IPLs rapportserie

Nr. 4/2022

Mark Hopfenbeck og Ottar NessTENK UTREFLEKSJONSGRUPPERI KRIMINALOMSORGEN– EN KVALITATIV EVALUERINGISSN 2535-7144

2ForordDette forskningsprosjektet er et samarbeid mellom Kriminalomsorgen Region Øst, Sagatun
Brukerstyrte Senter og NTNU. Studien er finansiert av Helsedirektoratet.
Vi vil gjerne rette en stor takk til alle deltakerne i dette forskningsprosjektet. Mange personer
har generøst gitt av sin tid og sine erfaringer, og bidratt til utvikling av viktig kunnskap. Vi vil
spesielt få takke innsatte, tidligere innsatte og ansatte ved Kriminalomsorgen Innlandet, OsloFengsel, Romerike Fengsel og medlemmer av Røde Kors Nettverk Etter Soning, WayBack og
Frelsesarmeen Elevator.
Vi vil også takke alle som har bidratt til utvikling og implementering av Tenk Ut
Refleksjonsgrupper

de

siste

ti

årene.

Kriminalomsorgen

Innlandetved

Tilbakeføringskoordinator Hanne Grøneng fortjener en ekstra takk for hennes innsats sompådriver for Tenk Ut Refleksjonsgrupper. Hun har også vært til stor hjelp med den praktiske
tilretteleggingen av intervjuene, sammen med Patrick Bull, prosjektmedarbeider fra Røde Kors
Nettverk etter Soning. Prosjektet hadde ikke vært mulig uten deres hjelp og støtte.
En siste stor takk til Sagatun og Kriminalomsorgen for godt samarbeid!

Oxford og Trondheim, 24. september, 2022

Mark Hopfenbeck

Ottar Ness

Universitetslektor

Professor

NTNU

NTNU

3

Sammendrag
Tenk Ut Refleksjonsgrupper (TUR) er tatt i bruk i tilbakeføringsarbeid for å nå domfelte og
innsatte i kriminalomsorgen med livsutfordringer spesielt knyttet til rus, psykiske problemerog kriminalitet. TUR er basert på ukentlige refleksjonsgrupper som skal gi tro på at endring ermulig, samt bidra til utvikling av ferdigheter til å gjennomføre endringene i praksis. TUR ledes
av en person med egenerfaring fra rus-, psykisk lidelse og/eller soning og en ansatt/fagperson.
Likemannseffekten er en avgjørende faktor i TUR. Videre så vektlegger TUR fokus på
personers recoveryprosesser, og ønsker å skape et rom for gjensidig støtte og læring som kan
bidra til bedre livskvalitet, og at en får en styrket opplevelse av sammenheng og mening medtilværelsen, både i kriminalomsorgen og i livet utenfor fengselet.
Formålet med denne kvalitative evalueringen er å utforske om TUR kan bidra til å styrke
motivasjonen til de innsatte, øke tilgangen til hjelp, redusere opplevelsen av isolasjon, bedre
livskvaliteten og skape endringer hos de innsatte som vil kunne forhindre ny kriminalitet etter
løslatelse. Vi har ønsket å samle erfaringer for å få mer kunnskap om hvordan TUR virker ipraksis, og om erfaringene vil kunne gi en indikasjon på om TUR har den ønskete effekten og
bør satses videre på.
Rapporten er hovedsakelig basert på åtte fokusgruppeintervjuer, med totalt 60 personer.
Tre av intervjuene ble gjennomført med deltakere i TUR i fengsel; totalt 18 innsatte. Ettfokusgruppeintervju ble gjennomført med deltakere under aktiv straffegjennomføring ipågående gruppe utenfor fengsel, totalt seks deltakere. Ett intervju ble gjennomført med
løslatte, som deltok på TUR mens de satt inne; totalt 10 løslatte. Tre fokusgruppeintervjuer ble
gjennomført med TUR-ledere med fag-og egenerfaring; totalt 26 personer. Det har vært høy
grad av brukermedvirkning i hele prosessen. En prosjektmedarbeider/medforsker med egensoningserfaring har jobbet i evalueringsprosjektet gjennom hele prosjektåret 2021.
Analysen av intervjuene resulterte i åtte overordnede temaer og med fire undertema. De åttetemaene er: 1) Å snakke sammen oppleves som en motvekt til isolasjon, 2) Å åpne opp om
følelser oppleves som en motvekt til fengselskulturen, 3) Det som skjer i gruppen og mellomdeltagere er viktig for å kunne reflektere over livet og fremtiden, 4) Gruppen oppleves som etsted som bidrar til å skape endring, 5) Tenk Ut oppleves som en unik arena for å reflektere, 6)
Møtelederne skaper en øvingsarena for tilbakeføring, 7) Erfaringskonsulentene oppleves som

4ryggraden i Tenk Ut, 8) Å være møteleder oppleves som selvutviklende. De fire funnene er; i)Tenk Ut Refleksjonsgrupper er unik og skiller seg fra andre programmer, ii) Sonings- og
isolasjonsskader kan begrenses ved deltagelse i TUR, iii) TUR som en del av
tilbakeføringsarbeid bør være tilgjengelig for flest mulig, starte tidlig, vare gjennom hele
fengselsoppholdet og fortsette etter løslatelsen, iv) TUR og tilbakeføringsarbeid krever satsingog samarbeid.
Basert på funnene er det grunn til å tro at TUR representerer en lovende innovasjon som bør
videreutvikles, forskes på, etableres i alle norske fengsler og formidles til fengsler i utlandet.
Vi konkluderer med syv punkter og tretten anbefalinger som er utarbeidet for å bidra til denne
prosessen.
Nøkkelord: Tenk Ut, refleksjonsgrupper, kvalitativ forskning, kriminalomsorgen, fengsel,
tilbakeføringsarbeid.

5Innholdsfortegnelse
Bakgrunn .................................................................................................................................. 7
Tenk Ut Refleksjonsgrupper (TUR)................................................................................... 8
Inspirasjonskilder til TUR ................................................................................................ 11Åpen dialog ..................................................................................................................... 11
Reflekterende prosesser................................................................................................. 12
Recovery.......................................................................................................................... 13
Likemannsstøtte ............................................................................................................. 14
Evalueringens mål og problemstillinger .......................................................................... 15
Teoretisk rammeverk ............................................................................................................ 16
Isolasjonsskader ................................................................................................................. 16
Dialogarbeid i fengsler....................................................................................................... 16
Filosofiske samtaler ........................................................................................................... 17
Terapeutiske samfunn og gruppeintervensjoner ............................................................ 18
Motivasjon .......................................................................................................................... 19
Følelsesregulering og traume-informerte tjenester ........................................................ 19
Prinsippene fra Risk-Need-Responsitivity og Good Lives Model ................................. 19
Frivillige organisasjoner.................................................................................................... 20
Metode ..................................................................................................................................... 22
Gjennomføring av evalueringsstudien ............................................................................. 22
Rekruttering og utvalgsbeskrivelse .............................................................................. 22
Datainnsamling .............................................................................................................. 23
Dataanalyse..................................................................................................................... 24
Forskningsetiske refleksjoner ........................................................................................... 24
Resultater ................................................................................................................................ 26
Å snakke sammen oppleves som en motvekt til isolasjon .............................................. 26Å åpne opp om følelser oppleves som en motvekt til fengselskulturen ......................... 29
Det som skjer i gruppen og mellom deltagere er viktig for å kunne reflektere overlivet og fremtiden ............................................................................................................... 32
Gruppen oppleves som et sted som bidrar til å skape endring ...................................... 35
Tenk Ut oppleves som en unik arena for å reflektere..................................................... 40
Møtelederne skaper en øvingsarena for tilbakeføring ................................................... 43
Erfaringskonsulentene oppleves som ryggraden i Tenk Ut ........................................... 45Å være møteleder oppleves som selvutviklende .............................................................. 48
Diskusjon ................................................................................................................................ 50
Tenk Ut Refleksjonsgrupper er unike og skiller seg fra andre programmer .............. 50
Sonings- og isolasjonsskader kan begrenses ved deltagelse i TUR ............................... 52

6

TUR som en del av tilbakeføringsarbeid bør være tilgjengelig for flest mulig, starte
tidlig, vare gjennom hele fengselsoppholdet og fortsette etter løslatelsen .................... 53
TUR og tilbakeføringsarbeid krever satsing og samarbeid ........................................... 55
Konklusjoner og anbefalinger .............................................................................................. 57
Referanser ............................................................................................................................... 61
Vedlegg 1 – Vurdering og godkjenning fra NSD – Norsk senter for forskningstdata .... 72
Vedlegg 2 – Informasjonsskriv ............................................................................................. 74
Vedlegg 3 – Intervjuguider ................................................................................................... 80
Vedlegg 4 – Veileder for Tenk UT-refleksjonskort ............................................................ 89
Vedlegg 5 – Tenk Ut-refleksjonskort ................................................................................... 91
Vedlegg 6 – Hvordan lede en åpen samtale ......................................................................... 94

7

Bakgrunn
Tenk Ut Refleksjonsgrupper (TUR) ble utviklet som et tiltak i Kriminalomsorgens
tilbakeføringsarbeid med utgangspunkt i arbeidet til Kriminalomsorgen i Hedmark og Opplandog Vestoppland fengsel (nå Kriminalomsorgen Innlandet) i 2013. Det har vært organisertopplæring i metoden siden 2016. Sagatun Brukerstyrt Senter ble tildelt midler til prosjektet«Tenk Ut – Tilbakeføring og ettervern» i 2018, i tilskudd fra tilskuddsordningen i
Helsedirektoratet: «Ideelle og frivillige organisasjoner som driver aktivitetstilbud rettet mot
personer med rusmiddelproblemer eller prostitusjonserfaring». Noen av disse midlene ble
overført til 2019, øremerket evaluering. NTNU har på oppdrag fra Sagatun gjennomført denne
evalueringen. Prosessen med å sluttføre evalueringen ble forsinket på grunn av pandemien og
er gjennomført i perioden 01.08.2019-01.09.2021.
I rapporten benyttes gjennomgående begrepet «innsatte». Det presiseres at begrepet er ment å
favne varetektsinnsatte så vel som domfelte som soner samfunnsstraff, ungdomsstraff, soner
med fotlenke etc. TUR kan benyttes i forhold til alle domfelte og/eller innsatte, under alle
Straffegjennomføringsformer og straffereaksjoner i Kriminalomsorgen;•

Forvaring•Fengsel med høyt sikkerhetsnivå

•Fengsel med lavere sikkerhetsnivå

•Overgangsbolig•

Straffegjennomføring utenfor fengsel med elektronisk kontroll (EK)•

Gjennomføring av subsidiær fengselsstraff ved bøtetjeneste•

Gjennomføring av straff i institusjon•

Gjennomføring av straff i sykehus•

Narkotikaprogram med domstolskontroll (ND)•

Samfunnsstraff•

Program mot ruspåvirket kjøring

•Ungdomsstraff

8•

Prøveløslatelse

Tenk Ut Refleksjonsgrupper (TUR)

Tenk Ut Refleksjonsgrupper (TUR) er en metode for å nå inn til en gruppe sårbare mennesker
som har gitt opp håp og tro på at endring er mulig, og som i stor grad sliter med store
livsutfordringer, som det ofte er skambelagt å snakke om. Modellen skal mobilisere egne
ressurser og sosiale ressurser, og bidra til å styrke mestring, lette tilgangen til hjelp, bedre
livskvaliteten og forhindre ny kriminalitet. Hensikten er at deltakerne skal få verktøy for å
komme seg ut av rus og kriminalitet, kunnskap om hvor det er mulig å få behandling og hjelp,
og tro på at man selv kan gjennomføre endringer som gir bedre livskvalitet.
Utgangspunktet for TUR er at den skal kreve lite ressurser, være fleksibel og enkel å bruke.
TUR tar utgangspunkt i eksisterende ressurser i det enkelte fengsel/friomsorgskontor.
Deltakelsen er åpen for alle og skal ikke være avhengig av innsattes domslengde eller typekriminalitet, samt at innsatte/ løslatte kan delta så lenge de ønsker og har behov for det. En stor
fordel er at metoden kan brukes både for innsatte og overfor og med brukere som har avsluttet
sin soning og/eller behandling. På denne måten bidrar TUR til å fylle det vakuum – denglippsonen – mellom soning og hverdagslivet som en vanlig borger. Tanken er at TUR skalvære et verktøy for å hjelpe innsatte til å snakke åpent sammen, dele livserfaring, motivere og
styrke hverandre.
En ny kartlegging av innsattes behov for helse- og omsorgstjenester viste at det er økning av
antall innsatte med omfattende helse- og omsorgsbehov, og at kommunikasjonen rundt dissebehovene har en del svakheter, spesielt blant de innsatte med alvorlige psykiske lidelser som
ofte har utfordringer med å uttrykke sine behov, og dermed ikke får den hjelpen de trenger(Magnusson & Tingvold 2022). Målet i TUR er at man ved å kunne sette seg sammen, skape
tid og rom for å snakke om det hver enkelt opplever viktig der og da, skal kunne lære de innsatteå sette ord på tanker og følelser og skape motivasjon for å ta imot behandling/ hjelp.
I 2017 ble det utarbeidet retningslinjer for å sikre kvaliteten av arbeidet og atrefleksjonsgruppene ble drevet mest mulig likt:

9•TO-DAGERS KURS. Møteledere i Tenk Ut Refleksjonsgrupper må ha gjennomført
minimum to-dagers kurs. Det tilbys jevnlig veiledning og erfaringssamlinger (Kurset
ble i 2019 gjort om til tre-dagers kurs; to dager med grunnopplæring, og deretter tremåneder praksis, før tredje kursdag med deling, oppfølging og veiledning).

•

TROFASTHET IFT MANUAL/ METODE. Refleksjonsgruppene drives i tråd medopplæringen/ manualene.

•

FRIVILLIGHET. Det er frivillig å delta i gruppene, både for deltakerne og
møtelederne.

•

UKENTLIG. Gruppene gjennomføres ukentlig.

•

FEM TIL SYV DELTAKERE. Gruppene består av fem til syv deltakere+møteledere.

•

TIDSBRUK - 1,5 TIME. Refleksjonsgruppen varer i ca 1,5 timer. I tillegg kommer
før- og ettersamtaler. Møteledere møtes på forhånd, og avslutter gruppen sammen, etterat deltakerne har gått. Samtalen i forkant brukes til å bli trygge på hverandre, og til å
fordele ansvar. Avslutningen uten deltakere brukes til å gi hverandre anerkjennelse og
tilbakemeldinger på rollen som møteleder, samt å planlegge eventuell oppfølging av
enkeltpersoner.

•

TO MØTELEDERE. Gruppene består av to møteledere. Den ene har fagkompetanseog den andre har soningskompetanse. Møteleder med soningskompetanse skal væretilknyttet en frivillig organisasjon/stiftelse. Møtelederne har nøytrale klær og møteruten uniform. Det er viktig at møtelederne har god kontakt og avklarer eventuellesårbare temaer.

•

GRUPPEMANGFOLD. Gruppene er åpne for alle, uavhengig av type dom, typeproblematikk, soningslengde, alder, kultur eller religion.

•

TENK UT REFLEKSJONSKORT. Tenk Ut Refleksjonskort brukes somutgangspunkt for refleksjonsgruppen (se vedlegg 5).

•FØLELSER. I gruppen skal fokuset være på følelser, men det et er innsatte som velger
tema/ følelse.

•

DELTAKERE. Ved utvelgelse av deltakere oppfordres man til å prioritere personer
som er i behov av tilbakeføringshjelp, som ønsker å jobbe med motivasjon og endring;
gjerne personer med nærhet til løslatelse, unge førstegangssonere, personer med
sammensatte livsutfordringer, samt varetektsinnsatte.

10

Bruken av refleksjonskort ble inspirert av Kommunenes Sentralforbund (KS)-prosjektet«Samarbeid om etisk kompetanseheving i kommunen» som ble igangsatt i 2010 der etiske
refleksjonskort ble utarbeidet. Egne refleksjonskort for Tenk Ut som var mer relevante for bruki fengsel og for pårørende ble utarbeidet i et samarbeid mellom innsatte, Norsk senter forerfaringskompetanse innen psykisk helse og Kriminalomsorgen. Involvering av de innsattesikrer stor gjenkjennelsesverdi. Kortene ble i 2016 distribuert ut til alle fengsler,
friomsorgskontor og overgangsboliger i hele Norge (se vedlegg 5). Nye refleksjonskort
utarbeidet av kunstneren og tidligere innsatte, Morten Hansen, har vært pilotert siden 2020 (sevedlegg 5). Fotografiene og illustrasjonene i TUR er utarbeidet for å favne alle livets
utfordringer, og alle målgrupper; slik som for eksempel kvinnelige innsatte, unge domfelte,
utenlandske innsatte og seksuallovbruddsdømte, og for å vekke alle følelser.
Kriminalomsorgen har utviklet TUR i tett samarbeid med innsatte og frivillige organisasjoner
og mange har vært involvert og samarbeidet om utprøving, kvalitetssikring og
videreutviklingen av metoden:•

Røde Kors, Nettverk Etter Soning, Oslo•

WayBack•

Sagatun Brukerstyrte Senter, Hamar•

Stabburshella, Valdres•

Maritastiftelsen•

Frelsesarmeen•

Kriminalomsorgen Region Øst•

Kriminalomsorgen Innlandet, avdeling lavere sikkerhet, Valdres•

Kriminalomsorgen Innlandet, avdeling høy sikkerhet, Gjøvik•

Kriminalomsorgen Innlandet, avdeling høy sikkerhet, Hamar•

Kriminalomsorgen Innlandet, avdeling høy sikkerhet, Kongsvinger•

Kriminalomsorgen Innlandet, avdeling Samfunn (Friomsorgen)•

Oslo Fengsel•

Oslo Overgangsbolig•

Indre Østfold Fengsel•

Halden Fengsel•

Romerike Fengsel, avd Ullersmo

11

TUR benyttes i dag ukentlig i ca. 10 fengsler i Region Øst, i tillegg til at gruppene videreføres
fra fengslene, til frihet via bl.a. Friomsorgen, Røde Kors Nettverk Etter Soning, WayBack og
Frelsesarmeen Elevator.
De innsatte selv beskriver prosessen med TUR på denne måten:Starter med at alle kommer. Setter oss ned, heller opp en kopp kaffe, hilser, en liten
rask skravle, så tar vi en rask introduksjonsrunde. Så har vi pleid å gjøre litt ekstra her,
med at vi sier navnet vårt hver gang når vi starter. Så går møteleder gjennom noen
grunnregler og spør om det er noe vi ønsker å ta inn i gruppa, før vi tar kort, om det er
noe vi ønsker å dele. Er det noen som har et tema, trekker vi ikke kort, men er vi litt
tungrodde trekker vi et kort, og da starter vi en samtale. Ikke nødvendigvis om kortet,men det på en måte vekker litt bilder eller minner eller... ja... Og så snakker vi aldri imunnen på hverandre. Lar hverandre prate ferdig,. Kommer med innspill, sier oss enig
for å gi litt støtte, og.. ja... de 90 minuttene går rimelig fort... Det er ikke ulovlig å værestille. Har man hatt en dårlig uke, har det skjedd noe, så er det lov til å sitte og lytte.
Det er greit å gi støtte, men man skal hovedsakelig snakke om seg selv... I starten er
kort veldig mye brukt, spesielt i nye grupper. Man er ikke helt trygge på hverandre,
føler seg litt frem. Da er det ikke så lett for mange å bare hoppe ut med egne følelser.
Inspirasjonskilder til TUR
Ifølge prosjektmaterialet er TUR basert på en integrasjon av fire inspirasjonskilder; åpendialog, refleksjonsgrupper, recoveryarbeid og likemannsstøtte.
Åpen dialog
Åpen dialog ble utviklet som en arbeidsform i det psykiske arbeidsfeltet i Vestlappland,
Finland, i 1980-årene. Utgangspunktet var ‘need-adapted treatment’ som var blitt utviklet av
Yrjö Alanen og medarbeidere (Alanen, 1990; Räkköläinen, Lehtinen & Alanen, 1991). Bakarbeidet sto et tverrfaglig team bestående av blant andre klinisk psykolog og familieterapeut
Jaakko Seikkula, nå professor emeritus ved Universitetet i Jyväskylä. Teamet i Vestlapplanderfarte at man ofte kunne unngå både medisinering og innleggelser når de dro raskt hjem til en
person i psykisk krise og tilbød samtaler med han og hans nærmeste. Pasienten fikk dermedraskere kontroll over sine kaotiske tanker, unngikk et lengre sykehusopphold og kunne komme

12raskere tilbake til sitt vanlige liv (Seikkula & Arnkil 2007). Tilnærmingen var delvis inspirert
av nybrottsarbeidet til psykiater Ross Speck og psykologen Carolyn Attneave, som utviklet
nettverksterapi i USA på 60-tallet og som ble tatt opp i Norge av både Per Vaglum og Harriet
Holter på 1970-tallet. Arbeidet ble ført videre av blant andre Live Fyrand og Odd Steffen
Dalgard og resultert blant annet i Valdres-prosjektene (1999-2015) (Vigrestad &Hellandshølen 2012, Hopfenbeck et al., 2014). Basert på arbeidet i Valdres er det utviklet
retningslinjer for dialogisk praksis (se vedlegg 4 og 6).
Sentralt i Åpen Dialog er den grunnleggende betydningen av den ekte, spontane dialogen
mellom mennesker (Seikkula & Arnkil 2013). Dialogen gir rom for å uttrykke og kjenne på
vanskelig følelser, samtidig som den som snakker kan lytte til, utforske og bli mer bevisst sin
egen historie. Ved å bli lyttet til av andre med lignende livserfaringer uten fordømmelser
utvikles et følelsesmessig felleskap og en opplevelse av tilhørighet og gjensidig respekt.
Åpen Dialog har også vært iverksatt ved en lukket psykiatrisk avdeling ved AHUS og funnene
viser at deltakerne erfarte økt medbestemmelse, likeverd, håp om bedring og framtidstro(Sørgård & Karlsson, 2017). Den første randomiserte kontrollert studien (RCT) av åpen dialog,
ODDESSI (Open Dialogue: Development and Evaluation of a Social Network Intervention for
Severe Mental Illness), er nå i gang, forankret ved University College London (UCL) i
Storbritannia (Pilling et al., 2022) og et internasjonalt forskningssamarbeid, HOPEnDialogue,
ble lansert i 2019 (https://www.hopendialogue.net/).
Reflekterende prosesser
Refleksjonsgrupper er en tilnærming som har vært brukt til personlig og profesjonell utviklingi over 20 år. Denne tilnærmingen er inspirert av arbeidet til professor i sosialmedisin og
psykiater Tom Andersen og hans kolleger som utviklet reflekterende prosesser i Tromsø på
1980-tallet. Andersen (2006, s. 15) beskriver reflekterende prosesser slik:
Prinsippet er enkelt. Når det lyttende teamet mottar den fortellingen familien ønsker
at de skal høre, blir teamet vanligvis berørt av historien. Det som skjer med dem nårde blir beveget, for eksempel ved de får en ide, et spørsmål eller en følelse, blir gitttilbake til familien. Fortellingen berører lytteren, og lytteren returnerer hva som
skjedde med ham eller henne.

13

I 1991 ble Andersen kontaktet av en gruppe ledet av Judit Wagner ved Kalmar fengsel i Sverigeog i samarbeid utviklet det de kalte for ‘Reflekterende samtaler’ (Wagner 1998). Denne
metoden ble senere brukt ved både Herstedvester fengsel i København og ved Trondheim
fengsel (Viggen & Landrø 2017; Viggen 2018).
RecoveryRecovery har i de senere år i økende grad påvirket helse- og sosialpolitikk og blitt et sentralt
perspektiv innen arbeid med personer med ulike livsutfordringer (Karlsson & Borg, 2017).
Recovery bygger på en respekt for brukeres erfaringskunnskap og en anerkjennelse av at
personens egne ressurser må støttes på slik måte at livskvalitet bedres (Helsedirektoratet 2012).
Recovery er både en personlig og en sosial prosess og vil alltid være betinget av de relasjoner
man er en del av. Skal recovery være vellykket må det ta hensyn til de sosiale og kulturelle
felleskap så vel som de mellommenneskelige prosesser som personen deltar i (Robertson,
Obradovic & Morgan, 2016). I studier hvor personer med egenerfaring er spurt om hva demener har størst betydning for deres psykiske helse, er det fem dimensjoner som går
igjen: Tilhørighet, håp, identitet, mening og selvbestemmelse (forkortet CHIME på engelsk).
Recoveryorientert praksis handler da om ansattes og andres bidrag til den enkeltes prosess i å
styrke disse livsprosessene, og tydeliggjør et skifte i fokus fra å behandle helseutfordringer tilå fremme livskvalitet og psykisk helse:•

Tilhørighet (Connectedness): Det meste i livet skjer utenfor helsetjenestene, blantfamilie, venner, i nærmiljø, på jobb eller i aktiviteter. Det krever at tjenestene måvære fleksible og ha tilbud som styrker tilhørighet.

•Håp (Hope): Mange som har erfaringer med psykiske helseutfordringer har formidlet
hvor viktig håp er for deres recoveryprosesser. Likepersonsarbeid kan bidra til å vise at
endring er mulig, og studier viser at de kan være en god støtte i recoveryprosesser.

•

Identitet (Identity): Mange opplever å miste litt av seg selv når man opplever psykiske
helse- eller rusproblemer. Å utvikle roller utover brukerrollen kan styrke
selvoppfatningen og være en viktig del av arbeidet for å støtte personers
recoveryprosesser. Dette kan handle om utforsking av interesser og ressurser, det åhjelpe til med til å integrere positive erfaringer i identiteten og støtte medlemskap i en
brukerorganisasjon eller en ideell organisasjon, er bidrag til recoveryprosessen.

•

Mening (Meaning): Recovery-orientert arbeid handler også om å utforske hva som gir
mening i livet. Hva handler det om, hvilke relasjoner er meningsfulle, hvilke dager

14

oppleves gode? Ønsker personen jobb eller skole? Eller engasjere seg i frivillig arbeid?
Er trening, det å spille i band eller å synge i kor, meningsfullt?
•

Empowerment: Recovery-orientert arbeid handler også om å bidra til å fremme
personers personlige, emosjonelle og relasjonelle ansvar og bidrag til seg selv og
samfunnet. Dette gjøres gjennom å bidra til å fokusere på styrker, maktrelasjoner og
erfare kontroll over eget liv.

Å ta ansvar og bestemme selv i eget liv er identitetsbyggende prosesser. Det innebærer blant
annet å kunne ta kontroll over egen livssituasjon, ta valg og finne gode løsninger i samarbeid
med andre. For å bidra til myndiggjøring kan man som hjelper også bistå med å finne
selvhjelpsgrupper eller brukerorganisasjoner, hjelpe til med å klage på hjelp, eller gi anledningtil å bytte/velge kontaktpersoner i tjenestene (Davidson, 2016).
Likemannsstøtte
Likemannseffekten – der deltakerne støtter og utfordrer hverandre – er en avgjørende faktor imodellen. Gruppene ledes av to skolerte møteledere; en fagperson og en med egenbrukererfaring. Styrken som ligger i kombinasjonen av brukerkompetanse og fagkompetanse
vektlegges. Likemansstøtte betyr at mennesker med erfaringskompetanse som har opplevd
livsutfordringer og vært gjennom en recoveryprossess bruker denne erfaringen til å støtte andre
mennesker som opplever lignende utfordringer. Ifølge Mead og kolleger (2001, s. 135):
Peer support is a system of giving and receiving help founded on key principles ofrespect, shared responsibility, and mutual agreement of what is helpful. Peer support…
is about understanding another’s situation emphatically through the shared experienceof emotional and psychological pain.
En kunnskapsoppsummering av brukerstøtte i fengsler konkluderte med at det er konsistentbevis for at bruker-baserte intervensjoner kan være et viktig bidrag til å fremme helse og
livskvalitet i fengsler med positive effekter knyttet til både økt kunnskap og endret atferd(Bagnall et al., 2015). I 2013 utga det engelske National Offender Management Service(NOMS) en rapport som oppsummerte betydningen av relasjoner til de andre innsatte slik:
The quality and extent of peer relationships can impact on antisocial behaviour andoffending in a number of ways. First, association with peers who hold attitudes andengage in behaviours which are pro-social can, in combination with the support of15

partners, encourage desistance from crime ... Second, studies have shown that earlypeer rejection through, for example, bullying, is associated with later criminal
behaviour ... Third, antisocial peer relationships can strengthen, support and help tomaintain offending attitudes and behaviour. In short, the presence or absence of peerpressure may act as a catalyst either to reduce offending, or to persevere with it. (Skrine
et al., 2013, s. 2)
Likemannsstøtte henger sammen med muligheter for å samarbeide med frivilligeorganisasjoner. Frivillige organisasjoner spiller en viktig rolle i kriminalomsorgen, men det
ligger fortsatt et stort underutnyttet potensial ved økt involvering, for å kunne bidra med støtte
til de innsatte, tilbakeføringsarbeid og forebygging av ny kriminalitet etter løslatelse (Tomczak& Buck, 2019). I TUR er møtelederne med soningserfaring knyttet til frivillige organisasjoner
som bidrar med oppfølging, veiledning og støtte til erfaringskonsulentene.
Betydningen av likemannsstøtte for de som forlater fengsel og kommer tilbake til samfunnet
er allment anerkjent, og i bl.a. England blir dette i økende grad sett på som et sentralt middelfor å sikre kontinuitet i støtten til de som slippes ut av fengsel (Fair & Jacobson 2017).
Kriminalomsorgen har sjelden benyttet seg av personer med soningserfaring som en del av
programvirksomhet og et slikt gruppetilbud ledet av team bestående av både fag- og
soningserfaring finnes ikke utenom TUR.

Evalueringens mål og problemstillinger
Dette

forskningsprosjektet

har

som

formålå

evaluereprosjektet

«Tenk

Ut

Refleksjonsgrupper». Hensikten er å få innsikt i hva som har fungert godt og ikke så godt, og
om dette kan være et prosjekt å videreføre. Videre har det vært et mål med denne evalueringenå utforske innsatte, møteledere og løslatte sine erfaringer med å delta på Tenk Ut
Refleksjonsgrupper, og å se på hvordan denne deltakelsen har bidratt til å styrke motivasjonen
til de innsatte, øke tilgangen til hjelp, redusere opplevelsen av isolasjon, bedre livskvalitetenog skape endringer hos de innsatte som vil kunne forhindre ny kriminalitet etter løslatelse.

16

Teoretisk rammeverk
I denne delen vil vi kort redegjøre for evalueringens teoretiske rammeverk.

Isolasjonsskader

Sivilombudsmann Aage Thor Falkanger (2019, s. 6) åpner «Særskilt melding til Stortinget om
isolasjon og mangel på menneskelig kontakt i norske fengsler» med følgende uttalelse:
Det er bred enighet om at isolasjon og manglende menneskelig kontakt kan medføre
alvorlige skader og må begrenses. Likevel er minst hver fjerde innsatt i norske fengsler
innelåst på sin egen celle 16 timer eller mer i døgnet på hverdager.
Denne Stortingsmeldingen gir en god oversikt over de helsemessige konsekvenser av isolasjonog poengterer at isolasjon kan ha en selvforsterkende effekt og føre til blant annet apati, nedsatt
kommunikasjonsevne, utmattelse, angst, depresjon, psykose, aggresjon, sinne, selvskading og
selvmordsforsøk. For å kompensere for denne isolasjon er det viktig at de innsatte harregelmessig, selvvalgt menneskelig kontakt som de opplever som meningsfullt og empatisk.

Dialogarbeid i fengsler

I snart 30 år har man drevet med ‘Prison Dialogues’ i engelske og senere amerikanske fengsler
for å bedre kommunikasjon mellom ansatte og innsatte og skape et bedre miljø i fengselet.
Fengselsdialoger involverte innsatte, frivillige og ansatte (fengselsbetjenter, psykologer,
ledere, osv.). Målet var å redusere konfliktene i fengslene og finne praktiske løsninger påkonkrete utfordringer. I et prosjekt ved Virginia Department of Corrections (USA) konkluderteevalueringen med at bruken av ‘dialogue circles’ og ‘Dialogue Skills Training’ var det sentrale
mekanisme som bidro til et bedre helsefremmende miljø i fengslene (Willison et al., 2017). I
evalueringen er dialogarbeid definert som,a mode of talking and thinking together that helps people find a common understanding
and a common purpose...dialogue requires a set of simple and practical skills that can

17easily be learned and bettered with practice to reach solutions to a range of complex
problems. (Willison et al., 2017, s. 24)
I Spania er det utviklet en intervensjon om dialogiske litteraturgrupper som et utgangspunkt tilå forberede seg til å komme tilbake til samfunnet etter fengselsoppholdet. Resultatene fra
studiene om denne intervensjonen viser at deltakerne ble rustet til å diskutere og reflektere overegne forventninger ved løslatelse, og åpnet dermed opp for muligheter for personlige og sosiale
forandring. Videre viste resultatene at deltakerne oppfattet dialogiske litteraturgrupper som en
nyttig ressurs for sosial reintegrering (Alvares et al., 2018).
I Norge ble det gjennomført et pilotprosjekt ved bruk av fengselsdialoger ved Bergen Fengsel
i 2015 og ved Bredtveit Fengsel ble et nytt prosjekt startet i 2016 i regi av Flux Dialog(https://www.fluxdialog.no/fengselsdialog).

Filosofiske samtaler

Filosofiske samtaler har vært brukt ved Bjørgvin fengsel siden 2006 drevet av filosofen
Marianne Frøystad Walderhaug (Walderhaug, 2018). Filosofiske samtaler handler om at man
tenker over hvem man er, og hva man gjør, og stiller spørsmål rundt sine verdier ved å grunneover hva en selv og andre sier. Deltakelse i disse samtalene er frivillige, og blir oppsøkt av deinnsatte fordi de ønsker å endre livsstilen sin, rydde opp i tankene sine, og bli mer bevisst devalgsituasjoner de står i. I St.melding 37 (2007-2008, s. 118) blir filosofiske samtaler beskrevetslik,
I den filosofiske samtalen utforskes nye måter å forstå virkeligheten på, og åbevisstgjøre seg sine meninger, verdier og valgmuligheter. Samtalene legger vekt påerkjennelse og selvinnsikt.
I Walderhaug sin studie (2018, s. 16), skrev en tidligere innsatt etter løslatelsen:
Ellers trur jeg at jeg lærte meg til å tenkje saktere, grunne meir over det andre seier,ikkje minst på grunn av møte med fengselsfilosofen. Eg lærte iallefall eit stykke på veg
å stille spørsmål ved oppfatninger eg har, både om saker og mennesker.
En annen har beskrevet sine erfaringer av disse samtalene slik:
Jeg snakket med filosofen en time hver uke og dette ble fort et høydepunkt i uken.
Opplevde også hvor godt det var å få snakke med noen utenforstående om alt mulig, og

18

jeg ble lettere til sinns og mye mer positiv av det. Det var rett og slett veldig godt å få
‘luftet’ ut systemet. (Walderhaug, 2018, s. 16)
Disse samtalene støtter tanken til Sivilombudsmannen som har anbefalt å bruke samtaler aktivt
for å skape en god dialog med de innsatte (Særskilt melding til Stortinget om isolasjon og
mangel på menneskelig kontakt i norske fengsler, 2018).

Terapeutiske samfunn og gruppeintervensjoner

Terapeutiske samfunn er en form for gruppeterapi basert på likemannsarbeid og sosial læring.
Samspillet mellom deltakerne skal forsterke positiv atferd og motvirke anti-sosiale holdninger(Kreager et al., 2019). Forskning viser at terapeutiske samfunn kan redusere rusbruk og
tilbakefall til kriminalitet (Helgesen et al., 2006; Mitchell, et al., 2012). Mitchell og kolleger(2012) konkluderer med at hvis man skal lykkes med å hjelpe innsatte med sammensatte
problemer, bør man satse på intensive tiltak som terapeutiske samfunn, som er basert på
frivillighet, inneholder veiledning, og som også kan fortsette etter løslatelse.
Gruppeintervensjoner har lenge vært brukt for å bedre de innsattes psykiske helse og er sett på
som både virksomme og kostnadseffektive (Morgan & Flora, 2002; Hills, Siegfried &Ickowitz, 2004). Spesielt gruppeintervensjoner baserte på kognitiv-adferdsterapeutiske
prinsipper viser seg å være de mest effektive for innsatte (Latessa, Listwan & Koetzle, 2014).
I følge Kashdan (2021) er kognitiv terapi ‘gull standarden’ der grunnprinsippene er:
to gently, gradually expose people to what they are afraid of while modifying theirassumptions about danger in the world, and building up their sense of agency andtolerance of distress so that they can pursue important goals no matter what they feel.
I en undersøkelse av de terapeutiske faktorene involvert i familiegrupper, kom det fram åtteterapeutiske faktorer som synes å være av særlig betydning. Disse er (1) nærvær av andre, (2)samhold og forståelse, (3) åpenhet, (4) selv-avsløring, (5) diskusjon, (6) innsikt, (7)normalisering og læring fra andre og (8) veiledning fra terapeuten (Hellemans, et al., 2011).
Disse faktorene kan være et godt utgangspunkt for å forstå hva som er virksomt i TUR.

19

Motivasjon

Som Stortingsmeldingen også nevner, kan fengselsmiljøet med manglende stimulering og
aktivitet, og isolasjon spesielt, fører til at den innsatte opplever hjelpeløshet, mister troen på
seg selv og kan streve for å finne motivasjon til endring. Mange innsatte har et ønske om
endring samtidig som de opplever å ha betydelig utfordringer i forhold til å fatte beslutning om
endring, da de opplever ambivalens og ulike angstlidelser som hindrer deltaker i fengselets
programmer og aktiviteter (Schafft et al., 2013). Samtidig er motivasjon, håp og en opplevelse
av kontroll (‘agency’) sett på som grunnleggende faktorer for vellykket tilbakeføring (Maguire& Raynar, 2006; Martin & Stermac, 2010). Derfor er programmer som kan styrke de innsattes
motivasjon for endring betraktet som et viktig førstesteg mot vellykket tilbakeføring
(Leidenfrost et al., 2017). Den innsattes opplevelse av tvang kontra valgmuligheter knyttet til
deltakelse i programmer har også vist seg å ha stor betydning, med økte valgmuligheter og
medvirkning knyttet til bedre motivasjon og en reduksjon i negative utfall (Parhar et al., 2008).
Programmer som er basert på et åpent format, som går kontinuerlig og er tilgjengelig når den
innsatte vil det selv, har derfor vist seg å ha best effekt (Morgan et al., 2012).

Følelsesregulering og traume-informerte tjenester

En viktig riskfaktor for å begå kriminelle handlinger er manglende evne til selvregulering og
impulskontroll (Meijers et al., 2015; Leshem et al., 2019). Dette henger sammen med at mange
innsatte har opplevd traumatisk hendelser og lider av posttraumtisk stresslidelser (Cramer,2014). Forskning har vist at trauma i barndommen kan føre til manglende følelsesreguleringog vansker knyttet til å håndtere relasjoner (Van Dijke, Hopman & Ford, 2018; Lemaigre &Taylor, 2019). En økende forståelse for betydningen av trauma i utvikling av psykiske lidelser,
rusmisbruk og kriminelle handlinger har ført til et større søkelys på endring i retning av traumainformerte tjenester for disse grupper (Shier & Tupin, 2017; Sweeney et al., 2018; Levenson& Willis 2019). Sentrale prinsipper i trauma-informerte tjenester er trygghet, håp, autonomi,
respekt og empati (Levenson & Willis, 2019). Gjennom deltakelse i trauma-informerte
programmer kan innsatte lære strategier for følelsesregulering og selvomsorg som kan bidra til
positiv tilbakeføring (Browne, 2017; Gunst et al., 2019).

Prinsippene fra Risk-Need-Responsitivity og Good Lives Model

Seksuelle overgrep er et omfattende samfunnsproblem og ca 25% av de innsatte i norske
fengsler er dømt for seksuallovbrudd. Risk, Need and Responsivity (RNR) ble utviklet på
1980-tallet og har siden fått stor betydning for utvikling av behandlingsprogrammer spesielt

20

for personer som har begått seksuallovbrudd (Andrews & Botna, 2010; Botna & Andrews
2017). Prinsippene fra RNR går ut på at de innsatte med høyest risiko for kriminalitet bør få
tilbud om mer intensive tiltak enn innsatte med lavere risiko; at tiltak bør rettes inn mot
kriminogene behov, eller rettere sagt kriminogene risikofaktorer; og at tiltakene bør tilpasses
den enkeltes evner og situasjon. Selv om RNR har vist å ha stor predikative kraft for tilbakefall,kan et for stort søkelys på risikofaktorer begrense effekten av rehabiliteringen. Derfor er det etbehov for styrkebaserte modeller (Dealy, 2018).
The Good Lives Model (GLM) er en slik styrkebasert intervensjon som har opplevd økende
popularitet internasjonalt (Fortune, 2018). GLM forebygger tilbakefall og fremmer personlig
vekst ved å integrere risikohåndtering med utvikling av ressurser og ferdigheter for å kunne
tilfredsstille grunnleggende menneskelig behov på en prososial måte og dermed leve ‘et godt
liv’ (Ward 2002; Ward, Melser & Yates 2007). Modellen tar utgangspunktet i at lovbrudd ofteer et resultat av dysfunksjonelle strategier for å tilfredsstille disse grunnleggende behov (Ward,
Yates & Willis, 2012). Ved å identifisere primære behov (primary goods) som er viktig for
personen og kartlegge hindringene personen opplever for å få tilfredsstilt disse behovene, kan
man deretter setter mål og lage en plan for å nå disse målene. Modellen bygger i stor grad påen alminnelig forståelse av personlig utvikling og positiv endring i samsvar med nyere
psykoterapeutisk forskning som framhever betydningen av en personsentrert og klientdrevettilnærming basert på empati, tillit, kontinuitet og den terapeutiske alliansen (Dealy, 2018;
Høiland 2018). Til tross for relativt få gode studier, indikerer foreløpig funn at GLM er likevirksom som standard programvirksomhet, samtidig som den fremmer motivasjon, styrke
engasjement og skape optimisme for framtiden for de involverte (Mallion, Wood & Mallion,2020).

Frivillige organisasjoner

Frivillig sektor og brukerstyrte organisasjoner har en viktig rolle i tilbakeføringsprosessen, men
det ligger fortsatt et stort underutnyttet potensial. De kan støtte de innsatte, veilede løslatte ogbistå kriminalomsorgen med å henvise til og koordinere tjenester, skaffe nettverk og bidra iovergangen til et liv uten kriminalitet (Johnsen & Fridhov, 2018; Tomczak & Buck, 2019).
Mange straffedømte har svake nettverk og fremhever selv at manglende sosial støtte er den
største hindringen for vellykket integrering (Revold, 2015; Denney et al. 2014). Frivilligeorganisasjoners involvering i kriminalomsorgen har vist seg å kunne redusere selvmord,21

fremme personlig vekst, redusere tilbakefall til kriminalitet og bidra til sosial inkludering (Fair& Jacobson 2017, Tomczak & Buck 2019, Tomczak & Thompson 2019; Buck 2020).
En viktig rolle for frivillige organisasjoner er å være bindeleddet til erfaringskonsulenter med
soningserfaring (peer mentors). Erfaringskonsultenter som jobber med innsatte blir i Englandsett på som en kilde til emosjonell støtte, hverdagsråd, selvhjelp og kontinuitet itilbakeføringsprosessen (Fair & Jacobson, 2017). Erfaringskonsulenter er rollemodeller og‘levende eksempler’ på at det er mulig å leve et ‘vanlig’ liv etter løslatelse (Anvig et al.,. 2019).
Mange erfaringskonsultenter har også opplevd utfordringer knyttet til både rusavhengighet og
psykisk helse, og de har dermed en unik innsikt knyttet til mange av de utfordringer som
innsatte jobber med.

22

MetodeDette kapittelet beskriver de metodologiske fremgangsmåtene vi har benyttet for å utforske
evalueringens hensikt og problemstillinger.

Gjennomføring av evalueringsstudien
Arbeidet med studien har pågått siden 01.08.2019 til 01.09.2021. Denne tidsperioden rommer
alt fra utforming av metoder for datainnsamling, til analyse og skriftlig fremstilling av
studiens resultater. Studien startet med et oppstartsmøte mellom KRUS, prosjektdeltakere
med ansvar for Tenk Ut og forskere fra NTNU. Her ble forventninger til evalueringenavstemt, og den videre fremdriften for prosjektet fastsatt. Oppstartsmøtet var viktig for å
avklare mandatet for evalueringen og for å skape en felles forståelse for hva oppdraget
innebar. På bakgrunn av dette møtet ble det utarbeidet semi-strukturerte intervjuguider til
bruk i fokusgruppeintervjuene (vedlegg 3). Deretter ble det i fellesskap utviklet etinformasjonsskriv med forespørsel om deltagelse og samtykkeerklæring for deltakerne i
studien (vedlegg 2).

Rekruttering og utvalgsbeskrivelse
Deltakerne

blerekruttert

gjennometstrategisk

utvalgisamarbeid

med

tilbakeføringskoordinatorer og programansvarlige, TUR møtelederne ved de ulike fengslene/
friomsorgskontoret, samt representanter fra de involverte frivillige organisasjoner.;
WayBack, Røde Kors Nettverk Etter Soning og Frelsesarmeen, Elevator.
Tabell 1. Oversikt over utvalg.
Inklusjonskriterie

Sted

Antall deltakere

Deltakere i Tenk Ut-grupper i fengsel

Oslo Fengsel

6

Deltakere i Tenk Ut-grupper i fengsel

Kriminalomsorgen
Innlandet, avd. Høy
sikkerhet, Hamar

6

23

Deltakere i Tenk Ut-grupper i fengsel

Romerike,
Ullersmo

Deltakere i Tenk Ut-grupper i
straffegjennomføring, men utenfor
fengselFrelsesarmeen,
Elevator, Oslo

6

Tidligere deltakere i Tenk-Ut grupper(løslatte)

Røde
Kors,
Nettverk
ettersoning, Oslo

10

Møteledere i Tenk Ut-grupper, - med
fag og erfaringskompetanse

Kriminalomsorgen,regionøst,
Lillestrøm

8

Møteledere i Tenk Ut-grupper, - med
fag og erfaringskompetanse

Kriminalomsorgen,regionøst,
Lillestrøm

8

Møteledere i Tenk Ut-grupper, - med
fag og erfaringskompetanse

Friomsorgen,
Hamar

10

Deltakere, tidligere deltakere
møteledere med både fagerfaringskompetanse

Totalt, Region Øst

60

og
og

avd

6

Datainnsamling
For å samle inn data ble fokusgrupper gjennomført. Fokusgruppeintervju er en kvalitativ
datainnsamlingsmetode som har sin styrke ved åpen diskusjon og refleksjon over erfaringerdeltakerne i fokusgruppene har til felles (Hummelvoll, 2008; Lerdal & Karlsson, 2008).
Gjennom gruppediskusjonene ble deltakerne gitt mulighet til å beskrive og reflektere oversine subjektive forventninger, opplevelser, erfaringer, synspunkter eller holdninger knyttet til
det å delta i Tenk Ut-gruppene (Lerdal & Karlsson, 2008; Svisdahl, Moltu & Sletvold, 2010).
Samtalene ble tatt opp på bånd og transkribert for videre analyser. Oppsummert har
evalueringsmetoden forsøkt å legge til rette for både strukturert og åpen datainnsamling, og
for å hente så god kunnskap som mulig i lys av våre forskningsspørsmål. Gjennomføring av
intervjuene med de ansatte ble gjort av forfatterne av rapporten. Basis for intervjuene har værtintervjuguiden

som

er

fremstiltivedlegg

3.

I

gjennomsnitt

tok

de

ulike

fokusgruppeintervjuene fra 90 minutter til 180 minutter. Alle intervjuene ble gjennomført idesember 2019.

24

Dataanalyse
Analysen av data fra fokusgruppeintervjuene ble gjennomført ved en hermeneutisk(fortolkende) tilnærming med en innholdsanalyse i fire trinn (Barbosa da Silva, 1996; Kvale &Brinkmann 2015; Karlsson, 2011). De fire trinnene er følgende: (1) Få et helhetsinntrykk, (2)Identifisere og kondensere meningsdannende enheter, (3) Abstrahere innholdet i de enkeltemeningsdannende enheter og (4) Sammenfatte betydningen av dette (Barbosa da Silva, 1996;
Kvale & Brinkmann, 2015; Karlsson, 2011). Etter gjennomføringen av fokusgruppeintervjuene
ble de transkriberte tekstene først lest av forskerne. Dette ble gjort flere ganger for å få et
helhetsinntrykk av samtalenes innhold. Alle tekstene ble lest enkeltvis. Det ble gjort
fortløpende markeringer i margen med spørsmål til tekstens innhold og mulige mening og
hvilke temaer som preliminært kunne identifiseres og kondenseres. Deretter gjennomførte
forskerne (de samme som leste transkripsjonene) en tentativ analyse av tekstene. På bakgrunn
av denne analysen utspilte det seg en tematisering av de meningsdannende enhetene. Denne
analysemetoden ble fulgt også i fase 4, der det ble gjort en felles og samlet vurdering av de tre
foreløpige analysene sett i relasjon til hverandre. Alle tekstene ble da lest på nytt for å kunne
gi et helhetsinntrykk og deretter bli sammenlignet med hverandre i relasjon til fellestrekk,
forskjeller, mønstre og variasjon. Både konsensus- og minoritetsoppfatninger ble søkt belyst(Kvale & Brinkmann, 2015). De meningsbærende enhetene i hvert enkelt intervju ble sett irelasjon til hverandre og deretter kodet. Kodene ble abstrahert til sentrale temaer som kom frem
i materialet. Utgangspunktet var de identifiserte meningsenhetene som var forankret i sitater
fra deltakernes utsagn. Resultatene som ble analysert frem ble disse åtte temaene:•

Å snakke sammen oppleves som en motvekt til isolasjon•

Å åpne opp om følelser oppleves som en motvekt til fengselskulturen•

Det som skjer i gruppen og mellom deltagere er viktig for å kunne reflektere over livet
og fremtiden•

Gruppen oppleves som et sted som bidrar til å skape endring•

Tenk Ut oppleves som en unik arena for å reflektere•

Møtelederne skaper en øvingsarena for tilbakeføring

•Erfaringskonsulentene oppleves som ryggraden i Tenk Ut•

Å være møteleder oppleves som selvutviklende

Forskningsetiske refleksjoner
Prosjektet er meldt inn og registrert av personvernombudet for forskning, Norsk senter for25forskningsdata (NSD) (prosjektnr. 432627; vedlegg 1). Alle deltakerne ble informert om
studiens bakgrunn og hensikt gjennom skriftlig informasjonsmateriell og ved muntlig
informasjon fra kontaktpersonen som rekrutterte dem til å delta i studien. Det ble redegjort
for hva det innebar å delta, at deltakelse var frivillig og at de når som helst kunne trekke seg
fra studien og be om at deres opplysninger i så fall ble slettet (vedlegg 2). Rapporten skal
formidles på en måte som ivaretar deltakernes anonymitet. Det ble informert om at data fra
studien vil bli slettet ved prosjektslutt, og at studien var finansiert av Helsedirektoratet.
En forskningsetisk utfordring er mulighetene for kunne innhente fritt og informert samtykke
til deltakelse fra personer som befinner seg i en situasjon hvor deres frihet er begrenset.
Informasjon om prosjektet formidles direkte fra prosjektets ledelse for å skilleforskingsprosjektet fra annen aktivitet som foregår i fengselet. Det var også viktig at
fengselsledelsen ikke legger føringer på om innsatte skal delta eller ikke. Det er en høyere
andel av personer med lesevansker og språkproblemer blant innsatte enn i befolkningen ellers,samt at psykisk helse- og rusproblemer er også mer utbredt. Det var derfor viktig at
informasjonen ble formidlet på en slik måte at vi var sikre på at informasjonen blir forstått og
at kravet om informert samtykke er innfridd. Gitt den valgte rekrutteringsprosedyren ble det
sterkt vektlagt at deltagelse var frivillig og at å avstå fra å delta ikke ville ha noen
konsekvenser for deltagelsen ved likepersongruppene. Til tross for dette kan en ikke utelukke
at noen kan ha følt seg forpliktet til å delta, men det fremkom ikke ytringer eller andre signaler
som kunne tyde på dette.

26

Resultater
Den kvalitative dataanalysen resulterte i åtte temaer, som er evalueringens resultater og vil blirpresentert i dette kapittelet. De åtte temaene er:•Å snakke sammen oppleves som en motvekt til isolasjon•

Å åpne opp om følelser oppleves som en motvekt til fengselskulturen•

Det som skjer i gruppen og mellom deltagere er viktig for å kunne reflektere over livet
og fremtiden•

Gruppen oppleves som et sted som bidrar til å skape endring•

Tenk Ut oppleves som en unik arena for å reflektere•

Møtelederne skaper en øvingsarena for tilbakeføring

•Erfaringskonsulentene oppleves som ryggraden i Tenk Ut•

Å være møteleder oppleves som selvutviklendeÅ snakke sammen oppleves som en motvekt til isolasjon
De innsatte som deltok i studien uttrykte behovet for å ha et sted hvor det er mulig å snakke
med andre som en motvekt til den isolasjon de opplever i fengsel. Deltakerne fortalte at de ofte
var mye på rommet for seg selv og at det kunne føre til at man gravde seg ned i sine
bekymringer og kunne bli innesluttet og deprimerte, illustrert med disse sitatene, fra tre
innsatte:
Det er liksom fort gjort å bli litt innesluttet, da. Når man sitter her og soner og.. I hvert
fall jeg blir det, da. Så jeg synes den gruppa her har vært fin i forhold til at det går anå åpne seg litt og prate litt og.. ja.. Men selvfølgelig, det tar litt tid, da, før man liksom
blir kjent med hverandre og varm i trøya, liksom. Så.. vi har bare hatt fem grupper eller
noe sånt noe. Ja.. jeg synes det har vært ålreit hittil. (Innsatt)

27

Jeg fikk tilbud om å bli med her på sommeren i fjor, og er veldig glad for det. Fordi at
jeg ser på det som en arena til å få satt igang tankeprosesser, da, som ellers (...) i enganske (..)tung hverdag på cella. Og det er veldig viktig. Høre, lytte til andresrefleksjoner og retninger om ting. Det setter igang hodet. Og det betyr veldig mye.
(Innsatt)
Dessuten føler jeg at det er en egen prosess.. i hver fall føler jeg det selv.. en ting er åsitte inne og så blokkere sine egne følelser. Det å gi uttrykk for dem igjen, det å ha etforum for å kunne ha en prosess rundt de, ikke sant, så når man blir tilbudt ei sånngruppe og innstiller seg på å delta, og så blir varm, og så kommer alle de tingene som
man blokkerer, og så får man perspektiv på det, og så begynner man å jobbe, ikke sant.
(Innsatt)
En annen fortalt at TUR kunne fungere som et godt tilbud for å komme ut av cella, uten at det
krevde så mye motivasjon til å begynne med:
Gruppas hensikt, da, sånn som jeg ser det, det er liksom å prate om ting som du iutgangspunktet synes er vanskelig. Og da kan det jo være positivt at du på en måte drar
folk ut av cella og får satt dem litt i gruppe, også. For mange liker jo liksom ikke åprate om det som er vondt og vanskelig. Og dette er jo kanskje nettopp en setting hvor
du kan prate, ikke sant, og få ting ut av... ting som gnager deg, ikke sant. Sånn ser jeg
på det, da. Og hvis folk i utgangspunktet ikke har den rette innstillingen for å delta i
gruppa, så kan det hende at holdningen til å delta i gruppa vil endre seg over tid, ikkesant. Men i utgangspunktet blir de dratt inn her eller vil komme hit fordi de ikke vil sitte
i cella, men kanskje ... altså måten de kom inn på uansett vil føre til noe positivt på ett
eller annet tidspunkt underveis, ikke sant.
Flere av de innsatte uttrykte at isolasjonen hadde hatt en negativ virkning på dem bådetankemessig og emosjonelt, men at TUR kunne hjelpe mot dette, som illustrert gjennom disse
sitatene fra fire innsatte:
Har vel kommet meg litt ut av den selvisoleringa mentalt som man får litt i fengsel. Jeg
hadde problemer med telefonkontakt med mennesker på utsiden under soning. Jeg
ringte aldri. Mye på rommet, mye for meg selv, man blir litt stille og innesluttet. Det er

28

sikkert en naturlig reaksjon på det å bli fratatt det normale og det man kjenner. Og da
fikk jeg på en måte et sted hvor jeg kunne få ut all gørra. Det blir som en gratis
massepsykologtime, du kan prate ut om alt, du blir ikke dømt. Det er deilig etterpå. Få
utløp for følelser og spørsmål. (Innsatt)Hvis man... liksom kapsler inn tanker og følelser, da... og man kommer ut, så er det formeg åpenbart at forutsetningene for å få et godt liv er veldig mye dårligere enn om
hodet fungerer bedre,da. jo bedre det fungerer, jo flere gode valg tar man. Det er enkel
matte, rett og slett. Sånn at derfor synes jeg det er viktig å få muligheten til å delta påsånne ting. For - man merker det ikke selv heller, vet du. når man går i sin egen sfære
med sine egne tanker. Da.. man.. er sin egen verste fiende og tanke(...) det skal man
ikke undervurdere. (Innsatt)
For min egen del er det rett og slett å begrense de skadene man får av å sitte i fengsel.
Jeg opplever det hele tiden, den tankeprosessbiten, da... At jeg da går i min egen sfære,så ting som egentlig er der blir tåkelagt mer og mer uten at man egentlig merker det.
Det opplever jeg som en god ting med disse gruppene, da - at de rister litt i tanker og
følelser, så ikke det går (..). (Innsatt)
Det er mange som snakker om den soningsbobla også. Det er jo akkurat det å få et par
sprekker i den bobla før man er løslatt, det er det flere som gir uttrykk for at det er
verdifullt. Sette ord på noe, eller bare tenke det også . Man må jo ikke verbalt væreaktiv i gruppene, men det som er så fint med det er at refleksjonen skjer jo likevel, bareved det å være til stede. (Innsatt)
Møtelederne fremhevet at TUR gruppene var først og fremst en plass hvor de innsatte kunne
snakke sammen om andre ting enn de gjør i luftegården eller på cella til de andre innsatte, som
illustrert gjennom dette sitatet:
Jeg tenker at det handler litt om den første tilbakemeldingen man får fra innsatte, ikke
nødvendigvis at det fungerer så voldsomt, men at det er et sted og rom hvor de kan
snakke om andre ting enn det de gjør i luftegården eller på cella til kameraten på enmåte. Bare sitte og ha en vanlig dialog for mange er jo ... ehh.. litt sånn utenom det
vanlige. (Møteleder)29Å åpne opp om følelser oppleves som en motvekt til fengselskulturen
Å ha en plass, et miljø, hvor den innsatte kunne snakke om følelser var et gjentagende tema
hos alle deltakerne i evalueringen, som en av de innsatte oppsummerte:
I gruppa snakker vi om følelser. Vi kan jo ikke sitte med kaffe nedpå studien og snakkeom følelser og rosa skyer og gråte og.. det er jo ikke.. på en måte en akseptert greie
under soning. Men det gir oss muligheten der. Hadde jeg grått der fordi det er noe
vondt jeg går gjennom, er det ingen som ville sett rart på meg der, da. Jeg ville fåttstøtte og forståelse i stedet... følelser er hovednøkkelen her. Følelser knytta til
situasjoner, forhold, det å steppe litt ut, se på det, tenke litt objektivt, nye tankemetoderosv. (Innsatt)
De innsatte snakket også om de kalte den «særegne kulturen» som kjennetegner fengselet; atde innsatte må beskytte seg selv, at de vil ikke at andre skal komme inn på seg, at de må ta på
seg en maske for å stenge andre ute og for å ikke bli sett på som svak eller sårbar, som disse toinnsatte fortalte om:
Det å prate om følelser. Hvordan det er stigmatisert i samfunnet for oss gutter, da. Vi
gutter skal liksom ikke prate om følelser og sånn. Det hadde jeg faktisk som tema sistgang, da. Og det synes jeg egentlig jeg fikk mye bra ut av. Fikk mye bra
tilbakemeldinger og... om at gutter ikke skal prate om følelser. Og så fikk vi satt ord på
det; Hvorfor skal ikke gutter prate om følelser? Vi har ikke noe mindre følelser enn det
kvinner har. Ting er sårt for oss også. Bare det å prate om følelser, det å bearbeide
vanskelige ting, ting man sliter med og sånt, da. (Innsatt)
Testosteronflyt… hvordan vi kommuniserer med hverandre… trusler, utøving av vold…
Den måten vi går rundt hverandre på, det er som brunstige elefanter, ikke sant… Det
er ingen fuckings ting som foregår ute i den gården der som er normalt. Og «the key
word», det er sårbarhet. Dette her er en helt annen verden, et helt annet univers. Det
du kan skape her hos hver enkelt person og som det tilbudet som bør være tilgjengelig
for hver eneste en som kommer innafor porten, det er viktig altså. For her inne så lærer
du ikke annet enn å klare deg i jungelen. (Innsatt)

30

Å snakke om følelser er vanskelig av mange grunner, men ofte fordi det er knyttet til sårbarhet
og utilfredsstilte behov som igjen kan oppfattes som en svakhet. Så istedenfor tar de innsattepå seg en maske og gjemme seg bak det de kalte «macho-kulteren», som en av de innsatte
fortalte om:Så er det litt vanskelig å snakke om følelser i et fengsel, da føler jeg. Det er mye macho...
man skal være litt kule... nei, sitte å snakke om følelser er ikke det første man gjør he, ifengsel… Vi laga jo noe på radioen. Vi laga en episode om det å prate om følelser påradio… vi gikk og spurte folk på gangen og sånt, bad dem snakke om følelsene sine.
Den macho-kulturen, liksom, den... det er jo ei sånn maske. (Innsatt)
En annen av de innsatte fortalte at masken representerte det som var førte dem inn i fengseletog det som er vondt og vanskelig. Samtidig er det noe de vil ta endre, ta avstand fra, men den
prosessen tar tid:
Jeg synes den er vond å ta på, jeg. For jeg synes den maska representerte all den dritten
som jeg ikke ville være lenger. Altså den representerte bedrag, svik, stoff.. ja...
manglende respekt for meg selv og folk rundt meg og.. så den der, den, den vil bareikke på igjen. Og etter hvert så er jeg villig til å betale det som det koster. Men det var
etter hvert, da. Når du først vil ha en behandling, og så videre, så er det for enhver pris,og hold den fast for enhver pris. (Innsatt)
Det er først når de kommer i TUR gruppene at de kan ta av seg masken, begynne å kjenne på
hva de faktisk føler og bearbeider sine erfaringer slik at de kan komme i en utviklende prosess,som en av de innsatte reflekterte rundt:
Det med maska og om det er vanskelig å ta den av. Det er liksom sånn i begynnelsen atdet er vanskelig å ta den av, ikke sant. Det er veldig lett å ta den på, men vanskelig å
ta den av. Men etter hvert så blir det omvendt. Det blir lettere å ta den av og
vanskeligere å ta den på igjen. Da har du satt igang en prosess, da, som gjør at du blir
jo oppmerksom på deg selv, og har lyst til å ta tak i de problemene og er ikke redd for
det lenger. Det er kanskje det beste… fordi at du kommer i en endringsprosess, ikkesant. Som gjør at du får en vekst, da. Som du ikke har vært borti før, da. Og det gjør at
du klarer å reflektere rundt deg selv og de menneskene som står nærmest deg. Og så
vet du. Så for min del, da, man må jo bare snakke om seg selv, som gjør at man tar noen

31

grep. Da er det sånn at da kan jeg ikke bare gå ut igjen og ta på meg ei maske og late
som ingenting, ikke sant.. Da blir jo den maska.. altså den blir litt mere transparent,da. Og det er det som jeg synes er fint med et. Og det hører jeg på dere som snakker
her også, men jeg ser det på de som er her nå. Det er jo sånn det er, liksom. Den maska
den er ikke så tydelig lenger, det er fint å se. (Innsatt)
En av møtelederne beskrev målet med TUR så enkelt som «å bli kjent med egne følelser og
hvordan det påvirker deg i livet», mens en annen møteleder beskrev det slik, «Det er å løfte påskam og oppleve følelser rundt det å ha en kriminell bakgrunn». Møtelederne var klar over at
følelse er et viktig, men vanskelig tema som er ofte skambelagt for mange mennesker, kanskje
spesielt for innsatte:Både den mannlige befolkningen generelt har jo større vanskeligheter for å snakke om
følelser og kriminelle spesielt har vel vent seg til andre måte å uttrykke seg på enn å
sette seg sammen og reflektere. (Møteleder)
En av erfaringskonsulentene var også klar over viktigheten av å snakke om følelser:
Jeg tenker at det som kanskje gjør dette litt unikt er at det ikke er enundervisningsgruppe, det er en deltakergruppe, og det er en åpen dialog der, som ligger
til grunn, og så er det det at med fokuset på følelser. For jeg tror at den beste måten åregulere følelser på, det er å snakke om det. Og det er jo vitenskapelig bevist, så at når
du først går inn og får gjort det, så er det forskjellen på dette her og andre prosjekter,da. (Møteleder)
For møtelederne er det viktig at de møter de innsatte med en bekreftende, ikke-dømmende
holdning, illustrert ved sitater fra dem:
Det handler mye om bekreftelse. Det er veldig usunt å sitte alene med alle tanker og
følelser, og så bærer det kanskje litt gærent av sted noen ganger, det blir kanskje littstørre eller verre eller mer utfordrende enn det trenger å være, og når man sier det
høyt så tar det brodden av det verste. Man får etablert det i en sosial setting om at det
lov å tenke og føle. En bekreftelse på det du sitter inne med. (Møteleder)

32

Bruk av kortene var en viktig del av det å kunne åpne opp om følelsene sine for å kunne
reflektere over dem:
Korta er de viktigste av alt. Da den forrige presten, NN, pensjonerte seg, var det ingen
som trodde at noen kunne erstatte ham. Men MM har virkelig.. hun har hatt store skoå fylle, men hun gjør en jævlig fin jobb. Hun har også hatt med de korta på prestens
time, og da forandrer hele greia seg med en gang. For i stedet for at alle sitter og praterom løst og fast og sånt, så kommer det plutselig et tema. Men TUR er bedre enn prestens
time. (Innsatt)

Det som skjer i gruppen og mellom deltagere er viktig for å kunne reflektere overlivet og fremtiden
Gruppeformatet synes å være viktig for de innsatte. Det at personer som i utgangspunktet er
fremmede for hverandre, kan sitte sammen og høre på hverandre, gjør at de kan være ærlige
samtidig som de ikke føler seg så alene, som en av de innsatte sa:
For min del er det å møte seg selv på en ærlig måte, mot fremmede. Og kanskje på denmåten hvor du ikke tør når du er alene. Det vil si å være ærlig mot seg selv. Ikke gå og
gjemme seg bak maska. Droppe maska, på en måte. Og gjøre det mot flere fremmede.
Det gjør noe med deg. Spesielt når man er inne, så man har litt andre tanker og littannen hverdag, som kompliserer litt tankegangen, men når man får time med TUR dafår man sette litt tankene på plass. Det er sånn jeg hadde beskrevet det. (Innsatt)
Samtidig kan det virker som prosessen med å åpne seg og begynne å stole på andre, er en viktig
del av TUR-metoden:
Det er jo et stykke fra du starter en ny gruppe, før man tør å vise følelser. Det å vise
følelser når man sitter inne, det er å vise at man er den svakeste. Så det passer man seg
jo veldig for å ikke gjøre. Men jeg ser jo - det vi holder på med på X - der holder vi påå bli en ganske bra gjeng. Vi har blitt fortrolig med hverandre og begynt å stole på
hverandre. Der er vi på at vi kan snakke om seksuelle utfordringer, det å komme ut og
hvordan blir det å treffe dama, hvordan blir den første gangen du hopper i høyet osv.
Det synes jeg er kjempeålreit, at man tør å vise seg litt sårbar. (Innsatt)33

Når den tilliten er bygget opp over tid, kan man begynne å dele med de andre de tankene man
har sittet med, som de innsatte fortalte:
Det er jo litt vanskelig når du først kommer og ikke kjenner de andre som sitter der,men etter hvert, når du ser at folk har taushetsplikt og folk ikke snakker om det iluftegården, så blir du litt mer åpen. Du tar av deg maska. (Innsatt)
Gruppen kan oppleves som en plass hvor den enkelte tør å være seg selv samtidig som de blir
eksponert for andre perspektiver:
Inni gruppa kan vi være oss selv og snakke om de tankene som plager oss, det går på
er at du er i en prosess der du snakker sant, det å ta mer enn ett perspektiv, ikke kun
ditt perspektiv, men familie, venner og folk du har skuffa sitt perspektiv. (Innsatt)
Det synes at enkeltheten ved TUR, ved at de bare deler historier, også er det som bidra til det
positivet samspillet mellom deltakerne:
Det er i gruppedynamikken det skjer noe. For jeg sitter jo ikke bare og reflekterer overmitt liv. Jeg sitter og reflekterer over din historie og din og din. Sammenligner med
min. Så din historie (...) dine følelser. Og vice versa. (Innsatt)
En annen beskrev at det var viktig for ham å reflektere med utgangspunkt at de hadde noe fellesog kan lære av hverandres refleksjoner:
Det handler jo om å reflektere over situasjonen man er i og det vi alle har til felles er
at vi soner en fengselsstraff, og.. Så har det vært mye sånn tema knyttet til det, og
utfordringer i forhold til pårørende, sånne forskjellige ting og.. det er jo det vi har til
felles alle sammen. Vi har jo sikkert masse annet også til felles, men det er jo det som
knytter oss sammen og jeg synes det er bra at vi... man blir bedre kjent med de mansoner sammen med, man får et bedre forhold til dem. Samtidig kan man lære av andresfeil, holdt jeg på å si, eller dele erfaringer og gi hverandre råd som vi kanskje ikke fårmuligheten til andre steder i livet. Liksom – i de miljøene vi er i eller de stedene vi er ii livet, da, har det ikke vært så vanlig å høre på andre og gi råd eller fortelle om sine
egne problemer, og her får du kanskje mulighet til det. Så.. det tenker jeg man kan læreav. (Innsatt)34

En innsatt snakket også om at det er viktig å få ting ut, å få sagt ting, og at det er en del av en
bearbeidelsesprosses som har en annen effekt når det skjer i en gruppe:
Jeg får tømt meg, og så får jeg det bedre med... altså, jeg sliter mye med sosial angst
og sånn da. Det er mye av grunnen til at jeg er rusa, da... Ja, altså jeg veit hva jeg må
gjøre fremover i tid, da, for å kanskje komme til (..) ja... snakke mer om problemene,da, ikke bare holde det inne sånn som jeg har gjort i alle de årene, da. For da.. ja... Dablir jeg mer og mer psykisk syk... Det er jo en bearbeidelsesprosess, uansett om dugjøre det med en person eller med en gruppe. Jeg tenker det er å gjøre det i en gruppe
er kanskje enda tøffere, men samtidig bryter du noen barrierer der, og får mer feedbackenn du kanskje ville gjort med en person. (Innsatt)
En innsatt med utenlandsk bakgrunn beskrev det slik:
Man får jo vite personlige ting som angår andre, som man ellers ikke ville fått vite. Det
er sikkert gunstigst for de som ønsker å forandre livet, men det har helt sikkert en effekt
for de som ikke gjør det også. Det å snakke og høre om andres historier og delesynspunkter og slikt. Jeg kommer fra en litt annen kultur enn mange av disse, man lærer
mye om hvordan andre tenker. Det er ikke noe man taper av å lære, man kan bare tjene
på det. I starten når jeg kom på sånne grupper, var jeg i grupper hvor alle måtte væremed, og da merket man jo at noen ikke hadde lyst til å være der. Men her er det ikke
slik. Her er det frivillig. Men der var det mange som var med som etter hvert begynte ådelta likevel, på en konstruktiv måte. Kanskje de også får tanker om å forandre livet
sitt. Det er som han sier, at jeg holder mye ting for meg selv, jeg er ikke en som snakker
mye om meg sjøl, i starten er det vanskelig, men etter hvert blir det lettere å dele sine
personlige erfaringer. (Innsatt)
Det var tegn på at det som skjer i gruppene preger hvordan de innsatte forholder seg til
hverandre også etter refleksjonsgruppene:Altså samholdet i gruppa er veldig bra. For det er mange du ikke kjenner noe særlig
fra før av, men så er du på TUR og da føler du at i løpet av et par timer har du blitt
kjent på en helt annen måte, da. Så det er ikke noe problem å fortsette.. Den ene gangen

35

da fortsatte vi samtalen uti luftegården på kvelden, husker jeg. Da var vi bare folk fra
TUR som sto og prata, så kom det en annen og da er det stopp, liksom. For det er jotaushetsplikt på alt vi prater om, men når vi står alle fra gruppa, så kan vi prate ute
også. Og det er jo et tegn på hvor positivt dette er, da - at vi fortsetter prate om følelser
når vi står ute og røyker i stedet for å skryte på oss. (Innsatt)
Møtelederne var også klar over at mange av de innsatte synes det er vanskelig å dele sine tanker
og følelser, men at de gjennom gruppen endelig får et miljø hvor det mulig:
Jeg opplever også at mange av deltakerne kommer fra en kultur hvor man ikke er vantmed å dele. Altså det som skjer med deg, det skal du ikke dele med noen andre. Og det
å faktisk høre noen tørre å sette ord på følelser en kanskje også selv har, og faktisk at
det er en aksept og at man kan snakke om det - da opplever man vedkommende vokser,og personen endrer seg i holdninger mot andre innsatte utenom gruppa, også mot
betjenter. (Møteleder)
For de ansatte var gruppene også viktig for å kunne har tid og ro til å reflektere sammen, som
en av møtelederne fortalte:
I hverdagen i fengsel så jeg har som betjent ikke så mye tid til å ta de dype samtalene
med de innsatte, TUR er en sånn kjempefin arena for de innsatte der vi har tid, ro og
mulighet til å gå inn på masse forskjellige temaer. (Møteleder)

Gruppen oppleves som et sted som bidrar til å skape endring
Når de innsatte ble spurt om TUR hadde hjulpet dem i sin endringsprosess, svarte en av deinnsatte følgende:
Det vet vi jo ikke ennå. Det har jo ikke gjort vondt verre i alle fall. Jeg føler meg jo
bedre rusta til ikke å velge den veien igjen. Flere verktøy for å på en måte takle denormale utfordringene som jeg ikke gjorde før, som gjorde at jeg rusa meg. (Innsatt)
Flere fortalte at det hadde skjedd en endring som et resultat av å delta i TUR, som disse tositatene illustrerer:

36

Det skjedde en endring i meg, jeg hadde en ... ja, en dårlig dag ift noe jeg tok opp, da,som krangling angående de sønnene mine og sånn, da, og hvor urettferdig det var. Og
når jeg gikk ned, da, så var jeg fast bestemt på at «det blir aldri noe mer» og «det dervar bare kontraproduktivt», fordi jeg kjente at jeg hadde bare lyst til å gå ut og ruse
meg med en gang, bare for å få det bort, liksom. Men... også presten kom ned etterpå
og ... så.. et par dager etterpå, så bare.. så hadde jeg fått bearbeida det, og etter det så
har det virkelig skjedd en permanent endring, ift .. ja.. sånn russug og generell
mestring. (Innsatt)
Jeg trur man kan få litt sånn åpenbaring innimellom, litt sånn (...), for det er jo - som
han sier - at ja.. kanskje det temaet traff ham akkurat der da, men så samtidig så er det
kanskje noe man har jobba en stund med, og så får man høre andres synsvinkel og
tanker på det, og sånne ting, og man kanskje får noen sånne åpenbaringer om atkanskje «det her var ikke så gærent allikevel. Dette her er noe jeg har lyst til å jobbe
mer med».. Sånne ting. (Innsatt)Andre påpekte betydning av å være sammen med andre og opparbeide vanlige sosiale
ferdigheter, som disse to uttalelsene illustrerer:
I starten så var jeg også litt sånn at jeg ikke turte prate. Men etter hvert lærte jeg at det
ikke er så farlig å utdype seg, man lærer litt sånn generelle ting i livet som vanlige
mennesker kan, men som vi som sitter inne kanskje ikke kan. Man sitter mye alene når
man sitter inne, ikke sant. Kanskje man blir mindre sosial når man kommer ut. Da jeg
var yngre snakka jeg med alle, vitsa hele tiden, men nå - jeg har gått på skole i seksmåneder og det er ikke mange jeg har snakka med i løpet av de seks månedene. Og jeg
føler at jeg har blitt litt sånn - vet ikke om det er soninga eller det at jeg har røyka hasj
i noen år eller..., men sånne grupper hjelper deg også med å komme tilbake til den derhvor du kan prate i samling. Bli litt mer sosial. (Innsatt)
Man lærer mye av å være i en sånn gruppe. Man lærer respekt for hverandre, å lytte til
hverandre. Være konstruktiv, ta imot konstruktiv kritikk. (Innsatt)
Betydningen av å bruke tiden i gruppen til å få større innsikt i og bli kjent med egne utfordringer
og behov ble påpekt av flere av deltakerne, som illustrert gjennom disse tre sitatene:

37

For jo mer du sitter i ei refleksjonsgruppe, jo mer endring skjer, da. Og du klarer dapå en måte å ta mere tak i de tingene som du vet at er utfordrende, enn hvis du ikke gjør
det. Så jeg trur at du er mer forberedt på det som kommer etterpå. (Innsatt)
Jeg tror det er overraskende mye man får igjen, fordi det er en veldig fin trygghet i
gruppa. Og det at alle lytter til deg, i stedet for på en måte analysere og kritisere det
du sier, så kommer de med sin mulige versjon. Fordi folk ser på på ting fra forskjellige
vinkler og hvor de er i livet; Hvor gamle de er, og hva de har opplevd. Og det gir enveldig god innsikt. - det at du kan komme med din mening, og så får du innspill fra allesammen og refleksjoner fra alle sammen. Og da har man mulighet til å se på seg selv
og sitt ståsted, og dra nytte av andres erfaringer, da. Jeg føler at det blir en veldig flottmåte å se på ting, reflektere på ting. (Innsatt)
Virkemiddelet til gruppa er jo tiden. Når du er her i mange måneder på rad, kan du få
litt sånn (..), da. Du kan ikke forvente at du skal være her i ei måned og bygge innsikt,
det tar litt tid, da. For du må gjennom ganske mange tema og vi møtes en gang i uka,så det går ganske fort. Det er liksom bang, en måned så har du møttes fire ganger. Og
i effektiv tid så har du kanskje snakka i halvtimer. (Innsatt)
Flere framhevet at TUR hadde bidratt til å styrke deres motivasjon for å utvikle og endre seg,som illustrert gjennom disse to sitatene:
Trur det gir oss en mulighet til å få til kartlegginga sjøl også, på hva trenger jeg? Sånn..
«hva trenger jeg?», og så «det viktigste først», liksom. Jeg tror faktisk at «det viktigste
først» dukker opp her. Det er ikke det som var viktigst før. Men det som blir viktigst
nå...Det tror jeg er noe av det viktigste dette gjør, det er... den motivasjonsdelen som
ligger i det. Jeg pleier å kalle dette et motivasjons- og selvstyrkingsverktøy, alltid. Og...
begge delene er .. går jo hånd i hånd, da.. (Innsatt)
Jeg også ser på det litt som en motivasjongruppe. For det er litt med det at.. Det å få
igang den endringen, ikke sant. Vi snakka om tilbakeføringen. For å komme dit må man
på en måte få en endring, og være villig til å gjøre noe sjøl. Og da er det det... og dasitter.. det er vanskelig å forklare det, egentlig. Men det er noe med det settingen, den38sammensetningen.. den dialogen som skjer, som gjør at du blir motivert til å ta et steg
videre, da. Og det er, det må oppleves! (Latter) (Innsatt)Andre snakket om betydningen av en holdningsendring som kommer som et resultat av å delta
i gruppen:
Det viktigste jeg ser er at det skaper en holdningsendring i oss. Som er kontinuerlig. Vi
begynner med at du får byttet til en bedre moral, da, hvis jeg får lov til å bruke et såpass
banalt uttrykk. Jeg blir litt forbanna på meg sjøl, men.. Altså bli litt snillere. Sånn at
etikken vår den utvikler seg.... Og det er liksom holdningsendringene - det er der det
ligger, da. Holdningsendring gir mulighet for handlingsforandring. (Innsatt)
Man blir litt mer forberedt på den tiden når man skal løslates også, ikke sant. Det er jolitt av det som er poenget også. (...) hjelper deg under soning eller påvirker deg til å
endre tankemønster, men også den dagen du slipper løs også, ikke sant... du endrer denveien du har gått på, tidligere blant annet, det er jo en av de viktigste grunnene, da, at
du ikke faller tilbake på det du har drevet med tidligere. I hvert fall de negative tingaog kriminalitet og slike ting. Det er vel det som jeg oppfatter at målet med denne gruppa
er. At du skal ha minst mulig tilbakefall på de som slipper ut, da. I hvert fall på denne
gruppa, da. Og... det tror jeg nok.. i hvert fall ut i fra hvordan jeg hører folk prate pånår vi har disse samtalene, da, at jeg tror nok de fleste vil tenke seg om både to og tre
ganger før de begynner på noe nytt når de kommer... du vil i alle fall tenke deg nøyere
om da, før du begynner å finne på noe galt. Det trur jeg absolutt. For du hører jo om
forskjellige skjebner, hvordan folk har det, folk som sitter på lange dommer også, ikkesant. For du har ikke noe lyst til å bli sittende på en dom på åtte og ti år, ikke sant. Nårdu kanskje sitter på en dom på et år nå, ikke sant. Så det er liksom det jeg kaller sånnpositiv skremselspropaganda, som kanskje gjør at du slutter mens leken er ung,
skjønner du hva jeg mener? (Innsatt)Håp var også et viktig tema for flere og det ble kommentert at erfaringskonsulenten spesielt
kunne gi dem tro på forandring, illustrert gjennom følgende tre sitatene:
Aller viktigst er jo at det finnes håp. Altså du kan jo endre livet ditt, ikke sant. I hvert
fall en av dem har jo vært ganske tung kriminell, og når er han en normal familiefar

39

med vanlig jobb og kjører volkswagen bil, ikke sant. Det er mulighet for alle, ikke sant...
når du ser han, så tenker du også at det er lys i fremtiden din, vet du. Han har værttung kriminell, du er tung kriminell, han har forandra livet sitt, du kan forandre på dittliv. Så man ser det på den måten også. (Innsatt)Å sitte inne hele tida. Så plutselig skal du bli løslatt. Da er det lett å komme tilbake, da.
Du har ikke snakka med noen om problemene dine, eller løsningen.
Jeg har sitti i fengsel tre ganger tidligere, og aldri vært med i sånn gruppe. Jeg harbare blitt løslatt og så har jeg gått tilbake til det jeg starta med. Bare slapp der jeg
starta og så kommet tilbake, og så samme igjen og samme igjen. Mens (..) så begynner
jeg å tenke «hey, jeg kan kanskje (..)» (Innsatt)
Det NN (erfaringskonsulenten) gjør bra er at han kom hit og ga tro og håp om at det
finnes noe etterpå også.... det NN viser oss er at det finnes et nettverk etter soning. Dit
ikke vakter eller fengselsomsorg kan ta oss. Dit som bare en fange kan ta oss, og ledevei. Og åpne så folk rundt omkring ser at finnes mye kraft å hente der... NN er veldig
bra på å vise at det finnes nettverk etter soning, for folk vil hjelpe til utenfra, men devet ikke hvordan. (Innsatt)
Flere av møtelederne mente at det var mye positiv trening i sosiale ferdigheter for de innsatteå delta i TUR, samt at denne treningen kan bidra positivt for deres livsmestring illustrert ved
disse sitatene:
Det er mye øving og trening også, tenker jeg, ift alt det som blir sagt nå. Ift til å øve påå respektere og vente på tur, og øve på å prate i - det er heller ikke så lett for alle - åprate sånn rundt i ei sånn forsamling, da. Jeg tenker meg at mange får ganske bra
sjøltillit på det etter hvert, både bevisst og ubevisst. Og de lærer å bli kjent på en annenmåte og ofte så kan de jo, som jeg også kan være utfordrende som møteleder, det er
den stillheten som kan komme, men det å øve på å være stille og at det kan være greit.
Det er godt at det er stille, men litt stille lenge nå, eller? Men det og er fint, da. Det ermye øving på ulike... god øving. (Møteleder)
Jeg tenker det handler mye om livsmestring. Det at vi snakker jo mye i disse gruppeneom å mestre livet rett og slett, altså hvordan klarer man å mestre livet uten å bruke rus,

40

krim og på en måte havne tilbake der du var. Vi opplevde sist gang at det kom veldig
klart frem at en hadde veldig behov for behandling. Rus var det som gjorde at han falt
tilbake. Da snakka vi veldig mye om ettervern og ikke sant, hvordan skal vi gjøre det
bedre denne gangen. Her må ting som ikke funka sist gang - nå vet i hvert fall hvordanvi skal jobbe for at det skal bli bedre denne gangen. Det handler litt om det å baresamtale og reflektere rundt de tingene som er viktige, og jo lenger vi holder på, jo bedre
blir det sikkert når det nærmer seg tilbakeføring. Og så opplevde vi jo også at det var
en som ble løslatt som sikkert skulle ha vært hos oss i gruppene lenger, men som
plutselig ble løslatt og når ting kanskje ikke lå til rette sånn at tilbakeføringsarbeidet
ikke gikk som han hadde håpa. (Møteleder)
Jeg tror kanskje det er viktigheten av hva vi oppnår med denne gruppa. Vi kommer hit
frivillig, prater om følelser, føler at vi får progresjon i soninga. Folk har åpenbaringer,
bryter barrierer og sånne ting, da, som kanskje gjør at de velger å ikke drive med
kriminalitet videre i livet sitt. (Møteleder)

Tenk Ut oppleves som en unik arena for å reflektere
Deltakerne fortalte at Tenk Ut for dem var unikt i måten det bidro til refleksjon, dialog og til åkunne bli kjent med seg selv. Som en av de innsatte fortalte:
Det å være i dialog. Å snakke om .. altså... jeg tror at eneste måten å løse ting på, er åbegynne å snakke. Snakke sammen eller snakke med andre eller begynne å snakke omting. Å sette ord på de tankene og følelsene man har. Å få en arena til det. Det tror jeg
at er det aller, aller viktigste. Og det finnes ikke noe tilsvarende program i
kriminalomsorgen nå. Og jeg er overbevist om at det beste de har å tilby, er dette her.
Fordi det finnes ikke noe annet som er.. det er så unikt.. Fordi du lærer så mye, du fårså mye vekst. Og endring skjer hele tiden, på alle. (Innsatt)
Flere påpekte at det unike var at det var de innsatte sitt møte, der de deltok og bestemte selv
hvilke temaer som skulles diskuteres:Det unike tror jeg er at det andre er mer sånne undervisningsgrupper, mens dette her
er ikke det i det hele tatt. Her er du deltaker, du er med, du sitter i ring... Det er en

41dialog, da. Så det er en helt annen form på det. Og.. for eksempel prestens time, ikkesant. Som er kanskje det nærmeste, men likevel veldig forskjellig - det er jo liksom
undervisning det også. Ikke sant. Når du snakker med fengselspresten og de forteller,så sier de det: vi snakker om... der er det temabelagt og sånne ting, ikke sant. Formen
er annerledes. Nei.. det er helt unikt. (Innsatt)
Jeg skjønner at kriminalomsorgen har flere tilbud, men ingenting er i nærheten av TUR.
Jeg har vært i to fengsel, men det er kun X - TUR-gruppen, som gjorde best inntrykk og
ga meg mest mulig på kortest mulig tid. Hva jeg har hørt fra andre innsatte som er..
hadde litt mere lenger erfaring med soningen, er at de har ikke hørt om noe lignende i
det hele tatt. Det er greit nok at du prøver å lære deg nye instrumenter, eller prøver ålære deg nye språk eller.. stå igjen i et fag. Men når det gjelder å kjenne seg selv og halitt sterkere psyke - det er ikke så veldig mye som fengsel har å tilby. Så nå.. en av detiltakene som man burde ha når man er buret inne.. så.. det synes.. det er fornuftig og
noe man må ha. Som et valg i hvert fall. .. Ja. (Innsatt)
Deltakerne fortalte at prosessen er ganske enkel, men at møtelederne hadde en viktig funksjon
ved å få fram de vanskelige historiene som deltakerne satt inne med. Dette hjalp deltakerne tilå starte å reflektere over vanskelige følelser i sitt liv:
Man bare plukker et bilde, så bare forklarer man hva man assosierer med det bildet.
Og hva man tenker rundt det, og hvis man vil blande inn følelser, kan man godt gjøre
det, liksom… Man må ikke si noe. Man kan bare si pass. Hvis du snakker så snakker
du, ellers sender du bildet rundt… Men noen ganger er det jo sånn at møtelederen
faktisk... Hvis du bare rører så vidt på overflaten, så har møtelederne en tendens til å
prøve å grave litt for å se om de kan klare å få ut litt mer, eller i alle fall trigge en eller
annen… for noen ganger så trenger du liksom.. kall det et spark bak, da, for å klare å
prate om ting, da. Så jeg trur ikke det er noe negativt. Det kan kanskje være litt kleint
til å begynne med, men... etter å ha fått liksom sagt fra og sagt ut, så synes jeg de flestesynes det er greit, da. (Innsatt)
Jeg har jo opplevd de tinga jeg har gjort, som jeg liksom har skyldt litt på og.. Liksom
rettferdiggjort det jeg har gjort, da. Men greia er, som jeg sa i stad,- når en i gruppa
fortalte åssen han kom til Norge, så sa jeg ingenting i den gruppa, men det er den

42

gruppa jeg husker best. Det er helt ærlig, ofte går jeg i TUR-gruppa og så tenker jeg ien halvtime etterpå, men hele den dagen og den kvelden da jeg la meg på cella, så ble
jeg helt sånn satt ut, fordi - jeg hadde en god tone med vedkommende fra før, men jeg
fikk et helt annet bilde av det og.. det var liksom. Da tenkte at at «okay, jeg har sikkertvært gjennom noe dritt og sånne ting, men ja».. det kan ikke måles, da. Og da tenktejeg «hvorfor skal jeg bruke den unnskyldningen». Så det er av og til det er noen delinger
da, som kan sette igang veldig mye i oss andre. Og det er noe som aldri ville kommet
frem på en avdeling. Samme hvor mye jeg hadde prata med vedkommende om
forskjellige ting, så hadde jeg ikke fått den råe og ærlige historien som han gav.
(Innsatt)
En møteleder forklarte det ved å bli sett og hørt er et grunnleggende behov for et menneske:Altså, det å bli sett og hørt for et menneske, det er jo superviktig fra vi er spedbarn til
vi er voksne. Altså det er grunnleggende som gjør noe med stammen din. Og så tenker
jeg det at - tilbake til en betjent vi hadde hos oss. Altså vi har ikke tid og mulighet til degode samtalene hele tida. Og jeg tenker det at om ikke dette er sånn halleluja-greier,så er det en arena, da, der de kan få lov å være seg selv og snakke og jeg tenker at det
er unikt. Skal du sitte inne i 14 år, og det er ingen som har tid til å lytte til deg eller
hørt på deg eller hva, så selvfølgelig så er dette unikt. Fordi at her har jeg rom, her
kan jeg være trygg, her har jeg det fint. Og om ikke det redder deg når du skal ut, så
har det gjort noe med de 14 åra når du faktisk skal sitte der. Eller ett, eller hva som
helst. (Møteleder)
Møtelederne var enig i at friheten i gruppen var viktig for å kunne reflektere godt. Dette bidro
til at de åpnet opp for hverandre til å kunne reflektere sammen:
Det unike med TUR er at de har stor frihet i gruppa, det er ikke fokus på å få seg bolig,
det er fokus på å reflektere rundt livet. Og snakke sammen, det er ingen som sitter ogskal behandle deg. Da blir det lettere for dem å åpne seg, og så blir det lettere for meg
og ham å gå til dem etterpå. «Kanskje hadde det vært lurt» Det er det unike. Jeg tror
ikke det er noe som kan hjelpe der og da, men kanskje kan du får en forespeiling om at
du kan gå til dem etterpå, som veileder, da. (Møteleder)

43

Møtelederne skaper en øvingsarena for tilbakeføring
En av de tidligere innsatte vi snakket med var veldig kritisk til manglende oppfølging og
ettervern i tiden etter løslatelse, men at erfaringskonsulenten i TUR kunne være en viktig
ressurs:
Det kriminalomsorgen er ekstremt dårlig på, det er ettervern. Vi har ikke noe
tilbakeføring ... Det finnes ikke. Du går ut av porten med en sekk på ryggen og så er duferdig. Det er frivillige organisasjoner som tar seg av det. Men det jeg synes er etproblem, selvfølgelig, det er at det er lite informasjon om hva som er tilgjengelig. Det
er masse som er tilgjengelig, men det er bare at det er ikke noe informasjon om det.
Sånn at når det kommer inn noen med soningserfaring, eller det kommer inn noen fra
de organisasjonene som kan fortelle om det, så har det stor nytteverdi. Og jeg tenker
at det er jo litt avgjørende for mange. Men så er det også sånn at når du sitter... altså
det er mye lettere å nå folk når du sitter i en sånn setting som den gruppa her, da. Ikke
sant. Så, komme inn her sånn og si «ja, hør her, jeg skal presentere det og det», ikkesant. Og «vi jobber med tilbakeføringsarbeid. Og jeg kan være her for deg når dukommer ut», ikke sant. Du har et helt annet utgangspunkt for å nå gjennom. Du har en
helt annen posisjon da enn hvis du skulle stått og samla alle sammen på kjøkkenet og
informert. Da tror jeg ikke du når så mange. Så sånn sett så tror jeg det har en stor
fordel... (Løslatt)Både møtelederne og innsatte fortalte om hvordan TUR kan være en øvingsarena for å kunne
snu og peke litt innover, ta litt ansvar og tenke hva man selv kan gjøre med de utfordringeneog trøbbelet man synes man har i livet. Som illustrert gjennom følgende sitater:
Jeg tenker kanskje på tilbakeføring ift Tenk Ut på en litt annen måte - jeg tenker
tilbakeføring for hver og en av deltakerne i sitt eget liv, for jeg tenker at det å være med
på Tenk Ut, bli lytta til, sett, hørt, bli anerkjent, bli stilt de undrende spørsmålene, sådu må bruke topplokket litt, så trener og øver du deg til å slutte å peke utover. Det er
en praktisk god ferdighet å ha med seg ut når du står med søppelsekken i hånda og mågå bort på NAV og hente noen penger eller whatever. Kanskje har du hørt at noen sierat «jeg gjorde det en gang, og var vennlig, og så var det mye hyggeligere å komme»,
for eksempel. At det er tilbakeføring i eget liv. Man klarer jo ikke å jobbe med hele

44

kriminalomsorgen og samfunnet og alt, men det er jo seg selv. Så jeg tenker, kanskje at
den tilbakeføringen er viktigst- å lære å tilbakeføre seg sjøl litt. Få noen ferdigheter
der, kjenne seg igjen i andre og få en trygghet i seg selv. (Innsatt)
Det handler jo om indre prosesser, og det vi ønsker er jo å stoppe kriminelle løpebaner,
ikke sant. Og da er det jo en erkjennelse at for å kunne ... det må til noen indreprosesser, da. Det må skje noe der inne. Det handler om at du kan lære deg å
respondere i stedet for å reagere. Det er mange av oss som reagerer sånn - vi reagerer
med vold eller ... vi reagerer veldig ofte, i stedet for å ta to sekunder og «hva var det
du egentlig sa nå» eller «hva var det som skjedde», liksom. Og når du kommer inn i ensånn modus, så er det litt lettere ... et litt annet utgangspunkt, da. (Møteleder)Å bli hørt og sett i følelser. Og det og da... det som man vanligvis ikke prater om, men
som er kjempestort kanskje, på innsida, ikke sant. Og tro at det er noe feil med meg
fordi jeg er som jeg er. Det er ikke greit å være sånn som jeg er. Men i det vi sitter og
deler sammen, så «Åh herregud, alle sitter og tenker på det samme. Jeg er en del av
fellesskapet. Jeg er en del av verden, jeg hører til i verden» Det skaper en sånn ro, ikkesant. Fra å føle at det er noe feil med den du er, til å bli akseptert som den du er. «Okay,da kan jeg kule’n», liksom. en kan være seg sjøl. Og jeg hører mange av gutta som sierat de blir roligere av det. De reagerer ikke så instinktivt, men stopper et lite øyeblikk.
Det vet jeg at mange har sagt. (Møteleder)
I tillegg til denne indre prosessen, fungerer TUR også som en bro til andre tjenester og andre
aktører i og utenfor fengselet:Så tenker jeg at noe som er viktig, da, er at ved å være med i disse gruppene med de i
kriminalomsorgen, med de - altså en som har soningserfaring og en som sitter der som
fagpersonell, så klarer vi å lage en bro, da, som gjør det enklere å samarbeide videreogså etter løslatelse. For det er jo tiltak der ute, men informasjonen er dårlig mange
steder, da. Og det kan vi være med og bidra på. (Møteleder)
Jeg tror de kan lettere komme i kontakt med det i seg selv der de ulike utfordringene er.
Der de har ulike behov, om det er familiært, at de klarer å henge seg på tema som tar
mye av fokuset. At de også klarer å komme (..) et hjelpeapparat. Kanskje vi klarer å45sette igang hjelpeapparatet i soninga, at det kan være fin ift tilbakeføringsarbeidet. Ja,og behova kan være - om det er familiært, avhengighet, - at man klarer å skape enbevissthet, et ønske om å endre noe. Enten om du klarer å starte det under soning, somda klarer å hjelpe dem med å holde seg etter. Bli mer bevisst og reflektere rundt seg
sjøl, da. (Møteleder)
Det er ofte sånn at mot slutten av gruppa, i den siste runden, så kommer ofte mye opp.
Og da kjenner en at en ofte kan blir frista til å sitte lenger, men vi har sagt at 1,5 timefår være nok. Men da er vi flinke til å si at «hvis noen kjenner på noe, eller noe er ugreiteller noen trenger å prate med noen, så er det folk i fengselet å snakke med». Og da
synes jeg både at betjentene er flinke til å være tilgjengelige, fengselslege, vi har
tilbakeføringskoordinatorer, sosialkonsulenter og arbeidsdrift. Snakk med dem, og ta
kontakt med dem som en kjenner at en har en relasjon til. Det er derfor vi har TUR for å motivere til å ta tak i eget liv. Så vi oppfordrer dem til å ta tak. Og da ser vi i
praksis at de bestiller time hos sykepleier, eller de kommer til sosialkonsulenten eller
til oss og tar opp ting de kjenner på etter TUR. Jeg synes mange tar noen valg som jeg
kanskje tenker at TUR kanskje har vært med og dytta frem. Jeg tror vi er litt
igangsettere og dytter på prosesser, da, som ellers kanskje kunne tatt mye lenger tid.
(Møteleder)

Erfaringskonsulentene oppleves som ryggraden i Tenk Ut
Deltakelsen av erfaringskonsulenten som har opplevd selv å være innsatte og vært gjennom
tilbakeføringsprosessen, ble sett på som et veldig viktig og unikt element ved TUR. En styrkeved å ha med en erfaringskonsulent som møteleder er at vedkommende kan utfordre på enannen måte enn en ansatt/fagperson, som illustrert gjennom følgende sitater:... så tenker jeg at styrken med Tenk Ut er den erfaringskonsulenten. Det tenker jeg erhele ryggraden i Tenk Ut. Som gjør at Tenk Ut er Tenk Ut. Og som blir - i alle fall påmine tilbakemeldinger fra innsatte jeg har hatt i grupper - at det lykkes så bra, da. At
det er så bra., Det er dens fortjeneste. Det handler om det å gjenkjenne seg og.. en med
egen erfaring kan og utfordre på en annen måte enn jeg kan. For hvis jeg hadde sagt
mange av de samme tingene, så hadde jeg provosert, mens en med egen erfaring kan

46

skyte fra hofta og sitte trygt i stolen og vite hva han snakker om, da. Og det tror jeg er
en stor del av det. (Møteleder)
Erfaringskonsulentens kjennskap til systemet ble også sett på som viktig i forbindelse med
tilbakeføring:Så kjenner han systemet fra før. Han vet hva det innebærer, og på en måte er det littlettere for oss å høre på. I fengselet generelt er det alt for lite flinke på det med åtilrettelegge for tilbakeføring til samfunnet da. Det er nesten null informasjon om det.
Veldig lite hjelp til det. Niognitti prosent som sitter her slipper ut på fulltid, uten perm,
med to såkalte søppelposer i hånda, eller en bag i hånda da, uten å ha noe å gå til. Og
det er en veldig uheldig situasjon, da, når det er så mye bra ting som.. ja, nettverk ettersoning og alt dette, men man må bli opplyst om det da. (Innsatt)
Jeg har vært på institusjon flere ganger. Og de som treffer meg, som er flinkest til åjobbe med meg, det er de som har vært ute før, og har samme bakgrunn. De er mye
flinkere enn en sosionom eller en pedagog eller noe sånt noe. De leser meg som enåpen bok, da. (Innsatt)
NN (erfaringskonsulenten) er veldig flink til å fortelle om ting etter soning. Det er
forskjellige greier etter soning. Hadde det ikke vært for ham så hadde ikke jeg... Jeg
har vært i systemet flere ganger, så jeg veit av dette fra før av, men sånn - folk som
kommer for første gang, da, så er NN en sånn veldig fin fyr til å fortelle om dette her.
At det er lettere, kanskje, for en som sitter første gang å henvende seg til NN i stedet
for Kriminalomsorgen i frihet for å få hjelp, ikke sant. Det har noe med likesinnethet å
gjøre. (Innsatt)Det ble også kommentert at erfaringskonsulentene er viktig fordi de har vært gjennom en
personlig prosess, en recoveryprosess, som de kan kjenne seg igjen i:
Så det vi er heldig med i gruppa, er at vi har den erfaringskonsulten. Han har på enmåte gått hele veien. Han har sittet på fengselscella. Men så er vi så heldig at vi har en
betjent, da, som har gått inn i det, men som kanskje har trekt seg ut av det på retttidspunkt. Og det er gull verdt. For hva... «hvilke tilfeldigheter.. eller hvilke grep tok du47for å komme deg ut av det tidlig», da. For å si det på den måten. Og så har du noen som
har gått hele veien,. Som forstår situasjonen vi er i nå, med å gå på cella på kveldstid,og så har du en person som kanskje hadde festa litt ekstra og tilfeldigheter som gjorde
at det ikke ble hele veien, da. (Innsatt)... hvis du har en møteleder og du ser faktisk at det er faktisk noen som har klart å få til
det her, da... At det er noen som har sitti inne og faktisk kommet ut igjen på begge beina.
Og det gir deg noe, bare det. At du ser at det faktisk går an. Du får trua på at det faktisk
går. Det gjorde jeg sjøl også. Nå har jeg klart det. Så... (Innsatt)
Erfaringskonsulentene kan også fungerer som rollemodeller som er likestilt med de innsatte og
som de innsatte identifiserer seg meg og har lettere for å ha tillit til, som illustrert gjennom
følgende sitater:Han (erfaringskonsulenten) likestiller seg. Han hever seg ikke over. Hvis en betjent
skulle hatt det, ville det ikke fungert i det hele tatt. Du må ha en som ikke ser ned pådeg, da. Altså, alle er like, da. Enten du er deltaker eller du holder det, så er du på
samma nivå. Du ser at han er en liten (..) da, med tatoveringer og ... Hele vesenet hans...
vi kjenner oss litt igjen i ham. Vi vet at han på en måte har vært gjennom litt det samme,
han har vært i fengselet han også, han kjenner til systemet... samtidig er han klar i tale...
flink til å sette ord på ting. Han er lett å forstå. Jeg respekterer han veldig for det han
gjør. Jeg synes det er en veldig kul gest at han gidder å gjøre det - altså bare møte opp
i fengselet her og så bare gjøre noe som kan bidra for alle oss i gruppa. (Innsatt)
Det er det som er så fint - jeg er helt avhengig av (..). Han (erfaringskonsulenten) skaper
tryggheten på tema som vi har. Og så blir jeg nysgjerrigperen, hvis du skal kalle det
det, som henger meg på det der oppfølgingsspørsmålet. Og så er det han som.... Og han
er så rolig. Folk kommer inn på gruppa for første gang, han er helt (..), da. Da blir jo
de det også. Og så deler han med sine ting, liksom, og så lytter folk og så kaster de seg
inn, da. (Innsatt)
Samtidig vet vi fra annen forskning (Scott 2011; Watson 2019) at det å være erfaringskonsulent
er utfordrende og krever ferdigheter i å dele egne opplevelser og være passe ‘brutalt ærlig’:48

Jeg prøver jo å dele mine ting når jeg ser at det kan være noe for deltakerne å kunne
kjenne seg igjen i, speile seg i eller se paralleller, og også i og med at jeg har
brukererfaring og nå har fått orden på ting, at de kan se en rød tråd fra den gamle meg
til den nye meg, jeg har en intensjon med det jeg deler, det har en hensikt. (Møteleder)
Jeg har opplevd at hvis vi er åpne så er folk åpne tilbake. Det har jeg opplevd selv også,når jeg har sittet inne og vært ute. Du trekker et kort, og så blir det jo noe helt anna vi
ender dagen på, på en måte. Folk tør å åpne seg, da, etter hvert som tryggheten kommer.
Vi er på en måte brutalt ærlige, da, vi som har brukererfaring. Fra starten av - legger
ikke så mye i kors, på en måte. Jeg sier i alle fall ting som det er, og jeg føler at jeg får
mye respekt for det i gruppa her. Folk vil på en måte komme tilbake og folk vil væremed. (Møteleder)Å være møteleder oppleves som selvutviklendeDeltakerne som var møteledere, fortalte at det å jobbe med TUR var selvutviklende for dem og
gav dem nye muligheter til å bli kjent med de innsatte, som illustrert gjennom følgende sitater:
Å jobbe som møteleder gir oss bedre muligheter til å bli kjent med de innsatte på enhelt annen måte slik at vi kan tilby dem hjelp med tanke på det som kommer frem i
gruppene… vi gir dem mulighet til å ha en hånd å holde i… gjennom gruppene kommer
vi tettere på de som vi skal følge opp, jeg lærer litt om tankeprosessene til de innsatte,
hvorfor de tok sine valg, jeg har kjempeutbytte av å være møteleder, jeg møter meg selv
i døra og jeg finner ut ting om meg selv som jeg kanskje ikke trodde var der, det er
veldig selvutviklende, jeg føler at jeg blir et bedre menneske av det rett og slett, får enenorm vekst, bryte ned noen fordommer. (Møteleder)
Jeg tenker at det er refleksjonsgruppa som påvirker meg som person, da, som gjør at
jeg tenker at jeg har forandra meg i de åra som jeg har jobba med dette. Jeg håper og
tror at jeg har blitt litt mildere, snillere, litt mer senka skuldre og litt mer ro, da. Bådesom person og som fagperson. (Møteleder)Ja, det tror jeg også, for min egen del. Mere bevisst. Lyttende. Selv om man på en måtehar lært det teoretiske i mange år, så er det noe annet å erfare det. Som gjør at du blir

49

litt mer bevisst hvordan du selv er overfor andre mennesker, og hvordan du sjøl ønsker
å bli møtt av andre mennesker. Så blir det gjerne at man prøver å kopiere... altså.. jeg
møter gjerne andre slik som jeg selv ønsker å bli møtt. (Møteleder)
Flere av møtelederne synes at det å delta i TUR hadde hatt en positiv påvirkning både på deres
hverdag og på teamsamarbeidet på jobben:
Vi snakker mye om hvordan deltakerne reagerer på oss og sånn, og så tenker jeg at..
og at det har gitt utbytte for oss å være med i TUR-gruppe, så tenker jeg også at oss
møtelederne mellom da.. Altså jeg føler jo at jeg har blitt kjent med dere som jeg harvært møteleder sammen med, da, på en annen måte, en fin måte som gjør at jeg er littnærmere dere, og som gjør at vi samarbeider litt bedre i hverdagen da. Og når vi blir
et bedre team, så tenker jo jeg at vi blir bedre på tilbakeføring sammen, da. Jeg tenker
jo at jeg aldri har kjent xx bedre enn nå. Og det er jo fordi du har åpna opp i
refleksjonsgruppa, mer enn du ville gjort ellers, da, som jeg synes er veldig fint. Og
som gjør oss sterkere i hverdagen, tenker jeg. Det gir et bedre arbeidsmiljø og at vi blirlitt nærmere hverandre, da. Det er en sånn ting som vi ikke tenkte på da vi starta, som
er en slags bonus som jeg kjenner at gir litt, da. (Møteleder)At både for meg og for oss så var det viktig det å kunne komme tettere på de innsatte,
for vi jobber jo med oppfølging etter løslatelsen. Og så lære noe om veiledning, tenker
jeg, i forhold til å kunne lære seg å stille litt åpne spørsmål og få trening på det, da.
Det er noe vi bruker utenom Tenk Ut-gruppen også, bruker det i dagliglivet, bruker det
når jeg kommer hjem og prøver å bli venner med kjæresten min igjen og også på jobben
og med de som vi følger opp som blir løslatt, da, at man blir en bedre veileder og blir
flinkere til å finne frem til de gode svarene og løsningene., Og så ser jeg jo at som
møteleder har jeg jo gleden av dette selv også, det er ikke gærnt. Det skjer kanskje ikke
akkurat i gruppa, men når jeg kommer hjem tenker jeg over hva som har skjedd i dag,både med meg selv og de som har deltatt, og det tror jeg er viktig - at man sjekker litt
med seg selv hva som skjer med en som møteleder og hvor man møter seg selv i døra,
det er lærerikt og fint å ha med seg, som menneske også så har det en verdi. (Møteleder)

50

Diskusjon
Dette

forskningsprosjektet

har

som

formålå

evaluereprosjektet

«Tenk

Ut

Refleksjonsgrupper». Hensikten var å få innsikt i hva som har fungert godt og ikke så godt, og
om dette kan være et prosjekt å videreføre. Videre har det vært et mål med denne evalueringenå utforske innsatte, møteledere og løslatte sine erfaringer med å delta på Tenk Ut
Refleksjonsgrupper, og å se på hvordan denne deltakelsen har bidratt til å styrke motivasjonen
til de innsatte, øke tilgangen til hjelp, redusere opplevelsen av isolasjon, bedre livskvalitetenog skape endringer hos de innsatte som vil kunne forhindre ny kriminalitet etter løslatelse.
Resultatene synes å være knyttet til følgende funn:•

Tenk Ut Refleksjonsgrupper er unik og skiller seg fra andre programmer•

Sonings- og isolasjonsskader kan begrenses ved deltagelse i TUR•

TUR som en del av tilbakeføringsarbeid bør være tilgjengelig for flest mulig, starte
tidlig, vare gjennom hele fengselsoppholdet og fortsette etter løslatelsen•

TUR og tilbakeføringsarbeid krever satsing og samarbeid.

Tenk Ut Refleksjonsgrupper er unike og skiller seg fra andre programmer
Flere av de innsatte som vi snakket med hadde lang erfaring med å sitte inne og hadde
gjennomført mange ulike programmer, men de kunne fortelle at TUR var noe helt unikt bådeift organisering og hvordan det hadde påvirket dem som personer. I vår gjennomgang av
litteraturen, fant vi flere programmer som hadde likhetstrekk med TUR, men vi fant ingenprogrammer som kombinerte disse elementene i den unike konstellasjon som TUR
representerer;•

Et lavterskeltilbud som er fritt og åpent for alle, uavhengig av dom eller
motivasjon. Ifølge Veileder til kvalitetssystemet skal godkjente program retteseg mot spesifikke grupper eller mot bestemte lovbruddsrelaterte områder»,men erfaringene som er framkommet gjennom TUR, er at mange domfelte
vegrer seg for å gå inn i program knyttet til særskilt problematikk; som rus eller
seksuallovbrudd, da de opplever dette stigmatiserende. Tenk Ut gruppene
oppleves som «ufarlige», fordi de favner alle uavhengig av dom og
problematikk, og fordi deltakelsen er frivillig. TUR når derfor innsatte som
ellers ikke ville deltatt i programvirksomhet.

51

•

To

møteledere

som

har

fått

opplæringirelasjonskompetanse,refleksjonsferdigheter og åpne samtaler, hvorav den ene alltid skal være en
erfaringskonsulent som selv har sittet i fengsel.
•

Bruk av kort som ofte trigger en emosjonell reaksjon, laget av innsatte.
Refleksjonskortene består kun av fotografi og kunst, ingen ord. Erfaringen er atbilder, i mye større grad enn ord, åpner for innsattes ulike følelser og tanker, uten føringer/ oppsatt tema fra fagpersoner. Ifølge møtelederne er bildene og
kunstverkene som er litt abstrakte, og som gjerne kan tolkes på litt ulike måter,de som har den beste effekten for åpenhet og undring.

•

En åpen agenda som ikke er styrt av et strukturert innhold eller program, men
som tar utgangspunkt i de innsattes reaksjoner til kortene, er brukerstyrt og
bestemt av de som er i gruppen. Agendaen kan dermed være tilpasset hva den
enkelte strever med akkurat på det tidspunktet.

•

Gruppeformatet gjør det mulig å dele erfaringer, normalisere vanskelige og
smertefulle følelser som mange sitter med, og skape et miljø og en tilhørighet
til en gruppe, bygget på tillit og respekt. De får også erfare at de selv kan bidra
med likemannsstøtte, at de kan hjelpe og støtte andre innsatte, og dermed få en
opplevelse av at de kan gi til andre, og ikke bare ta imot. Det åpnegruppeformatet bidrar også til at de får øvd seg på kommunikasjon, sosiale
ferdigheter og selvregulering.

•

Deltakelse er tidsuavgrenset. Ifølge Veileder til kvalitetssystemet skal tiltak
som ikke er avgrenset i tid ikke falle innunder programvirksomheten, men i en
evaluering av Kortprogram Rus, konkluderer Hansen (2015) med at
utfordringen med mesteparten av programvirksomhet er at den er en
tidsavgrenset aktivitet, og at de positive prosesser som ofte settes i gang av
programmer, ikke blir understøttet etter at programmet er avsluttet. At innsatte
kan delta i TUR over lengre tid gjør det mulig for dem å bruke den tiden detrenger til å bli trygg på gruppen og på sine egne prosesser, samt bruke den tiden
de trenger til å finne motivasjon og jobbe med sine individuelle utfordringer.

•

Det er mulig (i alle fall for de som bør i nærheten av et slikt tilbud) å fortsette
med TUR grupper etter løslatelsen, og programmet kan dermed være et viktig
ledd i tilbakeføringsarbeidet.

52

Sonings- og isolasjonsskader kan begrenses ved deltagelse i TUR
Som nevnt tidligere har Sivilombudsmannen anbefalt å bruke samtaler aktivt for å skape en
god dialog med de innsatte:
Fengselet skal iverksette tiltak for å lette de potensielt skadelige virkningene for alleinnsatte som er, eller har vært, isolert eller på annen måte utelukket fra fellesskapet.
Dette inkluderer å gi innsatte tilgang til økt meningsfull menneskelig kontakt, foreksempel gjennom besøk, sosiale aktiviteter med enkeltinnsatte, samtaler med ansattesom sosialarbeidere, psykolog, prest/imam eller representanter fra lokale besøks- og
støtteordninger. ... Det bør også legges til rette for kontakt med omverdenen.
Kriminalomsorgens retningslinjer nevner blant annet kontakt med prest og besøkende
som slike tiltak. (Særskilt melding til Stortinget om isolasjon og mangel på menneskelig
kontakt i norske fengsler, 4:3, 2018/19, Sivilombudsmannen, s. 48)
De innsatte vi intervjuet oppga at de ofte hadde opplevd seg selv som isolerte og utenfor etpositivt felleskap, men at TUR hadde gitt dem meningsfull kontakt med både andre innsatte,
ansatte i rollen som møteledere og person fra ‘omverden’ i form av møteledere fra frivilligeorganisasjoner. Denne menneskelige kontakten bygget seg opp og utviklet seg over tid. Flere
oppga at det var vanskelig å komme i gang og ha tillit til prosessen og de andre i gruppen, men
gjennom gjentatte, regelmessige møter ble gruppene mer åpne, ekte og ærlige. Det synes åstemme med det som er beskrevet i meldingen til Sivilombudsmannen:
Den mest effektive måten å redusere skadevirkninger av isolasjon på, er gjennom
meningsfull menneskelig kontakt. For at kontakten skal være meningsfull, bør den væreempatisk og foregå ansikt til ansikt. Kommunikasjonen bør ikke ha en kortvarig og tilfeldig
karakter, eller skje som et ledd i utførelse av andre oppgaver, slik som utdeling av mat eller
medisinsk tilsyn. (Særskilt melding til Stortinget om isolasjon og mangel på menneskelig
kontakt i norske fengsler, 4:3, 2018/19, Sivilombudsmannen, s. 50)
Å få til empatisk kontakt i et fengsel kan tenkes å være en stor utfordring. Selv om andre
tilbud/programmer eksisterer i fengslene, er tilbakemeldingene fra de innsatte at de fleste andre
programmer er veldig strukturerte, tidsbegrenset og har et for stort fokus på ferdighetstrening
eller undervisning og dermed gir ikke plass til denne typen empatisk kontakt;

53

Selvmordsnære mennesker trenger å være i kontakt med empatiske, lyttende og ikkedømmende personer som viser forståelse og evner å skape en god relasjon. Det er vanskelig
å se dette ivaretatt på en sikkerhetscelle. I kriminalomsorgens egen forskning kommer det
fram at samtaler med innsatte trolig er det viktigste forebyggende tiltaket mot selvmord. (s.
67)
Sammenlignet med andre land i Europa har Norge en veldig høy frekvens av selvmord blantinnsatte og i en ny studie hadde Norge den høyeste frekvensen (Fazel et al., 2017). Det kan
derfor være avgjørende at den typen empatisk, ikke-dømmende kontakt som TUR synes å
generere er tilgjengelig for de innsatte med en gang de kommer inn i fengselet, men også itiden rett etter løslatelse da det viser seg at etter løslatelse er det også økt risiko for selvmord(Bukten & Stavseth, 2021). Det støttes av forskning som viser at sosial isolasjon er en viktig
risikofaktor for selvmord i fengsler (Barker, et al., 2014; Marzano, et al., 2016).
Det er også en økende forståelse for å sette i verk tiltak som kan bidra til dynamisk sikkerhet.
Ved å gi de innsatte anledning til å dele sine følelser og skape positive relasjoner til både ansatteog de andre innsatte kan man redusere risikoen for trusler og vold. TUR gruppene kan ogsåbidra til at den enkelte innsatte kan får tilbud om ekstra støtte når de opplever at de er i fare forå utagere. I en tidligere evaluering av reflekterende samtaler kom det fram at disse samtalenestyrket den dynamiske sikkerheten i fengslene og bedret forholdet mellom innsatte og ansatte(Viggen & Landrø, 2012a, 2012b, 2017; Viggen 2018).

TUR som en del av tilbakeføringsarbeid bør være tilgjengelig for flest mulig, starte
tidlig, vare gjennom hele fengselsoppholdet og fortsette etter løslatelsen
Til tross for at programvirksomhet som regel retter seg mot spesifikke grupper, er en av
styrkene ved TUR at programmet er veldig fleksibelt og kan tilpasses de ulike behovene hosvaretektsinnsatte og domfelte. Da rekruttering skjer på frivillig basis vil deltagerne ofte værede som er motivert for tilbakeføringsarbeidet, de som innser at de er i behov for hjelp og støtte
til å gjennomføre prosessen, og som samtidig er i stand til å erkjenne de livsutfordringer somde må håndtere.
TUR er i utgangspunktet et tilbud for alle og har dermed ingen eksklusjonskriterier. Det kan
organiseres med løpende opptak av gruppemedlemmer og man kan (gitt tilstrekkelig ressurser)

54dermed unngå lang ventetid i påvente av oppstart av nye programmer. Det gjør det mulig åtilby de fleste varetektsinnsatte et program til tross for at de sitter i varetekt i kun 92 dager igjennomsnittet (Kriminalomsorgens årsstatistikk 2020). TUR har også vært prøvd ut ifengselsavdelinger med overvekt av utenlandske innsatte, der språkutfordringene har værtstore. Det synes som om bruken av fotografi og illustrasjoner er godt egnet for å treffe
mennesker, uavhengig av språk og kulturbarrierer.
Mange av de innsatte har sammensatte livsutfordringer og det er viktig å ha et tilbud som er
tilpasset den enkelte. TUR kan bidra til at den enkelte innsatte får kjennskap til hjelpetilbudene
i fengsel samtidig som de får en bedre forståelse for sine egne behov. Dermed kan TUR fungere
som et godt kontaktpunkt, og som en inngangsport til andre tiltak og programmer.
Samtidig er TUR tilpasset den enkeltes spesielle livshistorie og behov. Bruk av kortene synes
å virke som en positiv trigger for det som betyr mest og/eller er en viktig utfordring for den
enkelte innsatte. Ofte er de følelsene som røres knyttet til familien, og det er godt belegg for å
hevde at et fokus på familierelasjoner kan være en av de sterkeste katalysatorene for å lykkes
med tilbakeføring fra fengsel til samfunn (Hansen, 2015).
I tråd med det som er nevnt tidligere er tiden helt i starten av soningen spesielt vanskelig formange innsatte med økt risiko for selvmord (Bukten & Stavseth, 2021). De kan streve med
opplevelser av skyld og skam som det er vanskelig å få bearbeidet på en konstruktiv måte(Tangney et al., 2011). Mange av informantene snakket også om å føle seg fremmed, isolert og
ensom, og at det er vanskelig å tilpasse seg livet i fengselet. Siden TUR er et tilbud for alle og
ikke krever utredning i forkant, kan TUR være et tilbud fra dag en. Når vi vet at ca. 75% av
alle innsatte i norske fengsler soner en dom på tre måneder eller mindre (SSB, 2013), kan TURogså passe godt for de med korte dommer som ikke får anledning til å delta i de mer strukturerte
programmer.
Samtidig som det synes å være en stor gevinst med å starte TUR tidlig i soningsforløpet, er detogså viktig å ha et pågående tilbud for de innsatte som soner lengre dommer. De innsatte vi
snakket med påpekte at TUR var et tilbud som gjorde dem i stand til å håndtere hverdagen ifengselet, og representerte noe som var positiv i deres liv. Vi vet at de med lange soningsstraffer
kan selvisolere seg, med de påfølgende konsekvenser det har for deres psykisk helse. Det kan
tenkes at de med lange fengselsstraffer gjennom deltakelse i TUR kan få bedret livskvalitet,

55

samtidig som de over tid kan utvikle ferdigheter som gjør dem til en ressurs i TUR gruppene(Devilly, et al., 2005).
Det er spesielt viktig at unge lovbrytere får et tilbud. Ifølge våre informanter kan TUR virkebåde avskrekkende og støttende for yngre og førstegangsinnsatte. Erfaringene både fra deinnsatte og møtelederne, tilsier at en variert gruppe ofte er det som fungerer best. Unge
lovbrytere får dermed anledning til å delta i et miljø som kan være både helsefremmende og
rehabiliterende (Harding, 2014).
Kontinuitet i planleggingen av løslatelsen er en av de viktigste faktorene for å kunne redusereresidivisme (Osher et al., 2003; Leidenfrost et al., 2017). Å komme tilbake til et lokalt samfunn
etter fengsel kan by på store utfordringer, men å ha et nettverk og sosial kapital slik at den
løslate lettere kan tilpasse seg lokalmiljøet, har vist seg å være av større betydning for risikoen
for nye lovbrudd, enn de tiltak som den innsatte har deltatt i under fengslingen (Cook et al.,2021). Slik sett kan TUR være en brobygger som skaper motivasjon i fengselet samtidig som
relasjoner kan bygges, som kan komme den enkelte til gode etter løslatelsen.

TUR og tilbakeføringsarbeid krever satsing og samarbeid
Gjennomføring av TUR kan være utfordrende da den krever et tett samarbeid med frivilligeorganisasjoner, og rekruttering av tidligere innsatte som møteledere. I Norge har man begrenset
erfaring med å bruke tidligere innsatte til rehabilitering i fengsel, men internasjonale erfaringer
er lovende (Tomczak & Buck, 2019; Buck, 2020; Matthews, 2021; Elisha, 2022). Samtidig har
norsk kriminalomsorg allerede et godt utviklet samarbeid med frivillige organisasjoner, og
TUR bygger videre på dette samarbeidet. I St.meld. 39 (2020-2021) er det en målsetning om
at dette samarbeidet skal utvides gjennom brede støtteordninger, at kunnskapsgrunnlaget
knyttes til effektene av tiltak, at oppfølgingen etter løslatelse skal videreutvikles, og at arbeidet
med forebygging av isolasjon og isolasjonsskader skal videreføres. TUR synes å være godt
egnet til å kunne bidra til å nå disse målene.
Om tilbakeføringsarbeid skal lykkes, er det nødvendig med tilstrekkelig investering.
St.meld. nr. 37 (2007–2008) påpeker viktigheten av arbeidet med å utvikle en «merplanmessige gjennomføring av straffen, med kontinuitet og koordinering av tiltak i en«sømløs» straffegjennomføring, uten skott mellom fengsel og friomsorg og med tett samarbeid

56

med andre virksomheter» (St.meld. nr. 37 (2007–2008), s. 7). Skal TUR kunne bidra til økt
kontinuitet og koordinering er det nødvendig med opplæring av mange flere møteledere slik at
TUR er et tilgjengelig tilbud i rimelig avstand til de steder hvor de fleste løslatte bosetter seg
etter løslatelse. Flere av de løslatte som vi snakket med var positivt innstilt til å kunne jobbe
som TUR erfaringskonsulenter fordi de hadde opplevd gruppene som så givende og
meningsfulle. Det bør derfor vurderes hvordan man kan utarbeide systematiske planer for
rekruttering, opplæring og oppfølgning/veiledning av erfaringskonsulenter samt hvordan
Kriminalomsorgen og de frivillige organisasjoner skal fordele ansvaret for å ivareta og evt.
lønne disse.
TUR representerer en unik mulighet til å bygge relasjoner mellom den enkelte innsatte og
personer som de fortsatt kan ha kontakt med etter løslatelse, gjennom møtelederne. Slikerelasjoner bygget på respekt, omsorg og forståelse, kan hjelpe den løslatte til å holde seg unnakriminalitet (Andvig & Karlsson, 2021).

57

Konklusjoner og anbefalinger
Vi er tentative med våre konklusjoner basert på kvalitative intervjuer med en strategisk utvalgt
gruppe av informanter. Vi har ikke datagrunnlaget for å kunne si noe konkret om TUR bidrar
til å redusere risikoen for nye lovbrudd etter løslatelsen. Samtidig var de vi intervjuet
overveldende positive til TUR. Både innsatte, interne møteledere (ansatte) og eksterne
møteledere fortalte om positive erfaringer med å delta i TUR gruppene, alle fra sine ulike
perspektiver. Det var stor enighet om flere sentrale trekk knyttet til TUR:
1) for de innsatte ble livskvaliteten bedre og soningshverdagen lettere,2) de innsatte opplevd å være mindre ensomme og isolerte,3) gruppene satte i gang en refleksjonsprosess som synes å bidra til styrket motivasjon,
økt sosial kompetanse, bedret kommunikasjonsferdigheter og mer håp for et liv uten
kriminalitet,
4) TUR er et godt egnet lavterskeltilbud som synes å kunne passe for de aller fleste,
inklusiv varetektsinnsatte og innsatte med korte dommer,5) gruppene lettet tilgangen til hjelp og har et stort potensial som et ledd itilbakeføringsarbeidet,
6) TUR ivaretar på en god måte samarbeid mellom fengslene og frivilligeorganisasjoner,7) de eksterne møtelederne representerer livet utenfor fengselet og kan være en
avgjørende ressurs for den enkelte. Spesielt erfaringskonsulentene ble oppfattet
som veldig viktige i møtene, og i tiden etter løslatelse. De symboliserer at et liv
etter fengsel uten kriminalitet er mulig, samtidig som de sitter med mye praktisk
kunnskap om hvordan man skal samarbeide med NAV, få jobb og bolig, osv.

Basert på våre analyser og funn er det stor grunn til å tro at TUR representerer en lovende
innovasjon som bør videreføres, utvikles, forskes på, etableres i alle norske fengsler og
formidles til fengsler i utlandet.
Vi ønsker å være noe tilbakeholdne med våre anbefalinger, da vi synes det er viktig at de somjobber med TUR involveres i en utviklingsprosess der alle stemmer blir hørt. Samtidig er vi av
den oppfatning at nye psykososiale intervensjoner av denne typen krever en klar strategi,

58

handlingsplan og en ikke ubetydelig investering av ressurs for å kunne utvikle seg og blibærekraftig. Dermed har vi i alt tretten anbefalinger, hvorav den første er den viktigste:
1) Det nedsettes en prosjektgruppe med en prosjektleder som kan utarbeide en 3-5 årigutviklings- og handlingsplan. Prosjektlederen bør også kunne fungere somopplæringsansvarlig/-koordinator og kunne ta et overordnet og helhetlig ansvar forkvalitetssikring og videreutvikling av metoden. Da det er kjent at mange ansatteinnenfor Kriminalomsorgen har en høy arbeidsbelastning, er det viktig at dette arbeidet
ikke kommer i tillegg til allerede pålagte oppgaver, men at det skapes rom for å delta
aktivt i dette arbeidet. Det bør avklares hvilken rolle regionskontorene og KRUS
Kriminalomsorgens Høyskole og utdanningssenter kan/ skal ha inn i prosjektet/ iftopplæring og videreutvikling av programmet. Det nye etablerte Nasjonalt Brukerråd i
Kriminalomsorgen bør involveres i dette arbeidet enten direkte eller som en
høringsinstans.
2) Det bør gjennomføres en behovsanalyse som kan føre til et opplæringsprogram med
tilstrekkelig kapasitet og kvalitet til å sikre at TUR kan være et reelt tilbud for de fleste
innsatte ved de fleste fengsler. Det bør utarbeides et TUR Kursleder kurs
(instruktørkurs) der man rekruttere erfarne møteledere.
3) Det bør utarbeides en plan i nært samarbeid med frivillige organisasjoner for hvordan
man skal rekruttere og ansette møteledere inklusive erfaringskonsulenter. Det bør ogsåutvikles retningslinjer for hvordan tidligere innsatte som jobber i fengslene som
møteledere kan ivaretas gjennom opplæring, oppfølging og veiledning.
4) Bruk av erfaringskonsulenter i fengselet bør utredes grundig og det bør vurderes om
det er nødvendig å etablere nye retningslinjer (jfr. Straffegjfl § 31.6 Nektelse av besøk)
som tar hensyn til den økende faglig enighet om at personer med brukererfaring (frafengsel, psykisk helse, rus, osv.) har en viktig rolle i rehabilitering og recovery.
5) Det bør etableres et flerårig forskningsprosjekt som kan bidra til videreutvikling og
etterprøving av metoden. Det bør utarbeides programressurser (håndbøker/manualer,evalueringsskjemaer, osv.), inkludert såkalte ‘fidelity’ og ‘adherence’ kriterier til bruki forskning, opplæring og kvalitetssikring. Samtidig bør prosjektet ha som mål åundersøke tiltakets mulige virkninger gjennom en intervensjonsstudie. Hensikten med
studien vil være å kunne dokumentere om modellen kan bidra til å redusere bruken av
isolasjon, forebygge de negative virkninger av isolasjon, fremme de innsattes psykisk
helse og livskvalitet under soning, og forebygge ny kriminalitet etter løslatelsen. Om

59

metoden har den tilsiktede effekt vil den være av stor betydning nasjonalt og
internasjonalt for å bedre innsattes psykiske helse og livskvalitet under soning, samt
forebygge tilbakefall. Et samarbeid mellom KRUS, SERAF, RVTS og andre relevante
miljøer bør vurderes.
6) Det bør etableres en webside med relevant informasjon, manualer, nyheter, relevant
forskning, evalueringsskjemaer, opplæringstilbud, osv.
7) Det bør også utarbeides informasjonsmateriale som alle nyinnsatte får, som beskriver
TUR på en lettfattelig måte, med spesielt fokus på at det er mulig å komme til et
uforpliktende møte for å prøve, at man ikke trenger å snakke/være aktiv i møte, osv.
Dette fordi at TUR synes å være et veldig godt egnet lavterskeltilbud som den
nyinnsatte kan benytte seg av og som kan bidra til å styrke de innsattes motivasjon tilå gjøre bruk av andre tilbud i fengselet.
8) Det bør vurderes å sette i gang med en systematisk utprøving av ulike sammensetninger
av gruppene knyttet til ulike målgrupper, f.eks. pappa-grupper, kvinnegrupper,
ungdomsgrupper, tilbakeføringsgrupper, osv.
9) Innføring og utprøving av de nye refleksjonskortene bør videreføres i samarbeid med
de innsatte og andre involverte for å sikre at de fleste følelser, samt vanskelige og/eller
konfliktfylte temaer er dekket av kortene for alle ulike målgrupper.
10) I motsetning til dagens praksis med en erfaringssamling hvert år, bør det vurderes å
organisere to erfaringssamlinger per år, spesielt de kommende år da metoden skal
videreutvikles.
11) Det bør vurderes om hvert fengsel/ friomsorgskontor bør ha en person med
koordinatoransvar som kan bidra til planleggingen av møtene. Det bør vurderes om
denne personen bør være tilbakeføringskoordinator eller om det bør være egne
programansvarlige.
12) Det bør etableres et tilbud om TUR grupper for løslatte i samarbeid med de frivilligeorganisasjoner utenfor fengselet i alle de største byene, i alle regioner. Organisatoriske
utfordringer knyttet til dette bør utredes.
13) Det bør vurderes å prøve ut bruken av åpen dialog i nettverksmøter (Hopfenbeck, et al.,2014) i kombinasjon med TUR for å tette glippsoner, bygge broer mellom ulike
velferdstjenester og involvere familie/nettverk. Slike møter vil kunne være et viktig
bidrag til den systematiske planleggingen av oppfølging og ettervern før løslatelse dadet viser seg at denne er ofte mangelfull (Leidenfrost, et al., 2017; Andvig & Karlsson,2021) samtidig som det vil kunne bidra til å sikre kontinuitet etter løslatelse.

60

Basert på våre intervjuer, er det klart at TUR oppleves som et unikt program som kan være etviktig bidrag til å bedre de innsattes hverdag og potensielt bidra til å redusere risikoen for
gjentatte kriminelle handlinger og fengselsopphold. Til tross for at norske fengsler er kjent forå være blant de beste og mest humane i verden, er det fortsatt mange innsatte som oppleverisolasjon, ensomhet, frustrasjon, smerte og lidelse (Crewe et al., 2022). Basert på dette studiet
er det sannsynlig at en systematisk implementering, kvalitetssikring og videreutvikling av TUR
vil kunne bidra til å bedre livssituasjonen til de mange innsatte som fortsatt har det unødvendig
vanskelig. For å sitere Dostojevskij, 'A society should be judged not by how it treats its
outstanding citizens but by how it treats its criminals' (i Bayley, 2021, s. 249) og etter vår
oppfatning er TUR en lovende nyvinning innen kriminalomsorgen samtidig som TUR ogsåsynes å passe godt inn i Kriminalomsorgens videre utvikling basert på nytenking, trygghet ogåpenhet (Kriminalomsorgen, 2022).

61

Referanser

Aase, K. N. & Skardhamar, T. (2014). Desistance from crime. How much can be explained bylife course transitions? Discussion Paper No. 791. Oslo: Statistisk Sentralbyrå.
Ahalt, C., Haney, C., Ekhaugen, K., & Williams, B. (2020) Role of a US–Norway Exchange
in Placing Health and Well-Being at the Center of US Prison Reform. American Journal of
Public Health 110, S27_S29, https://doi.org/10.2105/AJPH.2019.305444
Alvarez, P., García-Carrión, R., Puigvert, L., Pulido, C., & Schubert, T. (2018). Beyond theWalls: The Social Reintegration of Prisoners Through the Dialogic Reading of Classic
Universal Literature in Prison. International Journal of Offender Therapy and Comparative
Criminology, 62(4), 1043–1061. https://doi.org/10.1177/0306624X16672864
Andersen, T. (1987). The Reflecting team: Dialogues and Meta – Dialogue in Clinical Work,
Family Process, 26, 415–428.
Andersen, T. (1994). Reflekterende prosesser: Samtaler og samtaler om samtalerne.
København: Dansk psykologisk forlag.
Andersen, T. (2006). Reflekterende samtaler; min versjon. I Eliassen, H og J. Seikkula (Red.),Reflekterende prosesser i praksis (s. 33–50). Oslo: Universitetsforlaget.
Andrews, D.A., & Bonta, J. (2010). Rehabilitating criminal justice policy and practice.
Psychology, public policy and law, 16, 3961-55.
Andvig, E., Bjørlykhaug, K. I., & Hummelvoll, J. K. (2019). Victims of debt after
imprisonment: Experiences of Norwegians with substance use challenges. Scandinavian
Psychologist, 6, e1. https://doi.org/10.15714/scandpsychol.6.e1
Andvig, E. & Karlsson, B. (2021). Samordnede velferdstjenester til personer etter soning –glippsoner og broer. Tidsskrift for velferdskforskning, 24, 3, 1-14.

62Bagnall, A., South, J., Hulme, C. et al. (2015) A systematic review of the effectiveness andcost-effectiveness of peer education and peer support in prisons. BMC Public Health 15, 290.
Barker, E., Kõlves, K. & De Leo, D. (2014) Management of Suicidal and Self-Harming
Behaviors in Prisons: Systematic Literature Review of Evidence-Based Activities, Archives of
Suicide Research, 18:3, 227-240, DOI: 10.1080/13811118.2013.824830
Bates, W. L. (2018). A Phenomenological Examination of Prisonization and the Psychological
Effects of Incarceration. PhD thesis. Walden University.
Bayley, J. (2021). Compassion in the criminal justice system. In L. Rowles & I. Haji (Eds.),
Humane justice: What role do kindness, hope and compassion play in the criminal justicesystem? (pp. 246-249). Monument Fellowship.
Bottoms, A. & Shapland, J. (2016). ‘Learning to desist in early adulthood: the Sheffield
desistance studiendy’, In: J. Shapland, S. Farrall, & A. Bottoms, Global Perspectives on
Desistance: Reviewing What We Know and Looking To The Future. Oxford: Routledge. pp.99125.
Browne, R. (2017). Title of Work: Complex Trauma and the influence of emotional regulationand interpersonal relationships: A review of Complex-PTSD and empirical study in a prison
setting. PhD Thesis: University of Edinburgh.
Buck,

G.

(2020).

Peer

MentoringinCriminal

Justice

(1st

ed.).

Routledge.

https://doi.org/10.4324/9780429277337
Bukten, A. & Riksheim Stavseth, M. (2021). Suicide in prison and after release: a 17-year
national cohort studiendy. European Journal of Epidemiology, 36:1075-1083.
Cook, A., & Hoskins Haynes, S. (2021). Imprisonment pains, reentry strains, and perceived
likelihoodofreoffending, Criminal

32, DOI: 10.1080/1478601X.2020.1771332

Justice

Studies, 34:1, 16-

63

Cramer, V. (2014). Forekomst av psykiske lidelser hos domfelte i norske fengsler(Kompetansesenterets prosjektrapport 2014-1). Oslo: Oslo universitetssykehus.
Crewe, B., et al. (2022). Nordic penal exceptionalism: A comparative, empirical analysis, The
British Journal of Criminology, azac013.

Devilly, G.J., Sorbello, L., Eccleston, L., Ward, T. (2005). Prison-based peer-education
schemes, Aggression and Violent Behavior, 10, 2, 219-240.
Elisha, E. (2022). Inmates in the Role of the "Wounded Healer": The Virturous of Peer-to-Peer
Programs in Prison. International Journal of Criminology and Sociology, 11, 11–14.
https://doi.org/10.6000/1929-4409.2022.11.02
Fair, H. & Jacobson, J. (2017). Peer relations: Review of learning from the Winston Churchill
Memorial Trust Prison Reform Fellowships – Part IV. London: Prison Reform Trust.
Fazel, S., Ramesh, T., Hawton, K. (2017). Suicide in prisons: an international studiendy ofprevalence and contributory factors. Lancet Psychiatry, 4(12):946–52.
Fortune, C.-A. (2018). The Good Lives Model: A strength-based approach for youth offenders. Aggression and Violent Behavior, 38, 21–30.
Friestad, C. & Hansen, I. L. S. (2004). Levekår blant innsatte. Oslo, Fafo.
Giordano, P. C. (2016). ‘Mechanisms Underlying the Desistance Process: Reflections on 'A
Theory of Cognitive Transformation'. In: J. Shapland, S. Farrall, & A. Bottoms, Global
Perspectives on Desistance: Reviewing What We Know and Looking to the Future. Oxford:
Routledge. pp.11-27.
Gunst, E., Watson, J.C., Willemsen, J., Desmet, M. (2019). The role of affect regulation in thetreatment of people who have committed sexual offenses, Aggression and Violent Behavior,
44. 99-110

64

Haigh, R., Harrison, T., Johnson, R., Paget, S., & Williams, S. (2012). ‘Psychologically Informed Environments and the ‘Enabling Environments’. Housing, Care and Support, 15(1),pp.34-42.
Haney, C. (2003). The psychological impact of incarceration: Implications for post-prison
adjustment. In Travis, J., Waul, M. (Eds.), Prisoners once removed (pp. 33-65). Washington,
DC: The Urban Institute Press.
Haney, C. (2018). "The Psychological Effects of Solitary Confinement: A Systematic
Critique," Crime and Justice 47 (2018): 365-416.
Haney, C. (2020). The Science of Solitary: Expanding the Harmfulness Narrative, 115 Nw. U.
L. Rev. 211. https://scholarlycommons.law.northwestern.edu/nulr/vol115/iss1/5
Hansen, G. V. (2015). Positiv kriminologi bør gi nye krav til programvirksomhet. Nordisk
Tidsskrift for Kriminalvidenskab, 102(2).
Hanson, R.K., Bourgon, G., Helmus, L., & Hodgson, S. (2009). The principles of effective
correctional treatment also apply to sexual offenders: A meta-analysis. Criminal justice andbehavior, 36, 865–891.
Harding, R. (2014). Rehabilitation and prison social climate: Do ‘What Works’ rehabilitation
programmes work better in prisons that have a positive social climate? Australian and New
Zealand Journal of Criminology, 47(2) 163–175.
Helgesen, J., E. Ekhaugen, T. Fredwall, O. J. Heir, S. Pettersen, E. Salvesen & T. Råen (2006):
Rusmiddelkunnskap for tilsatte i kriminalomsorgen. KRUS Håndbok 2/2006. Oslo: KRUS.
Helsedirektoratet (2012) Nasjonal faglig retningslinje for utredning, behandling og oppfølging
av personer med samtidig ruslidelse og psykisk lidelse – ROP-lidelser Sammensatte tjenester– samtidig behandling (IS-1948). Oslo: Helsedirektoratet.

65

Hills, H., Siegfried, C., & Ickowitz, A. (2004). Effective prison mental health services.
Guidelines To Expand and Improve Treatment. US Department of Justice. Washington, DC:
National InstiTURte of Corrections.
Hopfenbeck, M., Donsted, M., Eivik, A. L., Grøneng, H., Nilsen, P. Å., Nysveen, B.,
Singhofen, M., Økland, G. S. M., & Van der Veen-Nijmeijer, M. (2014) ODIN - Åpne dialoger
i nettverksmøter: En modell for samhandlende tjenester til personer med rusmiddelmisbruk og
psykiske lidelser. Porsgrunn: Nasjonalt senter for erfaringskompetanse innen psykisk helse.
Høiland, K. (2018). The Good Lives Model i behandling av personer dømt for seksuallovbrudd.
Tidsskrift for Norsk psykologforening, 56, 8, 656-665.
Karlsson, B. & Borg, M. (2017). Recovery. Tradisjoner, fornyelser og praksiser. Oslo:
Gyldendal Norsk Forlag.
Kashdan, T.B. (2021). How Science Changed My View on Trigger Warnings. Psychology
Today https://www.psychologytoday.com/gb/blog/curious/202110/how-science-changed-myview-trigger-warnings
Kriminalomsorgen (2022). Årsrapport 2021. Oslo: KDI
Leidenfrost, C.M., Schoelerman, R.M., Maher, M., Antonius, D. (2017) The development andefficacy of a group intervention program for individuals with serious mental illness in jail. Int
J Law Psychiatry, 54: 98-106.
Lemaigre, C., Taylor, E. (2019). Mediators of childhood trauma and suicidality in a cohort ofsocio-economically deprived Scottish men. Child Abuse & Neglect, 88: 159-170.
Leshem, R., van Lieshout,P., Ben-David, S., Ben-David, B. (2019). Does emotion matter? The
role of alexithymia in violent recidivism: A systematic literature review. Criminal Behavior
and Mental Health, 29, 2, 94-110.

66

Levenson, J. & Willis, G. (2019) Implementing Trauma-Informed Care in Correctional
Treatment and Supervision, Journal of Aggression, Maltreatment & Trauma, 28:4, 481501, DOI: 10.1080/10926771.2018.1531959
Lobel, J., Smith, P. S. (Eds.) (2020) Solitary Confinement: Effects, Practices and Pathways
toward reform. New York: Oxford University Press.
Maguire, M. & Raynor, P. (2006) ‘How the Resettlement of Prisoners Promotes Desistancefrom Crime: Or Does It?’, in Criminology and Criminal Justice, Volume 6 (1): 19-38.
Mallion, J. S., Wood, J. L., & Mallion, A. (2020). Systematic review of ‘Good Lives’assumptions and interventions. Aggression and Violent Behavior, 55, 101510.
Martin, K. & Stermac, L. (2010) ‘Measuring Hope: Is Hope Related to Criminal Behaviour in
Offenders?’, in International Journal of Offender Therapy and Comparative Criminology,
Volume 54 (5): 693-705.
Maruna, S. (2001). Making Good: How Ex-convicts Reform and Rebuild Their Lives.
Washington: American Sociological Society.
Marzano, L., Hawton, K., Rivlin, A., Smith, E. N., Piper, M., & Fazel, S. (2016). Preventionof suicidal behavior in prisons: An overview of initiatives based on a systematic review of
research on near-lethal suicide attempts. Crisis: The Journal of Crisis Intervention and Suicide
Prevention, 37(5), 323–334. https://doi.org/10.1027/0227-5910/a000394
Matthews, E. (2021). Peer-focused prison reentry programs: Which peer characteristics matter
most? Incarceration, 2, 2. https://doi.org/10.1177/26326663211019958
McNeill, F. and Weaver, B. (2010). ‘Changing Lives? Desistance Research and Offender
Management’, Glasgow: Scottish Centre for Crime & Justice Research.
McNeill, F. (2016). ‘The Fuel in the Tank or the Hole in the Boat? Can Sanctions Support
Desistance?’ In: J. Shapland, S. Farrall, & A. Bottoms, Global Perspectives on Desistance:
Reviewing What We Know and Looking to the Future. Oxford: Routledge. pp.265-281.

67

Mead, S., Hilton, D., & Curtis, L. (2001). Peer support: A theoretical perspective. Psychosocial
Rehabilitiation Journal, 25, 134–141.
Meijers, J., Harte, J. M., Jonker, F. A. & Meynen, G. (2015). Prison brain? Executive
dysfunction in prisoners. Front. Psychol. 6:43. doi: 10.3389/fpsyg.2015.00043
Meijers, J., Harte, J. M., Meynen, G., Cuijpers, P. & Scherder, E. (2018). Reduced Self-Control
after

3

Monthsof

Imprisonment;

A

Pilot

Study. Front.

Psychol. 9:69.

doi:

10.3389/fpsyg.2018.00069
Mitchell O., Wilson D., & MacKenzie DL. (2018) The Effectiveness of Incarceration-Based
Drug Treatment on Criminal Behavior: A Systematic Review. Campbell Systematic Reviews
2012:18.
Morgan, R. D., & Flora, D. B. (2002). Group psychotherapy with incarcerated offenders: A
research synthesis. Group Dynamics: Theory, Research, and Practice, 6, 3: 203–218.
Morgan, R., Flora, D., Kroner, D., Mills, J., Varghese, F., Steffan, J. (2012). Treating offenders
with mental illness: A research synthesis. Law and Human Behavior, 36, 1: 37-50
O'Donnell, I. (2014). Prisoners, Solitude, and Time. Oxford: Oxford University Press.
Parhar, K. K., Wormith, J. S., Derkzen, D. M., & Beauregard, A. M. (2008). Offendercoercion in treatment: A meta-analysis of effectiveness. Criminal Justice and Behavior, 35,
1109–1135.
Pilling, S., Clarke, K., Parker, G., et al. (2022). Open Dialogue compared to treatment as usual
for adults experiencing a mental health crisis: protocol for the ODDESSI multi-site cluster
randomised controlled trial. Contemp Clin Trials, 113, 106664.
Reiter, K., VenTURa, J., Lovell, D., Augustine, D., Barragan, M., Blair, T., Chesnut, K.,
Dashtgard, P., Gonzalez, G., Pifer, N., & Strong, J. (2020) Psychological Distress in Solitary
Confinement: Symptoms, Severity, and Prevalence in the United States, 2017–2018. American
Journal of Public Health 110, S56_S62, https://doi.org/10.2105/AJPH.2019.305375

68

Revold, K. M. (2015). Innsattes levekår 2014: før, under og etter soning. Statistisk sentralbyrå.
Robertson, R.P., Obradovic, R. & Morgan, R. (2016). Relational recovery: Beyond
individualism in the recovery approach. Advanced in Mental Health, 10(13), 1–13.
DOI: https://doi.org/10.1080/18387357.2016.1243014.
Schafft, A., Frøyland, K., & Spjelkavik, Ø. (2013) En ny rolle for NAV i fengsel: Evalueringav

NAV-prosjektet«Samordningav

tiltakfortilbakeføring».

Oslo:

Arbeidsforskningsinstituttet.
Scott, A. (2011). Authenticity Work: Mutuality and Boundaries in Peer Support. Society and
Mental Health. 2011;1(3):173-184.
Seikkula, J., & Arnkil, T. (2007). Nettverksdialoger. Oslo: Universitetsforlaget.
Seikkula, J., & Arnkil, T. (2013). Åpen dialog i relasjonell praksis: Respekt for annerledesheti øyeblikket. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag.
Shier, M. & TURpin, A. (2017) A Multi-Dimensional Conceptual Framework for TraumaInformed Practice in Addictions Programming, Journal of Social Service Research, 43:5, 609623, DOI: 10.1080/01488376.2017.1364318
Shlosberg, A., Ho, A., & Mandery, E. (2018) A Descriptive Examination of Prisonization
through the Lens of Post-Exoneration Offending, Deviant Behavior, 39:8, 1082-1094.
Shuker, R., & Newton, M. (2008). Treatment outcome following intervention in a prison-based
therapeutic community: a study of the relationship between reduction in criminogenic risk andimproved psychological well-being. The British Journal of Forensic Practice, 10, 3, 33-44.
Skrine, O., et al. (2013) Intermediate outcomes of peer relationship interventions: a rapid
evidence assessment, National Offender Management Service.

69

South J. and Woodall, J., et al. (2012) Peers in Prison Settings (PiPS) Expert Symposium
Conference Proceedings. Leeds, Institute of Health and Wellbeing, Leeds Metropolitan
University.
Sweeney, A., Filson, B., Kennedy, A., Collinson, L., & Gillard, S. (2018). A paradigm shift:
Relationships in trauma-informed mental health services. BJPsych Advances, 24(5), 319-333.
doi:10.1192/bja.2018.29
Szifris, K. (2017) Socrates and Aristotle: The Role of Ancient Philosophers in the Self‐
Understanding of Desisting Prisoners. The Howard Journal of Crime and Justice, 56: 419-436.
doi:10.1111/hojo.12211
Sørgård, J., & Karlsson, B. (2017) Åpen dialog bak lukkede dører» – pasienter og pårørendes
erfaringer med Åpen dialog i nettverksmøter ved en lukket psykiatrisk avdeling. Tidsskrift forpsykisk helsearbeid, 04, 14, 327-338.
Tangney, J. P., Stuewig, J., & Hafez, L. (2011). Shame, Guilt and Remorse: Implications for
Offender Populations. The journal of forensic psychiatry & psychology, 22(5), 706–723.
https://doi.org/10.1080/14789949.2011.617541
Tomczak, P. and Buck, G. (2019), The Criminal Justice Voluntary Sector: Concepts and an
Agenda for an Emerging Field. The Howard Journal of Crime and Justice, 58: 276-297.
doi:10.1111/hojo.12326
Tomczak, P. and Thompson, D. (2019) ‘Inclusionary control? Theorizing the effects ofpenal
voluntary organizations’ work’, Theoretical Criminology, 23, 4–24
Van Dijke, A., Hopman, J., Ford J. (2018). Affect dysregulation, psychoform dissociation, andadult relational fears mediate the relationship between childhood trauma and complex
posttraumatic stress disorder independent of the symptoms of borderline personality disorder.
Eur J Psychotraumatol., 9, 1, https://doi.org/10.1080/20008198.2017.1400878.

70

Viggen, K. (2018). Reflekterende samtaler i Trondheim fengsel. I J.F. Rye & I.R. Lundeberg(red), Fengslende sosiologi. Makt, straff og identitet i Trondheim fengsel (Kap 8, s. 167–188).
Oslo: Cappelen Damm Akademisk. DOI: https://doi.org/10.23865/noasp.41.ch8
Viggen, K. og Landrø, T. (2012a). Reflekterende samtaler i Trondheim fengsel.
Evalueringsrapport. Trondheim, Høgskolen i Sør-Trøndelag og Kriminalomsorgen.
Viggen, K. og Landrø, T. (2012b). Reflekterende samtaler i fengsel – ansattes erfaringer. I
P.M. Lysestøl (Red.), Sosionomutdanningen i Trondheim 50 år – en utdanning i solidaritet.
Trondheim, Norge, Høgskolen i Sør-Trøndelag.
Viggen, K. og Landrø, T. (2017). Reflecting Dialogues in a Norwegian Prison: A Qualitative
STUDIENdy.

Journalof

FamilyPsychotherapy,

28(4),

333–349.

doi:10.1080/08

975353.2017.1301157.
Viggen, K. (2018). Reflekterende samtaler i Trondheim fengsel. I J.F. Rye & I.R. Lundeberg(red), Fengslende sosiologi. Makt, straff og identitet i Trondheim fengsel (Kap 8, s. 167–188).
Oslo: Cappelen Damm Akademisk.
Vigrestad, T., & Hellandshølen, A. M. (2012). Åpne samtaler i nettverksmøter. En veileder.
Oslo: Universitetsforlaget.
Wagner, J. (1998). Are dialogical conversations possible behind the WALLS? Human systems.
The Journal of Systemic Consultation and Management, 9 (2), 95–112.
Wagner, J. (2006a). Trialogues and answerability: Reflecting conversations with incarcerated
youth. I H. Anderson og D. Gerhart (Red.), Collaborative Therapy. New York, NY: Routledge.
Wagner, J. (2006b). Fångad av samtal. I H. Eliassen og J. Seikkula (Red.), Reflekterende
prosesser i praksis (206–223). Oslo: Universitetsforlaget.
Wagner, J. (2009). Reflections on reflecting processes in a Swedish prison. International
Journal of Collaborative Practices, 1(1), 18–30.

71

Walderhaug, M. F. (2018). Filosofiske samtaler med innsatte i fengsel: En fordypning isamtalens form og innhold. PhD avhandling. Bergen: Universitetet i Bergen.
Ward, T. (2002). Good lives and the rehabilitation of offenders: Promises and problems.
Aggression and Violent Behavior, 7(5), 513–528.
Ward, T., Melser, J., & Yates, P. M. (2007). Reconstructing the risk–need–responsivity
model: A theoretical elaboration and evaluation. Aggression and Violent Behavior,
12(2), 208–228.
Ward, T., Yates, P. M., & Willis, G. M. (2012). The Good Lives Model and the Risk Need
Responsivity Model: A response to Andrews, Bonta, and Wormith (2011). Criminal
Justice and Behavior, 39(1), 94–110.
Watson, E. (2019). The mechanisms underpinning peer support: a literature review, Journal of
Mental Health, 28:6, 677-688
Willison, J. B., Rossman, S., Bieler, S. & Innes, C. (2017). Creating and Measuring a Healing
Environment in the Virginia Department of Corrects. Urban Institute.

72

Vedlegg 1 – Vurdering og godkjenning fra NSD – Norsk senter forforskningstdata
Dato
16.09.2019
TypeStandard
Referansenummer
432627
Prosjekttittel
Tenk Ut – Evaluering av refleksjonsgrupper innen kriminalomsorgen
Behandlingsansvarlig institusjon
Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet / Fakultet for
utdanningsvitenskap (SU) / Institutt for pedagogikk og livslang læring
Prosjektansvarlig
Ottar Ness
Prosjektperiode
01.08.2019 - 01.08.2020
Meldeskjema

samfunns-

og

Kommentar
Det er vår vurdering at behandlingen vil være i samsvar med personvernlovgivningen, så fremt
behandlingen gjennomføres i tråd med det som er dokumentert i meldeskjemaet 16.09.2019
med vedlegg, samt i meldingsdialogen mellom innmelder og NSD. Behandlingen kan starte.
MELD VESENTLIGE ENDRINGER
Dersom det skjer vesentlige endringer i behandlingen av personopplysninger, kan det værenødvendig å melde dette til NSD ved å oppdatere meldeskjemaet. Før du melder inn en endring,
oppfordrer vi deg til å lese om hvilke type endringer det er nødvendig å melde:https://nsd.no/personvernombud/meld_prosjekt/meld_endringer.html Du må vente på svar fra
NSD før endringen gjennomføres.
TYPE OPPLYSNINGER OG VARIGHET
Prosjektet vil behandle personopplysninger om straffedommer og lovovertredelser og
alminnelige personopplysninger frem til prosjektet avsluttes 01.08.2020.
LOVLIG GRUNNLAG
Prosjektet vil innhente samtykke fra de registrerte til behandlingen av personopplysninger. Vår
vurdering er at prosjektet legger opp til et samtykke i samsvar med kravene i art. 4 nr. 11 og 7,
ved at det er en frivillig, spesifikk, informert og utvetydig bekreftelse, som kan dokumenteres,og som den registrerte kan trekke tilbake. Lovlig grunnlag for behandlingen vil dermed værede registrertes samtykke, jf. personvernforordningen art. 6 nr. 1 a), jf. art. 10, jf.
personopplysningsloven § 11(2) a), jf. § 9 (2).
PERSONVERNPRINSIPPER
NSD vurderer at den planlagte behandlingen av personopplysninger vil følge prinsippene i
personvernforordningen: - om lovlighet, rettferdighet og åpenhet (art. 5.1 a), ved at deregistrerte får tilfredsstillende informasjon om og samtykker til behandlingen formålsbegrensning (art. 5.1 b), ved at personopplysninger samles inn for spesifikke,

73

uttrykkelig angitte og berettigede formål, og ikke viderebehandles til nye uforenlige formål dataminimering (art. 5.1 c), ved at det kun behandles opplysninger som er adekvate, relevanteog nødvendige for formålet med prosjektet - lagringsbegrensning (art. 5.1 e), ved at
personopplysningene ikke lagres lengre enn nødvendig for å oppfylle formålet
DE REGISTRERTES RETTIGHETERSå lenge de registrerte kan identifiseres i datamaterialet vil de ha følgende rettigheter: åpenhet(art. 12), informasjon (art. 13), innsyn (art. 15), retting (art. 16), sletting (art. 17), begrensning(art. 18), underretning (art. 19), dataportabilitet (art. 20). NSD vurderer at informasjonen om
behandlingen som de registrerte vil motta oppfyller lovens krav til form og innhold, jf. art. 12.1
og art. 13. Vi minner om at hvis en registrert tar kontakt om sine rettigheter, harbehandlingsansvarlig institusjon plikt til å svare innen en måned.
FØLG DIN INSTITUSJONS RETNINGSLINJERNSD legger til grunn at behandlingen oppfyller kravene i personvernforordningen om riktighet(art. 5.1 d), integritet og konfidensialitet (art. 5.1. f) og sikkerhet (art. 32). For å forsikre dereom at kravene oppfylles, må prosjektansvarlig følge interne retningslinjer/rådføre dere med
behandlingsansvarlig institusjon.
OPPFØLGING AV PROSJEKTETNSD vil følge opp ved planlagt avslutning for å avklare om behandlingen av
personopplysningene pågår i tråd med den behandlingen som er dokumentert. Lykke til med
prosjektet!
Kontaktperson hos NSD: Belinda Gloppen Helle Tlf.
Personverntjenester: 55 58 21 17 (tast 1)

74

Vedlegg 2 – Informasjonsskriv
Vil du delta i forskningsprosjektet ”Tenk Ut – Evaluering av refleksjonsgrupper”?
- Nåværende deltakere Dette er et spørsmål til deg om å delta i et forskningsprosjekt hvor formålet er å evaluere
prosjektet «Tenk Ut – Refleksjonsgrupper». I dette skrivet gir vi deg informasjon om målene
for prosjektet og hva deltakelse vil innebære for deg.
FormålDette forskningsprosjektet har som formål å evaluere prosjektet «Tenk Ut –Refleksjonsgrupper». Hensikten å få innsikt i hva som har fungert godt og ikke så godt, og om
dette kan være et prosjekt å videreføre.
Hvem er ansvarlig for forskningsprosjektet?
NTNU, Institutt for pedagogikk og livslang læring er ansvarlig for prosjektet.
Oppdragsgiver for prosjektet er Kriminalomsorgen – region Øst og er støttet fra
Helsedirektoratet.
Hvorfor får du spørsmål om å delta?
Du blir forespurt fordi at du deltaer i Tenk Ut refleksjonsgrupper etter informasjon fra
kurslederne.
Hva innebærer det for deg å delta?
Dette innebærer at du her blir forespurt om å bli intervjuet i det som kalles etfokusgruppeintervju. Det vil si at du sammen med 6-8 andre som også deltar i slike
refleksjonsgrupper blir intervjuet sammen i en gruppe om dere erfaringer om å delta i Tenk
UT-prosjektet. Spørsmål vi vil stille handler om deres erfaringer om hvilke erfaringer som harvært gode og hva som kunne vært gjort annerledes. Gruppeintervjuet vil vare i 90 minutterDeterfrivilligå
delta
Det er frivillig å delta i prosjektet. Hvis du velger å delta, kan du når som helst trekke samtykke
tilbake uten å oppgi noen grunn. Alle opplysninger om deg vil da bli anonymisert. Det vil ikke
ha noen negative konsekvenser for deg hvis du ikke vil delta eller senere velger å trekke deg.
Ditt personvern – hvordan vi oppbevarer og bruker dine opplysninger
Vi vil bare bruke opplysningene om deg til formålene vi har fortalt om i dette skrivet. Vibehandler opplysningene konfidensielt og i samsvar med personvernregelverket.
Det vil være forskerne (Ottar Ness og Mark Hopfenbeck fra NTNU) som vil ha tilgang ved
behandlingsansvarlig institusjon
Navnet og kontaktopplysningene dine vil jeg erstatte med en kode som lagres på egennavneliste adskilt fra øvrige data», lagre datamaterialet på forskningsserver, innelåst/kryptert,
etc. Dere vil være anonyme og vil ikke kunne i publikasjoner basert i dette
forskningsprosjektet.
Hva skjer med opplysningene dine når vi avslutter forskningsprosjektet?
Prosjektet skal etter planen avsluttes 1.august 2019. All info blir anonymisert umiddelbart og
slettet ved prosjektslutt.

75

Dine rettigheterSå lenge du kan identifiseres i datamaterialet, har du rett til:innsyn i hvilke personopplysninger som er registrert om deg,å få rettet personopplysninger om deg,
få slettet personopplysninger om deg,få utlevert en kopi av dine personopplysninger (dataportabilitet), og
å sende klage til personvernombudet eller Datatilsynet om behandlingen av dine
personopplysninger.
Hva gir oss rett til å behandle personopplysninger om deg?
Vi behandler opplysninger om deg basert på ditt samtykke.
På oppdrag fra NTNU har NSD – Norsk senter for forskningsdata AS vurdert at behandlingen
av personopplysninger i dette prosjektet er i samsvar med personvernregelverket.
Hvor kan jeg finne ut mer?
Hvis du har spørsmål til studien, eller ønsker å benytte deg av dine rettigheter, ta kontakt med:
NTNU, Institutt for pedagogikk og livslang læring. Prosjektleder er professor Ottar Ness,email: ottar.ness@ntnu.no tlf: 90125312. Prosjektmedarbeider er universitetslektor Mark
Hopfenbeck, email mark.hopfenbeck@ntnu.noVårt personvernombud: Thomas Helgesen
NSD – Norsk senter for forskningsdata AS, på epost (personverntjenester@nsd.no) eller
telefon: 55 58 21 17.
Med vennlig hilsen
Ottar Ness
(Prosjektleder, NTNU)Mark Hopfenbeck(prosjektmedarbeider, NTNU)---------------------------------------------------------------------------------------------------------------Samtykkeerklæring
Jeg har mottatt og forstått informasjon om prosjektet [sett inn tittel], og har fått anledning til å
stille spørsmål. Jeg samtykker til:-

å delta i ett fokusgruppeintervju
å delta i spørreskjema – hvis aktuelt

Jeg samtykker til at mine opplysninger behandles frem til prosjektet er avsluttet, ca. 1.august2020.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------(Signert av prosjektdeltaker, dato)

76

Vil du delta i forskningsprosjektet ”Tenk Ut – Evaluering av refleksjonsgrupper”?
- Tidligere deltakere Dette er et spørsmål til deg om å delta i et forskningsprosjekt hvor formålet er å evaluere
prosjektet «Tenk Ut – Refleksjonsgrupper». I dette skrivet gir vi deg informasjon om målene
for prosjektet og hva deltakelse vil innebære for deg.
FormålDette forskningsprosjektet har som formål å evaluere prosjektet «Tenk Ut –Refleksjonsgrupper». Hensikten å få innsikt i hva som har fungert godt og ikke så godt, og om
dette kan være et prosjekt å videreføre.
Hvem er ansvarlig for forskningsprosjektet?
NTNU, Institutt for pedagogikk og livslang læring er ansvarlig for prosjektet.
Oppdragsgiver for prosjektet er Kriminalomsorgen – region Øst og er støttet fra
Helsedirektoratet.
Hvorfor får du spørsmål om å delta?
Du blir forespurt fordi at du har deltatt i Tenk Ut refleksjonsgrupper etter informasjon fra
kurslederne.
Hva innebærer det for deg å delta?
Dette innebærer at du her blir forespurt om å bli intervjuet i det som kalles etfokusgruppeintervju. Det vil si at du sammen med 6-8 andre som også har deltatt i slike
refleksjonsgrupper blir intervjuet sammen i en gruppe om dere erfaringer om å delta i Tenk
UT-prosjektet. Spørsmål vi vil stille handler om deres erfaringer om hva som har virket bra og
ikke så bra. Gruppeintervjuet vil vare i 90 minutterDeterfrivilligå
delta
Det er frivillig å delta i prosjektet. Hvis du velger å delta, kan du når som helst trekke samtykke
tilbake uten å oppgi noen grunn. Alle opplysninger om deg vil da bli anonymisert. Det vil ikke
ha noen negative konsekvenser for deg hvis du ikke vil delta eller senere velger å trekke deg.
Ditt personvern – hvordan vi oppbevarer og bruker dine opplysninger
Vi vil bare bruke opplysningene om deg til formålene vi har fortalt om i dette skrivet. Vibehandler opplysningene konfidensielt og i samsvar med personvernregelverket.
Det vil være forskerne (Ottar Ness og Mark Hopfenbeck fra NTNU) som vil ha tilgang ved
behandlingsansvarlig institusjon
Navnet og kontaktopplysningene dine vil jeg erstatte med en kode som lagres på egennavneliste adskilt fra øvrige data», lagre datamaterialet på forskningsserver, innelåst/kryptert,
etc. Dere vil være anonyme og vil ikke kunne i publikasjoner basert i dette
forskningsprosjektet.
Hva skjer med opplysningene dine når vi avslutter forskningsprosjektet?
Prosjektet skal etter planen avsluttes 1.august 2019. All info blir anonymisert umiddelbart og
slettet ved prosjektslutt.
Dine rettigheterSå lenge du kan identifiseres i datamaterialet, har du rett til:

77

innsyn i hvilke personopplysninger som er registrert om deg,å få rettet personopplysninger om deg,
få slettet personopplysninger om deg,få utlevert en kopi av dine personopplysninger (dataportabilitet), og
å sende klage til personvernombudet eller Datatilsynet om behandlingen av dine
personopplysninger.
Hva gir oss rett til å behandle personopplysninger om deg?
Vi behandler opplysninger om deg basert på ditt samtykke.
På oppdrag fra NTNU har NSD – Norsk senter for forskningsdata AS vurdert at behandlingen
av personopplysninger i dette prosjektet er i samsvar med personvernregelverket.
Hvor kan jeg finne ut mer?
Hvis du har spørsmål til studien, eller ønsker å benytte deg av dine rettigheter, ta kontakt med:
NTNU, Institutt for pedagogikk og livslang læring. Prosjektleder er professor Ottar Ness,email: ottar.ness@ntnu.no tlf: 90125312. Prosjektmedarbeider er universitetslektor Mark
Hopfenbeck, email mark.hopfenbeck@ntnu.noVårt personvernombud: Thomas Helgesen
NSD – Norsk senter for forskningsdata AS, på epost (personverntjenester@nsd.no) eller
telefon: 55 58 21 17.
Med vennlig hilsen
Ottar Ness
(Prosjektleder, NTNU)Mark Hopfenbeck(prosjektmedarbeider, NTNU)---------------------------------------------------------------------------------------------------------------Samtykkeerklæring
Jeg har mottatt og forstått informasjon om prosjektet [sett inn tittel], og har fått anledning til å
stille spørsmål. Jeg samtykker til:-

å delta i ett fokusgruppeintervju
å delta i spørreskjema – hvis aktuelt

Jeg samtykker til at mine opplysninger behandles frem til prosjektet er avsluttet, ca. 1.august2020.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------(Signert av prosjektdeltaker, dato)

78

Vil du delta i forskningsprosjektet ”Tenk Ut – Evaluering av refleksjonsgrupper”?
- Møteledere Dette er et spørsmål til deg om å delta i et forskningsprosjekt hvor formålet er å evaluere
prosjektet «Tenk Ut – Refleksjonsgrupper». I dette skrivet gir vi deg informasjon om målene
for prosjektet og hva deltakelse vil innebære for deg.
FormålDette forskningsprosjektet har som formål å evaluere prosjektet «Tenk Ut –Refleksjonsgrupper». Hensikten å få innsikt i hva som har fungert godt og ikke så godt, og om
dette kan være et prosjekt å videreføre.
Hvem er ansvarlig for forskningsprosjektet?
NTNU, Institutt for pedagogikk og livslang læring er ansvarlig for prosjektet.
Oppdragsgiver for prosjektet er Kriminalomsorgen – region Øst og er støttet fra
Helsedirektoratet.
Hvorfor får du spørsmål om å delta?
Du blir forespurt fordi at du har vært, eller er, møteleder i Tenk Ut refleksjonsgrupper.
Hva innebærer det for deg å delta?
Dette innebærer at du her blir forespurt om å bli intervjuet i det som kalles etfokusgruppeintervju. Det vil si at du sammen med 6-8 andre som også har vært møteledere islike refleksjonsgrupper blir intervjuet sammen i en gruppe om dere erfaringer om å delta i
Tenk UT-prosjektet. Spørsmål vi vil stille handler om deres erfaringer om hva som har værtgode erfaringer og hva som kunne vært annereledes. Gruppeintervjuet vil vare i 90 minutter
Vi minner om at du som møteleder har taushetsplikt og derfor ikke kan uttale deg på en måtesom identifiserer møtedeltakerne. Det er derfor viktig at dere er oppmerksom på opplysninger
som kan identifisere enkeltdeltakere ikke fremkommer under intervjuene.
Det er frivillig å delta
Det er frivillig å delta i prosjektet. Hvis du velger å delta, kan du når som helst trekke
samtykke tilbake uten å oppgi noen grunn. Alle opplysninger om deg vil da bli anonymisert.
Det vil ikke ha noen negative konsekvenser for deg hvis du ikke vil delta eller senere velger å
trekke deg.
Ditt personvern – hvordan vi oppbevarer og bruker dine opplysninger
Vi vil bare bruke opplysningene om deg til formålene vi har fortalt om i dette skrivet. Vibehandler opplysningene konfidensielt og i samsvar med personvernregelverket.
Det vil være forskerne (Ottar Ness og Mark Hopfenbeck fra NTNU) som vil ha tilgang ved
behandlingsansvarlig institusjon
Navnet og kontaktopplysningene dine vil jeg erstatte med en kode som lagres på egennavneliste adskilt fra øvrige data», lagre datamaterialet på forskningsserver, innelåst/kryptert,
etc. Dere vil være anonyme og vil ikke kunne i publikasjoner basert i dette
forskningsprosjektet.
Hva skjer med opplysningene dine når vi avslutter forskningsprosjektet?

79

Prosjektet skal etter planen avsluttes 1.august 2019. All info blir anonymisert umiddelbart og
slettet ved prosjektslutt.
Dine rettigheterSå lenge du kan identifiseres i datamaterialet, har du rett til:innsyn i hvilke personopplysninger som er registrert om deg,å få rettet personopplysninger om deg,
få slettet personopplysninger om deg,få utlevert en kopi av dine personopplysninger (dataportabilitet), og
å sende klage til personvernombudet eller Datatilsynet om behandlingen av dine
personopplysninger.
Hva gir oss rett til å behandle personopplysninger om deg?
Vi behandler opplysninger om deg basert på ditt samtykke.
På oppdrag fra NTNU har NSD – Norsk senter for forskningsdata AS vurdert at behandlingen
av personopplysninger i dette prosjektet er i samsvar med personvernregelverket.
Hvor kan jeg finne ut mer?
Hvis du har spørsmål til studien, eller ønsker å benytte deg av dine rettigheter, ta kontakt med:
NTNU, Institutt for pedagogikk og livslang læring. Prosjektleder er professor Ottar Ness,email: ottar.ness@ntnu.no tlf: 90125312. Prosjektmedarbeider er universitetslektor Mark
Hopfenbeck, email mark.hopfenbeck@ntnu.noVårt personvernombud: Thomas Helgesen
NSD – Norsk senter for forskningsdata AS, på epost (personverntjenester@nsd.no) eller
telefon: 55 58 21 17.
Med vennlig hilsen
Ottar Ness
(Prosjektleder, NTNU)Mark Hopfenbeck(prosjektmedarbeider, NTNU)---------------------------------------------------------------------------------------------------------------Samtykkeerklæring
Jeg har mottatt og forstått informasjon om prosjektet [sett inn tittel], og har fått anledning til å
stille spørsmål. Jeg samtykker til:-

å delta i ett fokusgruppeintervju
å delta i spørreskjema – hvis aktuelt

Jeg samtykker til at mine opplysninger behandles frem til prosjektet er avsluttet, ca. 1.august2020.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------(Signert av prosjektdeltaker, dato)

80

Vedlegg 3 – Intervjuguider
TENK UT REFLEKSJONSGRUPPERINNSATTE
Interesser, perspektiver og opplevd utbytte
Fokusgruppe
IntervjuguideIntervjuet gjennomføres som et fokusgruppeintervju med innsatte som har deltatt i Tenk
Ut Refleksjonsgrupper. Varighet ca. 2-3 timer.
Innledning:
Hensikten med intervjuet er å forstå mer av interesser, perspektiver og opplevd utbytte hosinnsatte som har deltatt i Tenk Ut Refleksjonsgrupper (TUR) for dermed å få mer innsikt ihvordan refleksjonsgruppene kan bidra til personlig utvikling hos den enkelte deltaker og etmer vellykket tilbakeføringsarbeid.
Når jeg har stilt et spørsmål kan den som vil ta ordet og jeg håper at dere kan diskutere
intervjuspørsmålene dere imellom så fritt som mulig. Jeg vil gjerne at dere kommentere
hverandres utsagn. Jeg håper at alle kan ta ordet. Bortsett fra å stille spørsmålene vil jeg væremest mulig passiv og overlate samtalen til dere.
Vi skal bruke ca. to til tre timer til intervjuet og vi kan ta eventuelle pauser når dere ønsker det.
Har dere spørsmål før vi starter?
Tema

Dialogflyt

Intensjon med spørsmålet

1. Forståelse av Tenk Ut Kan vi begynne veldig åpent med at du Få en generell beskrivelse av deRefleksjonsgrupper
forteller litt om hvordan du se på TUR fra sentrale kjennetegn ved TUR
ditt ståsted?
2. Interesse

Hva gjorde at du valgte å melde deg på?

Få en generell beskrivelse av
interessen/motivasjonen for å starte
med TUR

3. Møteprosessen

Kan du beskrive hva som skjer i møtene? Få en generell beskrivelse av
Hvordan er de organiserte? Hva snakker møteprosessen
dere om?

4. Utbytte

Hva synes du om å delta i disse Få en generell beskrivelse av
refleksjonsgruppene? Hva har vært nyttig? opplevd utbytte av TUR
Hva har ikke vært nyttig?

5. MålsettingMan ønsker å oppnå flere mål med TUR. Konkretisering og spesifisering av
Hva er hovedmålsetning med TUR sett fra perspektiver og interesser
ditt perspektiv?

81

6. Målgruppen

Hvem tror du ville kunne ha størst utbytte Fåenbeskrivelse
av
av TUR? Hvorfor?
”problemsituasjonen” for de somskal dra personlig nytte av TUR

7. Tilbakeføring

Å
kommetilbaketil
aktiv Kartlegge aktørenes
samfunnsdeltakelse (arbeid/skole) er ofte tilbakeføringsprosessen
en lang prosess. Kan du beskrive deres
forståelse av denne prosessen? Hva
trenger du få kunne komme tilbake?

8. Hva hjelper

Hva mener du er de viktigste elementer i Få en beskrivelse av aktørenes syn
TUR som bidrar til at du skal kunne få det på virksomme elementer
bedre mens du sitter inne og etter
løslatelsen?

9. Fordeler og ulemper

Hvilke mulige fordeler og ulemper finnes Kartlegge aktørenes syn på styrker
i TUR sett i forhold til andre tilbud i og svakheter ved TUR
fengselet – med hensyn til å få det bedre
mens du sitter inne og tilbakeføring?

10. Kompetanse

Hvilke ferdigheter, kunnskaper og Kartlegge aktørenes syn påholdninger kjennetegner en god TUR møteledernes kompetanse og behov
møteleder? Opplever dere at alle aktørene for kompetanseheving
har den nødvendige kompetansen og hvis
ikke, hvor er det størst behov for å øke
kompetanse hos de ulike aktørene?

11. Samarbeid

Gode tjenester forutsetter et godt Kartlegge
ulike
syn
på
samarbeid mellom ulike personer. Kan samarbeidspartnere og på kontakten
dere beskrive hvordan dere opplever mellom aktørene
samarbeidet rundt TUR?

12. Erfaringskompetanse

Noen av møteledere har egen erfaring av å Kartlegge ulike syn på betydningen
sitte inne. Hvor viktig har disse personers av
erfaringskompetansehoskompetanse vært for møtene og for din møtelederneegen deltakelse?

13. Praktisk hjelp

Har deltakelse i TUR ført til at du har fått Kartlegge behov for praktisk hjelp imer eller bedre praktisk hjelp (NAV, forbindelse med tilbakeføring
Helsetjenesten, osv.)? Hvordan?

syn

på

82

14. Utfordringer
muligheterog Er det noe du du kunne tenkt deg var Kartlegge aktørenes synannerledes? Hvilke utfordringer og utviklingsmuligheter for TUR
muligheter er til stedet for at TUR skal
kunne utvikle seg i en positiv retning?

15. Utfyllende svar
kommentarerog Er det ting som jeg ikke har spurt om, men Få fram andre perspektiver, temaer
som du synes er viktig? Kan du huske som ikke intervjuet har fanget opp;
sterke, viktige opplevelser som du har hatt få fram deltakernes egne opplevelser
i forbindelse med TUR som du ikke harfått fortalt om?

16. EvalueringpåHvordan har du opplevd å være med på Samsvar med intervjuprosessen og
dette intervjuet?
avgitte svar

83

TENK UT REFLEKSJONSGRUPPERLØSLATTE
Interesser, perspektiver og opplevd utbytte
Fokusgruppe
IntervjuguideIntervjuet gjennomføres som et fokusgruppeintervju med løslatte som har deltatt i Tenk Ut
Refleksjonsgrupper. Varighet ca. 2-3 timer.
Innledning:
Hensikten med intervjuet er å forstå mer av interesser, perspektiver og opplevd utbytte hosløslatte som har deltatt i Tenk Ut Refleksjonsgrupper (TUR) for dermed å få mer innsikt ihvordan refleksjonsgruppene kan bidra til personlig utvikling hos den enkelte deltaker og etmer vellykket tilbakeføringsarbeid.
Når jeg har stilt et spørsmål kan den som vil ta ordet og jeg håper at dere kan diskutere
intervjuspørsmålene dere imellom så fritt som mulig. Jeg vil gjerne at dere kommentere
hverandres utsagn. Jeg håper at alle kan ta ordet. Bortsett fra å stille spørsmålene vil jeg væremest mulig passiv og overlate samtalen til dere.
Vi skal bruke ca. to til tre timer til intervjuet og vi kan ta eventuelle pauser når dere ønsker det.
Har dere spørsmål før vi starter?
Tema

Dialogflyt

Intensjon med spørsmålet

1. Forståelse av Tenk Ut Kan vi begynne veldig åpent med at du Få en generell beskrivelse av deRefleksjonsgrupper
forteller litt om hvordan du se på TUR fra sentrale kjennetegn ved TUR
ditt ståsted?
2. Interesse

Hva gjorde at du valgte å melde deg på?

Få en generell beskrivelse av
interessen/motivasjonen for å starte
med TUR

3. Møteprosessen

Kan du beskrive hva som skjer i møtene? Få en generell beskrivelse av
Hvordan er de organiserte? Hva snakker møteprosessen
dere om?

4. Utbytte

Hva synes du om å delta i disse Få en generell beskrivelse av
refleksjonsgruppene? Hva har vært nyttig? opplevd utbytte av TUR
Hva har ikke vært nyttig?

5. MålsettingMan ønsker å oppnå flere mål med TUR. Konkretisering og spesifisering av
Hva er hovedmålsetning med TUR sett fra perspektiver og interesser
ditt perspektiv?

84

6. Målgruppen

Hvem tror du ville kunne ha størst utbytte Fåenbeskrivelse
av
av TUR? Hvorfor?
”problemsituasjonen” for de somskal dra personlig nytte av TUR

7. Tilbakeføring

Å
kommetilbaketil
aktiv Kartlegge aktørenes
samfunnsdeltakelse (arbeid/skole) er ofte tilbakeføringsprosessen
en lang prosess. Kan du beskrive deres
forståelse av denne prosessen? Hva
trenger du i denne prosessen?

8. Hva hjelper

Hva mener du er de viktigste elementer i Få en beskrivelse av aktørenes syn
TUR som har bidratt til at du fikk det bedre på virksomme elementermens du satt inne og etter løslatelsen?

9. Fordeler og ulemper

Hvilke mulige fordeler og ulemper finnes Kartlegge aktørenes syn på styrker
i TUR sett i forhold til andre tilbud i og svakheter ved TUR
fengselet og utenfor fengselet – med
hensyn til å få det bedre mens du satt inneog etter løslatelse?

10. Kompetanse

Hvilke ferdigheter, kunnskaper og Kartlegge aktørenes syn påholdninger kjennetegner en god TUR møteledernes kompetanse og behov
møteleder? Opplever dere at alle aktørene for kompetanseheving
har den nødvendige kompetansen og hvis
ikke, hvor er det størst behov for å øke
kompetanse hos de ulike aktørene?

11. Samarbeid

Gode tjenester forutsetter et godt Kartlegge
ulike
syn
på
samarbeid mellom ulike personer. Kan samarbeidspartnere og på kontakten
dere beskrive hvordan dere opplever mellom aktørene
samarbeidet rundt TUR?

12. Erfaringskompetanse

Noen av møteledere har egen erfaring av å Kartlegge ulike syn på betydningen
sitte inne. Hvor viktig har disse personers av
erfaringskompetansehoskompetanse vært for møtene og for din møtelederneegen deltakelse?

13. Praktisk hjelp

Har deltakelse i TUR ført til at du har fått Kartlegge behov for praktisk hjelp imer eller bedre praktisk hjelp (NAV, forbindelse med tilbakeføring
Helsetjenesten, osv.)? Hvordan?

14. Utfordringer
muligheter

synog Er det noe du du kunne tenkt deg var Kartlegge aktørenes synannerledes? Hvilke utfordringer og utviklingsmuligheter for TUR

på

på

85

muligheter er til stedet for at TUR skal
kunne utvikle seg i en positiv retning?
15. Utfyllende svar
kommentarer

16. Evalueringog Er det ting som jeg ikke har spurt om, men Få fram andre perspektiver, temaer
som du synes er viktig? Kan du huske som ikke intervjuet har fanget opp;
sterke, viktige opplevelser som du har hatt få fram deltakernes egne opplevelser
i forbindelse med TUR som du ikke harfått fortalt om?
Hvordan har du opplevd å være med på Samsvar med intervjuprosessen og
dette intervjuet?
avgitte svar

86

TENK UT REFLEKSJONSGRUPPERMØTELEDEREInteresser, perspektiver og opplevd utbytte
Fokusgruppe
IntervjuguideIntervjuet gjennomføres som et fokusgruppeintervju med møteledere som har deltatt i Tenk Ut
Refleksjonsgrupper. Varighet ca. 2-3 timer.
Innledning:
Hensikten med intervjuet er å forstå mer av interesser, perspektiver og opplevd utbytte hosmøteledere som har deltatt i Tenk Ut Refleksjonsgrupper (TUR) for dermed å få mer innsikt ihvordan refleksjonsgruppene kan bidra til personlig utvikling hos den enkelte deltaker og etmer vellykket tilbakeføringsarbeid.
Når jeg har stilt et spørsmål kan den som vil ta ordet og jeg håper at dere kan diskutere
intervjuspørsmålene dere imellom så fritt som mulig. Jeg vil gjerne at dere kommentere
hverandres utsagn. Jeg håper at alle kan ta ordet. Bortsett fra å stille spørsmålene vil jeg væremest mulig passiv og overlate samtalen til dere.
Vi skal bruke ca. to til tre timer til intervjuet og vi kan ta eventuelle pauser når dere ønsker det.
Har dere spørsmål før vi starter?
Tema

Dialogflyt

Intensjon med spørsmålet

1. Forståelse av Tenk Ut Kan vi begynne veldig åpent med at du Få en generell beskrivelse av deRefleksjonsgrupper
forteller litt om hvordan du se på TUR fra sentrale kjennetegn ved TUR
ditt ståsted?
2. Interesse

Hva gjorde at du valgte å melde deg på Få en generell beskrivelse av
som møteleder?
interessen/motivasjonen for å starte
med TUR

3. Møteprosessen

Kan du beskrive hva som skjer i møtene? Få en generell beskrivelse av
Hvordan er de organiserte? Hva snakker møteprosessen
dere om?

4. Utbytte

Hva synes du om å delta i disse Få en generell beskrivelse av
refleksjonsgruppene? Hva har vært nyttig? opplevd utbytte av TUR
Hva har ikke vært nyttig?

5. MålsettingMan ønsker å oppnå flere mål med TUR. Konkretisering og spesifisering av
Hva er hovedmålsetning med TUR sett fra perspektiver og interesser
ditt perspektiv?

6. Målgruppen

87

Hvem tror du ville kunne ha størst utbytte Fåenbeskrivelse
av
av TUR? Hvorfor?
”problemsituasjonen” for de somskal dra personlig nytte av TUR
7. Tilbakeføring

Å
kommetilbaketil
aktiv Kartlegge aktørenes
samfunnsdeltakelse (arbeid/skole) er ofte tilbakeføringsprosessen
en lang prosess. Kan du beskrive deres
forståelse av denne prosessen? Hva
trenger en person i denne prosessen?

8. Hva hjelper

Hva mener du er de viktigste elementer i Få en beskrivelse av aktørenes syn
TUR som har bidratt til at deltakere får det på virksomme elementer
bedre mens de sitter inne og etter
løslatelsen?

9. Fordeler og ulemper

Hvilke mulige fordeler og ulemper finnes Kartlegge aktørenes syn på styrker
i TUR sett i forhold til andre tilbud i og svakheter ved TUR
fengselet og utenfor fengselet – med
hensyn til at deltakerne skal få det bedre
mens de sitter inne og etter løslatelse?

10. Kompetanse

Hvilke ferdigheter, kunnskaper og Kartlegge aktørenes syn påholdninger kjennetegner en god TUR møteledernes kompetanse og behov
møteleder? Opplever dere at alle for kompetanseheving
møtelederehar
den
nødvendige
kompetansen og hvis ikke, hvor er det
størst behov for å øke kompetanse hosmøtelederne?

11. Samarbeid

Gode tjenester forutsetter et godt Kartlegge
ulike
syn
på
samarbeid mellom ulike personer. Kan samarbeidspartnere og på kontakten
dere beskrive hvordan dere opplever mellom aktørene
samarbeidet rundt TUR?

12. Erfaringskompetanse

Noen av møteledere har egen erfaring av å Kartlegge ulike syn på betydningen
sitte inne. Hvor viktig har disse personers av
erfaringskompetansehoskompetanse vært for møtene?
møtelederne

13. Praktisk hjelp

Har deltakelse i TUR ført til at deltakerne Kartlegge behov for praktisk hjelp i
har fått mer eller bedre praktisk hjelp forbindelse med tilbakeføring
(NAV, Helsetjenesten, osv.)? Hvordan?

14. Utfordringer
muligheter

synog Er det noe du du kunne tenkt deg var Kartlegge aktørenes synannerledes? Hvilke utfordringer og utviklingsmuligheter for TUR
muligheter er til stedet for at TUR skal
kunne utvikle seg i en positiv retning?

på

på

88

15. Utfyllende svar
kommentarer

16. Evalueringog Er det ting som jeg ikke har spurt om, men Få fram andre perspektiver, temaer
som du synes er viktig? Kan du huske som ikke intervjuet har fanget opp;
sterke, viktige opplevelser som du har hatt få fram deltakernes egne opplevelser
i forbindelse med TUR som du ikke harfått fortalt om?
Hvordan har du opplevd å være med på Samsvar med intervjuprosessen og
dette intervjuet?
avgitte svar

89

Veileder for Tenk Ut-refleksjonskort
Til bruk ved ulike livsutfordringer knyttet til fysisk,
psykisk og seksuell helse, rus og kriminalitet

BakgrunnKriminalomsorgen Innlandet har i mange år brukt åpen dialog og refleksjon som et verktøyfor å snakke sammen om livets gleder, sorger, bekymringer, muligheter og utfordringer. Tenk
Ut-refleksjonsgruppe har sitt utspring fra kriminalomsorgens avdeling i Valdres, der innsatte,
ansatte og personer med egen soningserfaring har sittet sammen rundt et bål i lavvoen, og delt
livserfaringer. Et av suksesskriteriene har vært sammensetningen av møteledere, som består
av personer med både fag- og erfaringskompetanse fra tidligere straffegjennomføring. Erfaringskonsulentene utgjør selve «ryggraden» i gruppene da de er et symbol på at endring er mulig.
Brukerstyring er et overordnet prinsipp i åpen dialog, derfor er både utformingen av programmet,
metodikken og refleksjonskortene utarbeidet i tett dialog med domfelte, innsatte og pårørende.
Idéene har deretter tatt konkret form gjennom pennen til en ung kunstner, som selv har erfaring
fra soning.
Hva er åpen dialog og refleksjonsgruppe?
En åpen dialog er en samtale der alle deltakerne møter hverandre likeverdig. Samtalen er preget
av gjensidig respekt, åpenhet, ekthet og ubetinget varme. Den åpne samtalen er fri for agenda,
sakslister og raske konklusjoner. I refleksjonsgruppene tar vi oss tid til å lytte, og tid til at deltakerne får snakket ferdig. All deltakelse i gruppene baserer seg på frivillighet.
Målgruppe
Tenk Ut er et program hvor alle kan delta uavhengig av bakgrunn, og som kan brukes innad i
kriminalomsorgen eller av eksterne samarbeidspartnere. Refleksjonsgruppene er godt egnet for
personer som har behov for sosial trening og/eller tilbakeføringshjelp, som trenger eller ønsker
å jobbe med motivasjon, endring, verdier, holdninger og å sette ord på følelser. Tenk Ut er ogsågodt egnet for mennesker med sammensatte livsutfordringer knyttet til rus, kriminalitet og/eller
psykiske problemer, unge domfelte, varetektsinnsatte seksuallovbruddsdømte og innsatte isårbare situasjoner, hvor det for eksempel er selvmordsfare eller risiko for å utvikle isolasjonsskader.
Mål
Refleksjonskortene kan brukes som et ledd i tilbakeføringsarbeidet. Modellen skal ved å mobilisere deltakernes egne krefter og sosiale ressurser, bidra til å styrke mestring, lette tilgangen til
hjelp, bedre livskvaliteten og/eller forhindre ny kriminalitet. Vi vektlegger «recovery»-arbeid, og viønsker å gi håp og tro på at endring er mulig.

90

Hvordan bruke refleksjonskortene
Gruppene består av to møteledere. Den ene har fagkompetanse og den andre har erfaringskompetanse, hvor sistnevnte er tilknyttet en organisasjon/stiftelse. Det anbefales rundt 6-8 deltakere,og at møtene gjennomføres ukentlig gjennom hele året.
Alle deltakerne setter seg i åpen ring. Ledige stoler ryddes unna. Sett gjerne et lys i midten av
ringen. Server gjerne kaffe og litt ved siden av. Det anbefales å holde av ca. 1,5 time til møtet.
Møtelederne ønsker alle velkommen og går igjennom gruppereglene som er utarbeidet av innsatte. Start gjerne med en presentasjonsrunde.
Én deltaker får velge ett kort, gjerne et som skaper gjenkjennelse, vekker assosiasjoner eller
følelser. Kortet sendes rundt slik at alle får sett. Send deretter kortet en runde til, for å høre hvilke
følelser som kommer opp i forbindelse med bildet. Når runden er avsluttet, så kan gruppa enesom et felles tema eller en følelse som gikk igjen hos flere, og som de kan jobbe videre med. Brukåpen samtale for å reflektere. Ordet er fritt.
Tenk Ut er fleksibelt program som enkelt kan tilpasses den enkelte deltakers eller gruppas behovog ressurser til enhver tid. Gruppa står fritt til å bruke refleksjonskortene. Modellen egner seg
derfor godt til å ta opp ulike temaer som er viktige for enheten eller deltakerne.
Møtelederne for Tenk Ut-refleksjonsgrupper må ha gjennomført kurs, og gruppene må drives itråd med opplæringen/manualen.

Teoretisk forankring
Tenk Ut bygger på åpen dialog og bruk av refleksjonskort. Åpen dialog er en modell som legger
stor vekt på et likeverdig samarbeid mellom fagpersoner, bruker selv, pårørende og øvrig
nettverk for at endringsarbeidet blir best mulig for mennesker med psykiske problemer, rus,
kriminalitet og andre store livsutfordringer.
Arbeidet med refleksjonskort for Kriminalomsorgen bygger på ODIN-modellen (Open Dialogues
In Network meetings) og ODIN-håndboka, faglitteratur, forskning og utprøving av en tilnærming
som er utviklet i blant annet Finland og Norge gjennom mange år, basert på arbeidet til Jaakko
Seikkula, Tom Andersen, Live Fyrand, Mark Hopfenbeck og Ottar Ness m.fl.
Takk til• Kunstner, Morten Hansen, for kreative kunstverk basert på idéer fra innsatte og pårørende• Domfelte, innsatte og ansatte i Kriminalomsorgen Innlandet/Kriminalomsorgen region øst• Røde Kors – Nettverk Etter Soning, for godt samarbeid i utarbeidelse av nye refleksjonskort,
og alle andre frivillige organisasjoner som gjør en fantastisk jobb i refleksjonsgruppene våre,både på innsiden og utsiden av murene: WayBack, Maritastiftelsen, Stabburshella, Sagatun
Brukerstyrte Senter etc. Uten samarbeidet med erfaringskonsulentene, så ville ikke programmet ha fungert!
• Mark Hopfenbeck og Ottar Ness ved NTNU for deres evaluering av programmet.
Om program i kriminalomsorgen
Tenk Ut er et godkjent program i Kriminalomsorgen. På www.programbank.no finner du informasjon om programvirksomheten i kriminalomsorgen. Programbanken inneholder informasjonom overordnede føringer for programvirksomheten, krav til godkjent programvirksomhet, godkjenningsprosedyrer og oversikt over alle godkjente programmer.
Programvirksomheten i kriminalomsorgen skal være med å bidra til formålet med straffegjennomføringens samfunnsoppdrag; «Det skal legges til rette for at den domfelte skal kunne gjøre
en egen innsats for å motvirke et kriminelt handlingsmønster». Som ett av mange virkemidler,kan programvirksomhet være med på å oppfylle etatens visjon om en straff som endrer.

91

Et Tenk Ut- refleksjonskort er et fotografi, en tegning eller et kunstverk, som benyttes i Tenk
Ut Refleksjonsgruppe. Det er hittil utarbeidet 2 bilde-sett; et i 2016 bestående av 32
fotografier, og et i 2022, bestående av 64 illustrasjoner.

Tenk ut! Refleksjonskort

Sette i gang prosesser..
”Når refleksjonskortet går rundt ser jeg at det skjer noe i ansiktet til gutta, - bildet trefferdem, de støter på en følelse, de kjenner seg igjen i noe. Den kommer helt spontant! Om develger å snakke om følelsen umiddelbart ,- eller om de velger å snakke om en sidestilt følelse,
eller å ikke si noe ,- det kommer an på mot! Noen velger å respondere med fleip, men da er
det uansett for seint; de har møtt følelsen! Allerede da er det starta en prosess..”(Tidligere innsatt)«Refleksjonskortene brukes bare som en oppstarter i gruppa, og ofte brukes kortet kun deførste 2-3 minuttene for å finne fram til et tema eller en følelse, - så legges det bort.
Refleksjonskortene er ikke nødvendigvis så viktige i seg selv, men de har likevel en viktig
funksjon som «oppvarming», de er med og gir en rutine, og dermed gir de en slags trygghet.»(Paal, 48 år, møteleder med egenerfaring)

92

Tenk ut! Refleksjonskort 2016 - eksempler (av 32)

93

Tenk ut! Refleksjonskort 2022 - eksempler (av 64)
Morten Hansen, f. 1994, fra Ringebu, er utdannet innen
visuelle kunstfag og han tar ofte utgangspunkt imenneskets mørke natur i sine verk. Tidligere
soningserfaring, i kombinasjon med samtaler og
tilbakemeldinger fra innsatte, samt et behov for å
uttrykke seg kreativt, har ført til hele 64 illustrasjoner.
Kunstneren sier at han har gjort et hederlig forsøk på å
visualisere hva som går igjennom hodet og sjel ved
soning og ved livsutfordringer generelt.

Hvordan lede en åpen samtale?
1. Skap trygghet og tillit, vær avslappet og ekte, «se»hver enkelt deltaker. Si litt om hva en refleksjonsgruppe er og leders rolle. Gå gjennom gruppe­
reglene. La deltakerne velge kort/tema.
2. Åpne for at alle kan si noe i begynnelsen. Husk å
respondere og etabler en relasjon.
3. Gå sakte fram og gi deltakerne tilstrekkelig tid til åfinne de rette ordene. Tål pauser og stillhet.
4. La samtalen gå mellom deltakerne og vær tilbakeholden med å ta ordet.
5. Vis genuin interesse for hva hver enkelt sier, vær
til stede her og nå, bruk speiling. Gjenta kort det desier. Forsøk å klargjøre.

9. Inviter deltakerne til å respondere på hverandres
utsagn og bidra til øke forståelsen for hvordan egne
handlinger kan påvirke andre.

94

Brukerstyring, relasjonsbygging og nettverks­
perspektivet er overordnede prinsipper.

10. Vær spesielt oppmerksom på følelsesladete
uttrykk, vær empatisk og vis medfølelse på en tydeligmåte.
11. Vær inviterende, undrende og spørrende. Skap
sammenheng ved å koble utsagn, tanker, bilder og
følelser.
12. Gjenta ordene til gruppedeltakerne. («Hørte jeg
riktig da jeg oppfattet at du sa…?»)
13. Vær fleksibel og åpen. Vær et medmenneske og
ikke vær redd for å være personlig eller berørt.
14. Åpne for refleksjoner rundt en ønsket framtid:vær kreativ, be om utdyping og ivareta håp.

6. Vær aksepterende, bekreftende, anerkjennendeog støttende mer enn rosende.

15. Understrek evne til selvbestemmelse og kontroll
over eget liv. Utforsk og støtt personlige mål.

7. Følg alltid opp utsagnene til den som snakker oglytt på en aktiv, men varsom måte.

16. Normaliser reaksjoner, anerkjenn atferd som
mestring og undersøk ulike mestringsrepertoar.

8. Vær dialogisk, bruk åpne spørsmål, la alle stemmer bli hørt, tål usikkerhet og uenighet, inviter til nye
perspektiver.

17. Utforsk ambivalens (på den ene siden – på den
andre siden). Hjelp til med å avklare valgmuligheterog behov for støtte. Kartlegg veien mot en positiv
endring.

18. Fokuser på mestring og motivasjon. Finn fram til
positive minner om mestring, trygghet og glede.
19. Ha fokus på samtalen mellom deltakerne.

21. Ikke avbryt eller la andre avbryte når du oppleverat noe viktig blir sagt. Dersom det likevel skjer, så hent
inn igjen ordene og deltakeren på et senere tidspunkt.
22. Vær åpen for at det snakkes om sorg, skam,
skyld, sinne, frykt, savn og svik, samt behovet for
tilgivelse og forsoning.
23. Reflekter sammen med de andre om hva derehar hørt og søk etter nye innfallsvinkler.
24. Tilby informasjon og del erfaringer. (“Har dere lyst
å høre litt mer om...?»)
25. Anvend egen erfaringskompetanse/fagkompe­tan­se
med en likeverdig respekt for de andres kompetanse.

27. Be om lov og vær ydmyk. («Kan jeg få lov å
spørre om…?») («Er det ok for deg om vi…?»)

95

20. Vær oppmerksom på kroppsspråk og ikke-verbal
påvirkning (ditt eget og andres), som for eksempel:
blikk, måten å gå og stå på, hilse, sette seg, mimikk,
kroppsbevegelser, kroppskontakt, bruk av avstand ogrom, utseende og klær, språk og stemmeleie.

26. Bruk «jeg»-form og vær tydelig på at dine utsagn
er basert på ditt perspektiv, som er et perspektiv
blant mange.

28. Be om hjelp og tilstreb gjensidighet. («Jeg tror jeg
hørte deg si…») («Kan du hjelpe meg med å forstå
hva det betyr for deg?») («Jeg vet ikke om jeg har
forstått riktig, var det slik at…?»)
29. Handle i takt med, og med varhet for de andres
situasjon, i et tempo som ivaretar deres ønsker og
behov.
30. Husk at humor og latter også har sin plass.
31. Åpne for at hver enkelt kan si noe på slutten av
refleksjonsgruppa.
32. Vurder om det er behov for å avrunde med konkrete oppsummeringer.
(ODIN-håndboka, s. 44-45, bearbeidet av tidligere
innsatte)

Tenk ut!