10 — Svart Cyan Magenta Gulkapasiteten utbygges. I dag har staten
overlatt det hele til markedet, og dét går
bokstavelig talt tregt. Norge vil ikke bli
en konkurransedyktig nasjon uten at
myndighetene tar et fastere grep om
utviklingen. Staten burde engasjere seg
for at samtlige av landets kommuner
engasjerte seg, på samme måte som de idag har et reguleringsansvar for vei,
vann og kloakk, sier Kongshaug, og fortsetter:– I åra som kommer, vil næringslivet
være avhengig av gode internett-løsninger. Men de fleste kommuner har i dag liten
kompetanse og lite ressurser. Nå sitter dekommersielle teleoperatørene med bukta
og begge endene, og tjener penger innenfor sine snevre mål. Dette er opplagt ikkeformålstjenlig for et land som har ambisjoner om å bli en produsent av tjenester
til informasjonssamfunnet!

Identifiserbarhet, takk! Mens diskusjonen om disse sentrale emnene erfraværende, tjener teleoperatørene penger på selve infrastrukturen og ikke på
tjenestene. Og datanett basert på fiberoptikk, lar vente på seg.
Den terskelen som ifølge Kongshaug
må overvinnes, er oppgaven med å identifisere brukere, utvikle autorisasjonsløsninger og finne gode løsninger for avreg-

FOTO: GEIR GJELSETH

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

11

innblikkom Internett
ning av de kostnadene som brukerne skalbelastes med. Nettopp disse spørsmålene
er det Uninett i dag arbeider med. Direktøren ser for seg at dagens utallige kort tilulik bruk skal bli erstattet av ett eneste
smart-kort som løser behovet for identifikasjon, autorisasjon og avregning i allinternettbruk.
For en student ville en slik løsning
innebære en mulighet til å forholde seg
til studielånsøknader, studier ved ulike
institutter i Norge og internasjonalt, ivareta behovet for livslang læring, håndtere
bankforbindelser. Og mye, mye mer.

Anonymitetens svøpe. Men identifisering og autorisasjon står sentralt imange andre sammenhenger. I dag er
det altfor lett å opptre anonymt påInternett. Den som vil, kan lyve og lure
andre brukere opp i stry, både informa-sjonsmessig og økonomisk, påpeker
Kongshaug.
– Anonymiteten og mangelen på identifiseringsteknologi fører også til at useriøse aktører plager andre med reklame,såkalt spam. Og mange irriteres over at
mailboksen fylles opp med skrot. Folkpådyttes meninger og holdninger gjennom
den kontaktflaten som nettet gir. Sikkerhetsproblemene har mange varianter, og
store systemer blir regelmessig utsatt for
angrep fra hackere. De bryter seg inn og
planter programvare som forstyrrer virksomhet og stjeler informasjon. Fra tid tilannen utsettes organisasjoner for trafikkstorm som lammer virksomheten. Og
alle kjenner vi virusproblematikken. Merog mer utspekulerte virus er i omløp, og
siden stadig flere er tilknyttet nettet, blir
stadig flere rammet.

Slik startet
det i Norge

Utfordring for kreative. På den
andre siden: Alle de enorme mulighetene. Nye løsninger, nye anvendelser som
ikke bare er knyttet til vanetenkninginnen hastighetsøkning, hyppighet og
utbredelse. De store integrerte løsningene, f.eks. innen helseavsnittet, muligheten for utvikling av kontakt, utdanning,felles bruk av teknologiske ressurser og
dyre instrumenter. Verktøyet står til disposisjon, men det gjelder å finne de nye,gode anvendelsene ved kreativ tenkning.
– Historien om Internett-utviklingen i
Norge kan være et bidrag til å se vår nettvirkelighet i perspektiv, og få oss til å stille de rette spørsmålene, mener Uninettlederen.
Nett-opp.
GEIR GJELSETH
geir.gjelseth@netcom.noPå nett hele dagen

De beveger seg i et broket landskap, prosjektleder Øyvind Thomassen og forsker Unn Kristin Daling når de skal skrive 30 års Internett-historie
fra Norge.
FOTO: GEIR GJELSETH

Vanlige, historiske arkiver duger ikke når
prosjektleder Øyvind
Thomassen og forsker
Unn Kristin Daling
skriver internetthistorie.
De to står overfor en betydelig utfordring
når de både skal avgrense stoffmengden
og samtidig fokusere på viktige tema og
sider ved Internett-historien. Det vil bli
nødvendig å se nærmere på forhold som
opprinnelse og opphav, teknologiske sider
innen nettutvikling og maskinvare, organisasjonsmessige forhold, kulturelle
aspekter og kommersialisering.
Og de må i stor grad lete etter informasjon andre steder enn i de vanlige arkivene.

Nytt språk, ny bruk. – Vi legger opp
til seminar for eksterne aktører i juni,
hvor vi vil forsøke å bli litt kjent med desom skal formidle sin forståelse av rollen
som utviklere eller brukere på Internettområdet. Og vi følger opp med en konferanse høsten 2003, opplyser de to histoSide 11 — Svart Cyan Magenta Gul

rieskriverne fra Institutt for tverrfaglige
studier, som begge har utdannelse innen
teknologihistorie.
Utviklinga av html-språket og introduksjonen av verdensveven i første del av
1990-tallet skapte et helt nytt brukergrensesnitt som åpnet for nye brukergrupper og bidro til en eksplosjon i brukav internettet. I tur og orden har chatting, shopping, IP-telefoni, radio og TV
blitt tatt i bruk. Nye utfordringer og problemstillinger har stått i kø, samtidig som
store deler av befolkningen har utviklet en
kompetanse som savner sidestykke innen
informasjonsutveksling.
– Her er det mye å gripe fatt i. De etiske problemstillingene er mange, og det
handler ikke bare om spredning av pornoog kriminell aktivitet. Etter terrorangrepet den 11. september ble det gitt videfullmakter til etterretningssektoren iUSA, som kunne sette i verk en omfattende overvåkning av trafikken på nettet, påpeker de to.

Så er arbeidstiden over, og det bærer
hjemover. Til PC’en for en liten stund med
oppdatering av hjemmesider for Unn Kristin Daling og litt bridgespill på den internasjonale arena for Øyvind Thomassen.
Litt pause skal en jo ha fra jobben også!

Alltid ved PC-en. Selv er de to på

Finsk nettsted med mye interessant:http://www.funet.fi/index/FUNET/
history/internet/

nett hele dagen. De leter i arkiver, leser
nyheter, deltar i diskusjoner, sender email. Kort sagt, Internett er blant deres
fremste arbeidsverktøy. I løpet av en
vanlig dag har de blikket festet på skjermen minst 5-6 timer.

Noen linker:
Prosjektets nettside:
http://www.hf.ntnu.no/itk/inh/inhindex.html
Her er to eksempel på nettsider etterat verdensveven (WWW) ble introdusert og tatt i bruk:
Nettside fra 1994, ved Oslonett:
http://www.norsktele.museum.no/OL/
Nettside, oppdatert 1996: http://archive.ncsa.uiuc.edu/SDG/Software/
Mosaic/Docs/whats-new.html

Sjekk også Uninetts tidslinje:
http://www.uninett.no/info/uninett/
historie/tidslinje.html

Amerikanerne utviklet under
den kalde krigen Arpanet til
bruk innen militær forskning.
Hensikten var trolig delt: Manønsket et kommunikasjonsmiddel som kunne overleve en
krig med atomvåpen. Og manønsket å intensivere utnyttingen av forskningsressurser
gjennom bedre kommunikasjon
mellom ulike forskningssenter.
Den norske verten for Arpanet-tilkoblingen var Norsar(Norwegian Seismic Aray) påKjeller som Darpa (US Defence Advanced Research Projects
Agency) hadde tatt initiativet
til i 1965. NTNF (Norges Teknisk Naturvitenskapelig Forskningsinstitutt) sto for driftenog den finansielle dekningen,og FFI (Forsvarets Forskningsinstitutt) deltok i prosjektet.
Norsar kom i drift i 1970
som del av et globalt systemfor deteksjon av underjordiske
atombombeprøver.
Darpa kontaktet i 1972 Forsvarets Forskningsinstitutt forå undersøke mulighetene for etsamarbeid om ressursdelendedatanett, som bl.a. skulle innbefatte utvikling av pakke-svitsjet satellittkommunikasjon.
Som ledd i et slikt samarbeidønsket Darpa å utvide Arpanet
til Norge og koble Norsars
maskiner til dette. Det ble dengangen benektet at Norsar
drev atomovervåkning. Arpanet-samarbeidet gjaldt kun
overføring av jordskjelvobservasjoner, ble det hevdet.
Forsvar og militær forskning ser uansett ut til å havært nøkkelordene da Internett
ble etablert i Norge. Både i
USA og i Norge ble det tidlig
etablert nettsamband mellom
militære og sivile forskningsmiljø (NTNF-prosjekt og ved
R.B.K. (Regneanlegget Blindern/Kjeller), satt i drift 1972,
men formelt opprettet først toår senere. I samband med dette utviklet en gruppe ved EDBsenteret ved UiO en avansert
forbindelse mellom flere innog ut-lesningsstasjoner påBlindern, basert på Arpanetteknologien.
Det neste store steget i retning internett i Norge ble tatti 1975, gjennom et samarbeidsprosjekt mellom EDB-miljøene ved universitetene og
innen industriell forskning.
Spiren til det første landsdekkende nettet i Norge var
opprettelsen av «Studiegruppe
for Datanett» (1975). Arbeidet
ble videreført året etter som
Uninett-prosjekt, senere forskningprosjekt finansiert av
NTNF.
Fra 1983 var Arpanet oppe
med internettprotokoller i
USA.I 1987 ble Uninett etablert som nasjonal driftsorganisasjon ved Sintef i Trondheim, finansiert av departementet. Uninett leverte fra
samme år nettjenester basert
på de fire dominerende teknologier: Internet, OSI, Earn og
Decnet, men det ble fokusert påInternet.
Ennå langt ut på 90-tallet
hevdet Telenor at Internet kun
var et leketøy og derfor uten
interesse for en seriøs teleoperatør…..

12

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

Mye rart på spritPå en halv million krukker
og kar fylt med sprit, oppbevarer Vitenskapsmuseet
en unik samling fra norsk
og utenlandsk dyreliv.
Materialet er uvurderlig i det vitenskapelige arbeidet og i kampen for å bevare vårt biologiske mangfold. Det har også stor betydning for artsdatabanken som skal bygges
opp rundt fagmiljøet på Vitenskapsmuseet.

et eneste stort mysterium som skapte avisoverskrifter verden over. Etter ei tid kom
det for en dag at den var dumpet av noen
som var lei av å ha den i akvariet. Til sammen skulle det ha blitt sluppet ut tre fisker, men de andre to ble aldri oppsporet. –Det ble slutt på badinga på Svean den
sommeren, humrer Frengen.
Så åpner han ei diger, illeluktende kiste som er forsvarlig surret med solide remmer. Den inneholder levninger av flere kjem-

peblekkspruter. Samtlige har flytt opp i Ranheimsfjæra gjennom årenes løp. Kjempeblekkspruten lever på store dyp i Atlanterhavet. Eksemplarene fra Ranheimsfjæra
har blitt ført dit med havstrømmene. Forekomsten er så spesiell at folk kommer helt
fra andre siden av jordkloden for å studereden.
SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.no

Raritetskabinettet. Men samlingen
omfatter også eksemplarer av det mer
kuriøse slaget. – Museet har til alle tidervært mottaksstasjon for rariteter som
publikum har kommet til med fra fjern ognær, forteller Dag Dolmen, førsteamanuensis ved Institutt for naturhistorie.
Som eksempel viser han oss ei skikkelig«skrekkøgle», funnet ved Gamle bybro i
1933. – Øgla er ei perlefirfisle, som lever i vill
tilstand i sørlige Frankrike og Spania. Hit
har den sannsynligvis kommet med en båt.
Firfisla er aggressiv, og det sies at den kan
hamle opp med 100 katter på en gang! Den
har ofte tilhold oppi trærne, der den jumper
ned på intetanende bytter. Tenk deg å komme spaserende en fredelig aftenstund på
Bybroa og bli overfalt av en slik!
Slutt på bading. Blant andre kuriosite«Skrekkøgla» som ble funnet ved Gamle bybro
i 1933.
FOTO: SYNNØVE RESSEM

ter finner vi en menneskeetende piraiafisk, tatt på sluk ved Svean i Nidelva i1985. Otto Frengen, ingeniør ved Institutt
for naturhistorie, forteller at hendelsen var

Denne piraiafisken er tatt på sluk i Nidelva. Tildragelsen førte til sensasjonelle avisoppslag
over hele verden.
FOTO: SYNNØVE RESSEM

Lede(r)stjerner fra Oppdal
For første gang har det
blitt gjennomført et opplæringsprogram foradministrative mellomledere ved NTNU. De 38
deltakerne har nå fåttdiplom på at de har enviss innsikt i den vanskelige rollen de er satt til åutøve.
Programmet startet i oktober i fjor, og siden
har det blitt gjennomført fire samlinger på
Oppdal. En rekke ulike sider ved lederrollen er blitt belyst. Ulike lederstiler, teamutvikling, kulturbygging, kommunikasjon,
konflikthåndtering, strategiarbeid og
endringsprosesser er blant temaene som
har stått på dagsorden.
Programmet ble satt i verk av Organisasjonsutviklingsavdelingen, mens Nordnorsk lederutvikling (NNL) har hatt ansvar
for det faglige opplegget. Blant deltakerne
var det unison enighet om at kursopplegget har vært meget nyttig og verdifullt. En
viktig bieffekt er at denne gruppen ansatte for første gang har fått mulighet til å
diskutere felles gleder og sorger med etstort nettverk av kolleger fra alle enheter
innen NTNU. Under den siste samlingen iforrige uke ble deltakerbevisene utdelt av
universitetsdirektør Vigdis Moe Skarstein.
Som ledd i programmet utarbeidet deltakerne selv en felles visjon om hva deønsker skal prege deres virke som ledere.
De seks ledestjernene skal være: Tydelighet, delegering, etterrettelighet, teamarbeid, tilbakemelding og humør. Over 400
undersåtter rundt omkring i NTNUs organisasjon har i tiden framover en førstehånds sjanse til å sjekke i praksis om kurset har virket og visjonen står til troende.

Side 12 — Svart Cyan Magenta GulNyslåtte diplomledere fotografert under siste
samling på Oppdal:
Første rekke fra venstre: Karin Gjøl Hagen – Vitenskapsmuseet, veileder Vebjørn Fagernes – NNL,
Roar Aspli – OU-avd., Hilde Eilertsen Woll – Økonomiavd., Kåre Langøy – Teknisk avd., Kurt Alterskjær – Vitenskapsmuseet, Berit Moe – SVT-fakultetet og Kyrre Svarva – SVT. Andre rekke: Kari Berg
– Universitetsbiblioteket, Anne Sølberg Ellingsen– Studieavd., Judith Rødsten – DMF, veileder Kirsti Schei – OU-avd., veileder Lisbeth Nordby – NNL,

Nina Melum – DMF og Marit Valle Raaness, IVTfakultetet.
Tredje rekke: Per Stene – SVT, Jan Erik Kaarø –Info.enheten, Gaute Ovesen – AB-fakultetet, Svein
Hugo Andersen – Teknisk avd., Harald Bøhn – UBiT,Kristin Leinum – Økonomiavd., Sigmund Grimstad– Info.enheten, John Kamsvåg – HF-fakultetet,
Bjørn Østbye – IVT, Einar Spjøtvoll – Økonomiavd.
og Anne Katarina Cartfjord – HMS-seksjonen.
Bakerste rekke: Magnar Hole – NT-fakultetet, Geir
Ivar Soleng – IVT, Bård Kjos – IME-fakultetet, Geir

Nilsen – Teknisk avd., hovedveileder Steinar Gynnild – NNL, Eivind Maråk – Studie- avd., Jan Tore
Gjendem – Studieavd. og Rolf Krey Dising – SVT.
Følgende kursdeltakere var fraværende da bildet ble tatt: Ingrid Aukrust – HF, Dag Lyseid – IME,Jan Sætherhaug – Teknisk avd., Inger H. Talberg –Økonomiavd., Liv Taraldsen – Hovedarkivet, Arild
Skaug Hansen – DMF, og Anne Rossvoll – IVT.
FOTO: MORGAN FRELSØY

13

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

Si din mening, men skriv kort! Innlegg kan sendes via e-post:
medieseksjonen@adm.ntnu.no. Innsendte manus kan bli forkortet.
Fortsett gjerne diskusjonene på nettet: ntnu.fritt-forum (tilgjengelig fra «Innsida»,
der alle innlegg blir lagt ut etter at avisa er trykket).

debattUdemokratisk og rekrutteringsfiendtlig datafilter?
Martin Ystenes advarer om at et planlagt
spamfilter kan ramme
uskyldige sendere av
e-post.
NTNU skal innføre et spam-filter påinnkommende epost, for å unngå destore mengdene søppel-post som hele
tiden kommer. Selv får jeg sikkert
ett dusin slike hver dag, og det tar
meg sikkert ett minutt å fjerne dem.

Jeg tenker med gru på den dagen det
blir så mange at jeg kanskje må bruke to minutter. Det blir ti timer i året,noe som for hele universitetet antakelig vil koste mange million kroner.
Ved å legge monteringen av spamfilter – og innsparingen dette gir –inn som en del av Orgut-prosjektet,
vil dessuten effekten av omorganiseringen av universitetet framstå
som enda mer rosenrød.
Merkelig nok, i dagens høyteknologiske verden finnes det øyensynlig bare ekstremt lavteknologiske
løsninger på dette problemet: Man

stopper all mail fra servere man ikke
liker. Hotmail, aol, og flere navneservere som dekker hundretusener
av domenenavn, vil bli rammet. De
som sender mail fra universiteter,
offentlige arbeidsplasser eller store
bedrifter med egne navneservere, vilikke få noe problem, for slike servere
sender ikke store mengder sprøyt ivåre mailbokser. Men noen av dem
som ikke kan sende epost gjennom
slike institusjoner, vil snart ikke kunne nå oss.
Jeg har fått mange mail med
adresser som nå skal sjaltes ut.

Mange er fra potensielle studenter, og
jeg er sikker på at noen av dem har
begynt på NTNU fordi de her oppdaget at det finnes folk her som tar
dem alvorlig. Andre har jeg fått fra
vanlige og uvanlige folk med ett eller
annet mer eller mindre seriøst problem. Jeg er ikke sikker på om summen av disse henvendelsene harvært til noen fordel for meg, men det
er bare en side av saken. Vi er i en
offentlig institusjon betalt av skattebetalernes penger, derfor må ogsåfordeler og ulemper for avsender telle med. Den har opplagt vært stor imange tilfeller.
Jeg vil ikke føle meg vel når noen
lavt på den sosiale rangstigen prøver å sende epost til meg og får følgende svar fra en datamaskin:«Beklager, den serveren du senderepost fra, er ikke fin nok. Du får derfor ikke snakke med NTNUs professorer».
Særlig hvis det hele skyldes at
den teknologiske høyborgen på Gløshaugen ikke gidder å finne en mer
avansert løsning på problemet.
Martin Ystenes

NTNU og satsinga på IKT og læringOve Haugaløkken
synest ikkje at Jens
Haugan gir eit riktig
bilete av situasjonen.
I Universitetsavisa nr 1, 24. januar
2002 spør koordinator for IKT oglæring ved NTNU, Jens Haugan, om
når satsinga på IKT og læring kjem.
Bakgrunnen for spørsmålet er at
NTNU i budsjettframlegget for 2002
har foreslått å løyve
350 000 kroner til fokusområdet IKT og læring.
Dette meiner Jens Haugan liknar
korkje på satsing eller prioritering.
Mange ville vera samde med Haugan i at 350 000 kroner av eit budsjett på nær 2 milliardar er alt for
lite, dersom dette var eit tal representativt for IKT-satsinga ved
NTNU. Men talet som Haugan opererer med, gir ikkje eit riktig bilete
av situasjonen. Eg ser ingen grunn
til å polemisere mot Jens Haugannår han tar til orde for å styrke satsinga på IKT og læring. Men eg serheller ikkje at Haugan har sakleg
grunnlag for å polemisere mot
NTNU som institusjon i denne
samanhangen. Slik eg ser det, har
NTNU satsa stadig meir på områdetIKT og læring i løpet av dei siste 34 åra som eg har oversikt over. Eg
kan nemne nokre tiltak:✔ Den kanskje største einskildsatsinga på IKT og læring ved
NTNU er utviklinga av eit digitaltlæringsmiljø (LMS). Dette prosjektet går over 2 år, og hadde for 2001
eit budsjett på 2,7 millionar kroner. Budsjettet for 2002 blir trulegpå om lag same storleiken.

ma IKT og læring.

✔ Under NTNU si satsing på IKTog læring må ein også inkludere
pengane som blir investert i teknisk utstyr, infrastruktur på IKTområdet og internopplæring. Det
omfattande tenestetilbodet frå ITseksjonen og IT-tenesta ved dei
respektive fakulteta representerer
ein viktig del av den totale satsinga.

✔ NTNU-videre har i fleire år
løyvd midlar til nettbasert læring(EVU-strategiske midlar).

✔ Tenester som til dømes det digitale «Mitt bibliotek», utvikla ved
UBiT, er ein ressurs som inngår idet nettbaserte læringsmiljøet ved
NTNU. I planlegginga av nye
biblioteksbygg på Dragvoll og Gløshaugen er IKT og læring klårt ivaretatt via «Læringssenter»-tanken.
UBiT brukar med andre ord ogsåressurser på IKT og læring.
✔ Prosjektet «Ekspertar i Team»
har også finansiering frå NTNU.
Her vert det mellom anna arbeidd
med mappeevaluering og utvikling
av elektronisk verkty for dokumentasjon av røynsler gjennom
utdanning og arbeid. Dette er initiativ som klårt fell innanfor ram-

Erling Paulsen
er student på industriell økonomi og
teknologiledelse✔ Undervisningsstrategiutvalget
har løyvd midlar til alternativ evaluering. Nokre av desse penganevert brukte til utprøving av multiple choice øvingar i nettbasertlæringsmiljø.

✔ I tillegg kjem Telenormidla som
dreier seg om IKT og læring. Samarbeidet mellom NTNU og Telenor
har ført til romslege løyvingar frå
Telenor, samstundes som NTNU
skyt inn tilsvarande midlar i form
av eigeninnsats. Sjølv om det herdels er tale om ekstern finansiering, er midla og innsatsen med påå auke NTNU-satsinga på området.
✔ Dei siste 3-4 åra er det oppretta
20-30 stipendiatstillingar innanområdet IKT og læring ved NTNU.
Dette er ei framtidsretta investering, med tanke på både kunnskapsutvikling og rekruttering påfeltet. Nokre av desse stipendiatane
har tilhald ved Laboratoriet for IKT
og læring. Dette må vel og kallast
ei bevisst satsing, ikkje minst med
tanke på etablering av eit fagmiljø
ved laboratoriet.
✔ Laboratoriet for IKT og læring,som Jens Haugan er tilknytt, og
som administrativt er lagt til PLU/
SVT-fakultetet, disponerte i seg

sjølv om lag 1,5 millionar kronerfor 2001. Dette dekkjer basisbemanning og administrative kostnader. Både SVT- og HF-fakultetet
har dessutan skote inn pengar (les:løn til forskarar) for å få dette miljøet operativt. For 2002 vert det i tillegg kanalisert inn 450 000 kroner
i konkrete tiltak ved det same laboratoriet. Dette er strategimidlar
som PLU fekk tildelt for å sikre fagleg leiing av viktige prosjekt, stimulering til ny prosjektutviklingog oppbygging av eit forskningsmiljø ved Laboratoriet for IKT oglæring.
Eg er samd med Jens Haugan i at
ein ved universiteta i Oslo og Bergen har greidd å etablere interessante fagmiljø gjennom dei tverrfakultære einingane InterMedia.
Men eg er ikkje heilt sikker på omeg fylgjer tankegangen når han
omtalar etableringa av desse
einingane som meir heilhjarta enn
tilsvarande etablering ved NTNU.
Da Laboratoriet for IKT og læring
vart etablert ved NTNU, var det vel
nettopp på grunn av at mange bådesentrale og lokale krefter støtta opp
om ideen, og ikkje trass i «praktiske problem» og «motstridande signal», slik Jens Haugan skriv.
Felles for Laboratoriet for IKT
og læring og systerinstitusjonane i
Oslo og Bergen er at alle desse tre
einingane har ei grunnløyving fråuniversitetet, men elles finansierer
ein del av verksemda med eksterne forskingsprosjekt. Det kan førast
mange gode argument for at grunn-

løyvinga til Laboratoriet for IKT oglæring burde vore større. Da må
Jens Haugan heller skrive det og
argumentere for dette. Når Jens
Haugan peikar på at Laboratoriet
for IKT og læring nå er «eit velfungerande tverrfagleg forskarfellesskap som har potensial til å realisere fleire av NTNU sine offisielle satsingar og strategiar», så er det
eit fint vitnemål om at senteret fungerer slik det var tenkt. Og da skulle det vel vera berre å setja i gang?
Det blir noko uryddig over å
etterlyse NTNU si satsing på IKTog læring, og knyte satsinga for2002 til eit beløp på 350 000 kroner. Særleg når ein som Haugan
sjølv er koordinator for feltet, og
har leia utgreiingsarbeidet som
kartla faglege miljø som er aktive
innanfor området IKT og læring
ved heile institusjonen. (Faglege
miljø som er aktive innanfor området IKT og læring publisert av Haugan og Håland 2001, i elektronisk
format på http://www.ntnu.no/iktforum/aktivitetar/rapport_NTNU_
april_2001.html). Det høge aktivitetsnivået som denne rapporten vitnar om, reflekterer ei samla satsing innan IKT og læring ved
NTNU på mange gonger det beløpet som det blir referert til i innlegget i Universitetsavisa. Tek ein
i tillegg med kostnaden ved nokre
av dei områda eg har vist til i dette innlegget, ser ein at Haugan sittgrunnlag for klage fører til heilt
feilaktige konklusjonar.
Ove Kristian Haugaløkken, PLU

Samtale rundt en kaffemaskin

i det akademiske
glasshuset

Av og til kan
man lure på
hvorfor vi gårpå forelesninger,
skriver ErlingPaulsen.

Vi befinner oss i
Elektrobygget på
Gløshaugen. Det er
pause i dagens forelesning i SIE5070
IKT og marked.
Rundt kaffemaskinen står en bergenser, en østlending og
en sørlending. De
virker alle glade og
oppspilte.
Bergenseren:
Dette var en god
forelesning. I dette
faget er det jo faktisk moro å gå på
forelesning!

Side 13 — Svart Cyan Magenta GulØstlendingen: Ja, det er tydelig atmannen vet hva han snakker om, og at
han har bestemt seg på forhånd for hva
han skal si. Her er det faen meg bådestruktur og innhold.
Sørlendingen: En merker godt at han
har erfaring fra næringslivet. Det at han
nettopp har gått av som visekonsernsjef
i Telenor, hever jo helt klart faget, men itillegg hjelper det utrolig mye at mannen
har holdt en presentasjon eller to før.
Østlendingen: Ja, jeg må si at det er
ganske digg å ha et fag hvor foreleseren
virkelig legger forholdene til rette for oss.
Her er det skikkelig informasjon om fagopplegget allerede i første time, foilene
kan printes fra nettet før forelesningen
starter og vi kan ha fokus på innholdet i
faget.
Bergenseren: Er det ikke litt sprøtt at

vi står her og jubler over en foreleser som
makter å ha struktur på det han holderpå med, og som får foilene ut på nettet
slik at vi kan printe dem ut før forelesningen begynner? Dette burde jo væreminstekravet...
Østlendingen: Joa, du har jo egentlig
helt rett, men de andre klarer det jo ikke.
I andre fag må vi jo slite med foreleseresom fullstendig mangler struktur eller
som ikke vil legge foilene ut på nett i dethele tatt.
Sørlendingen: Noe av det verste jeg
opplevde, var en foreleser som på en spørretime før eksamen stod en hel time og leste høyt fra gamle eksamensoppgaver og
løsningsforslag. Vi kan jo for faen lese!
Bergenseren: Av og til lurer jeg påhvorfor vi blir sittende...
Sørlendingen: Jeg pleier som regel å

slutte å gå på forelesning etter et par uker.
Hvis foreleseren ikke klarer å overbevise
meg i løpet av to uker, prioriterer jeg andre
ting. Kanskje flere burde gjøre det?
Østlendingen: Jeg er egentlig helt enig.
Det bør jo være et krav for å gå på forelesning at de kan gi oss noe mer enn lærebøker og pensumartikler alene.
Bergenseren: Akkurat det virker det
som om mange ikke har forstått. I mange
fag følger foreleseren læreboka nærmest
slavisk. Det virker som om noen professorer tror at man må være professor forå forstå en lærebok, og at deres eneste
oppgave er å formidle innholdet til oss
stakkars studenter. Har de ikke fattet atlærebøker skrives for studenter?
Sørlendingen: Vel vel, vi får glede ossover det vi har. Akkurat nå har vi jo faktisk en bra foreleser...

14

debatt/nyheter

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

Om tafatthet og nerder – og litt Coca-Cola«Hvordan framstiller vi
forskerne i populære
sammenhenger? Vi gir
mediene den gale professoren,» skriver
Størker Moe.
I et innlegg i Adressa forleden
uke hevdet jeg at NTNU er tafatt
i sin satsing på økt rekruttering
til sivilingeniørstudiet, og – i en
utdyping i forrige nummer av
Universitetsavisa – at MacGyver kanskje var en figur vi kunne bruke til å markedsføre studiene vi tilbyr. Tafatt fordi vi ikke
er synlige i det vanlige mediebildet, MacGyver fordi vi må
bygge opp et nytt mediebilde av
sivilingeniøren og kanskje fåigjen noe av den gjenkjennelsesverdien som lå i sivilingeniørtittelen. De siste restene av det
imaget vi hadde, forsvant ettermin mening da NTNU ble opprettet.
Jeg ønsker overhodet ikke åstarte en omkamp om NTNUkonstruksjonen, som har mange
positive tanker bak seg. Men

NTH var en merkevare, NTH
hadde – i hvert fall så sent som
rundt 1990 – et slags image.
NTNU er ikke en tilsvarendemerkevare, og jeg klarer ikke å
se noe entydig image. Er detteet resultat av en bevisst strategi for å unngå å provosere de
ikke-teknologiske fagmiljøene
ved NTNU? Jeg tror at det vi
trenger for å få tilstrekkelig
antall studenter i framtiden, er
nettopp merke- og imagebygging.
Merkebygging av sivilingeniøren.
Hvorfor er Coca-Cola en utrolig salgssuksess? På grunn av deenestående egenskapene? Neppe. Coca-Cola er en salgssuksess
simpelthen fordi kanskje halvparten av verdens befolkning
kjenner varemerket Coca-Cola.
Coca-Cola er et eksempel på fantastisk vellykket merkebygging.
Coca-Cola-reklamene spiller kun
på positive følelser, positive assosiasjoner og gjenkjennelsesverdi. Ikke ett ord om fakta. Jeg tror
vi kunne tjene på å ta lærdom
av Coca-Cola.
I lørdags-Dagbladet her forleden fant jeg en kvartsides
annonse om høyskolestudier imarkedsføring ved NMH-BI:«Velg en utdannelse hvor du må
bruke hele hodet». Og markedsføring er et fagområde som jeg
er sikker på har flere positive
assosiasjoner blant folk flest enn
hva realfagene har i dag. Hvor
finner jeg tilsvarende promotering av sivilingeniørstudiet? Jeg
har ennå ikke sett noen. Akkurat
som jeg forutsetter at det sitter
høyt kvalifisert teknologikompetanse på Gløshaugen, antar
jeg at markedsføringsstudienepå Grünerløkka sitter på gode
kvalifikasjoner innen markedsføring. Skulle vi prøve å lære av
dem? Kanskje «Bygg verdens
største byggverk» (Troll-plattformen)? Eller «Finn løsningenpå drivhuseffekten» (CO2-friegasskraftverk)? Eller simpelthen«No pain, no gain» (NTH var i
sin tid kjent som en skole for deflinke)?
Hva forbindes med NTNU?
Jo, «nerdene på Gløshaugen».
Forslaget i Universitetsavisa om
å bruke MacGyver hadde tilstrekkelig nyhetsverdi til at
NRK P3 fant å ville gjøre et lite
innslag om dette. På Tyholt fikk
jeg et par tankevekkende innspill fra en gruppe som definitivt bør være på nett med desamme ungdommene som ermålgruppen vår. Den største forskjellen mellom sivilingeniørstudentene våre og MacGyver ertydeligvis hårsveisen. Førstnevnte er en «gjeng med nerder»,sistnevnte er «en litt nerdete
type med hockeysveis».
Javel, kanskje vi er en gjeng
med nerder. Men vi er forhåpentligvis på langt nær så nerdete som folk oppfatter oss. Og er
det mindre nerdete å bruke flerfoldige timer hver dag på å sparke på en ball, enn å bruke likemange timer på å forstå naturenog så bruke denne kunnskapen
til noe nyttig for landet vårt? Jeg
synes ikke det. Likevel er en fotballspiller forbundet med glamour og seire, ikke med fotsopp,ødelagte knær og surt treningstøy. Jeg tror dette kommer av at
fotballen fokuserer på de positive aspektene ved fotballen, ikkepå de negative. Hvordan framstiller vi forskerne i populære
sammenhenger? Vi gir medieneden gale professoren.
Jeg har ikke kapasitet til å
bruke mange timer av min tid
til å markedsføre NTNU. Men
jeg er villig til å stille opp i ny og
ne, især hvis det også dreide seg

om det faget jeg kan mest om.
Dette tror jeg gjelder mange av
de vitenskapelig ansatte, og jeg
er overbevist om at hvis en journalist fra P3, VG, TV2 eller andre
populære mediekanaler ringte,
ville alle av oss stille opp uten å
blunke mer enn en gang.
NTNUs gode markedsføringskrefter bør etter min – ikkesærlig ydmyke – mening finne
vinklinger som kan vekke interesse utenfor de kanalene vi i dag
bruker. Hvor mange 19-åringer
vil vurdere å studere nerdefag i
fem år i strekk? Kanskje noen
flere, hvis vi klarer å formidle atde kan få spennende jobber på
den måten. Og vi må fortelle 1416-åringene at de trenger nerdefag for å klare å være med påå redusere forurensingen i verden. Eller for å kunne konstruere
el-biler, bygge raketter eller pumpe opp den oljen Norge så sårttrenger for at vi alle skal tilhøre
et av verdens rikeste land.
Og om tjue år kunne det til og
med hende at realfagene ikke
lenger var nerdefag, hvis vi barekunne klare å drive god nok merkebygging.
Størker Moe– Få igjen penga! På plass 1. mars
Nærmere 200 eksamensvakter ved NTNU fikk ved en
feiltakelse dobbel lønn inovember. Purrebrev er nåsendt ut til de som fikk «julegaven».

perioden.
– Det er en ærlig generasjon, håper
leder Knut Veium ved Seksjon for fakultetsservice. Han tar på seg skylden fordet som skjedde ved den noe sjenerøse
behandlingen av timelistene.
– En glipp, forklarer Veium om
novemberlønna som ikke ble registrert
utbetalt i databasene til seksjonen.

Det var litt av en julegave de nærmere
200 eksamensvaktene fikk like før jul.
Ved en tabbe åpnet NTNU pengesekken
i meste laget, og eksamensvaktene som
i november arbeidet på Dragvoll, fikk
utbetalt dobbel lønn for denne måneden.
Beløpet dreier seg om alt fra et par hundre kroner her, til et par tusen kronerder.
Ikke all verdens penger hver for seg,men totalt var det 350 000 kroner som
strømmet ut til eksamensvaktene. Nå
har NTNU sendt ut et brev hvor de berom å få tilbake ekstra-lønna.

Nye purrebrev. Ikke alle eksamensvakter har fått med seg at de har fåttekstra lønn fra universitetet, og flere
har ringt inn for å vite hvorfor de får
krav fra universitetet.
Mangler det penger etter første purrerunde, vil det bli sendt ut nye brev.
Veium har ikke tatt stilling til hva somskal skje med de eksamensvaktene som
det ikke lykkes å innhente penger fra.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Kjell E. Malvig (59) blir ny
rektor uten kappe.
Kollegiet vedtok 1.
februar at det skal
opprettes en ny posisjon som viserektor
for sivilingeniørfagene ved NTNU. Det
er opp til rektor
Eivind Hiis Hauge åpeke ut person til stillingen, og han harallerede valgt Malvig. Han tiltrer trolig
1. mars, samtidig som funksjonsperioden til det nåværende Gradsutvalget forsivilingeniørutdanningen (GUS) utløper.
I dette viktige utvalget sitter det i dag
fire ansatte og to studenter.
Malvig har vært GUS-leder de sistetre årene, og har i tillegg 34 års fartstid
i ulike stillinger ved Sintef og NTNU.
Han er i dag professor ved Institutt for
teknisk kybernetikk.

Ærlig. Gjennom purrebrevet regner

2004. Et mer detaljert mandat for stillingen skal behandles på neste
Kollegiemøte, men det synes åpenbart
at en av de viktigste oppgavene forMalvig blir å fortsatt lede et utvalg av
GUS-modell, som skal ivareta sakersom berører hele siv.ing.-studiet. I tillegg forventer han selv å få innpass pådekanmøtene når behovet måtte meldeseg.
– Slik jeg har oppfattet det, så skal
viserektoren opptre som rektors nærmeste rådgiver i saker som angår sivilingeniørutdanningen. Jeg regner ogsåmed at jeg vil representere rektor i en delsammenhenger. I egenskap av GUS-ledersitter jeg allerede i dag som NTNUs medlem i tre internasjonale organisasjoner,
forteller Malvig.
Han røper også at han allerede i lengre tid uformelt – med rektors velsignelse– av og til har brukt tittelen vise rector
når han som GUS-leder har representert NTNU i utlandet.
JAN ERIK KAARØ

Uformell tjuvstart. Viserektoren

NTNU med at de skal få tilbake penger
fra universitetets hjelpere i eksamens-

jan.kaaro@adm.ntnu.noskal ansettes i halv stilling fram til

Forbanner ikke e-posten
En professor i USA savner besøk av studenterpå kontoret, og gir
e-posten skylda. Ved
NTNU er problemstillingen ukjent.
Professor Frank W. Connolly ved
American University i USA beklager seg
over at studentene ikke lenger kommer på
besøk til kontoret hans. I en kronikk i The
Chronicle of Higher Education forteller
han om den trivelige universitetstilværelsen han hadde før e-posten ble vanlig.
Da kunne fire-fem studenter i løpet av en
dag stikke innom kontoret for å slå av en

Side 14 — Svart Cyan Magenta Gul

prat. Den faglige samtalen gled gjerne
over i en hyggelig, utenomfaglig prat. Det
syntes Connolly bidro til å krydre undervisningsjobben. Han kunne se om en student var bekymra, og han kunne ta opp
med studenten hva som plaget ham, skriver professoren.
I dag skjer mesteparten av Connollys
kontakt gjennom forelesninger og e-post,og professoren savner menneskelig og
direkte kontakt med studenter.

Fortsatt kontakt. Ved NTNU synes
ikke professorene at kontakten med studenter er blitt redusert etter at e-posten
kom.
– Jeg kjenner ikke til denne problemstillingen og har heller ikke hørt andre
nevne at e-post har ført til mindre kontakt
med studenter, forteller fysikkprofessor

Johan Skule Høye. Han legger til at e-postikke egner seg for faglig veiledning, og atstudenter og ansatte vil fortsette å treffes
ansikt til ansikt.
Også professor Trond Ytterland ved
Institutt for fysikalsk elektronikk melder
om god kontakt med studentene utover
utveksling av e-post

Opplysningen, goddag. Botanikkprofessor Atle Bones opplever at noen studenter tror at foreleser representerer etslags e-mail-opplysningskontor og får
spørsmål som: «Hva skulle jeg ha lært om
jeg hadde vært på forelesningen jeg ikke
møtte på».
– Siden vi er de som er direkte i kontakt med studentene, får vi også mange
spørsmål som egentlig hører hjemme hosadministrasjonen. Normalt er det bedre atslike ting blir tatt opp muntlig, det tar
mindre tid, synes Bones.
Av de Universitetsavisa har tatt kontakt med, er det bare bioteknologiprofessor Olav Smidsrød som synes at kontakten
med studentene er blitt mindre. Men atårsaken er e-post alene, tror han ikke. Det
kan like gjerne kan være fordi han har
travle dager og mange jern i ilden.
– Dessuten er jeg blitt såpass gammel,så studentene oppfatter kanskje ikke meg
som en av dem lenger, ler Smidsrød.
Den amerikanske professoren og kronikkskribenten, derimot, roper også etvarsko til sine yngre kollegaer på instituttet: «Thanks to e-mail, they may neverknow the true joy of teaching», beklager
Frank Connolly.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

15

UNIVERSITETSAVISA NR. 2 – 7. FEBRUAR 2002

Plattenfull av kjønn

Driftsrapport
Universitetsavisas
serie med små glimt
fra driftens avdelinger –vi presenterer menneskene
som får universitetet tilå «gå rundt».

Den serviceinnstilte transporten ved NTNU tar
mange slags oppdrag. Et av de særeste oppdragsjåfør Gunnar Mørch har hatt, var flytting av 4000
ovarier fra elg og rein fra Museet til lagring på Dora.
Selv om det er mye vi kan få
utført via nettet i dag, er vi fortsatt avhengige av transport av
fysiske gjenstander. NTNU er
spredt over hele byen, og uten
Transporten ville NTNU stoppe.
Post, mat, trykksaker, kontormøbler er eksempler på noe av
det som daglig befordres rundt
om til universitetets kriker og
kroker av de hjelpsomme sjåførene i Transportseksjonen.

4000 oppdrag i året.
Transporten har 13 kjøretøy iegen stall, men har ansvar forhele bilparken ved NTNU, somomfatter ca 60 kjøretøy. I tillegg kommer de ca 40 hage-

traktorene og plenklipperne
som parkseksjonen disponerer.
I løpet av et år utfører transportseksjonen 4000 transportoppdrag i tillegg til de faste.
Blant annet frakter de 1400
tonn søppel i løpet av et år.

Generasjonsskifte. Gunnar Mørch ser ut som en av deunge i staben på Transporten,men med ti års fartstid i seksjonen, er han faktisk en av
dem med lengst erfaring. I
løpet av de siste årene har detvært et generasjonsskifte i
Transporten. Kjørsvik, Stokkeog flere av de gamle gutta er
nå over i pensjonistenes rek-

ker, og yngre sjåfører har tattover.
– Det er et veldig godtarbeidsmiljø på vår seksjon, sierGunnar Mørch. – Har vi problemer, snakker vi med sjefenvår, Svein Roar Øverlie, og han
ordner opp.
Øverlie ordner også opp formange andre ved universitetetet. Så sant Øverlie har en ledig
bil når noen trenger transport
utført, er en av hans medarbeidere raskt på pletten.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

fra biblioteket

I denne spalten vil vi i tidaframover gi deg tips og rådom hvordan du får mest glede og
nytte av ditt universitetsbibliotek.

Å FINNE NÅLA I HØYSTAKKEN
Om litteratursøking i databaser
En enkel inndeling av litteraturdatabasene er i biblioteksbaser og
fagbaser. I biblioteksbaser registrerer bibliotekene det de kjøper, og
de har derfor sine begrensninger. Vi presiserer ikke ofte nok at
søker du etter tidsskriftartikler, finner du få i biblioteksbasen vår,BIBSYS, for bibliotekene registrer tidsskriftene, ikke artiklene.
Fagbasene er fagspesifikke. De har henvisninger til artikler,
bøker osv, og artikkelbasene er ofte linket opp mot den elektroniske
artikkelteksten, dersom biblioteket abonnerer på fulltekstutgaven
av tidsskriftet. I fulltekstbaser er mulig å søke i hele tekster.
Leter man etter litteratur om et emne, er de store fagbasene det
naturlig stedet å starte. Eksempler er SciFinder Scholar (Chemical Abstracts), Biosis, PsycINFO og Medline. Når artiklene indekseres for en database, legges det utfyllende informasjon til henvisningen, eks. sammendrag, emnebeskrivelse, forfatteradresser.
Noen kategorier gjøres søkbare, eks. emneorda. Bruker man dem,slipper man å tenke på synonymer eller alternative skrivemåter.
Søkesystemene varierer. Jeg skal ikke ta for meg disse, men heller
gi noen generelle råd.

Hvordan foregår søkingen?
I noen systemer søker man ved å kombinere ord vha operatorer. De
vanligste er de boolske: både og, enten eller og ikke, symbolisert med
and, or, not, eventuelt *, +, -. Andre er near og with som krever atde to orda man forbinder, skal stå nær eller etter hverandre i teksten. Man kan også søke på hele fraser merket ut i gåseøyne, hvilket alltid gir god presisjon. Mulighetene varierer fra base til baseog fra problemstilling til problemstilling.
Noen systemer har menyer for søkingen, andre kombinerer de to mulighetene. Hos WebSPIRS, for eksempel, kan du krysse av for hvor i henvisningen og informasjonen om artikkelen (hvilke felt) du vil søke. Du
kan velge tittelfelt, forfatterfelt, emnefelt og merke
av hvilke språk du ønsker.

Gode råd.
Analyser problemstillingen din. Plukk begrepene fra hverandre mens du tenker: Hvilke termer er
unødvendige, hvilke er meningsbærende, hvordan
bør de kombineres? Hva annet enn emnet må jeg
tenke på? Eksempel: Finnes det noen nye, gode
artikler om allergiske reaksjoner av matvarer
hos norske barn? Sentrale begreper: allergi,
matvarer og barn. Unødvendig: norske. Begrensninger: antall, tidsaspekt, språk.
Kombiner ikke begrepene i første omgang.
Ved først å søke på de sentrale begrepene hver for
seg, og så kombinere etterpå, vil du lettere se hvilke
begreper du må jobbe mer med, dersom søkingen din
gir et dårlig resultat. Får du få treff på for eksempel
ordet food, bør du kanskje utvide begrepet med foreksempel: feeding, nutrit:,milk, egg, etc.

Like etter at Gunnar Mørch begynte i Transporten, fikk han et av sine særeste transportoppdrag: Flytting av 4000
eggstokker fra vilt som var lagt på sprit. Disse ble samlet inn i den verste bequerel-tida, og brukes som referansemateriale for viltets levevilkår. For ti år siden ble ovariesamlingen lagret i Dora, og nylig var den på flyttefot igjen.
FOTO: ARNE ASPHJELL

Rekruttering over heile landet
NTNU er det einaste
norske universitetet
som driv med skulebesøk utafor eigen
region. Nytt av åreter at studentane
vert sendt på kurs
før dei drar ut for å
møte skuleelevane.
Stein Mjøen arbeider ved Seksjon for studentservice. Han har
ansvaret for den såkalla skulebesøksordninga ved NTNU, derstudentar vert sendt på besøk ividaregåande skular i andre
delar av landet.

NTNU åleine. NTNU er det
einaste universitetet som driv
med slik rekruttering utafor
eigen region. Dette skjer fordi
NTNU har ein riksdekkjande

funksjon.
Skulebesøksordninga baserer seg på å sende studentar ut
til heimkommunane deira for å
presentere NTNU for elevane
på den vidaregåande skulen dei
sjølve har gått på. Mjøen fortel
at ein i år har bestemt seg for å
legge større vekt på å sortere ut
studentar etter kor egna dei vert
vurdert til å vere.
– Studentar vert kursa i presentasjonsteknikk, der ein gjer
studentane bevisst på korleis
ein opptrer framfor ei forsamling. Dei får øvd seg i bruk av
visuelle hjelpemidlar når dei
skal presentere bodskapet.
Gjennom kurset får dei trent
opp desse eigenskapane, samstundes som dei vert instruert
og evaluert ved hjelp av video.
For å kunne frigjere midlar til å
gjennomføre kurset var det nødvendig å kutte ut orienteringsmøta, fortel Mjøen.
– Tilbakemeldingane på
omprioriteringane har værtsvært positive, og studentane

Side 15 — Svart Cyan Magenta Gul

set stor pris på å få dette kurset
i staden, seier han.

Få frå Dragvoll. I år blir
det sendt ut om lag 30 studentar. Dei fleste kjem frå typiske
Gløshaugenfag.
– Vi strever fælt med å
rekruttere studentar frå dei friefaga, seier Mjøen, som ikkje vil
leggje ut på spekulasjonar på
kvifor det er slik.
Studentane får beskjed om
at dei ikkje skal «overselje» bodskapen. Poenget er ikkje årekruttere studentar for einkvar pris.
– Vi seier til dei at dersom
ein elev kjem bort til dei etterein presentasjon og seier at «nåveit eg at NTNU ikkje har eit
studietilbod for meg, » så harstudenten gjort ein god jobb. Vi
vil ha studentar som er motivert for å ta for seg av det vi kan
tilby, seier Mjøen.

Bruk basenes emneindeks om den finnes. Du slipper å tenke
synonymer, engelsk/amerikansk skrivemåte osv.
Vanskelig å finne de rette emneorda. Prøv å finn noen gode
artikler ved å søke med dine egne ord i tittelfeltet. Se hvilke emneord disse har i systemet.
Trunkering vil si å kutte endelser. Gjør du det, tenk etter om det
er andre ord som starter med samme ordstamme.
Søke på ord i tittel er en god måte å finne relevante artikler på,
men du finner ikke alle. Det er forfatternes ansvar å lage beskrivende titler som kan lette gjenfinningen av publikasjonen. Tenker
du på det når du selv lager titler til dine artikler?
Oversiktsartikler. Bruker du ordet review for å finne dem, husk
at de beste finner du når både det sentrale emnet og ordet reviewstår i tittelen. Ellers kan du risikere å få oversiktsartikler hvor
emnet du søkte, bare så vidt er nevnt.
Om det er mulig, bruk operatorer som snevrer inn søket ditt(se operatorer). Dersom du ikke finner noe, tenk:✔ Har jeg valgt rett base?
✔ Har jeg søkt i rett fil?
✔ Har jeg brukt gale begreper?
✔ Har jeg skrevet orda rett?
✔ Har jeg kombinert orda rett?
✔ Har jeg brukt for få synonymer?
✔ Har jeg husket bøyningsformer, trunkering, eng./amerikansk
skrivemåte osv?
Trenger du mer veiledning? Kontakt din fagansvarlig i biblioteket http://www.ub.ntnu.no/fagreferent.php, Infosøk http://
www.ub.ntnu.no/infosok/infoline.htm og http://www.ub.ntnu.no/infosok/kontakt.htm eller spør bibliotekaren http://www.ub.ntnu.no/stille_spm.php
Ragnhild Lande

TORE OKSHOLEN
tore.oksholen@adm.ntnu.no

«Men det er fryktelig mørkt ute nå. Blir du ikke litt deppa av det heller?
– Nei, dette er et problem skapt av blant andre psykiatere og psykologer
som har oppdaget et marked.»baksidaPsykologiprofessor Arnulf Kolstad til Sunnmørsposten 22. desember 2001

Skjønner ikke bæret
NTNU-stipendiat Roar Madsen ble ved et besøk i NordIrland rett før jul intervjuet av
ukeavisa LA i Belfast. Mange
temaer ble tatt opp, minnes
Madsen. Hans eget forskningsarbeid om historiebevissthet etter delinga av NordIrland i 1920 var selvsagt, menogså Børge Brendes utspill
mot britene i Sellafield-saken,
og forholdet mellom nynorsk
og bokmål i Norge, fikk Madsen spørsmål om. Men hva

Professor Ida Bull. FOTO: ARNE ASPHJELL

som ble sluttproduktet i artikkelen, er heller uvisst for stipendiaten, selv om han harfått avisa tilsendt. Intervjuet
er nemlig på gælisk!
– Du må ikke spørre meg
om hva som står i intervjuet,
for det aner jeg ikke, ler intervjuobjektet. Om noen Baksidelesere skulle slumpe til åvære eksperter uti det gæliske,
kan Madsen kontaktes ved
Program for lærerutdanning.

Vil du skrive
trøndersk
historie?
Kan du tenke deg å være med og
skrive Trøndelags historie? Ved
unionsjubileet i 2005 skal det
foreligge et trebinds historieverk om vår landsdel. Bak prosjektet står NTNU og de to trønderske fylkeskommunene. Det
søkes nå etter forfattere, og søknadsfristen er 4. mars. En nærmere presentasjon av prosjektet
finner du på Sør-Trøndelag fylkeskommunes kultursider på
nettet. http://www.st-f.kommune.no/.
Professor Ida Bull ved
Historisk institutt orienterte
lokale historielag om prosjektet
på et møte i forrige uke.
Arbeidet skal deles inn i fem
hovedmoduler: Fra de eldste
tider fram til ca. år 1000, sagatid og høgmiddelalder (1001350), ødetid og gjenreising(1350-1650), handelskapitalismens tid (1650-1850), detmodernegjennombruddet(1850-1920) og til sist mot våregen tid (1920-2000).
Prosjektet har et budsjett på
8, 5 mill. kroner og av dettebidrar NTNU med tre millioner.
– Det er et løft for oss at universitetet har satset så mye pådette prosjektet, sier SørTrøndelags fylkesordfører Arnt
Frøseth, som er en av de ivrigstepådriverne.

Hybridene
kommerI høst skal NTNU opprette etnytt studieprogram i «ingeniørvitenskap og IKT» med 60
plasser. Det nye studieprogrammet skal formelt sokne til
Fakultet for ingeniørvitenskap
og teknologi (IVT), og undervisningen skal skje i nært samarbeid med Institutt for datateknikk og informasjonsvitenskap (IME-fakultetet).
I fjor høst ble det gjennomført en brukerundersøkelse forå kartlegge hva slags kompetanse studentene på den nye
studieretningen bør ha for å
dekke framtidige behov inæringslivet. Undersøkelsen
viste at industribedriftene har
stort behov for «hybrider» av
ingeniører som kan spesifisere,konstruere, implementere og
bruke morgendagens tekniske
IT -systemer.

Internasjonalt

Russiske studenter som haddefått plass på ISFiT-festivalen i
1992, opplevde at de pengenede hadde tenkt å reise til
Trondheim for, ble mindre og
mindre verd jo mer festivalennærmet seg. Men de framviste
stor fantasi for å klare biffen

3000 i lomma?

Feil, feil, feil!

Er du student? Lager du animasjoner, video, foto eller
andre illustrasjoner for webmediet? Da kan du få et ekstra
tilskudd til studielånet dettevårsemesteret. NTNUs satsingsområde Informasjons- og
kommunikasjonsteknologi
kvitterer ut 3000 kroner til den
som leverer det beste bidraget,
mens to andre gode bidraghonoreres med 1000 kronerhver. Frist for innlevering er
onsdag 20. februar. Kontakt
person er Tone.Kvenild @ adm.
ntnu.no.

Universitetsavisa gikk seg vill
i departementsnavn i forrige
nummer. I en baksidenotis ble
Kristin Clemets nye departementet omtalt som Undervisnings- og forskningsdepartementet. Utdannings- og forskningsdepartementet er det
korrekte navnet. Forkortelsenskal være UFD.

lell. En foreslo at alle russere
skulle ta med seg vodka og selge i Norge, mens andre villehaike fra Grense Jakobselv.
Problemene ble delvis løst med
sponsede busser på norsk side
av grensa, skrev vi i Universitetsavisa nr. 2, 1992.

«Veckorna när studenter frånSverige och Norge väller in iÅre brukar vara stökiga ochvarje gång sätts Årebornas
och stugägarnas tålamod på
ovanligt hårda prov. Det är
fester dygnet runt, det är stoj,
glam och skrikande hordersom drar genom stugbyarna
och genom Åre centrum nätterna igenom,» leser vi i Länstidningen i Östersund.
Nei, internasjonalisering
er sannelig ikke så enkelt som
mange tror.

Doktor-engelsk
Onde tunger vil ha det tilat leger ikke kan snakke
norsk slik at vanlige folk
forstår sin egen diagnose.
Nå planlegger Det medisinske fakultet (DMF) å ta
skrittet fra latin til norwenglish. DMF har planerom å tilby et begrenset
undervisningstilbud på engelsk til høsten for 00-kullet.
Blir forsøket vellykket, vil
DMF vurdere å utvide tilbudet. Men tilbudet vil i første omgang ikke gjelde flere
enn inntil åtte personer– og det er myntet på utenlandske studenter påutvekslingsopphold ved
NTNU. Fakultetet regner
med at det vil bli en ren engelskspråklig gruppe innenfor PBL (problembasertlæring), at skriftlig materiell må oversettes og at eksamen holdes på engelsk.
(InnsidaUT 28. januar)

Under Dusken var på reportasjetur til Åre, og tok dette stemningsbildet.

Snartpensjonist?
Om du grunnet oppnådd
pensjonsalder må forlate
din kjære arbeidsplass, men
likevel gjerne vil beholde enørliten kanal til NTNU – så
vit at Universitetsavisa forblir din trofaste så lenge duvil ha oss. Vi vil prøve å holde rede på hvem som går
av, og tilby alle å få avisa
hjem i postkassa, aldeles
gratis. Hører du ikke fra
oss, så ring!

Utgis av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet
Distribueres i 13 000 eks. annenhver fredag i vår- og høstsemesteret.
REDAKTØR: Jan Erik Kaarø
REDAKSJONSSEKRETÆR: Lisa Olstad
ANSVARLIG REDAKTØR:Info.direktør Anne Katharine Dahl

REDAKSJON: Medieseksjonen,
Informasjonsenheten
LAYOUT: Kolbjørn Skarpnes
TRYKK: ST-Trykk AS, Orkanger

16 — Svart Cyan Magenta Gul

POSTADRESSE: Universitetsavisa,
Info.enheten NTNU, 7491 TrondheimBESØKSADRESSE: Info.huset på
Gløshaugen (O.S. Bragstads plass 1)

TELEFON: 73 59 55 40
TELEFAKS: 73 59 54 37
E-POST: medieseksjonen@adm.ntnu.no

på sidenEr du pålogget?
– Ojsann. Det var en saftig P6. Er
det E-ticketen som har gjort den
sånn? sa hun og satte Blikket imeg. Vi gikk side om side over Platået på vei fra GRUCS til GUS.
Jeg skottet opp på Oasen idet vi
passerte Perleporten og visste at vi
begge egentlig tenkte P2005.
«Her har du sjansen til å sende
skjemaet helt hjem i Det femte
rammeprogrammet, bare du følger Stripa til Hangaren og ikke er
alt for Acrobat med PDF-en din»,sa jeg til meg selv.
Hun var yppig som en ADSLog snart moden for å vise InnsidaUT. Også jeg var nok litt HotMetal Pro etter flere runder med
LØP i Stoffkartoteket. Det er så
rart med det; Et K-møte her og etD-møte der og SESAM LOSAM så
er du moden for 2fo. Dessuten hadde hun Oppringt og lang trening
med TextPaden. Du blir jo litt
HMS og MA i knærne av å tenkepå at hun kunne Discoverer 3.1 ut
og inn. P-håndboka gir ikke rådfor sånt. Heller ikke KKK kunne
hjelpe. Jeg manglet Styringsdata.
– Vis meg hvordan du åpnerFORSKDOK, sa hun hest, idet vi
rundet Bergmanden. Hun bøyde
seg fram og viste fram DBH-statistikken sin. Nå hadde jeg fritt
utsyn til Dagslyslaboratoriet.
Men dette var ikke riktig Arena for å lete fram Origo og Tungregne. Til den slags foretrakk jeg
Studio Apertura. Intenst prøvde
jeg å pønske ut en Betenkning som
kunne forklare at jeg egentlig var
en tekkelig ORGUT, oppvokst med
Charter og Underdal. Min verden
var refusjonsbilag og omgjøringsskjema til FS. Dette gikk helt over
Reiseregulativet for meg.
Riktig nok var jeg Bachelor,men hun var Master. Som Orakel
kunne hun RUNIT. Hun hadde
vekttall både her og der og visste
alt om trådløs forbindelse og plassering av P-oblat i sone 6. Dessuten var hun stamgjest i GAK og
logget gutta i AFAG og NIF rettsom det var. Dette var i ferd medå gå helt til bunns på ECTS.
Da vi nærmet oss Tåkeheimen,
hadde jeg ikke lenger et Clue. Det
var tydelig at hun ville ha en Service-erklæring og full serveroverhaling.
– La oss TA det litt BDB nå.
Min FrameMaker er ikke klar forStart NTNU når vi er så nær
UBiT, insisterte jeg.
Og da kom redningen. Framspratt en spenstig IMEing, med
stetoskop fra DMF, tegneblokk fra
AB og kalkulator fra IndEcol. Ikke
akkurat NTL nei, men tverrfaglig
og FORNY-et var han. Kort sagt
selve Magneten for min lille HF-er.
I det samme ble jeg så SVT at
jeg nesten mistet T-en. Uten mincand.psychol. hadde kanskje altgått til BIBSYS og Fjernarkiv forgodt. Men etter å ha SUmmet meg
tenkte jeg at tross alt taster verden
videre. Selv KUF hadde jo blitt helt
UFD, og egentlig hadde jeg det johelt NFR på Innsida.