‫‪Center for the Study of Traumatic Stress‬‬‫המרכז לחקר דחק טראומטי‬‫המחלקה לפסיכיאטריה | האוניברסיטה לרפואה צבאית | ‪CSTS | 4301 Jones Bridge Road, Bethesda, MD 20814-4799 | www.CSTSonline.org‬‬‫מנהיגות במצבי אבל‪:‬‬‫מנהיגות אל מול טרגדיה‬‫בעולם שבו אנו מקבלים את הידיעה על‬‫אירועים טראומטיים באופן מהיר ופתאומי‬‫דרך הטלוויזיה‪ ,‬הרשתות החברתיות או‬‫העיתונות‪ ,‬אנשים רבים עלולים להיקלע‬‫באופן פתאומי ועמוק לאבל על אובדן של‬‫יקירים‪ ,‬חברים או קרובי משפחה‪.‬‬‫למנהיגים יש תפקיד קריטי‬‫בהתאוששות של קהילות ופרטים‬‫לאחר אסון‪.‬‬‫תקשורת יעילה עם הקהילה‬‫דאגה ומצוקה יכולות להתפשט בתוך‬‫הקהילה ובין קהילות שונות‪ ,‬ולגרום‬‫להתפשטות שמועות ועיוות של עובדות‬‫האירוע‪.‬‬‫למנהיגים יש תפקיד קריטי בהתאוששות של קהילות ופרטים‬‫לאחר אסון‪ .‬מנהיגים שומעים ומבינים את הרגשות ואת הצרכים‬‫של הקהילה ומזהים את הדרך קדימה‪ .‬הם מעבירים ומשקפים‬‫את הרגשות ואת החוויה המשותפת של הקהילה כדי להוביל את‬‫הקהילה להחלמה‪.‬‬‫על כן‪ ,‬יש להקדיש תשומת לב מיוחדת לתקשורת אופטימלית עם בני‬‫הקהילה ועם אלה שמחוץ לקהילה שלכם‪ .‬מנהיגים פורמליים ובלתי‬‫פורמליים יכולים לשמש מודלים לחיקוי מבחינת חשיבות שיתוף‬‫האבל והשכול‪ ,‬העברת מסרים של תקווה‪ ,‬מסירת עובדות‪ ,‬ניהול‬‫שמועות‪ ,‬והענקת תמיכה לאחרים עם השתנות הצרכים עם הזמן‪.‬‬‫היכולת להבין כיצד אנשים מגיבים לאירועים טרגיים ותפקידם של‬‫המנהיגים בדרך להתאוששות היא קריטית למנהיגות אפקטיבית‪.‬‬‫אחרי אירועים טראומטיים‪ ,‬ילדים רבים והוריהם‪ ,‬אפילו אלה‬‫שלא גרים בקרבה לאירוע‪ ,‬רוצים לקבל הכוונה ממנהיגי הקהילה‬‫שלהם‪ .‬בשלב אקוטי זה‪ ,‬המנהיגים חייבים לדאוג לשלל התחומים‬‫שבאחריותם‪ ,‬לרבות תקשורת יעילה עם אנשים שיש להם שאלות‪,‬‬‫שמבקשים להחזיר את תחושת הביטחון‪ ,‬ושרוצים לפעול‪.‬‬‫תגובות מיידיות‬‫בשעה שההלם והאימה הופכים לעצב ואבל‪ ,‬המנהיגים אחראים‬‫לזהות את העיתוי שבו הקהילה תהיה מוכנה לשלב הבא ולדעת‬‫כיצד לדבר בשפתה של כל קהילה בצורה הטובה ביותר כדי לעזור‬‫לאנשים‪ ,‬למשפחות ולגורמי הרפואה והטיפול‪.‬‬‫להבין מהו אבל טראומטי‬‫אנשים מגיבים בצורות שונות לחוויה של אובדן טראומטי או לידיעה‬‫על התרחשותו‪ .‬רוב האנשים יהיו בסדר עם הזמן‪ ,‬ואילו עבור אחרים‬‫התגובות המיידיות עלולות להימשך יותר ממה שנחשב תקין ולשבש‬‫את חזרתם לעבודה ולמשפחותיהם‪ .‬בטווח הקצר‪ ,‬אנשים רבים חווים‬‫תסמיני אבל חולפים אך עוצמתיים‪ .‬סימנים מוקדמים של אבל יכולים‬‫לכלול‪:‬‬‫■גלי עצב‬‫■תמונות פולשניות בראש של האירוע הטראומטי ואנשים אהובים‬‫שקיפחו את חייהם‬‫■הימנעות מקשרים קרובים עם בני משפחה וחברים‬‫■הימנעות מפעילויות שמזכירות את האירוע‬‫עבור חלק מהאנשים‪ ,‬האבל יכול להגיע בעיכוב‪ .‬עבור אחרים‪ ,‬ייתכן‬‫שהאבל כלל לא יבוא לידי ביטוי חיצוני‪.‬‬‫■שמרו על נראות – צאו בהודעות והופיעו בציבור‬‫על ידי מסירת מידע שימושי ומדויק‪ ,‬מנהיגים יכולים לבסס מחדש‬‫את תחושת הביטחון ולחזק את אמון הקהילה בהנהגה‪.‬‬‫■תנו מידע מדויק ועדכני על מה שידוע‪ ,‬מה שאינו ידוע‪ ,‬ומתי‬‫יימסר מידע נוסף‬‫מסיבות עיתונאים‪ ,‬שימוש ברשתות חברתיות ומפגשים בקהילה‬‫יכולים להרגיע את המשפחות ולהפריך שמועות‪ .‬ציינו תמיד מתי‬‫יהיה מידע נוסף לעדכון‪.‬‬‫■הבינו שאנשים מעבדים מידע בצורה שונה במצבי לחץ‬‫הקפידו על מסרים פשוטים ככל האפשר‪ ,‬חזרו עליהם שוב ושוב‬‫והדגישו מסרים חיוביים (אנשים נוטים להתרכז במידע שלילי במצבי‬‫מתח)‪.‬‬‫■השתמשו בערוצי תקשורת שונים‬‫אנשים מחפשים מידע ממקורות שונים בהתאם לתרבות‪ ,‬מוצא‪,‬‬‫מיקום גיאוגרפי‪ ,‬הרכב הקהילה והיסטוריה‪ .‬טלוויזיה‪ ,‬עיתונים‪ ,‬רדיו‪,‬‬‫מנהיגי דת‪ ,‬מורים‪ ,‬כבאים ונקודות כינוס מקומיות (כמו הדואר‪,‬‬‫המכולת והוועד הקהילתי) מספקים ערוצי תקשורת‪.‬‬‫■דברו ברוגע ועודדו אנשים לעבוד יחד‬‫מנהיגים מקדמים רוגע‪ ,‬אמפתיה‪ ,‬אופטימיות‪ ,‬תחושת יכולת‪,‬‬‫והתאוששות או ריפוי קולקטיביים‪ .‬תקשורת ישירה בין הורים לילדים‬‫היא חשובה‪ .‬החזרה ללימודים תמיד מרגיעה ילדים‪ ,‬אך יכולה להיות‬‫מלחיצה עבור ההורים‪.‬‬‫■בדקו ודעו את מצב המשאבים הקיימים והזמינים‬‫עקבו אחר הצרכים המתפתחים והעניקו תמיכה למנהיגים ולמבנים‬‫בקהילה (כמו בתי ספר‪ ,‬מערכת הבריאות‪ ,‬וביטחון הציבור)‪.‬‬‫המשך‬‫■הסבירו מהי המדיניות ותנו הנחיות‪ ,‬ללא "מיקרו‪-‬ניהול"‬‫העניקו תמיכה לעובדים ולמתנדבים באמצעות יצירת מסגרת לארגון‬‫המדיניות והפצת תקשורת לגביה‪ .‬הכירו בכך שאינכם יכולים‬‫להיות "בחזית" בכל מקום וכי אחרים חייבים לקבל את ההחלטות‬‫הטקטיות‪ .‬טפחו יוזמה ושיתוף פעולה‪.‬‬‫■ארגנו טקסים ואתרי זיכרון המכירים בגיוון בקהילה‬‫כבדו את הרצונות והצרכים של משפחות שאיבדו את היקר להן‪.‬‬‫עיתוי הטקסים חשוב‪.‬‬‫■חשוב להשתתף בלוויות‬‫התאבלות והזלת דמעה בציבור על ידי מנהיגים נותנות רשות‬‫לאחרים להביע את יגונם ונותנת פנים אנושיות לטרגדיות בלתי‬‫נתפסות‪.‬‬‫החלמה‬‫■התמקדות ביעדים עתידיים‬‫כוונו את הקהילה ליעדים עתידיים‪ ,‬היערכות מוגברת‪ ,‬וגישה של‬‫"אנחנו יכולים לעשות זאת"‪.‬‬‫■העניקו הכרה לאנשים בתוך הקהילה ומחוצה לה שרוצים‬‫לעזור ועוזרים‬‫צרו אווירה של ריפוי ותמיכה קהילתית‪.‬‬‫■העניקו הכוונה באמצעות יעדים משותפים‬‫נתבו את האנרגיה למיזמי שיקום נדרשים‪ ,‬לזיכרון מכבד ולמאמצי‬‫בנייה מחדש‪.‬‬‫■הימנעו מהטלת אשמה‬‫הטלת אשמה על קבוצות או פרטים מובילה לסטיגמה‪ ,‬כאב ורצון‬‫בנקמה‪ .‬נתבו את האנרגיה להענקת תמיכה וצרכים עתידיים‪.‬‬‫משאבים‬‫המרכז לחקר דחק טראומטי‬‫‪National Child Traumatic Stress Network‬‬‫‪American Academy of Child and‬‬‫‪Adolescent Psychiatry‬‬‫‪American Academy of Pediatrics‬‬‫‪American Psychiatric Association‬‬‫‪American Psychological Association‬‬‫‪American Red Cross‬‬‫צמיחה‬‫■עבדו כדי להחזיר את הפעילות הקהילתית לשגרה‪ ,‬אך היו‬‫סובלניים אם ההתאוששות איטית‪.‬‬‫■התאוששות לוקחת זמן‪ ,‬אינה לינארית‪ ,‬ומושפעת מאירועים‬‫עתידיים שמטבעם אינם ידועים מראש‪.‬‬‫■הציבו יעדים מציאותיים וחגגו את השגתם‪.‬‬‫■טקסים קהילתיים נותנים לאנשים ולמשפחות הזדמנות להירפא‬‫ולחשוב על החוויה שעברו לפי סגנונם האישי‪ .‬הטקסים יכולים‬‫לגשר על הבדלי גזע‪ ,‬תרבות ומעמד סוציו‪-‬אקונומי‪.‬‬‫■היזהרו מפני רטוריקה של "אנחנו והם"‪.‬‬‫■היו ערים לקווים מפרידים כמו הבדלי מוצא או הבדלים סוציו‪-‬‬‫אקונומיים בקהילה‪ .‬אלה נוטים להתרחב ולהפוך לתחומי עימות‪.‬‬‫■צפו לאכזבה וכעס בקהילה לאחר תחושת ה"ביחד" הראשונית‪.‬‬‫עזרו לקהילה להבין את מסלול ההחלמה המשתנה‪.‬‬‫■טפלו בעצמכם‪ .‬אתם זקוקים לצוות תומך‪ ,‬לחברים ולמשפחה‬‫שיזכירו לכם לנוח ויוכלו לייעץ לכם בצורה אובייקטיבית על‬‫דברים שאינכם רואים או אינכם מזהים את חשיבותם‪ .‬עדכנו את‬‫היועצים שלכם בנעשה והקשיבו לדברים מנקודת מבטם‪.‬‬‫‪www.cstsonline.org‬‬‫‪www.nctsn.org‬‬‫‪www.aacap.org‬‬‫‪www.aap.org‬‬‫‪www.psychiatry.org‬‬‫‪www.apa.org‬‬‫‪www.redcross.org‬‬‫(‪Managing the Stress of War and Disaster )Hebrew( )11-2023‬‬