LIHOVÉ NOVINYČ A S O P I S N E O D V I S L Ý, V Ě N O V A N Ý L I D U , J E H O P O U Č E N Í A Z Á B A V ĚČERVEN MUZEUM LIDOVÝCH
PÁ L E N I C V E V L Č N O V Ě

Pozvání do Vlčnova

VYDÁVÁ SPOLEČNOST PŘÁTEL SLIVOVICE ČR

Pomáhat a pálit!
A N E BS L I V O V I C E

O L G A F L O R I Á N OVÁ

Slovácko patří k výrazným a kulturně bohatým regionům. Významnou obcí Slovácka
je Vlčnov, místo charakteristické barvitou krásou kroje, vinařstvím, lidovou architekturou,
hojností zvyků, hudebních aktivit a pestrým
společenským životem.
Památkově chráněné vlčnovské búdy patří k nejrozsáhlejším a stavebně nejzachovalejším vinohradnickým areálům na jihovýchodní Moravě. V obci lze nalézt i další památky
lidového stavitelství, které stojí za vidění –rolnické domy čp. , čp.  ad.
V současnosti obec snad nejvíce proslavila
jízda králů, která se koná každročně poslední květnový víkend. V letošním roce se jízdakrálů jela poprvé pod záštitou UNESCO,na jejíž Reprezentativní seznam nehmotnéhosvětového dědictví byla zapsána v listopadu
roku .
V poptávce chuťových zážitků nechybívlčnovské vdolečky, vyráběné ve Vlčnově
hned v několika pekárnách.
O společenský a kulturní život se starámnožství spolků a zájmových organizací většinou zastřešovaných Klubem sportu a kultury. Součástí pestrého života obce se v posledních dvou letech stalo i originální Muzeum
lidových pálenic.
Zveme vás do Vlčnova.

A Q U AV I T A E !

IVO FROLEC
Tradiční lidové kultuře je v České republice věnována poměrně velká pozornost. Poněkud stranou zájmu však dosud stála oblast
podomácké výroby pálenek ve vesnickém
prostředí. Dané téma bylo sice zpracováváno
v různé míře řadou autorů v odborné i populárně naučné literatuře, přesto jeho soubornější prezentace veřejnosti dlouho chyběla.
Snad prvním výrazným počinem se stalav roce  výstava Moravského zemského
muzea v Brně o historii a současnosti pálení
destilátů s názvem „Už máte vypálené?“. Tatovýstava byla velmi úspěšná a sklidila vřelý
ohlas návštěvníků v téměř dvou desítkáchmuzeí u nás i v zahraničí. Bohužel, jak už tobývá u většiny putovních expozic, po jejím
skončení byly exponáty vráceny svým majitelům a její dílčí prohlídka je možná již jenz převážně písemných, archivních či fotografických materiálů.
Proto se zrodila v roce  v hlaváchdvou přátel a kolegů ze Slováckého muzea
v Uherském Hradišti Ivo Frolce a Jiřího Severina myšlenka zřídit specializované Muzeum
lidových pálenic se stálou expozicí. Od úmyslu
po jeho realizaci však vedla dlouhá a poměrně trnitá cesta. Provedené terénní výzkumya sběry ukázaly, že získat ilegální destilačnípřístroje bude obtížné a skutečně se tak podařilo jen v ojedinělých případech. Černé pálení bylo a dosud je poměrně častým jevem,
ale obavy z trestního postihu (do konce roku
, kdy došlo ke změně legislativy a přehodnocení trestného činu na přestupek) logicky bránily majitelům k jakémukoliv zveřejnění a tedy i vystavování jejich mnohdy velmi
zajímavých podomácky vyrobených přístrojů.
Bylo proto nutné spolupracovat s policií, úřady a soudy na území několika příhraničních
krajů a tímto způsobem získávat do sbírky
státem zabavené nelegální kompletní pálenice či jejich části. Následovalo studium archiv-ních pramenů, literatury a zpracování scénáře expozice ve spolupráci s další etnografkou
Slováckého muzea Martou Kondrovou. Dílo
se podařilo a ke slavnostnímu otevření Muzea
lidových pálenic ve Vlčnově dne  . května
 bylo shromážděno, zpracováno a vystaveno kolem tří desítek kompletních destilačních přístrojů a jejich částí, velké množství
dalších potřeb souvisejících s pálením např.
nádoby, viněty a jiné dokumenty.
V expozici se dozvídáme, že znalost výroby alkoholických nápojů sahá až do starověku. Přestože starověcí obyvatelé Babylónu
znali již v . tisíciletí před naším letopočtem
nápoje podobné pivu a vínu, nebyly jim jasné
procesy, které vedou k jejich vzniku. Zrození
opojných látek bylo proto připisováno bohům.
Koncentrování alkoholových látek v prokvaše-Ruky, záda, plíca.

OZNÁMENÍZDARMA

léčí

dobrá slivovica!

né ovocné šťávě pomocí destilace znali zřejmě
již v Egyptě. Od Egypťanů se umění destilovat etanol naučili Arabové, pravděpodobně
po dobytí Egypta v roce  n. l.
V Evropě začali s výrobou alkoholu mniši v italských klášterech. Dominikáni, kartuziáni a benediktini pálili mimo vína hlavně
bylinné pálenky, s úspěchem prodávané prolékařské účely. První doložené popisy destilace pocházejí z . století. Získaný destilát
byl znovu několikrát překapáván, čímž získával na kvalitě. Pálenka, vyráběná především
z vína, byla označována jako spiritus vini
(duch vína) nebo aqua vitae (voda života).
Jako všelék bylo doporučováno její použitípři četných nemocech.
Do českých zemí se dostala znalost destilování ze severní Itálie přes Rakousko. První
písemné zmínky o výrobě pálenek v českých
zemích pochází ze . a . století. K rozvoji
pálení vína došlo za vlády Jana Lucemburského a Karla IV. Jako základní surovina provýrobu destilátu sloužilo víno, od . století
také obilí, hlavně žito a zkažené či nekvalitnípivo. Podle hlavní použité suroviny se výrobcům kořalky přezdívalo vinopalové, pivopalové či mořipivové. První větší vinopalna bylazaložena za vlády Václava IV. (kolem r. )v Kutné hoře, zejména pro potřeby horníků.
(Pokračování na straně .)

S L OVÁC K É M U Z E U M V U H E R S K É M H R A D I Š T I

Společnost přátel slivovice ČR
AN EB KT ERAK SI PO OP RAVITI SVĚTONÁZOR!
Na podporu našich snah podpořit tradiční kulturní hodnoty i dobře propagovat
Muzeum lidových pálenic ve Vlčnově vzniklai Společnost přátel slivovice ČR. Představujeme vám výňatek z jejích stanov. Celé stanovy
i další informace můžete najít na dole uvedené adrese. Rádi přijmeme každého, kdo mázájem o propagaci dobré slivovice.
Společnost přátel slivovice je dobrovolnéneziskové občanské sdružení založené podlepříslušného zákona, v němž se sdružují propagátoři dobré slivovice, pořadatelé koštů
slivovice a jiných ovocných destilátů a podporovatelé kulturních aktivit vycházejících
z této oblasti současné a tradiční lidové kultury. Cílem „sdružení“ je vyvíjet činnost zaměřenou na uchování a popularizaci současných
a tradičních kulturních hodnot převážně vesnického prostředí v národopisných a jiných regionech a na podporu prezentace a propagace
kvalitní slivovice a dalších ovocných destilátů
souvisejících s tradiční lidovou kulturou.

Náplň činnosti „sdružení“ odpovídá cílům činnosti „sdružení“:• pořádání přednášek, vzdělávacích kurzů, koštů slivovice a kulturních akcí využívajících i formy recese a nadsázky, osvětová
činnost a oborová propagace;• ediční a publikační činnost směřující
k popularizaci tradičních hodnot zejména lidové kultury ve vesnickém prostředí;• vytváření finančních a materiálních zdrojů pro zabezpečení své činnosti formou získávání sponzorských příspěvků a darů, ucházení se o přidělení grantů a dotací apod.;• spolupráce s muzei, kulturními zařízeními, ale také obcemi a spolky, zejména se sdruženími zahrádkářů a provozovateli pálenic;• propagace a úzká spolupráce se Slováckým muzeem v Uherském Hradišti.
Členem „sdružení“ může být fyzická osoba starší  let a právnická osoba, která se ztotožňuje s cíli činnosti „sdružení“. Mimořádnou formou členství je čestné členství, kterémůže být uděleno význačným osobnostemza zásluhy o rozvoj tradiční lidové kultury sezvláštním zaměřením na oblast ovocných destilátů souvisejících s touto kulturou.
Přihlášku ke členství přijímá představenstvo„sdružení“. Členství ve „sdružení“ vzniká rozhodnutím představenstva o přijetí uchazeče.
Člen „sdružení“ má právo:• volit a být volen do představenstva „sdružení“, zúčastňovat se jednání valné hromady,podávat tam návrhy a hlasovat o nich. Při hlasování má každý člen jeden hlas;• být informován o činnosti „sdružení“,
jeho hospodaření a všech jeho aktivitách a zúčastňovat se jich.
Člen „sdružení“ má povinnost:• dodržovat stanovy a plnit rozhodnutí
valné hromady „sdružení“;• platit řádně a ve stanovené výši a termínech členské příspěvky;• účastnit se jednání valné hromady;• účastnit se podle svých možností činnosti „sdružení“ a hájit jeho zájmy a prestiž.
Orgány „sdružení“ jsou:• valná hromada;• představenstvo;• revizní komise.
Statutárním orgánem „sdružení“ je představenstvo, které řídí jeho činnost v obdobímezi valnými hromadami. Volební období jedvouleté. Představenstvo je sedmičlenné.
Kontakt
Slovácké muzeum v Uherském Hradišti
Společnost přátel slivovice ČR
Smetanovy sady  Uherské Hradiště  
tel: +   ,    
fax: +    mobil: +   e-mail: slivovice@slovackemuzeum.cz

Všem pánům a dámám, kteří jakkoli
ku zdaru tohoto lidumilného spolkupřispějí, vzdáváme vřelý dík.

STRANA 1

DENNÍ ZPRÁVY%OMLUVA&URÁŽKU, KTEROUZ HISTORIE PÁLENÍ
OVOCNÝCH DESTILÁTŮM A R TA KO N D R O V Á

JSEM SVÝM VÝROKEM„CO TO MÁŠ ZA SLIVOVICU,
TOBĚ MOSEL DO KVASUSPADNOUT KOCÚR“
NA KOŠTU SLIVOVICEVE VLČNOVĚ
JANU PIJÁČKOVI UČINIL,TÍMTO ODVOLÁVÁM,SLOVUTNÉMU PÁNU SE VEŘEJNĚOMLOUVÁM A SLIBUJI,
ŽE JEHO DESTILÁTY I NADÁLE
POŽÍVATI BUDU. J. S.
P. S. – PRACOVNÍCI SLOVÁCKÉHOMUZEA ROVNĚŽ SHLEDALI JEHOSLIVOVICI K PITÍ A JINÉMU UŽITÍ
ZPŮSOBILOU.

Proti kašli a chrapotu
Jest nepopiratelnou skutečností, že nejlepších výsledkův proti kašli, chrapotu, katharu,
prsním, plicním a žaludečním chorobám jest
preparát ze slivovice, bylin a medu promíchaný. Přípravku tomuto vyslovujeme tisíceré
díky.

Ovocná pálenka, nejčastěji slivovice, je
v současnosti považována za jeden z typických alkoholických nápojů jihovýchodní Moravy a gastronomické dědictví naší kultury. Co
však víme o výrobě pálenky, kořalky, slivovice
a dalších destilátů?
Jak bylo zmíněno v úvodníku Lihových
novin, historie alkoholických nápojů sahá až
do starověku. Po celý středověk se evropštíučenci zdokonalovali v umění destilace esencí z různých bylin, vína a pivních či vinných
kvasnic. Pálenka, považovaná za skvělý léčebný prostředek, se vyráběla v alchymistických
dílnách i apatykách a během . století již takéve vrchnostenských palírnách. Ze stejného období pochází zmínky o pálení kořalky z žita(Starorežné) v palírnách v Prostějově a Brně.
Na jihovýchodní Moravě se pálenka vyráběla nejvíce z peckovitého ovoce. Velké sadyslivoní pokrývaly úpatí Bílých Karpat i Beskyd a okolí Uherského Brodu, Bojkovic a Vizovic patřilo k ovocnářsky nejvýznamnějším
oblastem Moravy. Výsadbu ovocných stromů, zakládání zahrad a ovocnářských školek
podporovala ostatně i šlechta a také osvícená
panovnice Marie Terezie. Prodej čerstvého,
ale především sušeného ovoce představoval

vítaný přivýdělek v hospodářství až do počátku . století, kdy trh ovládly kvalitní velkéšvestky dovážené z Balkánu. Ovoce moravských hospodářů už nešlo na odbyt, proto
se zaměřili na jiný druh zpracování svých
výpěstků, který představovalo podomácké
pálení kořalky – slivovice, podporované i legislativou. V roce  byl ve Vídni vydán dekret, který umožňoval bez daně „jednotlivci
napálit ročně  litrů % kořalky z plodinpocházejících z vlastních zahrad“. Není však
bez zajímavosti, že uvedený zákon platil pro
Moravu a některé další země rakouské monarchie, naproti tomu v Čechách musel každý výrobu kořalky řádně zdanit. Vzhledem
k tomu, že se pálení muselo „na vlastním
gruntě prováděti“, pořizovali si hospodáři
menší destilační aparáty, které si mezi sebou
také půjčovali. Změnil se také přístup k surovinám určeným k destilaci. Zatímco původně bylo vypálení jedinou možností zachránitzkažené a nahnilé ovoce, v průběhu . stoletíse, také pod vlivem osvětové činnosti hospodářských spolků a tisku, začíná k založení
kvasu užívat pouze ovoce dobře vyzrálé, kvalitní a zdravé, protože: „čím kvalitnější kvas,
tím lepší slivovička!“Dnešní žízeň
je následkem
včerejší žízně

Slivovička doma pálená
Slivovička doma pálená jest vynikající prostředek k upravování a zdokonalování dobrého zažívání. Při nepatrných výdajích má nejtrvalejší účinek.

Díkuvzdání četnictvu našemu
Četnictvem našim byli vypátráni viníci
krádeže slivovice ve sklepě pana I. F. Obvinění J. S. a L. L. se vymlouvali, že oni jen
toliko zemáky krásti chtěli, načež šťastně
slivovici objevili a následně si ji přivlastnili. Něco slivovice vypili a ostatek odklidili.
„Aspoň trochu kdyby mně ponechali“, zavzdychal poškozený I. F. a odebral se zbylé
zemáky vařiti.

(Pokračování ze strany .)
Vzhledem k doporučování alkoholu prolékařské účely rostla v následujících staletích
obliba destilátů a úměrně tomu rostl také
počet vinopalen a rozšiřoval se sortimentpoužitých surovin o ovoce, přísady z bylina koření. Značná obliba kořalky učinila z jejího pálení výnosnou činnost, která zaujala
v období novověku zejména podnikavoušlechtu. Obchod s lihovinami podléhal mílovému právu, které volný prodej kořalky
značně omezovalo. Poddaní byli tudíž nuceni konzumovat nápoje vyrobené vlastními vrchnostenskými palírnami prodávané
v panských krčmách.
Ze sféry vlivu šlechty se dostávaly palírnykořalky již během . nejvíce však v . století, kdy je řada nájemců, mnohdy židovskéhopůvodu, od vrchnosti odkoupila. Dvorní dekret z roku  a jeho další předpis z roku o možnosti vypálit  litrů % kořalky bez daně povoloval pořízení destilačních
aparátů především do bohatších selských
usedlostí. Podmínkou bylo, že pálit se budez vlastního ovoce a na vlastním pozemku.
Tolerováno bylo i zapůjčování kotle mezi
hospodáři. Mimo soukromé palírny u sedláků začaly po roce  vznikat ve větším
měřítku palírny spolkové. Tyto palírny byly
po roce  zestátněny a řada z menších
provozů pokračovala v činnosti jako družstevní pálenice. V .–. letech byly v řaděobcí vystavěny nové objekty družstevních
či tzv. pěstitelských pálenic, ve kterých sekaždoročně zpracovávají výpěstky místníchobčanů. Vedle těchto oficiálních pálenic sesetkáváme s fenoménem tzv. černého, tedy
ilegálního pálení.
Právě historie a současnost pěstitelskéhoa černého pálení destilátů se stala předmětem zájmu Společnosti přátel slivovice České
republiky, která byla založena v Uherském
Hradišti v dubnu roku . Ještě v témže
roce společnost uspořádala ve Vlčnově . slovácký košt slivovice, z něhož vzešel vítězný
nejlepší vzorek tohoto destilátu z celé naší národopisné oblasti. Další plošné košty budou
následovat. Tímto však aktivity specializovaného občanského sdružení zdaleka nekončí.
Již v tomto roce se můžeme těšit na premiéru
naučně zábavného pořadu Pomáhat a pálit,kterou společnost připravila ve spolupráci se
Slováckým muzeem. Ta se uskuteční v sobotu . června  v areálu vinohradnických
staveb Muzea vesnice jihovýchodní Moravy
ve Strážnici se začátkem v . hodin v rámci  . ročníku Mezinárodního folklorního festivalu „Strážnice “.

%INSERCE&Osýpek a uhrovitosti, či otoků nosníchz přemíry požívání alkoholu a obzvláště pak
patoků na černo pálivších se objevivších vás
zaručeně zbaví MUDr. Stanislava Hrňová,specialistka kožní v Uherském Hradišti.

h

Kdo večeřá gořalku,
snídá vodu z oharků

JIŘÍ SEVERINFEUILLETON

Ondráš, Ondráš, dobře sobě rozvaž, kterú cestú sa dáš!
Zajímavé poznání jsem při svých služebních sběrech učinil. Čím starší štamprle, tímbývají větší. V době obdivu k velikému tomu
tam dubisku Rusku, v době slavjanofilství,v . století, se popíjelo ze štamprlí hrubě velikých. Tento trend platil ještě počátkem .
století. Asi proto, že Rusové pijí už dlouhou
dobu tvrdý alkohol ze sklenic s obsahem ažtřetinky litru. Jsou to naši starší a moudřejší
bratři, naši báťuškové, naši ochránci, naše naděje, dělejme to také tak, platilo v devatenáctém století.
Jakmile jsme se po první válce světové obrátili k západní Evropě či Americe, nastala jakási
umírněná střídmost i v používání skleniček. Jejich obsah se zmenšoval, až převládly na Moravě i v Čechách štamprle o obsahu jedné dvaatřicetiny litru.
Tento nový pokrokový směr možná zavinil
i T. G. Masaryk. Jednoho dne se rozhodl, žepřestane pít, a zlikvidoval v Praze svůj bohatý
archiv vynikajících vín a dobré slivovice. Dokonce přestal docházet do vinárny svého bratra

STRANA 2

Ludvíka. Uprka, Herben, Schwaiger a ostatnípijáci osiřeli. Masaryk přestal pít také proto, žese dal na politiku. Tenkrát toto povolání nebylo ještě tak odpudivé. Opilý politik, to se přece
neslušelo. Nosila se skromnost, slušnost, střídmost. A také cosi dnes už zbytečného, zapomenutého. Říkalo se tomu služba vlasti. Skorosměšné, že?
Příklady táhnou. To až v naší době je podezřelý politik abstinent. Politiku rozhojňujeme
o nové moderní postupy. Manažujeme, mítinkujeme, realizujeme, brífinkujeme. Objevili
jsme i další nový hezký národozpi(y)tný zvyk.
Rautujeme. A čím větší holá prdel, tím větší
raut. Nejbohatší jsou prý na Ukrajině. Někteří
naši politici se snaží držet krok s tímto východním zvykoslovím. Napříč politickým spektrem,
jak se říká. Všelijakých žranic a pitek zadarmo
se účastní s velikým nasazením, zaujetím a oblibou. Jsou ale chlapci jacísi neukotvení. Jakobynevěděli, kam se vrtnout. Obecně se to projevuje i ve výběru štamprlí. Kultura štamprlí jetotiž pevně spjata s polickou orientací. Ruské

velké,
bohatýrské
nebo ty střídmé ažchudobné,
pouze
jaksi
symbolické,zápaďácké? To si ale
moc neužijeme. Zapeklité. Znáte to přísloví: „Maso pánům,kosti sluhům“ – takproč si nedat, že.
Ošemetná situace.
I proto pro jistotu
používáme štamprle
obojího druhu. Jakty větší východní,
tak ty menší západní provenience. Asi
jsme se ještě pevně
nerozhodli,kamvlastně patříme, kam se vrtneme. Veliké ruské
stakany se některým našim molodcům-politikům líbí, to si přece pořádně dáme do sosáku,
ne? Ale na Západě od tohoto zvyku už dávno

upustili. Co včíl? Tak a nebo tak? Nebo jednou
tak a podruhé jinak? Je o tom i jedna stará valašská písnička: Ondráš, Ondráš, dobře soběrozvaž, kterú cestú sa dáš.

JIŘÍ SEVERIN A IVO FROLEC

OZNÁMENÍ

NÁRODNÍ ÚSTAV LIDOVÉ KULTURY VE STRÁŽNICI, SLOVÁCKÉ MUZEUM V UHERSKÉM HRADIŠTI A SPOLEČNOST PŘÁTEL SLIVOVICEČESKÉ REPUBLIKY VÁS SRDEČNĚ ZVOU NA PREMIÉRU POŘADU  . ROČNÍKU MEZINÁRODNÍHO FESTIVALU„STRÁŽNICE “

P O M Á H AT A PÁ L I TO PÁ L E N I C Í C H , PÁ L E N Í A PÁ L E N KÁ C H N A M O R AV S KO - S L O V E N S K É M P O M E Z ÍStrážnice,
Muzeum vesnice jihovýchodní Moravy,
areál vinohradnických staveb
SOBOTA  . . 

,

.

– .

HOD.

Autoři: PhDr. Ivo Frolec, Mgr. Jiří Severin
Odborná spolupráce: Mgr. Marta KondrováRežie: Mgr. David Pavlíček, Martin Rezek
Moderování: Mgr. David Pavlíček, Martin Rezek
Produkční: Mgr. Jan Blahůšek, Ph.D.
Inspice: Mgr. Marta Kondrová
Koprodukce: Společnost přátel slivovice České republikya Slovácké muzeum v Uherském Hradišti
Naučný hudebně zábavný pořad s vážným i nevážným povídánímo převážně nelegální výrobě alkoholu ve vesnickém prostředí.

Účinkují:Mužský pěvecký sbor S.E.N ze Strání, vedoucí Josef TinkaŽenský pěvecký sbor ze Strání Netáta, vedoucí Ing. Marie Múčková
Štrajchkapela z Kněžpola, vedoucí Petr Hubáček
Cimbálová muzika Stanislava Gabriela, vedoucí Tomáš Gabriel
Folklórní soubor Kunovjan, vedoucí Mgr. David Pavlíček
Vlčnovské búdové umělkyně, vedoucí Martina Chovancová
Javorník z Lúk pod Makytou (Slovensko), vedoucí Pavol Špalek
Reprízy pořadu se následně uskuteční v různých částech naší vlasti a přilehlých zemích
Evropské unie. Kulturní a lihumilná veřejnost bude včas informována prostřednictvím
denního, týdenního, měsíčního i nahodilého tisku a jiných masmédií, obecní rozhlasy nevyjímaje.

Cimbálová muzika Stanislava Gabriela.

Javorník z Lúk pod Makytou.

Štrajchkapela z Kněžpola.

Folklórní soubor Kunovjan.

Mužský pěvecký sbor S.E.N ze Strání.

Ženský pěvecký sbor ze Strání Netáta.

Ilustrace © Miško Eveno.

Scénosled:
Trochu historie úvodem
Pálení jako součást lidové kulturyČerné pálení stále živéOd pivovice k slivovici
Poznej lok i patokČerné pálenice aneb vynalézavost nezná mezí
Slivovice pro zdravíPožární výstraha.
Na vědomí se dává, že během pořadu zvýšeno jest riziko požární.
Povinností každého diváka a účinkujícího je chovati se tak, by nezavdal příčinu vzniku požáru.
Vzniknuvší oheň je potřeba likvidovati rychle, ne však zbrkle a neuváženě, nejlépe za účasti
osob způsobilých, tedy hasičů. Požár ohlašujeme opakovaným zvoláváním „HOŘÍ, HOŘÍ“a bušením kovové tyče o jiný předmět, nejlépe též kovový. V jiných případech je radno držeti sehesla: Co Tě nepálí, nehas!

Vlčnovské búdové umělkyně.

STRANA 3

SESBÍRAL IVO FROLECRÁDCEAnýzový „Dech mrtvé milenky“
Do skleněné nádoby nasypeme  g anýzu,  g kmínu,  g koriandru,  g fenyklu a zalijeme  l vínovice. Nádobu dobře uzavřeme
a necháme uležet dva týdny na teplém místě.
Poté nápoj opatrně slijeme, přecedíme a nalijeme do lahví, které necháme před konzumací ještě další tři týdny uležet.

Bezový „Sen proletáře“ kg zralých plodů černého bezu nasypeme do skleněné nádoby a zalijeme  l destilátu (vínovice, jablkovice apod.). Nádobu
uzavřeme a necháme měsíc uležet na teplémmístě. Poté tekutinu opatrně slijeme či přecedíme a dochutíme studeným sirupem, který
jsme uvařili z vody a cukru. Nápoj nalijeme
do lahví, zazátkujeme a necháme zrát asi půl
roku ve sklepě.

do lahví, zazátkujeme a necháme tři měsíce
uležet.

cháme a podáváme. Nápoj je vhodný v ziměna zahřátí.

Oskerušovo rumový „Tlamolep“
Vypeckované zralé plody namačkáme
v hrnci s přiměřeným množstvím rumu (povrch musí být zalitý), dochutíme badyánem,celou skořicí, rozinkami, perníkovým kořením a cukrem. Necháme tři měsíce uležet.
Poté konzumujeme.

Ilustrace © Miško Eveno.

RECEPTÁŘ

Česnekový „Stěnolez“  g oloupaného, očištěného a pokrájeného česneku nasypeme do skleněné nádoby a zalijeme vínovicí. Uzavřeme a nechámeuležet dva týdny na slunečném teplém místě.
Poté nápoj přefiltrujeme, nalijeme do lahví,
zazátkujeme a necháme opět na teplém místě. Užíváme  až  kapek denně pro své
zdraví.

Puškvorcová „Bílá hůl“Rozdrtíme   g puškvorce, nasypeme jej
do skleněné nádoby a zalijeme  l vínovice.
Nádobu uzavřeme a odstavíme na dva měsíce na slunné místo. Průběžně protřepáváme.
Poté tekutinu slijeme, přefiltrujeme, přidáme
do ní  g světlého medu a přelijeme do lahví. Následuje zazátkování a nutné půlroční
zrání ve sklepě.

„Žmolkovica“
V hrnci či rendlíku zkaramelizujeme přiměřené množství cukru (nesmí se připálit)a zalijeme destilátem (jablkovice, vínovice).
Podle potřeby můžeme mírně naředit vodou. Tekutinu přivedeme do varu. Nakrájíme na drobné kostičky přiměřené množství
domácího špeku, osmahneme jej a poté vlijeme včetně omastku do nápoje. Vše povaříme
a ještě horké podáváme.

Jablečný „Žabí hněv“kg zralých, čistých jablek nakrájíme
na čtvrtky, vložíme do nejlépe kameninovénádoby, posypeme , kg cukru a zalijeme
, l jablkovice nebo vodky. Ovoce musí být
zcela ponořené (lze dolít trochou vody).
Nádobu uzavřeme a necháme stát ve tměa teple asi dva týdny. Poté nalijeme nápoj„Slezská vařonka“ kostek cukru navlhčíme rychle studenou vodou, dáme do hrnce a zkaramelizujeme. Přelijeme / l vody, dochutíme
celou skořicí, citronovou kůrou a šťávou,hřebíčkem a necháme povařit. Tekutinu odstavíme, přidáme / l destilátu (např. potravinářského lihu, jablkovice), med, zamí-DENNÍ ZPRÁVY

Va l a š s k áknihovn ička

To je pořád řečío škodlivosti alkoholu,
ale když je nekde
nejaká epidémia, takje to dycky z vody!

Z K R O N I K Y O B C E M O R KO V I C E

HISTORIE

Slivovice & osvoboditelé

Bača se dožil věku 100 let. Velká sláva,
a tak za ním v den narozenin přijel i televizní štáb, aby s ním natočil reportáž. „Jak vy
to, bačo, děláte, že jste se dožil tak vysokého
věku?“ Bača povídá: „No ráno vstanu, dám
si štamprlu…“ „Tak moment, to nemůžeme
odvysílat, že ráno vstanete a hned chlastáte. Když budete chtít říct, že pijete, řekněte
místo toho třeba, že si přečtete třeba knihu.“„Tak dobře. No ráno vstanu, přečtu si knížku, pak si přečtu další, dám ovcám a pakčtu a čtu. Až mám doma všecko přečtené,
tak jdu k Franckovi a tam čteme jeho knížky. Když přečteme aj ty jeho, ideme spolem
do knihovny. A až nás odtáť vyhodijú, takideme spolem za Matúšem, no a ten mádoma tiskárnu…“

Rumunské osvoboditele vítali obyvatelé Morkovic v roce  domácí slivovicí. Vojákům nebyla neznámá, i když její chuťové vlastnosti byly odlišné od
rumunské obdoby slivovice tuica (čti cujka).
Slivovice pravá je lahůdkou a znamenitým prostředkem
pro povzbuzení nervů, těla i ducha. Možná by její účinek
zdravotní bylo dobré lékaři opět přezkoumati. Vždyť v historii mnohaleté za lék byla vždy považována. Až v naší době„zmňatu“ hodnot je nahrazována všelijakými padělky navíc
marketingovými fígly nehorázně předraženými.
Při uzavírání smluv a dohod všeho druhu se v našem krajištamprla slivovice používala téměř místo razítka. Dotvrzova-

la vážnost uzavřeného aktu. Svatby, křtiny, svátky, narozeniny, ale
i pohřby začínaly povětšinou slavnostním přípitkem. Vítání vzácných hostů, zahraničních návštěv, přátel, rodáků tam vždy nesmíchybět závdavek slivovice. Tak tomu bylo vždy. I významná výročí
jsou mnohdy připomínána douškem slivovice, protože se tak zvýrazňuje jejich ojedinělost a důležitost.
Na fotografiích z Morkovic jsou zachyceny šťastné chvíle osvobození v roce  . A zase je u toho slivovice. (sev)SESBÍRAL IVO FROLEC

RÁDCE

Ovocný destilát uskladníme nejlépe veskleněných lahvích opatřených kvalitní korkovou zátkou, kterou zalijeme či namočíme
v teplém pečetním (případně i včelím nebo
potravinářském) vosku.
Uskladňování destilátu v dřevěném sudumůže být prospěšné (zvláště u calvadosu), alevzhledem k celé řadě ovlivňujících faktorů je
spíše riskantní.
Po třetím a dalším pálení ztrácí destilát potřebné vonné látky a blíží se chuťově čím dál
více lihu. Částečně se tak však dají odstranitnežádoucí vady nápoje (např. kyselost).
Jemnější slivovici získáme z odpeckovaného kvasu, či kvasu zbaveného pecek před vypálením přelitím přes síto. Máte-li rádi typicky

STRANA 4

mandlovou vůni a chuť, vypalte kvas s peckami. Pálenka však pak může být i nahořklá.
Hotový dobrý kvas poznáte podle kyselenahořklé chuti, ale nesmí být cítit acetonem čioctem.
Nejste-li příznivcem tradičních postupů,můžete zkusit zestárnutí (zjemnění) destilátu
pomocí ultrazvukové čističky.
Zakalení destilátu většinou přejde samo.
Pokud ne, může pomoci destilační papír.
Pachuť destilátu z připáleného kvasu lzez určité části odstranit filtrací přes aktivní uhlí.
Bohužel při ní dojde i k odstranění žádoucích
aromatických látek.
Pokud má destilát modrozelenou barvu, je
to způsobeno dlouho nepoužívaným destilač-

ním přístrojem z mědi, který zoxidoval a nebylyldobře mechanicky vyčištěn např. octem.
Na požadovanou hodnotu lze ředit destilááty destilovanou vodou. Nebojte se ani použití
itíměkké vody – např. pro kojence.
Zmrznutí kvasu jeho kvalitě neublíží,ží,
urychlení vykvašení však docílíte v teplejšímmprostředí.
Uložením (zakopáním) destilátu do zeměmě
ničeho zvláštního nedosáhnete, nehledě namožné problémy s jeho nalezením.
Po vypálení je potřebné nechat destilátátodvětrat několik týdnů, u čichově a chuťově
věméně kvalitních pálenek i několik měsíců.
A nakonec rada nejcennější. Kdy se pije slilivovice? Když je.

Ilustrace © Miško Eveno.

RADY PTÁKA PIJÁKAHISTORIEZ A Z N A M E N A L B Ř E T I S L AV RY C H L Í K

ABSTINENCI DODRŽUJÚ A PRITOM ŽIJÚJá sem organizovaný abstinent. Tady
pred první světovú válkú vznikła taková,
ríkało sa temu „Abstinentní rodina“. Dobrovolně sa zrekli veškerého alkohólu. Organizovali to farár Stehlík, kerý byli žák Masaryků, a Masaryk túto věc rozebrał v jedném
spisu. A taky jedna průpověď je: „Pivaření
naší inteligence je hrob kultury.“ To je Masarykův výrok. Tu były nekeré ty úmrťá, tonebyło ze slivovice, než z takzvanej pálenky.
To sa u tých obchodníků kúpił  nebo %
lih a ten sa zredił na pálenku a to tý, kerýtemu holdovali, tak to pili. No a oni pán
farár Stehlík propagovali zavarování ovocá,
co nebyło v Javorníku vůbec známé, a tak
to był začátek tej změny. Sú ešče dneskaj
len kratičké zbytečky nekerých, kerí túto
abstinenci dodržujú a pritom žijú (směje
se). Pálení slivovice było až za mojích mładých roků, to je kołem roku  nebo párroků za tým. Ty pálenice tady žádné nebyły,jedině starosta tenkrát, Kománek z čísla  ,mał takovú na kołečkách pojízdnú a tú si,

kdo sceł pálit, kdo mał nejakový ten kvas,
to sa k němu zavézło. Takže to mał každý
doma. To pálení... Był už kontrolní důchodkový orgán ve Velké a to pálení si predpłatił paušálem, že bude trebas pálit  hodin
nebo dva dni nebo tri dni. A to si na tom
velickém důchodkovém úradě predpłatił.
Nekedy si to ten orgán kontrolovał a všecko toto było prísné. To museło byt predem
zapłaťené a kdo si to zanedbał, była z tohoveliká pokuta. Černé pálenice sú až z pozdější doby. Snád najvjec sa nejak rozmohły
v době protektorátu. Tenkrát to sice byłošpatné, protože nebyło materiálu na kotły
a na ty trubice, keré védły z teho. A kdo byłmiłovník tehoto alkohólu, tak pálił z téj režnéj nebo aj ze žita, nebo teda aj z ovocá.
Tak, to víte, było to stíhané a mnozí na tem
dopłatili. Došło to z teho ihu. Najvíc to był
Lipov a Louka (nejníže položené horňácké
obce – pozn. aut.). Tam to było domovské
a tamoteł sa to dostało do Javorníka. Stało
sa právě kolem téjto vojny, že ten chładič aj

Košty slivovice se v posledních letech stalyv našem okrese Uherské Hradiště velmi populární. Nejstarší je v Jalubí, má za sebou už 
let konání. Druhý nejstarší je pravděpodobně
na Salaši. Možná i před tím byly konány některé košty, rádi bychom jejich historii upřesnili.
Pokud má někdo informace, rádi je zveřejníme.
Košty mají svá pravidla, v různých obcích se poněkud liší. Protože chceme pořádat i celookresníkošt (první ročník již proběhl), bylo by dobrépravidla postupně sjednotit.
Jak hodnotíme dobrou slivovici u nás
na Salaši?
Pravidla koštu
. Soutěže se může zúčastnit každý, kdo
pro salašský košt poskytne řádně označený
vzorek.
. Počet vzorků od jednoho soutěžícího jeneomezený.
. Degustační komise sestává ze tří členů s libovolným zastoupením mužů i žen.
Počet komisí základního kola je neomezený.
Pro nominační a finálové kolo je stanovena
jedna degustační komise s max.  členy. Pro
regulérnost soutěže je nutné, aby byla komi-

Tomáš Majtán (– ), Javorník nad
Veličkou na Horňácku. Vyučený mlynář z rodu
vlastnícího od . století vodní právo, absolventsadařské a ovocnářské školy ve Strážnici ve  .
letech, jeden z největších odborníků na tradičníodrůdy ovoce, v  . letech minulého století nejstarší aktivní varhaník na Moravě, včelař, písmák, amatérský malíř a archeolog. Celoživotní
abstinent.

h
JOSEF NIESNER

RÁDCE

Lide moravský!

ty rúry nemali meděné, protože to było válečné obhospodarování mědi, a tak to byłoze zinku. Ten zinek oxidovał a dostał sa
do teho výrobku a stały sa tady prípady, nelen v Javorníku, ale aj na okolú, že nastała
otrava a skutečně téj otravě podlehli, takže
išli do hrobu.

KOŠTY SLIVOVICE
se sestavena z -ti přespolních členů a členů
domácích.
. Seznam soutěžících s přidělenými čísly
je ve známosti pouze paní Vl. Masaříkové, která se nesmí účastnit vlastní degustace.
a/ seznam účastníků se zveřejňuje až po předání ověřených výsledkových listin a to meziorganizátory akce – KPS a paní Vl. Masaříkovou. Vzorky se hodnotí anonymně
a/ v základním kole -ti bodovou stupnicíb/ v nominačním kole -ti bodovou stupnicí
c/ ve finálovém kole  bodovou stupnicíd/ podle místně upraveného standardu hodnocení ovocných destilátů.
. Soutěž probíhá v šesti kategoriích:a/ nejlepší slivoviceb/ nejlepší hruškovice
c/ nejlepší meruňkoviced/ nejlepší jablkovicee/ nejlepší vzorek z ostatního letního ovoce
nebo směsi
f/ nejlepší likér
g/ nejlepší oskerušovice.
. V základním kole hodnotí každý vzorek
dvě komise – celkem  členů.

. Do nominačního // kola postupuje
max.  vzorků s nejvyšším bodovým hodnocením.
. Do finálového // kola postupuje 
vzorků s nejvyšším bodovým hodnocením.
. Pro všechny jiné kategorie mimo slivovici vypadá nominační // kolo a vzorkys nejvyšším bodovým hodnocením postupujípřímo do finálového kola.
Do finálového kola z jiných kategorií postupují pokud možno první tři vzorky s nejvyšším počtem obdržených bodů.
. O celkovém vítězi v každé kategorii rozhoduje přidělený nejvyšší počet bodů ve finálovém kolea/ v případě rovnosti bodů rozhoduje dálepoměr hlasování v komisi
b/ jestliže je poměr hlasování v komisi nerozhodný, je určen vítězem ten vzorek, který
obdržel v základním kole vyšší počet bodů.
. Oficiální výsledky musí být zveřejněny
v katalogu koštu slivovice.

h
KDO NENAVŠTÍVIL SLOVÁCKÉ MUZEUMV UHERSKÉM HRADIŠTI, NEZNÁ SLOVÁCKO!
Slovácké muzeum v Uherském Hradišti

národopis regionu
Muzeum lidových pálenic ve Vlčnově

nelegální destilační přístroje a příslušenství
Galerie Slováckého muzeavýtvarné umění jihovýchodní Moravy
Památník Velké Moravy ve Starém Městě

šperky, zbraně a jiné nálezy z období Velké Moravy
Letecké muzeum Kunovice

civilní a vojenské letouny
Muzeum v přírodě Topolná

památky lidového stavitelství, tradiční bydleníBližší informace na www.slovackemuzeum.cz

STRANA 5

V Ý Z VA N A Š E M U R O L N I C T V UOZNÁMENÍSTAVME LIHOVAR! aneb JAK VEN Z KRIZE
Bylo u nás učiněno mnoho zdravých náběhů, byl učiněn, jak se říká – příliv, ale hned zase byl odliv, jak náhle se přestalo a zapomnělo. M y m u s í m e
h l e d ě t t e n t o p ř í l i v u d r ž e t i v t r v a l é v ý š i a k tomu je potřebí
pevných rukou nás všech. Co to pomůže psáti v novinách, když se nikdo práce
nechopí?
Pročež k práci!
Nevoláme na darmo k mobilisaci všecko rolnictvo. Je doba velice zlá, a nepřinutíme-li dnes naše rolnictvo, aby se chopilo svépomocné akce, tedy již více
nikdy se tak nestane, poněvadž pak bude pozdě.
Dnes prozatím upozorňujeme na jeden důležitý podnik a sice jak v čele tohoto článku je nadepsáno:
Postavme lihovar. To je to nejjednodušší, nejmožnější a nejlacinější, při tomnejvýnosnější továrna družstevní. Za pomoci našich záložen dá se podnik tento záhy uskutečniti. A radíme začíti s tímto podnikem proto, poněvadž rolník
letos skutečně neví, co má do půdy vsaditi. Řepa, obilí nic neplatí. Co tedysázeti? My jsme arci pravou dobu zřizování hospodářských lihovarů propáslia nyní, když je výroba lihu kontingentována, nedosáhneme tak značných výhod. Ale přesto přese všecko je lihovar podnik výnosný a v nynější době úpadku cen polních plodin výtečný prostředek na lepší zhodnocení čili zpeněžení
výrobků zemědělských.
Lihovar měl by státi v každém okrese. Vyplácí-li se palírna jednotlivci, pročby družstvo nemohlo pustiti se do podobného podniku?
Je to v našich rukou! Kéž se nám jednou rozbřeskne a my uznáme, jak chybujeme, že nehospodaříme j a k o c e l e k nýbrž r o z p t ý l e n ě . Jinde v jiných zemích činí rolnická družstva pravé divy. Ale u nás jdeme zpět, na místo
abychom po příkladu jiných zemí pokračovali.
Budiž tedy prvním znamením lepší doby z ř i z o v á n í l i h o v a r ů , zdaří-li
se toto, nabudeme odvahy i ostatní hospodářské podniky si zbudovati. Nesmíme otáleti, ale začněme všude a všickni, konejme schůze, a hned budujme. Více
skutků – méně řečí!
Slovácké noviny 1906

VODKA S LEDEM POŠKOZUJE LEDVINY,RUM S LEDEM POŠKOZUJE JÁTRA,GIN S LEDEM POŠKOZUJE SRDCE,
WHISKY S LEDEM POŠKOZUJE MOZEK.
JE TO VŮBEC MOŽNÉ, ŽE JE LED TAK ŠKODLIVÝ?

PRYČ S KOŘALKOU!
HISTORIE
Pryč s kořalkou. Lidu i lidumilům, přátelům
i nepřátelům lihových nápojův sepsal Josef Koněrza L. P. .
U všech národův a ve všech dobách i zeměpásmech byla a jest obecná náchylnosť zneužívati rozčilujících prostředkův. Noe chytil sevína, jako by se mu voda potopou zhnusila.
Příkladu Noemova následoval pomalu všecek
svět. Staří Římané opíjeli se o hostinách tak,že to kolem tabulí vypadalo jako na bojišti– plno padlých těl a bohužel i padlých duší.
Ještě dnes jest opilství pánem světa. Nejlepšímosvěžujícím nápojem jest voda; kdo by se všaktaké rád posilnil, tomu poslouží zase mléko,
podmáslí apod. Piva neradím v tomto případě nikomu, poněvadž jest proti vodě a mléku
náramně drahé a svým líhem nebezpečné, ačméně nežli kořalka. Lid náš opěvá kořalku
jako největší dobro na tomto světě. Čtvrtka
kořalky prý jest lepší, než kdyby zlatý kord
do břicha píchnul! Mnohý říkaje: „Co užiješ,
to máš“, pije kořalku, aby něco „užil“. Zvláště
chudí kořalečníci říkají: „Copak má chudý člověk na světě dobrého?“ Častěji než ochroma
postihuje kořalečníky jakási divná nezřízenosť
pohybův; chůze takových mrzákův jest na-

J O S E F KO Ň E R Z Amáhavá, nejistá, brkavá, všecky jejich pohyby
jsou třaslavé, rovnováhu sotva dovedou zachovati. Proto mívají kořalečníci často „vlčí mlhu“na očích, takže nerozlišují jasné věci, které se
jim zdají třásti a kolísati se; takoví lidé rozeznávají špatně barvy, obtížně čtou a mívají
ráno i večer lepší zrak než o polednách.
Věru podivem naplňuje člověka žalostná
okolnosť, že jednotlivé odbory naší nejvyšší
státní správy, jejichžto snahy o blahobyt národův mají se ladně doplňovať a vespolně
podporovati, naopak si nanejvýš odporují.
Jen příkrým odporem a hrubou nesrovnalostí
sluší nazvati současnou starostlivosť o prospěch a zdar školství. Skoro v každé osadě
jest více krčem nežli škol. Rodičové, vdávajíce
své dcery, nehleďte na statek ani na šviháctví
a jiná vnější lákadla ženichův; nejbohatším jeten, kdo má nejméně potřeb, a nejhorším hospodářem, manželem i otcem jest pravidelně
ten, kdo již jakožto svobodný chasník přeje
lihovinám a zvláště kořalce. Opilci nedůvěřuje jednotlivec, má mu snad důvěřovati lid,může naň spolehnout stát? Ó ne, volám! Výborným prostředkem proti kořalečnictví jsoupořádné obecní knihovny, sbírky poučných

a zábavných knih a časopisův, které obec
na svůj náklad zaopatřuje, stále rozmnožuje
a svým členům ke čtení zdarma nebo za mírný poplatek půjčuje. Mnoho dobrého způsobily již spolky střídmosti neb úplné zdrženlivosti od pití lihovin, které jak v cizině, taki v našich zemích po delší dobu o vymýcení
chlastu a zvláště kořalečnictví se vynasnažovaly a dosud vynasnažují. Spolek proti pitíkořalky možno založiti v každé sebe menšíosadě, kdekoli kořalku pijí. Počátek v té věcimůže učiniti každý, zvláště kněz neb učitel.
Od ochlastův a krčmářův nelzeť ovšem nikdy
očekávati, že založí spolek střídmosti nebozdrženlivosti. Věci musejí se chopiti střízlivílidé sami. Všichni Boží bojovníci a přátelé
jeho! Vstaňte k boji na zmar moru pekelného!
Slyšte, bratři, muži rodní, ženatí jakož svobodní! Kořalky se odřekněme, nový život započněme. Kořalka jest rodem z pekla, zlému
dáblovi utekla, napřed k pohanům se brala,potom i k nám se vedrala. (Možno i zpívati
na notu Horo, horo, vysoká jsi.) Protož, obcečeskoslovanské, pamatujte na budoucnosť
a na své potomky! Pryč s krčmami! Pryč s kořalkou!!

Desatero účinků slivovice na chlapy
. štamprla: přestane smrdět z huby. štamprla: začne si zpívat

. štamprla: přestane ozýbat v nohy. štamprla: začne mládnút

. štamprla: přestane bolet břuch

. štamprla: začnú sa mu lúbit cuzí roby. štamprla: přestanú sa třepat ruky. štamprla: začne sa mu lúbit manželka

. štamprla: přestanú tlačit škarbaly
. štamprla: přestane sa mračit

STRANA 6

Pozor! Na roby to negdy působí opačně!

S E S TA V I L A D A N A L I P O V S K Á

ANKETA

Váš vztah k alkoholu a slivovici zvlášť
Franta S egradoJiří Králík/hudebník a výtvarník//ředitel DK Kroměříž a bývalý šéf LFŠ Uherské Hradiště/Jsou lidé kteří svůj nápoj teprve hledají,já už ho našel. Slivovica z durancií. Všechnochce svůj čas, jako kluci jsme pili také ledacos,časem se výběr zúží na to pravé, u slivovice
nic nenaspěcháš. Motto nakonec: ENERGIEZ JÁDRA (pardon) Z PECKY, ENERGIE BUDOUCNOSTI.
Ilustrace © Miško Eveno.

hKa re l Pa v l i š t í k/etnograf Muzea jihovýchodní Moravy veZlíně/
Když se pila slivovica, tak já jsem se tomuvyhýbal, to mně bylo tak osmnáct nebo devatenáct let. A jednou mě kamarádi přistihli – měl jsem angínu a slivovici jsem kloktal.
Takže jsem to nevypil, ale vyplivl, hrozně mě
tehdy zostudili a málem jsem nějakou chytl.
Ale později jsem z toho vyrostl. A teď pro mě
slivovice znamená čistý nápoj spojený s krajem, kde jsem doma, kde je dobře a kde jetakové ovzduší, že se rodí dobré trnky, že jez toho tak dobrá pálenka.

hMiroslav Zikmund/cestovatel a spisovatel/Když uvážíte, že já jsem rodem Plzeňák,kdežto volbou Moravan – a to už přes  let,já jsem se slivovici naučil pít teprve tady. Trvalo mi to nějakou chvilku, ale pak jsem jí přišel
na chuť.

h
Jan Pijáček/starosta Vlčnova/Přestože mé jméno je Pijáček, tak jsem
dodneška téměř abstinent. Ale slivovice patří
mezi alkohol, který mi chutná. Je zajímavé, žev tradiční gastronomii je pití alkoholu v mnohapřípadech součástí lidových rituálů a člověka
provází od jeho narození. Protože narodí-li semalý človíček, tak se pije na jeho zdraví. A kdyžčlověk zemře, tak na smuteční hostině tady na
Slovácku se zapíjí oči, takže ten alkohol a dobrá slivovice tady na Slovácku provází člověka
symbolicky od jeho narození až po hrob.

Milan Zelený

hSlivovice je pro mne především nejlepšívývozní artikl a chlouba tohoto kraje. V minulosti flašku té nejlepší (pochopitelně od mékmotřenky, která ji opravdu má nejlepší) dostávaly velké osobnosti české i světové kultury: Terry Gilliam, Tom Stoppard, Terry Jones,
Jiří Menzel, Miroslav Ondříček... A slivovice
je samozřejmě také mým „stálým“ společníkem na všech zahraničních cestách. Naposled
došlo k přímé konfrontaci v Rusku na filmovém festivalu, kde hosté ze Srbska přivezli„slivovici“, která měla asi  procent, a po
zásluze byla okamžitě po otevření moravské
slivovičky zapomenuta... Obdobně dopadla
i pravá ruská vodka. A tak držím palce všem,kteří se o tento poklad a kulturní dědictví takpečlivě starají.

Jiří Rohelh/herec, scénárista, režisér//ekonom a globální profesor/
Slovo „slivovice“ jsem poprvé uslyšel od
svého táty hned po válce (byl za protektorátu
v odboji a pak i v Pražském povstání). Na dotaz, jak přežíval zimní noce venku, odpověděl
čtyřletému s úsměvem: „Slivovice. Ta je nejlepší.“ Vždy a dodnes, kdykoliv si dám sklenku slivovice, bezděčně se mi objeví tátova
tvář a jeho enigmatický úsměv, kterému jsem
porozuměl až později: „Slivovice je nejlepší.“
Bylo to v zasněženém hotelu Smržovka strýce
Bělského, kde se slavily mé první poválečné
narozeniny.

stanu. Ale pokaždé si ji dovezu z mých cest
na Moravu a musím říct, že mi moc chutná.
Hlavně v zimě!

Vlasta Grycová/folklórní zpěvačka/
Slivovice je životodárná a drží nás při
zdraví. Dávám si slivovici například u zabijačky, když je zima, a třeba také na Javorině, kdyžje tam tradiční zimní setkání. Máme slivovicidoma – tady ve Strání pije slivovici každý, alemusím se přiznat, že dávám přednost vínu, poněm se mně lepší zpívá. Čím jsem však starší,tím se můj vztah ke slivovici zlepšuje.

/lékař/Slivovice? Vypadá jako voda, ale není tovoda. Hřeje jako oheň, ale není to oheň. Tváří
se jako přítel, ale bacha. Když je malý, rozveselí, když přeroste, praští s vámi o zem. Destilovaná radost i žal. Babylonsky rozvazuje jazyk,
svazuje nohy. A zpívají i hluchoněmí. Zkrátka– demižón plný zázraků.

hBřetislav Rychlík
Slivovici mám rád. O Velikonocích v Javorníku jsem se do ní tak zamiloval, že bychmohl dělat šéfredaktora Lihových novin.

hJiří Pavlica/hudebník, primáš souboru Hradišťan/hh
Miško Eveno

Dolores L. A. Bata/malíř//vnučka J. A. Bati/

Slivovica to je špina, kdo ju pije, není sviňa.
Slivovica to je lázeň, kdo ju pije, není blázen.

Ke slivovici bohužel žádný zvláštní vztah
nemám, protože v Brazílii se k ní často nedo-

Proč bysme veselí nebyli,když nám Pán Bůh přeje,dává nám kořalky, vínečka
a po smrti nebe.

hKdybych jenom tušil, co mě v životě čeká,lokl jsem si už ve vaničce!
JIŘÍ SEVERIN

RECENZE

Dědictví otců zachovej nám, Pane!
Poučení pro vyrabitele lihovin jak nejvho dnějším a nejlacinějším způsob em vyráb ětilze slivovici při správném a řádném využitkování p eckového ovo ce.
Bylo mně asi pět let. Sbírali jsme trnky
do kvasu. S dědečkem Františkem. Staříček
Josef už nemohli, byli špatný na nohy. Posedávali na legátce a mudrovali a dirigovali. „To neděláš, Fane, dobře, sbíráš brzo, tonebude dobrý kvas. Trnka se má sbírat jak
prdélka scvrklá, já mám ohromný zkušenosti, neděláš dobře, Fanku.“ Dědeček staříčkovi oponoval: „Nejlepší kvas je z trnek, kdyžjsou dobře vyzráté, když jsou při sile. Scvrklé ztrácí šťávu.“Za mnoho let později jsem si na tento zážitek vzpomněl a ptal se pamětníků, páleničářů. Hovořil jsem i s předsedou svazu lihovarníků. Nedověděl jsem se. Co o problému
psali a povídali staří lučebníci?
Trnka jako trnka? Není tomu tak. I kdyžna první pohled vypadají stejně, jsou různých názvů. Trnky, kadlátka, durancie, gulovačky, slivky, švestky, bělice. Mají i vznešené názvy – Zimmerova, Wangenheimova,
Ialomita, Tuleu gras.
Z poučení pro vyrabitele lihovin z roku víme, že slunné stráně jsou pro trnkupříhodnější než nevděčné nížiny. Staří páleničáři tvrdí, že nejvhodnější jsou půdy těžší,jílovité a kamenné. Trnka se má sbírati až jest
scvrklá, ve stadiu přezrálosti. Dužina má býtipěkně žlutá a dokonale sladká. Proto ponecháme trnky na stromě dlouho viseti. Jelikož

trnky najednou neuzrávají, nebudeme jichsklízeti najednou. Staříček měli pravdu!!!
Někteří lučebníci, lihovarníci a páleničáři tvrdí, že trnky před nasypáním do káděnečistíme, voda nám může prý cukr vyluhovati. Jiní říkají, že je čistíme a v koších ponecháváme po několik dnů, aby se zapotily.
Teprve pak je do kádí sypeme. Generace slivovarníků devatenáctého století doporučujemlýnkem mezi dubovými válci trnky rozmačkati, tak aby pecky se odstraniti daly. Pecky
nejsou pro výtečnou slivovici k užitku. Dostanou se pomocí pecek do ní přiboudliny.
A my víme, slivovice taková není pak zdraváa ústrojí lidskému škodlivá.
Jiní, o generaci mladší, říkají, že do kvasné kádě dáváme trnky i s peckami, malé procento jich drtíme, což jakosti pálenky prospěje. Kvašení má probíhat podle starších
pozvolně, kvasu prospívá teplota nižší než
vyšší. Mladší generace doporučuje teplotu
kvašení  – stupňů.
Kvas raději mícháme. V žádném případě
nesmíme dopustiti, aby případná deka, na povrchu kvasu vytvořená, se do kádě propadla.
Slivovice pak často smrdí a stává se neprodejnou. Mladší generace již kvas nemíchá.
Kotle domácí mohou býti železné z litiny, měděné, ale také hliněné nebo kameninové, zahlédli jsme i skleněné.

Dle generace nejstarších slivovicoznalců z . století, chceme-li slivovici, tuto
vzácnou lahůdku, ještě lepší míti, uložíme
ji do dubových sudů a necháme dozráti.
V dubovém dřevě zlátne po čase. Chceme-li
slivovici uschovávati, aby ležela a zestárla,nutno jest, abychom uschovávali slivovicisilnější .– . procentní, jelikož během let
nabude na jakosti, ale ztratí na síle.
Na konci . století rozmohla se výroba všelijakých kořalek domácí výroby. Jed
tento laciný způsobil otravu našeho národa a tak tomu je dodnes. V širokých vrstvách rozmohl se mor černého pálení, protiněmuž je třeba bojovati. A tak zachovánía rozvoj slivovice pravé přispívá k rozvoji
národa lepšího a zdravějšího. Proto by čistá
slivovice mohla být předepisována od lékařů všude tam, kde doporučují koňak, který
bývá ještě více než slivovice padělán a jemnohokráte dražší.
Škodlivé působení padělaných lihovins výjimkou slivovice jest známo. Neblaze působí na žaludeční sliznici i celé tělo.
Rannímu vrhnutí pijáků těchto jedů předejdeme pitím – sklenic Vody luhačovské.
Způsob užívání této kyselky nechť určí lékař. Významným znalcem oboru jak osvěžiti tělo Luhačovskou vodou je například
Dr. Jiří Rohel z Velehradu.

STRANA 7

INSERCEJIŘÍ JILÍKROZHOVOR

Jak vypáliti lepší slivovici
Rozhovor s předním odborníkem na konzervaci potravin Jaroslavem Balaštíkem z Ostrožské Nové Vsi a autorem knihy „Jak vypálit
lepší slivovici“.
REDAKTOR: Pane Balaštíku, pálení slivovice je činností, ve které hraje významnouroli tradice, a tak jsou nové poznatky přijímány pomalu a se značnou nedůvěrou. Jak mám
postupovat při přípravě švestkového kvasu
do dvou set litrového sudu, abych napálil„lepší slivovici“?
BALAŠTÍK: V prvé řadě musí být švestky
zralé, odstopkované, čisté nebo nejlépe dobře oprané. Den před prvním sypáním do sudu
si připravíte zákvas, nejjednodušší a osvědčený je zákvas z pekařského droždí. Připravuje
se z jedné kostky ( g), která se rozdrobí do g cukru, promíchá a vlije asi do tří kilogramů alespoň ve trojí vodě opraných nejlepších švestek. Směs ručně pomačkejte, kbelík
zakryjte a dejte do tepla rozkvasit do příštího
dne.
První sběr nasypte do kbelíku, švestky
posekejte sekáčkem, pomačkejte dřevěnou
palicí apod. a vysypte do čistého sudu. Potom
vlijte zákvas a kvas rozmíchejte. Kvas začneokamžitě kvasit a ostatní mikroflóra je téměř

vyloučena z činnosti. Další stejně rozmělněné
švestky vždy řádně vmíchejte do kvasu. Potévždy kvas zavřete víkem, nebo pevně ovažte
PE fólií.
Plnění sudu může probíhat po celou
dobu sklizně a sud po ukončení sběru nemusí být plný, volný prostor bude dostatečně
konzervovaný kvašením vzniklým oxidem
uhličitým, který nesmí ze sudu uniknout. Po
skončení sběru sud uzavřete víkem s kvasnou
zátkou naplněnou vodou. Víko i zátka musíbýt vzduchotěsná, jinak může časem po vykvašení do sudu vnikat vzduch, který způsobí
zkažení povrchu a pak celého kvasu, tj. octovatění, plesnivění aj.
Nemá-li sud víko nebo není-li hermetické,ovažte sud PE fólií a pevněji obepněte gumovým lankem s ocelovými háčky. Po vykvašenípřidejte druhé lanko s háčky naproti.
Takto připravený a ošetřený kvas je jakostní a trvanlivý a bude z něho dobrá slivovice.
REDAKTOR: To jsou ale skutečně novoty běžně nepoužívané – zákvas a sud s kvasnou zátkou?
BALAŠTÍK: Ale ptal jste se mě, jak napálit „lepší slivovici“, než jakou jste pálil dosud.
Tak to je recept.

Ilustrace © Miško Eveno.

Rozhovor s pane m Balaš tík em

Vydavatel: Společnost přátel slivovice ČR ve spolupráci se Slováckým muzeem v Uherském Hradišti. Použité fotografie a reprodukce jsou z archivu Slováckého muzea. Grafická úprava a příprava
pro tisk: Ottobre 12, Uherské Hradiště. Tisk: GRASPO CZ, Zlín. Vyšlo 18. června 2012 v Uherském Hradišti v nákladu 2.500 výtisků.
Příležitostný tisk, neprodejné.

STRANA 8