ПЪТЯТ НАПРАКТИКАТА

ГЛАВА ПЪРВА

ПЪТЯТ НА ПРЕЧИСТВАНЕТО
IПРЕЧИСТВАНЕ НА УМА
1. Хората се поддават на светските страсти, които гиводят към заблуди и страдания. Има пет начина да сеосвободят от привързаност към светските страсти.

Първо, те трябва да имат реалистичен поглед
върху нещата, да поддържат идеи, основани навнимателни наблюдения и правилно да разбират
значението на причините и следствията. Тъй катопричините за страданието се коренят в желанията ипривързаностите,
и
тъй
като
желанията
ипривързаностите са свързани с погрешното приеманена съществуването на его и пренебрегване на закона запричината и следствието, хората могат да постигнат
мир, само ако освободят умовете си от светските
страсти.

Второ, хората могат да се отърват от изкривеното
виждане с внимателен и търпелив контрол над ума. Сефективен контрол над ума, те могат да избегнат
желанията, породени от стимулирането на сетивата:– 116 –

Пътят на пречистването

очите, ушите, носа, езика, кожата, и последващия
умствен процес, и така да прережат от корен
тежненията на светските страсти.
Трето, те трябва да имат правилно разбиране зарационалното използване на нещата, в частност нахраната и облеклото. Хората не трябва да ги свързват скомфорт или удоволствие, а само с нуждите на тялото.
Дрехите трябва да предпазват тялото от крайностите нагорещината и студа и да прикриват голотата. Храната енеобходима да поддържа тялото, докато то се подготвяза постигането на просветление. Светските страсти немогат да виреят при такъв начин на мислене.
Четвърто, хората трябва да се приучат на търпение.
Те трябва да понасят спокойно горещината и студа,глада и жаждата. Трябва да се научат да бъдат
търпеливи, когато получават ругатни и презрение,защото практикуването на търпение е това, което убива
егото и потушава огъня на светските страсти.
Пето, хората трябва да се научат да виждат иизбягват опасностите. Както мъдрият човек страни отдиви коне и бесни кучета, така човек не трябва да ситърси приятели сред злите хора. Ако човек се придържакъм предпазливост и благоразумие и избягва
компанията на порочни хора, огънят на земните страстище умре.
2.

Има пет групи желания в света.
– 117 –

Пътят на пречистването

Желанията възникват в отговор на красивите
форми, които виждат очите, приятните звуци, които
чуват ушите, ароматите, които долавя носът, приятнияза езика вкус и нежното докосване. През тези пет вратина желанията, влиза привързаността на тялото къмкомфорта.
Повлияни от привързаностите на тялото, повечето
хора не забелязват злото, което ги следва. Те се хващатв дяволския капан, както еленът в гората се хваща вкапана на ловеца. Наистина, тези пет врати нажеланията, възникващи от възприятията на сетивата, санай-опасния капан. Хванати от тях, хората се оплитат всветски страсти и страдат. Те трябва да се научат как даизбягват този капан.

3. Трудно е да се освободим от капана на светските
страсти. Представете си, че сте хванали змия, крокодил,ястреб, куче, лисица и маймуна – шест същества съссъвършено различна природа. Вие сте ги вързали съсздраво въже и ги карате да тръгнат. Всяко от тях щетърси безопасност в присъщата му среда: змията щепотърси убежище в тревата, крокодилът ще се запътикъм вода, ястребът ще литне във въздуха, кучето щепоеме към някое село, лисицата ще потърси самота вдупка в земята, а маймуната – в клоните на гората. Вопита им всяко да върви по своя път, те ще си пречат,– 118 –

Пътят на пречистването

като накрая най-силното повлече останалите.
Като съществата в тази притча, хората саизкушавани от шестте сетива: очите, ушите, носа, езика,кожата и ума, и контролирани от доминиращото от тях.
Ако шестте същества се привържат към стълб, теще се изтощят в опитите си да се освободят и накраяще легнат край стълба. По същият начин, ако хората
практикуват контрол над ума, сетивата няма повече даим причиняват безпокойства. Ако умът е под контрол,хората ще намерят щастието в този живот и в бъдеще.

4. Хората обичат славата и почестите. Но славата ипочестите са като тамян, който се превръща в дим искоро изчезва. Ако хората преследват почит и публично
одобрение и изоставят пътя на истината, те са всериозна опасност и скоро ще имат повод за огорчение.
Човек, който преследва славата и богатството иобича любовните афери, е като дете, което ближе медот острието на нож. Докато се наслаждава на сладосттаот вкусването, ще почувства и болката от порязването.
Такъв човек носи факел срещу силен вятър. Огънят щеобгори ръцете и лицето му.
– 119 –

Пътят на пречистването

Човек не може да се довери на собствения си ум,пълен с алчност, гняв и глупост. Той не трябва да гооставя да се вихри свободно, а да го държи под строг
контрол.
5. Да постигнем контрол над ума, е най-трудното
нещо. Тези, които търсят просветление, трябва първода се отърват от пламъците на желанията. Желанието екато бушуващ огън, който търсещият просветление
трябва да избягва, както човекът, който кара купа сено,избягва искри по пътя си.
Но би било глупаво да си извадиш очите от страхда не бъдеш изкушен от красиви форми. Умътгосподства над сетивата. Ако е добре обучен, той щеможе да подчинява желанията.
За хората е трудно да следват пътя къмпросветлението, но пътят им ще е по-труден е, аконямат дух да търсят този път. Без просветление, те саобречени на вечни страдания в света на живота исмъртта.
Когато човек търси пътя към просветлението, тойе като вол, който тегли тежък товар през калта. Аковолът положи всички усилия, без да се интересува отнищо друго по пътя си, той ще преодолее калното
място и ще намери почивка. По същия начин, ако умъте контролиран и държан в правилния път, калта на– 120 –

Пътят на пречистването

алчността няма да го спре и той ще преодолее
страданието.
6. Тези, които търсят пътя към просветлението,трябва първо да отстранят егоизма и гордостта исмирено да поискат да получат светлината наБудисткото учение. Цялото богатство на света, цялото
злато, сребро и почести, не могат да се сравнят съссъкровището на мъдростта и добродетелта.
За да се наслаждава на добро здраве, да донесе
щастие на семейството си и мир на всеки срещнат,човек трябва първо да дисциплинира и контролира ума
си. Ако човек контролира ума си, той ще намери пътякъм просветлението и мъдростта и добродетелта
естествено ще дойдат при него.
Като съкровища, изровени от земята, добродетелтасе появява от добрите дела, а мъдростта – от чистия испокоен ум. За да върви безопасно през лабиринта наживота, човек има нужда от светлината на мъдростта иръководството на добродетелта.
Мъдрото учение на Буда казва на хората как даотстранят алчността, гнева и глупостта и който госледва, постига щастие и добър живот.
7. Действията на хората следват посоката на техните
мисли. Ако подхранват мисли на жажда за притежание,хората стават алчни. Ако подхранват мисли на гняв, те– 121 –

Пътят на пречистванетосе ядосват лесно. Ако поддържат ограничено мислене,те стават все по-глупави.
Когато се прибира реколтата от полето, фермерът
държи стадата си затворени, за да не разрушат оградите,търсейки храна в имота на съседа, което да стане
причина съседът да се оплаква или да ги убие. Такахората трябва да пазят ума си от непочтеност инеблагополучие. Те трябва да отстранят мислите, които
стимулират алчността, гнева и глупостта и данасърчават мислите, които стимулират милосърдието идобротата.
Когато пролетта дойде с изобилието от зелената
трева, фермерите пущат стадата си свободно на паша,но ги следят от близо. Така е и с човешкия ум. Дорикогато е добре овладян, умът трябва да бъденаблюдаван.
8. Веднъж Буда Шакямуни пребивавал в градКаусамби. В същия град живеел човек, който го мразели подкупвал злонамерени хора да разпространяват
клевети срещу него. При това положение за ученицитена Пробудения станало трудно да се сдобиват с храна, акогато просели, получавали оскърбления.

ИмаАнанда казал на Буда: “Да не стоим в този град.
други по-добри градове, където можем да– 122 –

Пътят на пречистването

отседнем. По-добре да си тръгнем оттук.”Блаженият отговорил: “Ако следващият град е катотози, какво ще правим тогава?”“Ще се преместим в трети.”Блаженият казал: “Не, Ананда, това няма да има
край. По-добре да останем тук и да понасяме
търпеливо оскърбленията, докато с безупречното сиповедение опровергаем клеветите, и обидите срещу наспрестанат. Тогава ще се преместим на друго място.”“В този свят има печалба и загуба, клевета ипочест, похвала и оскърбление, страдание иудоволствие. Просветленият не е зависим от тезивъншни неща. Те ще си отидат така бързо, както садошли.”

II
ДОБРОТО ПОВЕДЕНИЕ
1. Тези, които търсят просветлението, трябва да незабравят необходимостта да поддържат тялото, речта иума си чисти. За да запази тялото си чисто, човек нетрябва да убива живи същества, не трябва да краде илипрелюбодейства. За да запази речта си чиста, човек нетрябва да лъже, да ругае, да сплетничи и да се отдавана празнословие. За да запази ума си чист, човек трябвада отстрани алчността, гнева и неверните съждения.
– 123 –

Пътят на пречистванетоАко умът е нечист, със сигурност и делата ще санечисти. Ако делата са нечисти, човек ще причинява ище търпи страдание. Затова е от огромно значение умъти тялото да бъдат пазени чисти.
2. Живяла някога една богата вдовица, която имала
репутацията на любезна, скромна и благовъзпитана
жена. Тя имала умна и прилежна прислужница.
Един ден прислужницата си помислила: “Хората
смятат моята господарка за добра жена. Чудя се, дали едобра по природа, или се държи добре, защото живее
спокоен и охолен живот. Ще я предизвикам, за даразбера.”На следната сутрин, прислужницата не се явила
пред господарката си почти до обяд. Господарката билаподразнена и я смъмрила. Момичето отговорило: “Акосе събудя късно някоя и друга сутрин, не трябва да стенетърпелива.” Господарката се разгневила.
На следващия ден прислужницата отново
закъсняла. Господарката била бясна от яд и ударила
момичето с пръчка. Мълвата за тази случка бързо серазнесла и богатата вдовица загубила добрата сирепутация.
3. Много хора са като тази жена. Докато условиятаим на живот са задоволителни, те са мили, скромни и
тихи. Но ако условията им на живот станат
– 124 –

Пътят на пречистването

незадоволителни, доброто им поведение ще бъде подвъпрос.
Единствено когато човек поддържа ума си чист испокоен и запази добро отношение към хората, дорикогато му отправят неприятни думи, обект е на лошоотношение и му липсват достатъчно храна, дрехи иподслон, той може да бъде наречен добър човек.
Затова онези, които правят добро и поддържат умаси спокоен, единствено когато животът им езадоволителен, не са вдействителност добри хора. Самотези, които са приели учението на Буда и обучават
тялото, речта и ума си съгласно това учение, санаистина добри, скромни и спокойни хора.
4. По отношение на това, доколко думите сеизползват по подходящ начин, има пет двойки
антоними: думи, които са подходящи и които не саподходящи за определен случай; думи, които
съответстват и които не съответстват на фактите; думи,които звучат приятно и думи, които звучат грубо; думи,които са благотворни и думи, които вредят; думи, коитоса съчувствени и думи, които са ненавистни.
Каквито и думи да изречем, трябва да сме гиподбрали със загриженост за хората, които ще ги чуят ище бъдат повлияни от тях. Ако умовете ни са пълни с– 125 –

Пътят на пречистването

любов и състрадание, ще са устойчиви на злите думи,които чуваме. Не трябва да изричаме невъздържани
думи, които да предизвикват гняв или омраза.
Единствено думи на съчувствие и мъдрост можем даизричаме.
Не можем да елиминираме неприятните думи.
Трябва да обучаваме ума си да се отнася със съчувствие
дори към злите хора. Така ще оставаме незасегнати отдумите им, отправени към нас.

Ако някой се опита да рисува с водни бои върху
синьото небе, той няма да успее – това е невъзможно.
Също както е невъзможно да пресуши голяма река стоплината на факел от суха трева или да произведе
силен звук чрез триене на две парчета мека кожа. Посъщият начин, хората трябва да тренират ума си да несе смущава от думите, отправени към тях, каквито и даса те.
Те трябва да обучат ума си и да го съхраняват
щедър като земята, безграничен като небето, дълбок
като голяма река и мек като въздуха.

Ако враговете ти те хванат и измъчват, а ти севъзмущаваш от това, ти не следваш учението на Буда.
– 126 –

Пътят на пречистванетоПри всички обстоятелства трябва да се научиш дамислиш: “Умът ми е непоклатим. Устата ми няма дапроизнесе думи на омраза или гняв. Аз ще обградя
враговете си с мисли на съчувствие и съжаление, които
извират от ума ми, ведно със състраданието към всички
чувстващи същества.”5. Един човек намерил мравуняк, който горял презденя и димял през нощта. Той отишъл при един мъдреци го попитал какво трябва да направи. Мъдрият човекго посъветвал да го разрови с меч. Човекът направил
това и намерил в земята последователно резе, водни
мехури, вила, кутия, нож и парче месо. Накрая отдупката излязъл един дракон. Човекът разказал намъдреца за находките си. Мъдрецът му обяснил
значимостта на случилото се и го посъветвал:“Изхвърли всичко, освен дракона. Остави дракона сам ине го притеснявай.”В тази притча мравунякът представлява човешкото
тяло. Това, че гори през деня, означава, че хората
превръщат в дела замисленото предната вечер. Димипрез нощта, показва факта, че през нощта хората сиприпомнят с удоволствие или съжаление преживяното
предния ден.
– 127 –

Пътят на пречистването

Човекът в тази притча представлява този, който
търси просветление. Мъдрецът е Буда. Мечът
представлява чистата мъдрост. Да разровиш мравуняка,представя усилието, което трябва да положим, за дапостигнем просветление.

Резето символизира невежеството, мехурите сапришките на страданието и гнева; вилата символизира
житейските трудности, кутията означава складираните
алчност, гняв, мързел, непостоянство, разкаяния изаблуди. Ножът представя синтеза на петте чувствени
желания; парчето месо представя следващото желание,към което се стреми човек, след като веднъж е опитал
задоволството. Всички тези неща вредят и затова Будаказал на човека да ги изхвърли.

Драконът е умът, който е отстранил всички земни
страсти. Ако човек разрови съзнанието си с меча намъдростта, ще открие своя дракон. Да го остави сам ида не го притеснява, означава да го остави свободен ида не го връща в пещерата на невежеството.

6. След като постигнал просветление, един отучениците на Буда, наречен Пиндола, се върнал в– 128 –

Пътят на пречистването

родния си град Каусамби, за да се отплати на своите
съграждани с добро, като им предаде учението наБлагословения.
В покрайнините на Каусамби, край река Ганг,имало малък парк, който давал сянка с големите сикокосови дървета. Прохладен вятър непрекъснато
раздвижвал листата им.
В един горещ летен ден Пиндола седял вмедитация под хладната сянка на дърветата, когато впарка дошъл за отдих цар Удаяна със съпругите си.
Сред музика и удоволствия царят задрямал впрохладата на парка.
Докато царят спял, съпругите му и придворните
дами тръгнали да се разходят и внезапно се натъкналина медитиращия Пиндола. Те разпознали в него святчовек, помолили го да ги обучава и се заслушали внеговата проповед.
Когато се събудил, царят тръгнал да търси
съпругите си и ги намерил обградили Пиндола ислушащи неговите поучения. Царят, който бил ревнив ипохотлив, се ядосал и наругал Пиндола. Казал му:“Непростимо е благочестив човек като тебе да стоисред жени и да се наслаждава на свободни разговори стях.” Пиндола не отговорил нищо, а само спокойно
– 129 –

Пътят на пречистването

затворил очи.
Ядосаният цар извадил сабята си и заплашил
Пиндола, но благочестивият мъж останал спокоен итвърд като скала. Това вбесило царя. Той разровил единмравуняк и хвърлил върху Пиндола пръст и мравки, ноПиндола останал в неподвижна медитация, спокойно
понасяйки обида и болка.
Тогава царят се засрамил от жестоката си постъпкаи помолил Пиндола за прошка. В резултат на тозиинцидент учението на Буда намерило път към царския
дворец и оттам се разпространило из цялата страна.
7.
Няколко дни по-късно цар Удаяна посетил
Пиндола в горското му убежище и го попитал:“Благочестиви учителю, как успяват учениците на Будада пазят тялото и ума си чисти и неизкушени от похот,въпреки че са предимно млади мъже?”Пиндола отговорил: “Благородни господарю, Будани е учил да уважаваме всички жени. Той ни поучавашеда гледаме на всички стари жени като на наши майки,да гледаме на жените на наша възраст като на нашисестри, а на по-младите – като на наши дъщери.
Благодарение на това неговите ученици могат да пазят
тялото и ума си чисти и неизкушени, въпреки че самлади.
– 130 –

Пътят на пречистването

“Но, почтени учителю, човек може да подхранва
похотливи мисли към жена, която е на възраст да мубъде майка, на възраст да му бъде сестра или дъщеря.
Как учениците на Буда контролират желанията си?”“Благородни господарю, Благословеният ни учешеда мислим за човешкото тяло като за нещо изхвърлящо
нечистотии: кръв, гной, пот и мазнини. Мислейки потози начин, дори и млади, ние можем да опазим ума си
чист.”“Почтени учителю”, продължил да настоява царя,“За вас може да е лесно, защото сте тренирали тялото иума си и сте усъвършенствали своята мъдрост, но затези, които нямат такъв тренинг, би било трудно. Темогат да се опитват да си припомнят за нечистотията натялото, но очите им пак ще търсят красивите форми. Теможе да се опитват да видят грозотата вътре в тялото,но пак ще бъдат изкушавани от красивата фигура.
Трябва да има и някаква друга причина, заради което
младите ученици на Буда са в състояние да пазят
действията си чисти.”“Благородни господарю”, отговорил Пиндола,“Блашеният ни учеше да пазим вратите на петте сетива.
Когато виждаме красиви цветове и форми с очите си,когато чуваме приятни звуци с ушите си, когато
долавяме благоухания с носовете си, когато усещаме
сладък вкус с езика си или докосваме приятни на допир
неща с ръцете си, не трябва да се чувстваме привързаникъм тези привлекателни неща, нито да се чувстваме
– 131 –

Пътят на пречистването

отблъснати от непривлекателните. Ние сме обучени
внимателно да пазим вратите на петте сетива.
Благодарение на учението на Блажения, дори младитему последователи могат да пазят тялото и ума сичисти.”“Учението на Буда е наистина чудесно”,продължил Пиндола, “Аз знам от собствен опит, че акосрещна нещо красиво или приятно, без да съм нащрек,впечатленията, получени от сетивата, безпокоят ума ми.
Жизнено важно е да поставим стража на вратите напетте сетива, за да пазим делата си чисти при всякакви
обстоятелства.”8. Винаги, когато превърнем една мисъл в действие,следва ответна реакция. Ако някой те обиди, сечувстваш изкушен да му отвърнеш или да му отмъстиш.
Човек трябва да се пази от прибързани реакции. Дареагираш необмислено е като да плюеш срещу вятъра;не навреждаш на никого другиго, освен на себе си. То екато да метеш праха срещу вятъра. Вместо да сеотървеш от мръсотията, тя полепва върху тебе. А този,който подхранва желание за мъст, нещастието винаги госледва по петите.
9. Най-добре е да захвърлиш алчността и даподхранваш мисли на милосърдие. А още по-добре е дапроявиш почтителност към Буда, като последваш
– 132 –

Пътят на пречистването

Благородния път.
Човек трябва да се отърве от егоистичния си ум ида поддържа ума си в искрено желание да помага нахората. Едно действие, което прави някого щастлив,подтиква този човек да направи друг човек щастлив, итака щастието се умножава.
Хиляди свещи могат да се запалят от еднаединствена и от това животът ѝ няма да се съкрати.
Щастието не намалява от това, че ще го споделиш сдругите.
Тези, които търсят просветление, трябва да савнимателни при всяка стъпка. Без значение колко
висока е амбицията ти, трябва да я преследваш стъпкапо стъпка. Стъпките по пътя към просветлението
трябва да са част от ежедневния ни живот.
10. В самото началото на пътя към просветлениетоима десет трудности, които трябва да преодолеем. Те
са: 1. За бедния е трудно да бъде щедър. 2. Загорделивия е трудно да се преклони пред авторитета научителя. 3. Трудно е да търсиш просветление с ценатана саможертвата. 4. Трудно е да се родиш точно когато
Буда се е появил в този свят. 5. Трудно е да попаднешна учението на Буда. 6. Трудно е да пазиш ума си чист,вървейки срещу инстинктите, на които е подчинено
тялото. 7. Трудно е да не желаеш неща, които сакрасиви и привличат. 8. Трудно е за един силен мъж да– 133 –

Пътят на пречистванетоне използва силата си, за да задоволи желанията си. 9.
Трудно е да не се ядосваш, когато те обиждат. 10.
Трудно е да останеш невинен, когато те изкушават
благоприятни обстоятелства. 11. Трудно е да сепосветиш изцяло на обучението. 12. Трудно е да непрезираш начинаещия. 13. Трудно е да си смирен. 14.
Трудно е да намериш добри приятели. 15. Трудно е дасе подложиш на практиката, която води допросветление. 16. Трудно е да не те безпокоят
външните условия и обстоятелства. 17. Трудно е даучиш другите да опознаят своите възможности. 18.
Трудно е да поддържаш ума си спокоен. 19. Трудно е дане спориш кое е добро и кое – зло. 20. Трудно е данамериш и приложиш подходящия метод.
11. Добрият човек и лошият човек са различни поприрода. Лошият човек не разпознава грешното
действие като такова. Дори да му покажат, че греши,той няма да спре да го прави и няма да иска който и дабило да му натяква, че прави нещо грешно. Мъдрият
човек има усет за добро и зло. Когато осъзнае, че прави
нещо грешно, той веднага престава да го прави. Той еблагодарен на всеки, който му покаже, че греши.
Така радикално се различават добрият и лошият
човек. Лошият човек никога на оценява доброто, коетоса направили за него. Мъдрият го цени високо и еблагодарен. Той изразява своята оценка и благодарност
чрез връщане на добрина не само на своя благодетел,– 134 –

Пътят на пречистванетоно на всеки друг.

IIIУЧЕНИЯТА НА ДРЕВНИТЕ ПРИТЧИ
1. Някога в една страна имало особен обичай – даизоставят старите хора в отдалечена недостъпна
планина.
Един царски съветник от тази страна не могъл дасе раздели по такъв начин със стария си баща. Затова
издълбал тайна пещера, в която скрил баща си и сегрижел за него.
Един ден царят на тази страна бил посетен от единбог, който му казал, че ще му зададе трудни въпроси иако царят не може да отговори задоволително, щеунищожи страната му. Той извадил две змии и попитал
царя дали може да разпознае коя от тях е мъжката и коя– женската.
Нито царят, нито съветниците му могли даотговори на този въпрос. Царят обявил голяма наградана всеки, който може да реши загадката.
Царският съветник отишъл в скривалището набаща си и го попитал за отговора. Старият човек
– 135 –

Пътят на пречистването

отвърнал: “Решението е лесно. Сложи двете змии намек килим. Тази, която запълзи насам натам е мъжката.
Тази, която остане спокойно на едно място, еженската.” Съветникът занесъл отговора на царя изагадката била успешно решена.

Тогава богът задал други трудни въпроси, на които
царят и неговите приближени не могли да отговорят.
Единствено царският съветник, след като се допитвалдо стария си баща, давал верния отговор.
Ето някои от въпросите и отговорите. “Кой е този,който спейки, е наричан пробудения, а буден, е наричан
спящия?” – Това е този, който се обучава да постигне
просветление. Той е буден в сравнение с тези, които несе интересуват от просветление и спящ, в сравнение стези, които вече са постигнали просветление.

“Как може да се претегли голям слон?” – Сложи
слона в една лодка и отбележи с резка колко дълбоко
лодката потъва във водата. След това извади слона отлодката и натовари в нея камъни, докато тя потъне досъщата дълбочина. Накрая извади натоварените камънии ги претегли.
“Какво е значението на думите: “Чаша вода е– 136 –

Пътят на пречистването

повече от водата в океана?” Отговорът е: “Чаша вода,поднесена с чисто и състрадателно сърце на родителили на болен, осигурява добра карма вечно, докато
водата в океана ще свърши някой ден.”След това богът показал изнемощял мъж, самокожа и кости, който се оплаквал: “Има ли по-гладен от
мен?” На това старият човек дал следния отговор:“Човек, който е толкова егоистичен и алчен, че не вярвав Трите съкровища: Буда, Дарма и Санга, и който непредлага храна на родителите и учителите си, е не самопо-гладен, но ще попадне в света на гладните демони ище страда от глад хиляди години.”“Ако имаш една дъска от дървото Чандана, как щеразбереш кой край е бил откъм корените?” “Потопи
дъската във вода. Краят, който потъне малко повече, ебил близо до корена.”“Ако имаш два коня, еднакви по големина, как щеразпознаеш майката от сина?” “Сложи им малко сено.
Майката ще побутва сеното към сина.”Всеки отговор на тези въпроси се харесвал на бога,а също и на царя. Царят бил доволен да установи, чеотговорите идват от престарелия баща на неговия
– 137 –

Пътят на пречистването

съветник, скрит от сина си, и отменил закона старите
хора да се отвеждат и оставят в планината. Разпоредилда се отнасят добре с тях.

2. Царицата на Видеха в Индия сънувала веднъж бялслон с шест бивни. Тя пожелала бивните и умолявала
царя да намери слона и да ѝ ги даде. Въпреки, чезадачата изглеждала невъзможна за изпълнение, царят,който много я обичал, обявил награда за всеки, който
може да намери такъв слон.

В Хималаите наистина имало такъв слон с шестбивни, който практикувал, за да постигне пробуждане.
Веднъж слонът спасил живота на един ловец, попадналв капан за животни в дебрите на планината. Заслепен отголямата награда, забравяйки добрината, която слонътму направил, ловецът се върнал в планината, за да гоубие.
Като знаел, че слонът търси просветление, ловецътсе преоблякъл в роба на будистки монах. Приспивайкипо този начин неговата бдителност, той го прострелял сотровна стрела.

Знаейки, че краят му е близо, и че ловецът е– 138 –

Пътят на пречистването

завладян от светски желания, слонът изпитал
състрадание към него и решил да го предпази ототмъщението на другите слонове. Той го закрил стялото си и го попитал защо извършил такава глупост.
Ловецът разказал за обявената награда и признал, чеиска шестте му бивни. Слонът веднага ги отчупил,удряйки ги в едно дърво, и ги дал на ловеца с думите:“С тази саможертва приключвам моята практика запостигане на просветление и ще се преродя в Чистата
земя. Когато стана Буда, ще ти помогна да се отървешот трите отровни стрели на алчността, гнева иглупостта.”3. В гъсталака в подножието на Хималаите живял
някога един папагал заедно с други животни и птици.
Един ден в гъсталака пламнал пожар, предизвикан оттриенето на бамбуковите стволове под напора насилния вятър. Животните побягнали уплашени иобъркани. От съчувствие към тяхното страдание иискайки да се отплати за добрините, които билполучавал от тях, папагалът правел всички възможно,за да ги спаси. Той се потопил в близкото езеро илитнал над огъня, изтръсквайки капки вода от крилата
си, за да го угаси. Той повтарял това усърдно със сърце
пълно със състрадание и благодарност.
Този жест на доброта и саможертва бил забелязанот един бог, който се спуснал от небето и казал на– 139 –

Пътят на пречистването

папагала: “Ти си храбър, но какво мислиш, че можеш дапостигнеш с няколко капки вода срещу такъв голям
огън?” Папагалът отговорил: “Нищо не може да спресилата на благодарността и саможертвата. Аз щеопитвам да угася пожара отново и отново, даже акотрябва да го правя и в следващия си живот.” Великиятбог бил трогнат от постоянството на папагала и мупомогнал да угаси огъня.
4. Някога в Хималаите живяла една птица с две глави.
Веднъж едната глава забелязала другата да яде сладък
плод и почувствала завист. Казала си: “Аз пък ще изямотровен плод.” Направила го и птицата умряла.
5. Веднъж главата и опашката на една змиязапочнали да се карат кой да бъде отпред. Опашката
казала на главата: “Ти винаги водиш. Не е честно.
Трябва да ме оставяш и аз да водя понякога.” Главата
отговорила: “В нашата природа е аз да бъда отпред. Немога да сменя мястото си с теб.”Свадата продължила, докато един ден опашката сеувила около едно дърво и попречила на главата дапродължи напред. Когато главата се уморила да се бори,опашката поела напред, в резултат на което змията
паднала в яма с горящ в нея огън и змията загинала.
В природата винаги съществува определен ред и– 140 –

Пътят на пречистването

всяко нещо изпълнява своята функция. Ако настъпи
безредие, правилното функциониране ще престане ивсичко ще се разруши.

6. Имало някога един мъж, който лесно се гневял.
Един ден двама мъже разговаряли пред дома му.
Единият казал за него: “Той е приятен човек, но е много
нетърпелив. Има горещ темперамент и бързо серазгневява.” Гневливият мъж чул забележката по негов
адрес, втурнал се навън и нападнал двамата мъже.
Започнал да ги удря, рита и наранява.
Когато на умен човек му покажат грешки внеговото поведение, той ще размисли върху тях и щепромени поведението си. Когато на глупав човек мупосочат собственото му лошо поведение, той не самоняма да приеме критиката, а по-скоро ще повтори
същата грешка.
7. Живял някога един богат, но глупав човек. Когато
веднъж видял една красива триетажна сграда, тойзавидял и поискал същата, смятайки, че като богат
човек трябва да притежава такава. Той извикал единстроител и му заповядал да построи точно такава къщаза него. Строителят се съгласил и веднага започнал дачертае приземния етаж, после първия етаж, втория
етаж и третия етаж. Богатият човек забелязал това с– 141 –

Пътят на пречистването

раздразнение и казал: “Аз не искам приземен етаж,първи и втори етаж. Аз искам красивия трети етаж.
Построй го бързо.”Глупавият човек винаги мисли само за резултата иняма търпение да положи усилията, които санеобходими, за да го постигне. Нищо хубаво не може дабъде постигнато без необходимото усилие, както неможе да има трети етаж без приземен етаж, първи ивтори етаж.
8. Веднъж един глупав човек стопявал захаросан мед.
Внезапно неговият приятел му дошъл на гости иглупакът решил да го почерпи, но медът бил много
горещ. Без да го дръпне настрани от огъня, тойзапочнал да вее над него, за да го охлади. По същия
начин не можем да охладим меда на безпристрастната
мъдрост, докато не я отстраним от огъня на светските
страсти.
9. Веднъж два демона се карали цял ден за еднакутия, един бастун и един чифт обувки. Един минаващ
наблизо човек ги попитал: “Защо спорите за тези неща?
Каква магическа сила притежават те, за да се карате затях така ожесточено?”Демоните му обяснили, че кутията доставя всичко
необходимо - храна, облекло, съкровища; че бастунът
може да подчинява елементите, а с обувките може да се– 142 –

Пътят на пречистването

ходи по въздуха.
Като чул това, човекът казал: “Защо ще се карате?
Ако се отстраните за няколко минути, аз ще мога даизмисля честна подялба на тези неща между вас.”Двата демона се оттеглили и веднага щом направили
това, мъжът нахлузил обувките, грабнал кутията ибастуна и се изгубил по въздуха.
Демоните представляват хората, които не вярват вБлагородния път. Кутията представя пожертвованията,направени от милосърдие. Тези хора не осъзнават колко
много съкровища може да донесе даването намилостиня. Бастунът означава практикуването наконцентрация на ума. Тези хора не могат да сипредставят, че с практикуване на духовна концентрацияна ума, могат да подчинят всички светски желания.
Чифтът обувки представя чистото обучение на мисълтаи поведението, което ще ги отнесе отвъд всички
желания и спорове.

10. Веднъж един човек странствал сам. При залез
слънце той стигнал до една празна къща и решил дапрекара нощта в нея. Около полунощ един демон
довлякъл мъртъв труп и го стоварил на пода. Скоро сепоявил и друг демон, който твърдял, че трупът е негов.
Те започнали да се карат.
– 143 –

Пътят на пречистването

След известно време първият демон казал, че ебезполезно да продължават да спорят и предложил данамерят арбитър, който да отсъди кой е собственикът.
Другият демон се съгласил и, виждайки човека, скрит въгъла, го накарал да реши кой трябва да притежава
трупа. Човекът бил ужасно изплашен, защото знаел
много добре, че каквото и решение да вземе, губещият
демон ще иска да си отмъсти и ще го убие. Но решил дакаже правдиво точно какво е видял.

Както очаквал, отговорът му разгневил втория
демон, който хванал ръката му и я откъснал. Нопървият демон веднага я заменил с едната ръка натрупа. Разгневеният демон откъснал и другата ръка настранника, но първият демон веднага я заменил сдругата ръка на трупа. И така продължило, докато същои двата крака, главата и тялото на човека билиоткъснати и заместени със съответните части на трупа.
Накрая, като видели разпилените човешки останки напода, двата демона ги събрали и погълнали и ситръгнали кикотейки се.

Бедният човек, който бил потърсил убежище визоставената къща, бил много разстроен от нещастието
си. Частите от тялото му, които демоните били изяли,били тези, дадени му от неговите родители. А частите,– 144 –

Пътят на пречистването

които имал сега, били принадлежали на трупа. Кой билтой в такъв случай? Осъзнавайки всичко това, той немогъл да проумее отговора и изгубил ума си. Той ситръгнал от къщата и стигнал до един храм, където
разказал за терзанията си на монасите. В тази историяте видели истинския смисъл на не-субстанциалносттана егото.

11. Веднъж една красива и добре облечена женавлязла в една къща. Господарят на къщата я попиталкоя е, а тя отговорила, че е богинята на богатството.
Господарят на къщата бил очарован и я приел сотворени обятия.
Скоро след това, в дома му се появила една грознаи дрипава жена. Господарят я попитал коя е тя, ажената отговорила, че е богинята на бедността.
Господарят на този дом бил изплашен и се опитал да яизгони вън от дома си, но жената отказала да си тръгне.
Тя казала: “Богинята на богатството е моя сестра.
Между нас има споразумение да не се разделяме. Акоме изгониш, тя ще трябва да си тръгне с мен.” Инаистина, щом грозната жена излязла навън, икрасивата жена изчезнала.
Раждането върви ръка за ръка със смъртта;щастието – с нещастието; лошите събития следват
– 145 –

Пътят на пречистването

добрите. Хората трябва да осъзнаят това. Глупавите
хора се боят от лошата съдба и се стремят към добра.
Но този, който търси просветлението, трябва да сеиздигне над двойките противоположности и да сеосвободи от светските привързаности.
12. Някога живял един беден художник, който
напуснал дома и съпругата си, за да търси късмета си.
След три години на неимоверни трудности, той успялда спести триста златни монети и решил да се върне в
къщи. По пътя попаднал на известен храм, в който сепровеждала голяма дарителска церемония. Той билдълбоко впечатлен от нея и си помислил: “Досега съммислил винаги за моето настояще. Никога не съм сезамислял за бъдещото си щастие. Добрата ми карма медоведе на това място. Трябва да се възползвам и дапосея семената на бъдещото си щастие с добри заслуги
сега. Мислейки по този начин, той щедро дарил
всичките си спестявания на храма и се върнал в къщибез пукната пара.
В къщи съпругата му го упрекнала, че не ѝдонесъл пари за издръжка. Бедният художник ѝотговорил, че бил спечелил някакви пари, но ги билвложил на сигурно място. Когато го притиснала да ѝкаже, къде ги е скрил, той признал, че ги дал намонасите в известния храм.
Това ядосало съпругата му, тя го нахокала и накрая
– 146 –

Пътят на пречистването

отнесла въпроса до съда. Когато съдията попитал
художника какво ще каже в своя защита, той отговорил,че не е действал необмислено, защото бил спечелил
парите с неимоверни усилия и искал да ги използва
като семена за да пожъне добра карма. Минавайки крайхрама, му се сторило, че това е полето, където трябвада посади своето злато, за да пожъне добра карма вбъдеще. На края добавил: “Когато давах златото намонасите, ми се струваше, че изхвърлям цялата алчности скъперничество от ума си и осъзнах, че истинското
богатство не е златото, а ума.”Съдията похвалил решението на художника, а тези,които чули за случая, изразили одобрението си като гоподпомогнали кой с каквото може. Така художникът исъпругата му започнали нов щастлив живот внепрестанно добруване.
13. Един човек, който живеел край гробищата, чуледна нощ някакъв глас да го вика от един гроб. Той билтвърде боязлив, за да потърси сам източника на гласа,но на следващия ден разказал случката на един приятел,който се славел със смелостта си. Приятелят решил дапроследи откъде идва гласът.
На следната нощ, докато боязливият мъж треперелот страх, приятелят му влязъл в гробищата и наистиначул глас, идващ от един гроб. Приятелят попитал кой еи какво иска. Гласът изпод земята отговорил: “Аз съм– 147 –

Пътят на пречистването

скрито съкровище, което иска да си намери господар.
Миналата нощ предложих на един човек да ме вземе,но той беше твърде страхлив да дойде в гробищата и даме чуе. Вземи ме ти, защото ме заслужаващ. Утресутринта аз ще дойда в дома ти с моите седем
последователи.”Приятелят казал: “Ще те чакам, но моля те, кажими какво да направя за тебе.” Гласът отговорил: “Ниеще дойдем облечени в монашески роби. Приготви еднастая за нас като я измиеш хубаво. Изкъпи се и поставиза нас осем купички с оризова каша и вода. След катосе нахраним, всеки от нас ще те съпровожда до стаята,която си приготвил, и ще се превръща в делва, пълнасъс злато.”На следната сутрин мъжът се изкъпал, измил
стаята, както му било казано, и зачакал да се появят
осемте монаси. Те дошли в уреченото време и той гипосрещнал учтиво. След като се нахранили и напили свода, той ги завел един по един в тайната стая и всекиот тях се превръщал в делва, пълна със злато.
В същото село имало един много алчен човек,който научил за случилото се и поискал да има същоделви със злато. Той поканил в дома си осем монаха и,след като ги нахранил, ги повел към тайна стая. Новместо да се превърнат в делви със злато, те се ядосалиот поведението му и го докладвали на стражите, които
– 148 –

Пътят на пречистванетого арестували.
Колкото до страхливия мъж, когато научил, чегласът от гроба донесъл богатство на смелия муприятел, той отишъл при него и заслепен от алчност мупоискал златото, настоявайки че то е негово, защото
гласът се обърнал първо към него. Той се запътил къмделвите, за да ги изнесе навън, но ги намерил пълнисъс змии, които издигали глави, за да го нападнат.
Чул за това царят и се произнесъл, че делвите
принадлежат на смелия мъж. Той отбелязал: “Светът еустроен така. Глупавите хора са алчни да постигнат
добри резултати, но са твърде страхливи да се борят затях, затова непрекъснато се провалят. Те нямат нитовяра, нито смелост да се изправят срещу страховете всобствения си ум. Само когато го овладеят, щепостигнат истински мир и хармония.”– 149 –

ГЛАВА ВТОРА

ПЪТЯТ НА ПОСТИГАНЕТО
IТЪРСЕНЕ НА ИСТИНАТА

1. В търсенето на истината човек си задава въпроси,които смята за важни. От какъв материал е изградена
вселената? Вечна ли е? Има ли граници или ебезкрайна? По какъв начин е организирано човешкото
общество? Каква е идеалната форма на организация?
Ако човек отложи търсенето на просветление, докатоси отговори на тези въпроси, ще умре, преди да енамерил пътя.
Ако един човек е пронизан от отровна стрела,неговите близки и приятели ще търсят лекар, който даизвади стрелата и да лекува раната.
Ако в това време раненият каже: “Почакайте малко.
Преди да извадите стрелата, искам да знам кой я еизстрелял по мен. Дали е мъж или жена? Дали еблагородник или селянин? От какво е бил направен
лъкът, който е изстрелял тази стрела? Дали е бил голямили малък? Дали е бил направен от твърдо дърво или отбамбук? От какво е била направена тетивата? Дали ебила направена от влакно или от черво? Дали е– 150 –

Пътят на постигането

направена от ратанова палма или от тръстика? Пера откаква птица за прикачени на края ѝ? Преди да извадите
стрелата, искам да получа отговор на всички тезивъпроси?” Какво ще се случи с този човек?
Преди да бъде доставена цялата тази информация,отровата ще проникне в цялото му тяло и той ще умре.
Всеки знае, че първото, което трябва да се направи втакъв случай, е да се извади стрелата, за да сепредотврати разпространяването на отровата.

Когато огънят на страстите заплашва да унищожи
света, тогава структурата на универсума е без значение,а идеалната форма на човешко общество не е толкова
важна.
Въпросът дали вселената има граници или ебезкрайна може да почака, докато се намери начина дабъде угасен огънят на раждането, старостта, болеститеи смъртта. В един свят на нищета, скръб, страдание иагония, човек трябва първо да потърси начин да решитези житейски проблеми и да се посвети напрактикуването на Благородния път, който ще му дадеистинския отговор и на останалите въпроси.
Учението на Буда съдържа това, което е важно дазнаем. То учи хората, че трябва да се стремят към най– 151 –Пътят на постигането

дълбокото знание, да отстранят повърхностните
представи и да практикуват Благородния път, за дапостигнат просветление.

Затова хората трябва първо да различат кое е
най-важното за тях, кой проблем трябва да разрешат напърво време и коя е най-належащата за тях задача.

2. Да предположим, че един човек отива в гората, зада си набави от сърцевината на едно дърво и се връща стовар от клони и листа, мислейки, че си е осигурил,каквото му трябва. Няма ли да е глупак да се задоволи слиста, вместо със сърцевината, заради която е отишъл вгората? Но това е, което много хора правят.

Човек търси пътя, който да го изведе от кръга нараждането, старостта, болестите и смъртта или отнищетата, скръбта, страданието и агонията. И все пак,следва малките пътечки, забелязва малката преднина,която се случва да получи пред другите, и веднага севъзгордява, става самомнителен и деспотичен. Той екато мъжа, който търсел дървесна сърцевина, а ситръгнал доволен с товар от клони и листа.
– 152 –

Пътят на постигането

Друг се задоволява с напредъка, който е постигналс малко усилия, става горделив и суетен и остава дапочива на лаврите си, без да полага повече усилия засамоусъвършенстване.
Трети, който установи, че от практиката умът му естанал по-спокоен, а мислите му - по-ясни, също севъзгордява и отпуска. Той е получил товар от коравместо сърцевината на дървото, която е търсил.
А четвърти става горделив и суетен, защото
забелязва, че е придобил в някаква степен интуитивна
проницателност. Той е получил дървесни влакна,вместо сърцевината на дървото. Всички тези търсачи наистината, които лесно са се задоволили с постижениятаси в резултат на незначителни усилия, стават горделивии самонадеяни, изоставят усилията си и лесно изпадатв безделие. Всички те неизбежно ще се сблъскат отновосъс страданието.
Този,
който
търси
истинския
пъткъмпросветлението, не трябва да очаква никаква помощили уважение, почит или преданост. И още повече - нетрябва да цели лесно постижимите неща, дребните
придобивки, като спокойствие, повърхностни знанияили малки прозрения.
Преди всичко, той трябва да постигне яснота
относно истинската природата на този свят на ражданеи смърт.
– 153 –

Пътят на постигането

3. Светът сам по себе си не притежава никаква
субстанция. Той е просто една огромна съгласуваностна причини и условия, които произтичат единствено иизключително от дейността на ума, задействан отневежество, изкривено въображение, желания иувлечения. Той не е нещо външно, за което умът да имагрешна представа; той въобще не притежава каквато ида е същност. Той се появява от самия процес надействие на ума и е израз на неговото несъвършенство.
Светът е основан и построен от желанията, възникващив ума и от страданието, съпътстващо тяхното
удовлетворяване.

4. “Защо умът ми пърха безпомощно надпроменящите се обстоятелства на живота? Защо мекара да се чувствам така объркан и неспокоен? Защо меподтиква да събирам и трупам толкова много ненужни
вещи? Прилича на плуг, който се счупва преди да езапочнал да оре, на кормило, което се разглобява точно
когато съм се осмелил да потегля в морето на живота исмъртта.” Каква е ползата от многото прераждания, аконе можем да оползотворим този живот заусъвършенстване?
“Понякога умът ми прави така, че да се родя катоцар, понякога прави така, че да се родя като парий и дапрося храната си. Понякога ме кара да се родя в– 154 –

Пътят на постигането

небесния палат на боговете и да живея в разкош иекстаз, след това ме запокитва в пламъците на ада.”“Така моят глупав ум ме е водил по различни
пътеки и аз съм му бил покорен. Но сега, след като чухучението на Буда, той повече няма да ми причинява
безпокойства и страдания, а заедно с него ще търсим
просветлението смирено и търпеливо.”“Ако моят ум може да разбере, че всичко е празнои преходно, ако може да се научи да не се вкопчва внещата, да не копнее за тях, да не се поддава на алчност,гняв и глупост, тогава ще можем да странстваме вспокойствието. Като разсечем връзките на желанията смеча на мъдростта и останем необезпокоявани отпроменящите се обстоятелства – одобрение илипрезрение, добро или зло, печалба или загуба, наградаили обида – ще можем да пребиваваме в мир.”“Моят прекрасен ум е този, който се пробуди заДарма и тръгна да търси просветлението. Защо все такалесно се поддава на алчност, любов към комфорта иприятни вълнения?”– 155 –

Пътят на постигането

“Защо моят ум се лута насам и натам безопределена цел? Трябва да прекосим буйната река назаблудите. Досега действах, повлечен от неговите
желания. Сега той ще трябва да действа, както мунаредя аз и заедно да следваме учението на Буда.”5. Тези,коитоискрено
търсят
пътякъмпросветлението, диктуват поведението на своя ум. Тенапредват решително. Дори ако са обиждани ипрезирани, те продължават пътя си невъзмутимо. Не сегневят, ако ги бият с юмруци, замерят с камъни илираняват с мечове.

Дори ако техните врагове отделят главата оттялото им, умът им трябва да остане невъзмутим. Акопозволят на ума си да се поддаде на страдание, те не саистински последователи на Буда. Без значение какво имсе случва, трябва да са решителни, да останат твърди иизлъчващи състрадание и добра воля. Дори акоживотът им поднесе хули и нещастия, умът им трябвада остане недокоснат, спокоен и следващ учението наБуда.

– 156 –

Пътят на постиганетоВ името на постигането на просветление, човек
трябва да направи възможното и невъзможното. Дориако неговият път към просветлението го води през огъни вода, той трябва да продължава напред.

Но той не трябва да прави всичко това отфанатизъм, а защото то е разумно и правилно. Трябвада действа в дух на състрадание, без да мисли за своята
изгода.

6. Някога живял цар, който обичал поданиците си истраната си и ги управлявал мъдро и добронамерено.
Затова държавата му била просперираща и мирна. Тойвинаги бил търсил най-дълбоката мъдрост ипросветление и дори обявил награда эа този, който
можел да му предложи стойностно учение.

Славата за неговата посветеност и мъдрост
стигнала до боговете, но те решили да го изпитат. Единбог, предрешен като демон, се появил пред портите нацарския палат и поискал да бъде заведен при царя,защото знаел свято учение, което да му предаде. Царятбил доволен да чуе такава новина, приел го любезно и– 157 –

Пътят на постиганетого помолил за напътствия. Демонът приел ужасен вид инаредил да му бъде поднесена храна, подчертавайки, чене може да преподава, докато не получи желаната храна.
Предложили му отбрани ястия, но той настоял даполучи топла човешка плът и кръв.

Престолонаследникът дал тялото си на демона,царицата също дала тялото си, но демонът не билзаситен и поискал тялото на царя. Царят изразил
желание да даде тялото си, но поискал преди това дачуе учението.
Богът изрекъл следните мъдри поучения:“Нещастието израства от похотта и страхът израства отпохотта. Тези, които отстранят похотта, не познават
нещастие и страх.” Тогава богът приел истинския сивид, а престолонаследникът и царицата се появили
отново живи и невредими.

7. Веднъж живял човек, който търсел Истинския пътв Хималаите. Не го интересували нито богатствата наземята и нито дори насладите на небето, а търсел
знание, което да отстрани всички заблуди.

– 158 –

Пътят на постигането

Боговете били впечатлени от неговата прилежности искреност и решили да изпитат ума му. Един от тях сепреоблякъл като демон и се появил в Хималаите
пеейки: “Всичко се променя; всичко се появява иизчезва.”Търсачът на знание чул песента и тя много мухаресала. Той бил така доволен, сякаш бил намерил
извор със студена вода, за да утоли жаждата си. Казал
си: “Най-после намерих истинското учение, което
търсих толкова дълго.” Той се насочил към гласа и сенатъкнал на ужасния демон. Пообъркан, той попитал
демона: “Достопочтени, ти ли беше този, който пееше
святата песен преди малко? Изпей ми я до края.”Демонът отговорил: “Да, това беше моята песен,но не мога да пея повече, защото съм ужасно гладен.
Трябва да похапна.”Мъжът отново помолил много искрено с думите:“Тази песен има свещено значение за мен, защото
търсих дълго това учение. Нека я чуя до края.”Демонът настоял “Умирам от глад, но ако мога давкуся топла човешка плът и кръв, ще я изпея докрай.”– 159 –

Пътят на постиганетоВ твърдото си желание да чуе учението, човекът
обещал след като го чуе, да даде на демона своето тялоза храна. Тогава демонът изпял цялата песен.
Всичко се променя,Всичко се появява и изчезва.
Съвършеното спокойствие идваКогато човек преодолее живота и смъртта.
Като чул песента, човекът изписал думите ѝ върху
скалите и дърветата наоколо, спокойно се качил на еднодърво и се хвърлил в краката на демона. Но демонътбил изчезнал и на негово място стоял блестящ бог,който хванал тялото на мъжа и не му позволил да сенарани.

8. Някога живял един искрен търсач на истинския
път, наречен Садапарарудита. Той бил захвърлил всяко
изкушение към богатство и почести и търсел пътя сцялото си сърце. Веднъж един бодисатва му казал отнебето: “Садапарарудита, върви право на изток. Немисли нито за горещина, нито за студ, не обръщай
внимание на похвали или презрение, не се вълнувай отразграничаването между добро и зло, а продължавай давървиш на изток. Далече на изток ще намериш
истински учител и ще придобиеш просветление.”– 160 –

Пътят на постигането

Садапарарудита бил много доволен от подробните
инструкции, които получил, и незабавно потеглил наизток. Той спял където го свари нощта, в усамотениетона полето или в планинската пустош. Като странник вчужда държава, той страдал много от глад, но накрая
намерил истински учител и го помолил за напътствия.

Има една сентенция: “Добрите неща са скъпи” иСадапарарудита се уверил, че е вярна. Той преживял
много трудности по своя път, но когато намерил
учителя, нямал никакви пари да купи цветя и тамян заподарък. Той се опитал да работи като слуга, но никойне го наел. Изглежда някакъв зъл дух му пречел
накъдето и да се обърне. Пътят към просветлението етруден.

Накрая Садапарарудита бил приет от учителя, нотогава се явили нови спънки. Той нямал хартия, накоято да си води бележки, нито мастило, с което дазаписва. Тогава той пробол китката си с кама и записал
бележките върху кожата си със собствената си кръв. Втози момент той бил озарен от безценната истина.

9. Някога живяло момче на име Судана, което искалода постигне просветление и усърдно търсело пътя. От– 161 –

Пътят на постигането

един рибар се научило да познава морето. От единлекар се научило на състрадание към болните инедъгавите. От един богат човек научило, чеспестовността е тайната на забогатяването и разбрало
колко е важно да запазва всяко дребно постижение попътя към просветлението.
От един медитиращ монах разбрало, че чистият испокоен ум има чудната сила да пречиства и успокоява
умовете на другите. Веднъж то срещнало еднаизключителна жена и било впечатлено от нейната
щедрост. От нея разбрало, че милосърдието е плод намъдростта. След това срещнало един стар странник,който му казал, че за да стигне толкова високо – допросветлението, трябва да изкачи планина от мечове ида прекоси река от огън. Така Судана научил отсобствения си опит, че истинско знание може да получиот всеки, че истината се съдържа във всичко, което
човек може да види или чуе.
Той се научил на търпение от една бедна, саката
жена. Гледайки играещите на улицата деца, той разбрал
урока на неподправената радост. От едно мило искромно семейство, които никога не помисляли даискат нещо, което някой друг е пожелал, научил
тайната да живее в мир със света.
Той научил урока на хармонията от смесващите сеаромати на тамяна и урока да дарява радост – от
– 162 –

Пътят на постигането

красотата на цветята. Един ден, седнал на кратка
почивка в гората, той забелязал малки издънки,подаващи стръкове край паднало и гниещо дърво и таканаучил урока за преходността на живота.
Слънчевата светлина през деня и блещукането назвездите през нощта непрестанно подклаждали
вдъхновението му. Така Судана имал мъдростта да сеоблагодетелства от своя опит по дългия път къмпросветлението.
Наистина тези, които търсят просветлението,трябва да направят ума си своя крепост. Трябва широкода отворят вратите на ума си за Буда, с почит исмиреност да го поканят в сърцето си и да му поднесат
ароматния
тамяннавярата
ицветята
наблагодарността.

IIПЪТЯТ НА ПРАКТИКАТА
1. Има три основни практики, които трябва да бъдат
разбрани и следвани, ако искаме да придобиемпро све тлението . Пъ рват а е дисци плини ране н аповедението; втората – правилна концентрация;третата – култивиране на мъдростта.
Каквопредставлява
– 163 –

дисциплината

наПътят на постигането

поведението? Всеки последовател на Буда трябва даспазва предписанията за добро поведение. Трябва даконтролира тялото и ума си и да пази вратите на петте
сетива. Трябва да се бои дори от дребните злини, които
върши, и да се стреми да извършва само добри дела.
Каквопредставлява
практикуването
наконцентрация на ума? То се състои в това даотстраняваме алчността и похотливите желания,веднага щом възникнат и да пазим ума си чист испокоен.
Какво представлява мъдростта? Тя е дълбокото
разбиране и приемане на Четирите благородни истини:да познаваш страданието и неговата природа; дапознаваш причината за страданието; да знаеш, че томоже да бъде прекратено; да познаваш Благородния път,който води към неговото прекратяване.
Тези, които задълбочено следват посочените трипрактики, могат с право да се нарекат последователи наБуда.
Да допуснем, че едно магаре следва стадо крави инадава възгласи: “Вижте, аз също съм крава.” Ще муповярва ли някой? Така е и с глупака, който не следва
трите практики, но се хвали, че е търсач на истинскияпът и последовател на Буда.
– 164 –

Пътят на постигането

Преди да събере реколтата наесен, фермерът
трябва първо да изоре земята, да посади семената, данапоява пръстта и да изскубва плевелите. Фермерът неможе да очаква като види кълнове днес, да намери
пораснали растения утре и да прибере реколта наследващия ден. Така и човекът, който търси
просветление, не може като отстрани светските страсти
днес, да очаква да забрави привързаностите утре и дапостигне просветление на следващия ден.

Както растенията се радват на търпеливата грижана фермера от момента, в който е посадил семената,докато поникнат и дадат плод, така и търсачът напросветлението трябва търпеливо и упорито дакултивира ума си чрез следване на трите практики.

2. Трудно напредва по пътя към просветлението този,който е алчен за удобства и лукс и чийто ум се поддавана привързаностите на сетивата. Има огромна разлика
между наслажденията на живота и наслаждението отИстинския път.
Както вече беше обяснено, умът е източникът навсичко съществуващо. Ако умът се наслаждава насветските радости, неминуемо ще последват илюзии и– 165 –

Пътят на постигането

страдание. Но ако умът се наслаждава на Истинския
път, точно така сигурно ще последват щастие,удовлетвореност и просветление.
Затова тези, които търсят просветление, трябва дапазят ума си чист и търпеливо да следват трите
основни практики. Ако спазват предписанията, теестествено ще придобият концентрация на ума. Акогато придобият концентрация на ума, за тях ще есъщо така естествено да прегърнат мъдростта, която щеги доведе до просветлението.
Наистина, тези три пътя: спазването напредписанията, практикуването на концентрация наума и следването на мъдростта, са истинския път къмпросветлението. Ако не ги следват, хората ще натрупат
заблуди за дълго време напред. Търсачите напросветлениене трябва да спорят с хората съссветски наклонности, а търпеливо да медитират и датърсят в себе си чистия Буда-ум.
3. Ако анализираме трите практики, ще видим, че тесъдържат Благородния осемстепенен път, четирите
повода за размисъл, четирите правилни действия, петте
умения за използване на силата и прилагането нашестте съвършенства.
Благородният
осемстепенен
пътвключва:правилни възгледи, правилно мислене, правилна реч,– 166 –

Пътят на постигането

правилно поведение, правилно препитание, правилно
усилие, правилна памет, правилна медитация.
Правилни възгледи означава да бъдат добре
разбрани Четирите благородни истини и закона завзаимовръзката между причините и следствията.
Правилното мислене се състои в култивиране намисли, изчистени от желания, алчност, гняв и омраза.
Правилната реч се състои в избягване на лъжи,ругатни, сплетничене и празно бърборене.
Правилното поведение изисква отказване ототнемане на живот, кражба, сексуална разюзданост ипиянство.
Правилното препитание означава да печелим
средствата за съществуването си по честен начин.
Правилното усилие изисква да даваме най-добротоот себе си, за да се усъвършенстваме.
Правилната памет изисква да поддържаме чист ум,който не забравя крайната цел.
Правилната медитация означава да пазим ума сиясен и спокоен и целенасочено да търсим истинскатаму природа.
– 167 –

Пътят на постигането

4. Четирите повода за размисъл са: първо, дапомислим за нечистотата на тялото и да се постараемда преодолеем привързаността си към него; второ, дапомислим за сетивата като за източник на страдание,независимо дали за момента носят болка илиудоволствие; трето, да помислим за непостоянството наума, който непрекъснато скача от мисъл към мисъл; ичетвърто, да помислим за непостоянството на света,задвижван от взаимовръзката между причини иследствия.

5. Четирите правилни действия са: първо, дапредотвратяваме лошите постъпки, преди да сме гиизвършили; второ, да прекратяваме лошите действия
веднага, щом осъзнаем, че вършим зло; трето, да сеподтикваме да вършим добри дела; и четвърто, даподдържаме растежа на доброто, което сме започналида култивираме. Трябва усърдно да спазваме тезичетири действия.

6. Петте умения за използване на силата са: първо,умението да вярваме; второ, волята да полагаме усилие;трето, умението да наблюдаваме мислите и действията
си; четвърто, способността да концентрираме ума си; ипето, способността да поддържаме ясна мъдрост. Тезипет умения са необходими, за да постигнем
просветление.
– 168 –

Пътят на постигането

7. Прилагането на шестте съвършенства, означава дапрактикуваме: щедрост, следване на предписанията,търпение, смелост, концентрация на ума и мъдрост.
Следвайки тези практики със сигурност ще преминемот брега на заблудите на брега на просветлението.

Щедростта ни освобождава от егоизма. Спазванетона предписанията ни научава да се съобразяваме справата и интересите на другите. Търпението ни помагада контролираме страха и гнева. Смелостта ни помагада следваме пътя с усърдие и вяра. Концентрацията нипомага да овладяваме мислите си. Мъдростта
трансформира неяснотата и объркаността на ума в яснои всепроникващо прозрение.

Щедростта и спазването на предписанията санеобходимата основа, върху която да построим
крепостта на просветлението. Търпението и смелосттаса стените, които я пазят от външни врагове.
Концентрацията на ума и мъдростта са бронята, коятони предпазва от стрелите на живота и смъртта.

Ако предлагате подарък, само когато имате
интерес, това не е истинска щедрост. Истинската
– 169 –

Пътят на постигането

щедрост идва от съчувстващото сърце и предлага дар,преди да е отправена молбата. Истинската щедрост не еслучайна, а постоянна.

Нито пък е истинска щедрост, когато след като смедали, изпитваме съжаление за даденото или се гордеемс постъпката си. Истинската щедрост е, когато даваш судоволствие, забравяйки, че ти си даващият, че някой
друг получава дар и забравяйки самия подарък.
Истинската щедрост избликва спонтанно от чистото
съчувстващо
сърце,
безникаква
мисълзаоблагодетелстване или желание за награда.
Има седем вида щедрост, която може да бъдепрактикувана дори от хората, които не са богати.
Първият е щедростта на физическо ниво. Това е даизвършиш услуга със собствения си труд. Най-висшият
израз на този вид щедрост е да предложиш собственияси живот, както е разказано в следващата по-нататък
история. Вторият вид е духовната щедрост. Тя сесъстои в това, да предложиш състрадателното си сърцена хората. Третият вид е щедростта на очите. Тя сеизразява в топлия поглед към хората, който ще гиуспокои, че не са сами. Четвъртият вид е щедростта налицето. Тя се изразява в благата усмивка, с която
можеш да насърчаваш хората. Петият вид е моралната
подкрепа – да подкрепяш хората около себе си с добра
дума. Шестият вид е да предложиш място за сядане на– 170 –

Пътят на постигането

уморения. Седмият вид е да предложиш подслон запрез нощта на странника. Тези видове щедрост могатда бъдат практикувани от всеки в ежедневния живот.
8. Живял някога принц на име Сатва. Един ден той идвамата му по-големи братя отишли в гората да играят.
Там видели една тигрица, която явно се готвела даразкъса малките си, защото била изтощена от глад.
По-големите братя на Сатва побягнали назад
страхливо, а той се изкачил върху една скала и сехвърлил пред тигрицата, за да спаси живота на малките
и.
Принц Сатва извършил този акт на милосърдие
спонтанно и мислейки: “Тялото, което имам, епроменливо и нетрайно. Аз го обичах и не съм мислилда го захвърлям, но сега ще го пожертвам, за да спася
тези малки тигърчета.” Тази щедрост на принц Сатва,който не мислел за възнаграждение за собствената мупостъпка, му донесла просветление.
9. Има четири върховни състояния на ума, към които
търсещият просветление трябва да се стреми. Те сасъстрадание, нежност, радост и безпристрастност.
Човек трябва да отстрани егоизма със състрадание,гнева – с нежност, страданието – с радост, а навика дадели хората на врагове и приятели трябва да отстрани сприемането на всички по еднакъв начин.
Велико е състраданието, което кара хората да се– 171 –

Пътят на постигането

чувстват като едно цяло. Велика е нежността, която
отстранява неразбирателството между тях. Велика ерадостта, която им помага да са доволни от дребните
истински неща в живота. Велика е безпристрастността,която носи спокойствие, защото всеки е щастлив идоволен и храни еднакви чувства към всекиго.
Нека грижливо пазим тези четири върховни
състояния на ума и се отърсим от алчност, гняв,страдание и омраза. Това не е лесно постижимо. Трудное да се отърсиш от злия ум, както трудно можеш да сеотървеш от куче-пазач. Лесно е да изгубиш добрия ум,както е лесно да загубиш елен в гората. Злият ум етрудно да отстраниш, както трудно се заличават думи,издълбани в скала, а добрият ум е така лесно дазагубиш, както лесно се заличават думи, изписани във
вода. Наистина, най-трудното нещо в нашия живот е дасе обучаваме да постигнем просветление.
10. Живял някога млад мъж на име Шрона, който билроден в богато семейство, но имал крехко здраве. Тойстанал ученик на Буда и усърдно се стремял дапостигне просветление. Бил толкова старателен всвоята практика на странстващ ученик, че краката му сеизранили до кръв.
Блаженият се съжалил над него и му казал:“Шрона, момчето ми, учил ли си се някога да свиришна арфа? Ти знаеш, че арфата няма да може да свири
добре, ако струните й са твърде обтегнати, или твърде
– 172 –

Пътят на постигането

отпуснати. Хубава музика се получава, когато струнитеса опънати точно колкото трябва.
Обучението за постигане на просветление е точно
като нагласяване струните на арфа. Може да непостигнеш просветление, ако опъваш струните на твояум твърде силно или твърде слабо. Помисли върху товаи действай разумно.”Шрона приел съвета на Благословения присърце инакрая постигнал своята цел.
11. Живял веднъж принц, който бил сръчен вборавенето с петте оръжия. Един ден, след катоприключил обучението си и се запътил към дома, тойсрещнал едно чудовище, което имало неуязвимо дебела
кожа.
Чудовището се нахвърлило върху него, но принцътне се уплашил. Той изстрелял по него стрелите си, ноте падали, без да наранят нападателя. Тогава тойхвърлил по него копието си, но не успял да пробие
дебелата му кожа. Принцът хвърлил срещу чудовището
брадвичка и пика, но и те не го наранили. Тогава тойнападнал чудовището с меча си, но мечът се счупил.
Накрая принцът атакувал чудовището с юмруци, но безрезултат. Чудовището го сграбчило в гигантските силапи и здраво го стиснало. Принцът направил последен
опит да го удари с глава, но този опит да го нарани
също бил напразен.
Чудовището казало: “Безполезно е да се противиш.
– 173 –

Пътят на постигането

Сега ще те погълна.” Но принцът му отговорил: “Можеби мислиш, че съм използвал всичките си оръжия
срещу теб и съм безпомощен, но имам още еднооръжие. Ако ме погълнеш, ще те унищожа отвътре,като разрежа стомаха ти.”Решителността на принца смутила чудовището ито попитало: “Как ще го направиш?” Принцът
отговорил: “Със силата на истината.”Тогава чудовището го пуснало и го помолило да мудаде разяснения относно истината.
Поуката от тази притча е, че последователите наБуда трябва да упорстват в своите усилия и да не сеплашат, когато срещнат трудности по пътя.
12. Наглото
себеутвърждаване
ибезсрамното
нахалство нанасят вреда на хората, които гидемонстрират. Страхът от безчестие и срамът
предпазват хората от извършването на неправилни
постъпки. Хората уважават своите родители и
по-възрастни роднини, братята и сестрите си, защото сачувствителни към безчестието и срама. Добродетелното
поведение изисква: след като се погледнеш отстрани,да не си отдаваш почит, а също – да се засрамиш, акогледаш критично на другите.
Ако човек притежава способността да осъзнава
лошите си постъпки и искрено да се разкайва за тях,няма да натрупва грехове. Но ако не притежава тази– 174 –

Пътят на постигането

способност, греховете му ще се множат и ще го обрекатна дълги години изкупление.
Истинското
учение
щедопринесе
ползаединствено на този, който чувайки го, разбере неговия
смисъл и се почувства свързан с него. Ако човек, следкато го чуе, не е в състояние да оцени значението му,той ще пропадне в търсенето на просветление.
Вярата в истинността на учението, скромността,смиряването на егоцентризма, усърдието и мъдросттаса великия извор на сила за този, който търси
просветление. Сред тези качества мъдростта е
най-великото и всички останали са в същността сиаспекти на мъдростта. Ако, докато се обучава, човек сеотдава на любовни похождения, наслаждава се напразнословие или заспива по време на медитация, той езагубил пътя към просветлението.
13. В своето обучение за постигане на просветление,някои може да напреднат по-бързо от други. Не трябвада се обезкуражаваме, ако някои постигнат
просветление по-рано от нас.
Когато човек се обучава в стрелба с лък, той неочаква бърз успех, защото знае, че точното попадение
идва след дълга и търпелива практика. Голямата реказапочва от малък поток, но нараства многократно,преди да се влее в океана. По същият начин, ако човек
практикува с търпение и постоянство, със сигурност ще– 175 –

Пътят на постигането

бъде възнаграден с просветление.
Както вече казахме, ако човек умее да вижда, щенамира потвърждения на учението навсякъде около
себе си и ще има неограничени възможности запросветление.
Веднъж един човек наблюдавал горенето на тамян.
Забелязал, че ароматът нито идва, нито си отива, нитосе появява, нито изчезва. Тази проста случка мупомогнала да бъде озарен от просветление.
Веднъж един човек се спънал в счупен клон ипочувствал остра болка в крака. Помислил си, чеболката е единствено реакция на ума му. Това породило
дълбокото прозрение, че човек може да изтърве юздитена ума си, ако не го контролира, и че ще успее, само акого поддържа чист от субективизъм. Благодарение натова осъзнаване, последвало просветление.
Друг човек бил много алчен. Един ден, докато
мислел за своя ненаситен ум, той осъзнал, че трябва даизползва алчните мисли като сухи съчки, които даизгори и унищожи в огъня на мъдростта. Товаразбиране
поставило
началото
нанеговото
просветление.
Една стара сентенция казва: “Дръж ума сибезпристрастен. Ако умът е безпристрастен, светът щее недуалистичен.” Помислете върху тези думи.
Осъзнайте, че всички различия в света идват отразграничаването, което е присъщо на ума. В самите
тези думи е пътят към просветлението. Наистина,– 176 –

Пътят на постигането

просветлението идва по много начини. Пътищата занеговото проявяване са безгранични.

IIIПЪТЯТ НА ВЯРАТА
1. Тези, които приемат убежище в Трите съкровища:Буда, Дарма и Санга, се наричат последователи на Буда.
Последователите на Буда прилагат четирите начина запостигане контрол над ума: спазване на предписанията,вяра, щедрост и мъдрост.
Те практикуват Петте предписания, които гисъветват: да не убиват, да не лъжат, да не крадат, да непрелюбодействат, да не приемат опиати от какъвто и дае вид.
Последователите на Буда вярват в съвършената мумъдрост. Те се стремят да стоят настрана от алчност иегоизъм чрез практикуване на щедрост. Те разбират
закона за причината и следствието, не забравят
преходността на живота и следват мъдростта.
Ако едно дърво е наклонено на изток, тоестествено ще падне на изток. Така и тези, които вярватв учението на Буда, със сигурност ще се преродят внеговата Чиста земя.
– 177 –

Пътят на постигането

2. Наистина, тези, които вярват в Буда, Дарма иСанга, могат да се нарекат последователи на Буда.
Будаечовекът,постигнал
съвършено
просветление и използвал постигнатото знание, за даосвободи и благослови човечеството. Дарма еистинското учение, което той предал, за да обясни
просветлението. Санга е общността на последователите
му.
Ние говорим за Трите съкровища, но те савсъщност едно. Буда се проявява чрез своето учение,Дарма, и се реализира чрез своите последователи,Санга. Затова, ако приемаме учението му и ценим
общността на последователите, ние вярваме в Буда.
Буда е съвършено просветлен и обича всеки единот нас като собствено дете. Ако някой почита Буда катосвой баща, той се идентифицира с него и постига
просветление. Хората постигат освобождение от кръгана преражданията и смъртта чрез просветление, като седоверяват на неговата мъдрост.
Тези, които се доверят на думите му, ще бъдат
подкрепяни от неговата мъдрост и благосклонност.
3.
Нищо в света не носи по-голяма полза отдоверието в Буда. Несравнима награда е да чуеш името
– 178 –

Пътят на постигането

му, да повярваш в учението му и да се почувстваш
благословен, че си се докоснал до тях.
Затова, човек трябва да си достави тази радост,като търси досег с учението на Буда, въпреки
трудностите, които светът може да му поднесе.
Трудно е да намериш учител, който да ти обясни
Истината; по-трудно е да срещнеш Буда; най-трудно-даповярваш в неговото учение.
Но сега, ти вече си срещнал Пробудения, който
трудно се среща. Той е дал учението си, което е труднода бъде чуто. Трябва да се радваш и му се довериш.
4. По дългия път на човешкия живот вярата е
най-добрият спътник. Тя е най-силния стимул и
най-великото притежание.
Вярата е ръката, която поема Учението и всички
добродетели. Тя е огънят, който поглъща цялата
нечистотия на земните желания и отстранява товара налошите постъпки. Тя е водачът по пътя къмпросветлението.
Вярата отстранява алчността, страха и гордостта;тя учи на вежливост и уважение към другите; тяосвобождава от пленничеството на обстоятелствата,– 179 –

Пътят на постигането

дава куража да посрещаш трудностите и силата дапреодоляваш изкушенията. Тя обогатява ума с мъдрости дарява способността да пазиш делата си чисти.
Доверието в Буда ни дава възможност дачувстваме винаги любящото му присъствие иподкрепящата му ръката. То смекчава твърдия ниегоистичен ум и му дарява разбиращо съчувствие иприятелско отношение към всички.
5. Които се доверят на Буда, придобиват мъдрост даразпознават учението му в каквото и да чуят. Те са всъстояние да видят, че всичко е привидно реално ивъзниква по силата на закона за причината иследствието. Това им дава благословията спокойно даприемат и способността търпеливо да се съобразяват собстоятелствата на живота си.
Вярата
дарява
мъдростта
даопознаеш
преходността на живота и способността да не бъдеш
победен или повлечен от събитията на живота, знаейки,че каквито и обстоятелства да те връхлетят, истинскатати Буда-същност остава винаги непроменена.
Вярата има три важни аспекта: покаянието,искрената радост и уважение към достойнствата надругите и приемането на будисткото учение сблагодарност.
– 180 –

Пътят на постигането

Хората трябва да култивират тези аспекти навярата. Те трябва да са чувствителни към своите
слабости и пороци, да ги признават и да се срамуват от
тях. Хората трябва прилежно да се упражняват даразпознават добрите черти и дела на другите и да гихвалят за тях. Трябва постоянно да желаят да живеят идействат съгласно учението на Буда.
Умът изпълнен с вяра е искрен и дълбок. Който седовери на Буда, изпитва радост да бъде воден отнеговата сила към Чистата земя.
Буда дава силата на вярата, която пречиства хората,предпазва ги от самозаблуди и да ги води към Чистата
земя. Даже ако повярват в него за един единствен миг,когато чуят името му, възхвалявано по целия свят, те щебъдат поведени към неговата Чиста земя.
6. Вярата не е нещо допълнено към светския ум. Тя епроявление на ума на Буда-природата. Този, който
разбира Буда, става едно с него. Този, който се доверявана Буда, става едно с него.
Но да откриеш и възстановиш своята Буда-природае трудно. Трудно е да поддържаш ума си чист принепрекъснатите приливи на алчност, гняв и светски
страсти. И все пак, вярата ни дарява способността да гонаправим.
– 181 –

Пътят на постигането

Казват, че в гора от отровните дървета Еранда
могат да виреят единствено дървета Еранда, но не иароматното дърво Чандана. Чудо е, ако дърво Чандана
порасне в гора от дървета Еранда. По същият начин,понякога е чудо, че вярата в Буда покълва в сърцата нахората.

Вярата в Буда е “безпочвена”. Тя няма корени всветския ум, но се корени и расте в състрадателния
Буда-ум, който всички притежаваме.

7. Вярата дава богати плодове, но е трудно да бъдесъбудена в ограничения ум. Има пет вида скептицизъм,които се спотайват в сенките на човешкия ум и иматтенденция да обезкуражават хората.
Първо, съществуват съмнения в мъдростта на Буда.
Второ, поставя се под въпрос верността на Будисткото
учение. Трето, могат да се подложат на съмнение
качествата на този, който предава учението на Буда.
Четвърто, съществуват съмнения дали са надеждни
методите и практиката на Благородния път. Пето,надменните и самовлюбени хора може да се съмняват вискреността на онези, които са приели авторитета наБуда и следват учението му.
– 182 –

Пътят на постигането

Наистина,няманищопо-разяждащо
отсъмнението. То е отрова, която разделя хората,разтрогва
приятелства
иразрушава
добривзаимоотношения. То е като трън, който не дава покой,като меч, който убива.
Буда е посял доверието към учението си със своето
състрадание. Ако човек му се довери, ще осъзнае тозифакт и ще му бъде благодарен.
Хората не трябва да забравят, че не отсамосъжаление човек събужда вярата си, а по силата насъстраданието на Буда. Неговото съчувстващо сърце епръснало светлината на вярата в човешките умове и еразкъсало мрака на тяхното незнание. Който изпита
доверие към него, е приел неговото наследство.
Дори обикновените хора могат да се преродят вЧистата земя на Буда, ако са събудили вярата си в негои в неговото състрадание.

Наистина, трудно е да се родиш в този свят.
Трудно е да чуеш Дарма и още по-трудно е да събудиш
вярата си в учението. Но да живееш без учението е още
по-трудно. Затова трябва да положим всички усилия, зада го разберем и приложим правилно.
– 183 –

Пътят на постигането

IVСВЕЩЕНИ СЕНТЕНЦИИ
1. “Той злоупотреби с мен, той ме обиди, той меудари.” Докато подхранваш такива мисли в ума си, щеподхранваш гнева си.
Гневът няма да изчезне, докато умът ти храни
мисли на възмущение. Гневът ще изчезне, щомизоставиш тези мисли.
Ако нямаш надежден покрив над главата си,дъждът ще проникне в дома ти. По същия начин
алчността влиза в ума, който не е добре обучен иконтролиран.
Ако действаш безразсъдно, пътят ти до смъртта щее кратък. Правилния начин на живот е да действаш
разумно. Глупавият е безразсъден, мъдрият е разумен.
Майсторът на стрели прави стрелите прави, за дастигат до целта си. Така и мъдрецът насочва ума си вправилна посока, за да се сдобие с просветлението.
Неспокойният ум е винаги активен, скачащ катомаймуна и труден за контролиране. Спокойният ум етих и дълбок. Мъдрото поведение е да държиш ума сипод контрол.
Не враговете и неприятелите ти, а твоят собствен
– 184 –

Пътят на постиганетоум те вкарва в лошия път.
Който пази ума си от алчност, гняв и глупост, серадва на истинско и трайно спокойствие.

2. Да изричаш хубави думи, без да ги прилагаш напрактика, е като красиво цвете без аромат.
Ароматът на цветето не се носи срещу вятъра, ночестта на почтения човек устоява на ветровете наживота.
Нощта изглежда дълга на безсънника. Денят
изглежда дълъг на уморения пътник. Така и времето назаблуди и страдание изглежда дълго на този, който непознава правилното учение.
Въври по пътя с приятели с твоя начин на мисленеили по-мъдри от теб. Ако трябва да споделяш пътя сглупак, по-добре върви сам.
Пази се от неискрен и лош приятел повече,отколкото от див звяр. Звярът ще нарани тялото ти, азлият приятел ще осакати ума ти.
Докато човек не е овладял ума си, той изпитва
задоволство от мисли като: “Това е моят син” или “Това– 185 –

Пътят на постиганетое моето богатство.” Глупавият човек страда от такова
празно самомнение.
Да си невежа и да осъзнаваш това, е мъдрост. Даси невежа и да се мислиш за мъдрец, е глупост.
Лъжицата не може да почувства вкуса на храната,която поднася към устата. По същият начин, глупавият
човек не може да разбере мъдростта на умния, даже акого счита за мъдрец.
Млякото се вкисва бавно. Така и грешните
действия не винаги са последвани от незабавно
възмездие. Те приличат на въглени, които тлеят подпепелта, но накрая предизвикват опустошителен пожар.
Глупавият човек търси привилегии, високи
постове, материални облаги и почести, без да съзнава,че те няма да му донесат щастие, а единствено
страдание.
Трябва да почиташ добрия приятел, който типоказва грешките и недостатъците ти и те укорява за
тях. Той все едно ти разбулва тайните на скрито
съкровище.
3. Човекът, който е благодарен, когато получава
правилно учение, спи спокойно, защото умът му епрояснен.
– 186 –

Пътят на постигането

Дърводелецът се стреми да направи гредата права.
Майсторът на стрели се стреми да направи стрелата
балансирана при летене. Фермерът копае канала занапояване така, че водата да тече плавно, без даизкоренява растенията. Така и мъдрецът се стреми даконтролира ума си да бъде спокоен и да прониква вистината.
Голямата скала не се смущава от вятъра. Умът намъдреца не се вълнува от почести или обиди.
Да овладееш себе си е по-голяма победа, отколкотода победиш хиляди мъже в хиляди битки.
Да живееш един ден, но да чуеш истинско учение,е по-добре, отколкото да живееш сто години, без дапознаеш такова учение.
Тези, които изпитват себеуважение, трябва
постоянно да се предпазват от порочни желания. Товаще им даде възможност да намерят верния път в някой
момент от живота си – в младостта, в зряла възраст илидори в старостта.
Светът гори в пламъците на алчността, гнева иглупостта. Умният трябва да потърси спасение от тезиопасности колкото е възможно по-бързо.
Светът е като въздушен мехур в калта, като мрежана паяжина. За да се предпази от калта и клопките наживота, човек трябва винаги да пази чистотата на умаси.
– 187 –

Пътят на постигането

4. Да избягваш всяко зло, да вършиш добро, дапазиш ума си чист: това е същността на будисткото
учение.
Издържливостта
е
едно
от
най-трудно
постижимите качества. Но крайната победа ще удържи
този, който издържи на трудностите в практиката.
Човек трябва да отстранява негодуванието, щом гопочувства в сърцето си; да отстранява скръбта, щомусети, че потъва в нея; да отстранява алчността, щомосъзнае, че тя го обзема. Човек може да живее чистнеегоистичен живот, без да счита нищо за свое, дорисред изобилие от блага.
Да си здрав е голямо богатство. Да се чувстваш
удовлетворен с каквото имаш, е по-добре, отколкото дапритежаваш съкровище. Да те смятат за надежден
приятел, е висша форма на доверие. Да постигнеш
просветление е най-голямото щастие.
Когато човек не обича злото, когато е спокоен,когато за него е удоволствие да слуша добри учения,когато цени високо пътя към мъдростта, той е свободенот страх.
Не се привързвайте към нещата, които харесвате.
Не намразвайте нещата, които не харесвате. От тозивид реакции следват скръбта, страха и зависимостите.
– 188 –

Пътят на постигането

5. Както ръждата разяжда желязото и то се разпада,така и злото израства от човешкия ум и съсипва човека.
Свещена книга, която не се чете с искрена вяра,скоро се покрива с прах. Дом, който не се поддържа,бързо се занемарява. Празноглавият човек, ако неразвива своя ум, бързо се покварява.
Както егоистичните постъпки опорочават човека, аскъперничеството опорочава пожертвованието, така излите дела правят порочен не само настоящия живот, нои животите занапред.
От всички поквари най-ужасна е покварата наневежеството. Докато не отстрани невежеството, човекне може да се надява да пречисти нито тялото, нито умаси.
Лесно е да се подхлъзнеш и се поддадеш набезсрамие, да бъдеш нахален и дързък като врана, данараняваш другите без чувство на съжаление запостъпките си.
Трудно е, наистина, да бъдеш смирен, да храниш
уважение и почит към другите, да се отърсиш от всички
привързаности, да пазиш чисти мислите и делата си ида култивираш мъдростта.
Лесно е да сочиш грешките на другите, но етрудно да признаеш своите собствени. Човек разгласява
греховете на другите без да се замисля, но прикрива
своите, както комарджията крие резервния си зар, който
измамно пробутва, за да наклони резултата в своя– 189 –

Пътят на постигането

полза.
Небето не пази следи от полета на птиците, отдима или вятъра; лъжливото учение не води допросветление. Нищо в този свят не е стабилно. Самопросветленият ум е недосегаем.
6. Както рицарят пази портите на замъка си, такачовек трябва да пази ума си. Не трябва да го занемарява
нито за миг.
Ти си своят собствен учител; зависиш единственоот себе си. Затова, преди всичко, овладей ума си.
Първите стъпки към духовната свобода отсветските окови са: контрол над ума, прекратяване напразнословието и вглъбеност.
Слънцето прави деня ярък, луната прави нощта
красива. Добрата дисциплина обогатява достойнстватана война. По спокойната медитация можем да различим
искрения търсач на просветлението.
Който не може да пази петте си сетива: очите,ушите, носа, езика и тялото, и се изкушава отобкръжението си, не е подходящ да се обучава впостигане на просветление. Който твърдо пази вратитена петте си сетива и държи ума си под контрол, еподходящ успешно да практикува пътя къмпросветлението.
– 190 –

Пътят на постигането

7. Който се влияе от капризите и предпочитанията си,не може безпристрастно да оцени обстоятелствата и тего подчиняват. Който е свободен от привързаности,правилно разбира обстоятелствата и приема всичко
идващо естествено и без болка, като нещо значимо,чийто смисъл трябва да разгадае.
Щастие следва скръбта, скръб следва щастието.
Но ако човек не ги разграничава, те са само събития:нито щастливи, нито скръбни, нито добри, нито лоши.
Такъв човек е в състояние да постигне свободата.
Да се безпокоиш за бъдещето или да храниш
съжаления за миналото е така ненужно, както саненужни миналогодишните окапали листа.
Тайната на здравото тяло и ум не е в оплакване наминалото, в безпокойство за бъдещето или внепрестанното очакване на трудности, а в способносттада присъстваш мъдро изцяло в настоящето.
Не живей с миналото, не мечтай за бъдещето,концентрирай ума си в настоящия момент.
Достойно е да изпълняваш ежедневните сизадължения добре. Не се опитвай да ги избегнеш или даги отложиш за утре. Вършейки ги днес, ще сиосигуриш един добър и ползотворен ден.
– 191 –

Пътят на постигането

Мъдростта е най-добрия водач, а вярата –най-добрия спътник. С тяхна помощ избягвай
тъмнината на невежеството и страданието и търси
светлината на будността.
Свидетелства за това, че човек контролира тялотои ума си, са добродетелните му постъпки. Да прави
добро - това за човека е свещен дълг. Вярата е негово
богатство, искреността прави живота му красив,култивирането на добродетелите е свещената му задача.
В пътуването през човешкия живота вярата ехрана, добродетелта е подслон, мъдростта е светлина
през деня, а здравомислието – защита през нощта.
Нищо не може да унищожи човека, който живее чистживот, и да ограничи свободата му, ако е победил
алчността.
Човек трябва да забрави себе си в името насемейството; да забрави семейството в името народното си мястото; да забрави родното си място вимето на страната си, да забрави всичко в името напросветлението.
Всичко е променливо, всички се появява и изчезва.
Няма блажено спокойствие, докато не преминем отвъд
агонията на живота и смъртта.
– 192 –